Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія» «Уніка» про захист прав споживача, визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії. Позивач просить суд визнати дії Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія» «Уніка» при ненаданні письмової відповіді на заяву [PERSON] від 24.06.2015 року у встановлений законодавством строк неправомірними та зобов'язати Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія» «Уніка»(код ЕДРПОУ 20035533) надати письмову відповідь на його звернення від 24.06.2015 року. В обґрунтування заявленого позову позивач вказує, що 24 червня 2015 року він звернувся із заявою до Приватного Акціонерного Товариства «УНІКА» в якій просив, достроково розірвати договір добровільного комплексного страхування на транспорті №245002/4098/0002181 укладений 25.06.2014 року, однак Відповіді на звернення не отримав. Позивач вважає що Відповідачем порушено його передбачене законодавством право у ч.1 ч.2 ч.3 ст.15, п.6 ч.1 ст.18, п.6 ч.1 ст.19, ч.1 ст.20, Закону України «Про звернення громадян» та ст.5, ч.2 ст.7 Закону України «про інформацію», щодо строків, порядку розгляду, вирішення та надання відповіді на звернення громадян. Посилається на пункт 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року № 5 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» де роз'яснено, що вимоги можуть заявляти споживачі, які мають на товари квитанцію, товарний чи касовий чек або інший письмовий документ. 25.06.2014 року між ним та відповідачем було укладено «Договір добровільного комплексного страхування», а в абзаці 2 ст. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду від 12.04.96 року N 5 «Про практику розгляду судами цивільних справ за поновами про захист прав споживачів» роз'яснено, оскільки Закон України «про захист прав споживачів» не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму (в тому числі найму (оренди) жилого приміщення - в частині відносин між наймачем (орендарем) і наймодавцем (орендодавцем), який одночасно є виконавцем комунальних послуг і послуг по ремонту житлового фонду та інженерного обладнання), побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду (в тому числі побутового замовлення чи абонементного обслуговування), доручення, перевезення громадян та їх вантажу, комісії, схову, страхування, із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини, щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону. В судовому засіданні представник позивача позов підтримує, справу просить розглянути без його участі, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач повідомлявся в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до вимог ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. ст. 224, 225 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Згідно матеріалів справи між позивачем та відповідачем 25.06.2014 року був укладений договір добровільного комплексного страхування на транспорті(а.с.8-10). Відповідно до п.6.4.4. укладеного договору страхувальник має право достроково припинити дію договору у порядку. Передбаченому Договором. 24.06.2014 року позивач [PERSON] звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія» «Уніка» з заявою, у якій просив достроково розірвати договір комплексного страхування на транспорті № 245002\\4098\\0002181 укладений 25.06.2014 року, однак відповіді на своє звернення не отримав. Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідно до ч.2 ст.15 Закону України «Про звернення громадян» відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.15 Закону України «Про звернення громадян» рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. Відповідно до п.6 ч.1 ст.18 Закону України «Про звернення громадян» громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги. Відповідно до п.6 ч.1 ст.19 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення. Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів. Відповідно до ст.5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. Відповідно до ч.2 ст.7 Закону України «про інформацію», ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Пунктом 4), частиною 1, статтею 4, Закону Україні «Про захист прав споживачів» встановлено, споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця). Пунктом 5), частиною 1, статтею 21 Закону Україні «Про захист прав споживачів», встановлено, крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію. На підставі викладеного та

Outcome: approved