Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом доЮжноукраїнського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, про зняття арешту з майна. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 09 грудня 2000 року він, [PERSON] , яка на той час була його дружиною, та їх син - [PERSON] приватизували квартиру [ADDRESS] . Після розірвання шлюбу з відповідачем, він придбав у неї її частку даної квартири та став власником 2/3 часток вищевказаної квартири. Нещодавно він дізнався, що на його майно - квартиру [ADDRESS] накладено арешт на підставі постанови, винесеної 03.06.2014 р. відділом ДВС Южноукраїнського міського управління юстиції по ВП № 42631813, особою майно/права якої обтяжуються є його колишня дружина - [PERSON] , тоді як на день винесення вказаної постанови вона не була власником вищезазначеного майна, а лише була зареєстрована у вказаній квартирі. 19.11.2019 р. він звернувся до Южноукраїнського міського відділу ДВС ГТУЮ у Миколаївській області з проханням зняти арешт з його майна, нащо отримав відповідь листом за вих. № 8124 від 03.12.2019 р., з якого слідує, що на виконанні у даному відділі ДВС з 25.03.2014 р. перебувало виконавче провадження № 42631813 з примусового виконання судового наказу господарського суду Миколаївської області № 915/1687/13 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів в сумі 79 275 гривень, згідно даного виконавчого документа місце проживання [PERSON] визначено як [ADDRESS] , а також зазначено що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Вважає, що на належне йому майно безпідставно накладено арешт, чим порушені його права щодо розпорядження майном. Просить суд скасувати арешт на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] , який накладений на підставі постанови про арешт майна боржника, винесеної 03.06.2014 Відділом державної виконавчої служби Южноукраїнського міського управління юстиції по ВП № 42631813; виключити із спеціального розділу про державну реєстрацію обтяжень запис 5875113 щодо накладення арешту на квартиру [ADDRESS] , накладений на підставі постанови про арешт майна боржника, винесеної 03.06.2014 Відділом державної виконавчої служби Южноукраїнського міського управління юстиції по ВП № 42631813. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача позовні вимоги визнала в повному обсязі. Згідно Наказу Міністерства юстиції України 16.10.2019 № 3173/5 «Про утворення міжрегіональних органів Міністерства юстиції України» та наказу Мінстерства юстиції України від 17.12.2019 № 4053/5 «Про відділи державної виконавчої служби», Южноукраїнський міський відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській областівиведено зі складу головних територіальних управлінь юстиції та введено до складу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з перейменуванням на Южноукраїнський міський відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Вислухавши позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню на підставі наступного. Під час розгляду справи встановлено, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] придбали квартиру [ADDRESS] шляхом приватизації житла, кожному з них на праві приватної власності належана 1/3 частка вказаної квартири, про що свідчить копія свідоцтва про право власності на житло, видане Органом приватизації житла Южноукраїнського міськвиконкому згідно з розпорядженням від 09.12.2006 р. № 12335 та копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а. с. № 6,7). Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 08.12.2011 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний (а. с. № 8). Після розірвання шлюбу позивач придбав у [PERSON] , належну їй 1/3 частку вищевказаної квартири, уклавши з нею договір купівлі-продажу 1\\3 частки квартири від 04 грудня 2013 року, який був посвідчений державним нотаріусом Южноукраїнського державної нотаріальної контори Миколаївської області Лобовою О.М. (а. с. № 9-10). Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] є власником 2/3 часток квартири [ADDRESS] (а. с. № 11, 14). Відповідно до довідки про склад сім`ї та реєстрацію, виданої Центром надання адміністративних послуг міста Южноукраїнськ [PERSON] була зареєстрована у вищевказаній квартирі з 25 червня 2004 року та знята з реєстраційного обліку 08 вересня 2015 року (а. с. № 16). З копії інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстрацію прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що постановою про арешт майна боржника, винесеної 03.06.2014 Відділом державної виконавчої служби Южноукраїнського міського управління юстиції по ВП № 42631813, було накладено арешт на квартиру [ADDRESS] (а. с. № 12-13). Як зазначає позивач, він 19.11.2019 р. звернувся до Южноукраїнського міського відділу ДВС ГТУЮ у Миколаївській області з проханням зняти арешт з його майна, нащо отримав відповідь листом за вих. № 8124 від 03.12.2019 р.. З даного листа слідує, що на виконанні у даному відділі ДВС з 25.03.2014 р. перебувало виконавче провадження № 42631813 з примусового виконання судового наказу господарського суду Миколаївської області № 915/1687/13 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів в сумі 79 275 гривень. Згідно даного виконавчого документа місце проживання [PERSON] визначено: [ADDRESS] . В ході виконання даного виконавчого провадження державним виконавцем винесено постанову про арешт майна та оголошено заборони на його відчуження та винесено запис до державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Також зазначено що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Позивач вважає, що на належне йому майно безпідставно накладено арешт, чим порушені його права щодо розпорядження майном, а тому звернувся до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч. 1 ст. 319 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 768,40 гривень, сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом (а.с. № 1).

Outcome: approved