Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних, посилаючись на те, що рішенням суду з відповідачів на користь позивача стягнуто заборгованість за кредитним договором. Проте, рішення суду відповідачі вчасно не виконали, тобто прострочили виконання грошового зобов'язання, не виконали зобов'язання належним чином, чим порушили права позивача. Враховуючи наведене з метою захисту своїх майнових прав позивач вимушений був звернутися до суду. В судовому засіданні представник позивача позові підтримала, просила задовольнити, з підстав зазначених в останньому. Відповідач [PERSON], просила відмовити у задоволенні останніх, посилаючись на те, що позивач не має права будь якої грошової або іншої вимоги відносно відповідачів, оскільки права позивача не порушені. Між боржником [PERSON] та стягувачем був укладений додатковий договір до кредитного договору за не виконання якого судовим рішенням було стягнення боргу. Відповідно до умов договору [PERSON] мала сплатити суму заборгованості, а позивач відкликати усі ініційовані позови до позичальника, предметом яких є стягнення грошових коштів, з часу набрання чинності додатковим договором після його підписання. [PERSON] виконала умови додаткового договору, навіть завчасно повністю розрахувалась перед позивачем, про що останній була надана відповідна довідка. Разом з тим, позивач умови додаткового договору не виконав та не відкликав даний позов. Враховуючи умови додаткової угоди, сторонами останньої у добровільному порядку вирішені питання щодо грошових зобов'язань, отже майнові права позивача не порушені, наслідком чого є домовленість сторін про відмову від усіх претензій грошового характеру до [PERSON], як до позичальника. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до суду не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином про поважність причин неявки суд не повідомили та не просили розглянути справу у їх відсутність, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутність відповідачів, що не з'явились, проти чого не заперечували інші учасники процесу. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 07.09.2011 року з відповідача [PERSON], як позичальника за кредитним договором № 80205/с від 11.02.2008 року та відповідачів [PERSON] та [PERSON], як поручителів зо договорами поруки № 80205/с від 11.02.2008 року на користь позивача солідарно стягнута заборгованість за невиконання кредитного договору в сумі 897243 грн. 51 коп., судові витрати в розмірі 2307 грн. 66 коп. /а.с. 15/. 27.11.2014 року [PERSON] звернулась до позивача із заявою про можливість реструктуризації боргу, у зв'язку з чим 24.12.2014 року [PERSON] була надана відповідь про залишок боргу за виконавчим листом згідно вказаного судового рішення, а також пропозиція щодо сплати 50% вартості боргу або реструктуризовати суму боргу на 24 місяці за умови сплати до кінця року 25% суми боргу та сплати за виконавчим листом від 06.09.2013 року в повному обсязі /а.с. 62/. 30.12.2014 року між позивачем та [PERSON] був укладений додатковий договір до кредитного договору № 80205/с від 11.02.2008 року, за невиконання якого судовим рішення стягнута заборгованість /а.с. 57-59/. Відповідно до умов додаткового договору сторони домовились, що [PERSON] сплачує половину заборгованості, що лишилась, стягнуту за рішенням суду у певний термін і в разі виконання такої умови інша половина заборгованості вважається такою, що анульована і позичальник вважається таким, що виконав свої боргові зобов'язання що виникли згідно умов кредитного договору перед позивачем. Всі зобов'язання передбачені кредитним договором є припиненими з моменту сплати суми коштів. Позивач зобов'язався протягом десяти днів з моменту набрання чинності додатковим договором відмовитись від всіх ініційованих ним судових спорів, предметом яких є стягнення грошових коштів з позичальника за неналежне виконання умов кредитного договору і звернутися до ДВС з заявою про закінчення виконавчого провадження. Згідно копій квитанцій /а.с. 61/ та довідки виданої позивачем /а.с. 63/ вбачається, що [PERSON] достроково виконала умови договору та сплатила повну суму визначеної додатковим договором половини заборгованості, при чому необхідну суму, для того щоб додатковий договір розпочав свою дію сплатила у день укладення останнього. Отже, з 30.12.2014 року правовідносини між позивачем та [PERSON] що виникали з кредитного договору припинені, а половина заборгованості анульована. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Разом з тим, позивач умови додаткового договору не виконав щодо відмови від стягнення грошових коштів з [PERSON] за неналежне виконання умов кредитного договору, процеси про що ініційованих у суді. Представник позивача наполягала на стягненні з відповідачів грошових коштів згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, в забезпечення відновлення порушених прав позивача, як на спеціальний вид цивільної правової - відповідальності за прострочення виконання зобов'язання з розрахунку повного розміру заборгованості за рішенням суду та пояснила, що укладення додаткового договору не впливає на відповідне право позивача за зверненням до суду з позовом. Проте, не надала обґрунтованих пояснень в чому полягає порушення прав позивача з урахуванням того, що сторони дійшли згоди щодо спірного питання, що оформили угодою. Суд вважає вимоги позивача необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до умов виконаної додаткової угоди, майнові права та інтереси позивача були задоволені, будь яких майнових претензій щодо стягнення грошей, пов'язаних з неналежним виконання умов кредитного договору у позивача до позичальника [PERSON] не має. Зазначене свідчить про те, що сторони добровільно дійшли згоди щодо мирного позасудового врегулювання спору, а отже порушення з боку [PERSON] майнових прав позивача, які б підлягали захисту не вбачається. Враховуючи, що інші відповідачі, як поручителі є солідарними боржниками, а позичальник одноособово виконав свої зобов'язання, судпорушень майнових прав позивача з боку інших відповідачів не вбачає. Доводи представника позивача, щодо наявності судової практики про стягнення грошових коштів в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України, як додатковий спосіб захисту майнових прав, у даному випадку суд вважає неспроможними, оскільки зазначена практика передбачає такий спосіб захисту за відсутності обставини мирного врегулювання спору між сторонами та укладення з цього приводу відповідного правочину, де передбачені умови щодо недопущення фінансових обтяжень. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 16 ЦК України, при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Суд вважає, що у даному випадку має місце невиконання саме позивачем умов договору та зловживання своїм правом на звернення до суду та невиконання умов додаткової угоди, що у даному випадку тягне за собою порушення прав позичальника, як сторони такої угоди, а також інших осіб, відповідачів у справі, як поручителів солідарне зобов'язання яких виконано поручителем та врегульовано між сторонами додаткової угоди добровільно у позасудовому порядку, яка передбачає недопущення в подальшому будь яких вимог майнового характеру, зокрема стягнення грошових коштів. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed