Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на придбане майно за договором купівлі-продажу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка [PERSON], ще при житті [PERSON], купила у неї та у її рідного брата [PERSON], за 10 тис. грн. житловий будинок, який знаходиться в с. Раковичі по вул. Центральна, 51, сплатила їм зазначені гроші і прийняла куплене майно у своє повне володіння і розпорядження, продавці, зі свого боку, зобовязалися оформити у нотаріуса договір купівлі-продажу ще у 2009 році, але свої зобовязання перед покупцем (позивачнм) не виконали, документи не підготували і до нотаріуса не пішли, крім того [PERSON], померла 05.04.2010 року, а оригінали правовстановлюючих документів на вищезазначене майно у позивачки відсутні, а тому остання змушена звернутись до суду з позовом про визнання права власності на придбане майно. В судовому засіданні позивач та її представник не з»явились, надіслали письмову заяву, просили справу розглянути без них, позовні вимоги підтримали у повному обсязі,просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав до суду письмову заяву, просив розгляд справи проводити без його участі, з позовними вимогами погодився. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи,оцінивши зібрані докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Виходячи зі змісту ст.4 ЦПК України Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У судовому засіданні встановлено, що у 2009 році позивачка [PERSON], ще при житті [PERSON], вирішила купити у неї та у її рідного брата [PERSON], за 10 тис. грн. (по 5 тис. у кожного) житловий будинок, який знаходиться в с. Раковичі по вул. Центральна, 51, сплатила їм зазначені гроші і прийняла куплене майно у своє повне володіння і розпорядження. Продавці, зі свого боку, зобовязалися оформити у нотаріуса договір купівлі-продажу ще у 2009 році. Але вони свої зобовязання перед покупцем (позивачем) не виконали, документи не підготували і до нотаріуса не пішли. Рідна мати відповідачки [PERSON] [PERSON], померла 05 квітня 2010 року в місті Києві, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-БК № 169365, яке видане «06» квітня 2010 року Відділом реєстрації смерті у м. Києві, про що в книзі реєстрації актів про смерть 06 квітня 2010 року було зроблено відповідний запис за № «6277». Родинні звязки відповідачки [PERSON] зі спадкодавицею [PERSON] підтверджуються: Свідоцтвом про народження [PERSON] серії І-ТП № 299068, виданим (повторно) 19 травня 1976 року в с. Раковичі Радомишльського р-ну Житомирської обл., в якому її матірю записана «Кулаківська Лідія Дмитрівна»; Свідоцтвом про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] серії І-БК № 457151, виданим 27 травня 1977 року в Палаці одруження м. Києва, в якому [PERSON] своє прізвище змінила на «Бондарчук». Наприкінці 2017 року позивач звернулася до відповідачів, як єдиних власників спірного майна з вимогою або повернути гроші або оформити на її (позивача) будинок та земельну ділянку через нотаріальну контору, однак відповідачі заявили, що більшу частину грошей вони вже витратили на власні потреби, тому повернути гроші не в змозі, а на спірний будинок вони не претендують. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Враховуючи наявність укладеного в усній формі Попереднього договору купівлі-продажу від 31 грудня 2009 року, в якому продавець (відповідачі) узяли на себе зобовязання зібрати і підготувати всі необхідні документи на оформлення нотаріального договір купівлі-продажу або договір дарування у власність [PERSON], спірної нерухомості і земельної ділянки, вони передали їй всі наявні у них ксерокопії документів щодо цього. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 86 ЦК України передбачено: Право власності це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності в Україні охороняється законом. Відносини власності регулюються Конституцією України, цим кодексом, іншими законодавчими актами. При цьому, враховуючи положення ч. 1 ст. 3 ЦПК України про те, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, і просити суд ухвалити рішення у справі, у яких можуть бути порушені права спадкоємців на отримання спадкового майна, або оскаржені. Право змінювати правовідносин, захищати порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси належить тільки суду, до компетенції якого згідно із законом є оформлення спадщини, оскільки в такому випадку вимоги про розподіл спадщини і визнання права власності на спадкове майно підлягають розгляду тільки судом. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність належних правових підстав для визнання права власності позивача на спадкове майно, а відтак позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved