Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації, Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Голосіївського району», Комунального підприємства «ЖЕК-103 Голосіївського району» про визнання його наймачем квартири [ADDRESS] замість померлого батька [PERSON] Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що він, разом з батьками з народження, [INFO], проживали в кв.[ADDRESS], яку на підставі ордеру отримала [PERSON] - мати його батька. В подальшому, 22.08.2002 р. шлюб між його батьками був розірваний і відповідно до заочного рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 23.09.2005 р. визначено порядок користування даною квартирою. На підставі розпорядження Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації частина квартири, що виділена у користування йому та його матері, була приватизована, а інша частина залишилась у користуванні його батька. Позивач зазначає, що його батько, [PERSON], оскаржив заочне рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 23.09.2005 р. щодо визначення порядку користування квартирою і відповідно до ухвали Голосіївського районного суду м.Києва від 05.08.2008 р. дане заочне рішення було скасовано, а справа залишена без розгляду. Частина квартири, що була приватизована на нього та його матір, була подарована батькам матері - [PERSON] і [PERSON], які набули право власності на неї і вселились для проживання, про що не заперечував [PERSON] Після оформлення договору дарування квартира [ADDRESS] стала перебувати у спільному користуванні [PERSON], [PERSON], його матері - [PERSON], його батька - [PERSON] та його. Спору щодо порядку користування даною жилою площею не виникало. [INFO] його батько - [PERSON], помер, після чого він звернувся до Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації з заявою про визнання наймачем квартири, однак йому було відмовлено. На підставі ст.ст.65, 106 ЖК України позивач просить визнати його наймачем кв.[ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просив суд позов задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві. Представник відповідача - КП «ЖЕО-103» заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що був порушений визначений законом порядок приватизації частини квартири і при зверненні з заявою до Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації про приватизацію квартири [PERSON] та [PERSON] не повідомили про скасування заочного рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 23.09.2005 р. про визначення порядку користування квартирою і в подальшому відчужили належну їм на праві власності частину квартири [PERSON], що на думку представника відповідача, також є незаконним. Крім того, представник відповідача в ході судового розгляду зазначила, що у позивача відсутня згода всіх членів сім»ї, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Представники Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації та КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Голосіївського району» в судове засідання не з»явились, про місце і час судового розгляду були повідомлені належним чином, з заявами про відкладення розгляду справи не звертались, в зв»язку з чим суд вважає за можливе провести розгляд справи у їх відсутність. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] на підставі ордеру № 146660 від 01.12.1970 р. була надана [PERSON] з сім»єю у складі п»яти осіб: [PERSON], [PERSON] - її чоловік, [PERSON] - дочка, [PERSON] - зять, [PERSON] - онук. [PERSON], яка була дружиною [PERSON], проживала і була зареєстрована в даній квартирі з 03.10.1989 р. Позивач у справі зареєстрований в квартирі з 29.10.1990 р. і проживає в ній з моменту народження. На підставі рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 22.08.2002 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, однак вона з неповнолітнім на той час [PERSON] залишились проживати в кв.[ADDRESS]. В 2005 р. [PERSON], мати позивача, звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визначення порядку користування квартирою та укладення окремих договорів найму і відповідно до заочного рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 23.09.2005 р. даний позов був задоволений, у користування [PERSON] та [PERSON] виділено дві житлові кімнати площею 14,3 та 14,3 кв.м., а [PERSON] житлову кімнату площею 14,7 кв.м., та зобов»язано КП «ЖЕО-103 Голосіївського району» укласти з [PERSON] окремий договір найму. 05.08.2008 р. відповідно до ухвали Голосіївського районного суду м.Києва за заявою [PERSON] заочне рішення суду від 23.09.2005 р. було скасовано і в подальшому позов було залишено без розгляду. 01.09.2008 р. на підставі розпорядження Голосіївського районної в м.Києві державної адміністрації Відділом приватизації житла було видано Свідоцтво про право власності на 65/100 квартири [ADDRESS] на ім»я [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Як вбачається з матеріалів справи 12.01.2009 р. [PERSON] та [PERSON] на підставі Договору дарування частини квартири подарували належну їм на праві власності 65/100 частини квартири [PERSON]. 28.02.2013 р. [PERSON] був укладений Договір дарування, відповідно до якого вона подарувала [PERSON] 5/100 частини квартири [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер. Судом встановлено, що на момент смерті [PERSON] в квартирі [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до ч.1 ст. 63 ЖК України, предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Відповідно до положень ст. 64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї. Згідно з ст. 65 ЖК України, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 104 ЖК України, член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу. У разі відмовлення членів сім'ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може бути вирішено в судовому порядку. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року № 2 (з подальшими змінами), вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Згідно ч. 1 ст. 106 ЖК України, повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право в разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім»х наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку. Як вбачається з матеріалів цивільної справи позивач звертався до відповідачів з заявою про укладення окремого договору найму, однак йому було відмовлено. Відповідно до поданих [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] заяв, останні не заперечують проти визнання [PERSON] наймачем частини квартири після смерті його батька [PERSON] З огляду на викладені обставини, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, обставини, викладені в позові, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, доведені належними доказами, а тому позов підлягає задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved