Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив стягнути з [PERSON] сплачене страхове відшкодування у розмірі 49041,73 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 27.01.2015 року на вул. В. Житомирській в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Хонда», д.н. [NUMBER] , під керуванням відповідача та «Тойота», д.н. [NUMBER] . Вказана ДТП сталася з вини водія [PERSON] , що підтверджується постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 19.02.2015 року. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль «Тойота», д.н. [NUMBER] , який на момент ДТП був застрахований власником у ПрАТ «УАСК «АСКА», у відповідності з договором страхування транспортних засобів №3289345 від 21.02.2014 року. Випадок було визнано страховим та на виконання умов договору страхування транспортного засобу №3289345 від 21.02.2014 року, на підставі страхового акту №147/10, позивач відшкодував страхувальнику суму в розмірі 49041,73 грн. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким чином, з моменту виплати, позивач отримав право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. На підставі вищевикладеного просив позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила справу розглядати без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.\~\~ Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак про причини неявки суду не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у їх відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечувала представник позивача. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 27.01.2015 року о 12.27 год. на вул. В. Житомирська, 25-в у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох автомобілів «Хонда», д.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та «Тойота», д.н. [NUMBER] . Автомобіль «Тойота», д.н. [NUMBER] був застрахований власником у ПрАТ «УАСК «АСКА», що підтверджується договором страхування транспортного засобу №3289345 від 21.01.2014 року. Внаслідок ДТП автомобілю «Тойота», д.н. [NUMBER] завдано механічних пошкоджень. Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія [PERSON] , який керував автомобілем «Хонда», д.н. [NUMBER] . Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 19.02.2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340,00 грн.\~ Згідно ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії водія [PERSON] вочевидь не відповідали вимогам ПДР України, а тому він, як особа, що керував автомобілем «Хонда», д.н. [NUMBER] , внаслідок чого позивач поніс значні матеріальні збитки, є єдиною винною особою дії якої призвели до ДТП. Випадок було визнано страховим та на виконання умов договору страхування транспортного засобу №3289345 від 21.02.2014 року, на підставі страхового акту №147/10, позивач відшкодував страхувальнику суму в розмірі 49041,73 грн., що підтверджується платіжним дорученням №8221 від 05.02.2015 року. Розрахунок страхового відшкодування зроблено на підставі висновку спеціаліста №40/01/15 від 31.01.2015 року та рахунку фактури від 30.01.2015 року. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, заподіяна неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується\~ в повному обсязі особою, яка її завдала.\~ Згідно статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє\~ транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки відповідач не відшкодував шкоду в добровільному порядку та згідно з положеннями ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» позивач отримав право вимоги на таке відшкодування. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач довів ті обставини на які посилався як на підставу своїх позовних вимог, а тому з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню кошти в розмірі понесених витрат в сумі 49041,73 грн. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору 1378,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved