Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив стягнути солідарно з них на свою користь суму боргу за кредитним договором у розмірі 168204,50 грн. та суму сплаченого судового збору. На підтвердження своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 13 листопада 2013 року між Публічним акціонерним товариством «[PERSON] РОЗВИТКУ» (далі ПАТ «ВБР») та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №IKAPUG.194234.001, відповідно до якого позивач зобовязався надати останньому кредит у розмірі 136150 грн. (136000 грн. на споживчі цілі; 150 грн. комісія за реєстрацію обтяження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна) строком до 12 листопада 2018 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,5% річних. В забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки №РХ029031.194256.001, згідно п.1 якого відповідач [PERSON] поручилася перед позивачем за виконання відповідачем [PERSON] зобовязань за кредитним договором. У порушення умов договору відповідачі зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконали. Таким чином, станом на 15 серпня 2017 року заборгованість відповідачів за кредитним договором перед банком складає 168204,50 грн. у звязку з чим позивач вимушений звернутися з даним позовом до суду. У судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON], належним чином та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився. До початку судового засідання відповідач [PERSON] надав суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги визнав у повному обсязі та просив розглянути справу у його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у її відсутність, а також відзив не подавала. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. 13 листопада 2013 року між ПАТ «ВБР» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №IKAPUG.194234.001, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 136150 грн. на наступні цілі: - 136000 грн. надається на споживчі потреби під заставу позичальником автомобіля; - 150 грн. надається на сплату комісії за реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, з терміном користування кредитом до 12 листопада 2018 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,5% річних (а.с.6-8). Відповідно до п. 1.6. кредитного договору №IKAPUG.194234.001, позичальник сплачує банку комісію за надання кредитних ресурсів у розмірі 0,30% від суми кредиту по договору, щомісяця в період сплати. Згідно п.п. 2.7., 2.8. кредитного договору №IKAPUG.194234.001, розрахунок процентів за користування кредитом здійснюється щодня з дати списання коштів з позичкового рахунку. Розрахунок процентів здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. Нарахування процентів здійснюється щоденно, при цьому відсотки розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з 360 днів у році. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування процентів не включається. Пунктом 4.2.1. кредитного договору №IKAPUG.194234.001 передбачено, що позичальник зобовязується здійснювати своєчасне повернення кредиту, сплачувати нараховані проценти та комісії, та виконувати всі свої зобовязання у повному обсязі у строки, передбачені цим договором. Відповідно до п. 3.1.9. кредитного договору №IKAPUG.194234.001, банк має право достроково стягнути кредит, проценти та комісії, зокрема при порушенні позичальником зобовязань, передбачених умовами договору. Як вбачається з п.п. 6.1., 6.3., 6.5. кредитного договору №IKAPUG.194234.001, за порушення строків погашення заборгованості за користування кредитом банк нараховує позичальнику відсотки в розмірі 36% річних від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення. За порушення строків сплати процентів за користування кредитом та/або комісії банк нараховує позичальнику пеню в розмірі 0,5% від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення. При порушенні позичальником строків платежів за кожним із грошових зобовязань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, що спричинило звернення банку в судові органи, позичальник виплачує банку штраф у розмірі 1% від суми позову. 13 листопада 2013 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір застави рухомого майна №ZXA019500.194234.002, за яким забезпечується виконання зобовязань [PERSON] за кредитним договором, укладеним між заставодержателем та заставодавцем, та відповідно до п. 35.4. якого заставодавець надав в заставу автомобіль HONDA ACCORD, чорного кольору, 2008 року випуску, номер шасі (кузов, рама) JHMCU16809C210807, реєстраційний номер АЕ4901НK (а.с.34-36). В забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором №IKAPUG.194234.001 13 листопада 2013 року між ПАТ «ВБР» та поручителем відповідачем [PERSON], та боржником відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки №РХ029031.194256.001 (а.с.29). Відповідно до п.п. 1., 2. договору поруки №РХ029031.194256.001, предметом договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання боржником зобовязань за кредитним договором, укладеним між кредитором та боржником. Поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобовязань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і позичальник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Згідно п. 6. договору поруки №РХ029031.194256.001, у випадку невиконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Пунктом 13 даного договору передбачено, що він діє до повного виконання зобовязань за кредитним договором, а пунктом 14 передбачено, що порука припиняється після 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав належним чином, що підтверджуєтьсязаявою на видачу готівки №302812 від 13 листопада 2013 року (а.с.11). Станом на 15 серпня 2017 року умови кредитного договору №IKAPUG.194234.001 від 13 листопада 2013 року відповідачі належним чином не виконали, у зв'язку з чим заборгованість складає 168204 грн. 50 коп., яка складається з: - поточна заборгованість по тілу кредиту 44153,62 грн.; - прострочена заборгованість по тілу кредиту 42967,12 грн.; - поточна заборгованість за процентами по кредиту 277,54 грн.; - прострочена заборгованість за процентами 26922,11 грн.; - поточна заборгованість за комісією по кредиту 7352,10 грн.; - прострочена заборгованість за комісією по кредиту 2450,70 грн.; - сума штрафів та пені 44081,31 грн. Як вбачається з наданих позивачем додаткових пояснень до позовної заяви (з приводу нарахування штрафу), що надійшли на адресу суду 26 грудня 2017 року, із вищезазначеного розрахунку заборгованості розмір саме нарахованого позивачем штрафу складає 1046,52 грн. (а.с.77). За вимогами статей\~527,\~530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Позивачем 22 квітня 2016 року на адресу відповідачів були спрямовані вимоги про дострокове повернення кредиту, сплати винагороди та відсотків за його користування та виконання інших зобовязань, передбачених кредитним договором №IKAPUG.194234.001 від 13 листопада 2013 року в строк до 14 травня 2016 року (а.с.28, 32, 33). Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або\~речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у\~строк\~та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України передбачено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним\~договором\~банк\~або інша\~фінансова установа\~(кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити\~проценти. Частиною 1 ст.533 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати\~\~ виконання\~\~ обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Разом з цим вирішуючи позовні вимоги про стягнення штрафу та комісії суд керується наступним. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Так, умовами спірного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, згідно умов кредитного договору передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов'язань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15 та від 11 жовтня 2017 року № 6-1374цс17. Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення штрафу, який позивач просить стягнути з відповідачів за порушення строків платежів за кожним із зобовязань, що спричинило звернення банку у судові органи у розмірі 1046,52 грн. задоволенню не підлягають. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року №6-1746цс16. Таким чином, оскільки комісія банком нараховується боржнику за дії, які банк здійснює на власну користь, підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення поточної заборгованості за комісією по кредиту у розмірі 7352,10 грн. і простроченої заборгованості за комісією по кредиту у сумі 2450,70 грн. з підстав викладених вище, також не підлягають задоволенню. Отже, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 157355,18 грн., з яких поточна заборгованість по тілу кредиту 44153,62 грн.; прострочена заборгованість по тілу кредиту 42967,12 грн.; поточна заборгованість за процентами по кредиту 277,54 грн.; прострочена заборгованість за процентами 26922,11 грн.; сума нарахованої пені 43034,79 грн. (44081,31-1046,52) Враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково, на підставі ст. 141 ЦПК України розподілу між сторонами підлягають понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору (а.с.4, 51) у частці, пропорційній до розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі\~2360,33 грн. (2523,07х157355,18/168204,50). Отже, з кожного з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі по 1180,17 грн. з кожного (2360,33/2).

Outcome: partial