Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу із відповідачем. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06 квітня 2006 року. Від шлюбу дітей не мають. Сторони, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явились. Позивач подав заяву, відповідно до якої позов підтримує в повному обсязі, проти надання строку для примирення категорично заперечує, справу просить розглядати без його участі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, згідно з ч.5 ст.74 ЦПК України, вважається такою, що належним чином повідомлена про розгляд справи, оскільки виклики у судове засідання були направлені за зареєстрованим місцем її проживання. Відомостей про причини неявки відповідачем не повідомлено, заяв від неї не надійшло. Згідно з ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи обставини справи, вище викладене, суд, до початку розгляду справи по суті, визнав можливим її заочний розгляд, на підставі наявних у ній доказів. Згідно з викладеними в позовній заяві обставинами, сторони з 06 квітня 2006 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Спільне життя з відповідачем не склалось, тому що у них різні погляди на сімейне життя та обов'язки. На підставі чого в сім'ї відбувались сварки, які поступово призвели до того, що подружжя стало зовсім чужими людьми. Можливості зберегти сім'ю немає. Шлюбні відносини припинені з лютого 2009 року. Дітей не мають. З цього часу спільне господарство не ведуть, спільно не проживають. Під час розгляду справи суд виходить із того, що згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, права та обов'язки сторін регулюються ст.ст.104-105 СК України щодо підстав припинення шлюбу та припинення шлюбу унаслідок його розлучення, а також ст.ст. 110,112 СК України про право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу та про підстави для його розірвання за позовом одного з подружжя. У судовому засіданні досліджені: копія паспорта та картки платника податків позивача [PERSON] (а.с.3,4); копія актового запису про шлюб №02 від 06 квітня 2006 року між [PERSON] та [PERSON]; повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб зареєстрований між сторонами. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на таких підставах: У судовому засіданні доведено, що подружні відносини між сторонами фактично припинені. На виконання вимог ст. 111 СК України судом підстав для застосування заходів щодо примирення сторін та надання їм строку для примирення не знайдено, оскільки позивач проти цього заперечив. Тому суд доходить висновку, що подальше збереження сім'ї неможливе і суперечить інтересам подружжя. Відсутність вільної згоди сторін на спільне проживання, свідчить про неможливість дотримання у шлюбі принципу його добровільності, встановленого ст. 24 Кодексу. При тих стосунках, що склались між сторонами, державна реєстрація шлюбу не у змозі забезпечити стабільність відносин між сторонами та охорони прав і інтересів подружжя, як це передбачено ч.1 ст. 27 Кодексу. Підстав для розподілу судових витрат суд не вбачає, оскільки позивач заявив про їх покладення на нього. Про вибір дошлюбного прізвища відповідачем не заявлено.

Outcome: approved