Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 13.02.2007 року він уклав шлюб з відповідачкою у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Жовківського району Львівської області, актовий запис № 13. Від сімейного життя у позивача та відповідачки народилася одна дитина. За час перебування у шлюбі з відповідачкою життя в них не склалося, щораз виникали якісь непорозуміння, які були спровоковані відповідачкою. Кожен з подружжя має протилежні погляди на сімейне життя. На протязі останніх років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Позивач та відповідачка на даний час не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, не ведуть спільного господарства, окрім того відповідачка з березня місяця проживає з іншим чоловіком. Отже, після цього, позивачем було прийняте рішення про те, щоб звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу. На даний час позивач переконаний, що шлюб між ними є помилковим, тому просить не надавати термін на примирення. За таких обставин позивач вважає, що сімя розпалась остаточно і зберегти її неможливо, подальше спільне життя з відповідачкою є недоцільним. У зв'язку з чим він звернувся до суду з даним позовом та просить шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не прибув , однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить такі задовольнити. Відповідачка в судове засідання не прибула, однак подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги визнає повністю. Просить позов задовольнити. А тому, судом вирішено розгляд справи проводитиза відсутності сторін по справі та на підставі поданих до суду доказів. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 110 ЦПК України, позови про розірвання шлюбу можуть пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров'я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. Згідно ч. 1 ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Сторони зареєстрували шлюб 13.02.2007 року в Жовківському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області (актовий запис № 13), що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-СГ № 309518. Із копії свідоцтва про народження серії 1-СГ № 092042 вбачається, що [PERSON] народилася 01.03.2007 року та її батьками є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є те, що за час перебування у шлюбі з відповідачкою життя в них не склалося, щораз виникали якісь непорозуміння, які були спровоковані відповідачкою. Кожен з подружжя має протилежні погляди на сімейне життя. На протязі останніх років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Позивач та відповідачка на даний час не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, не ведуть спільного господарства, окрім того відповідачка з березня місяця проживає з іншим чоловіком. Отже, після цього, позивачем було прийняте рішення про те, щоб звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу. На даний час позивач переконаний, що шлюб між ними є помилковим, тому просить не надавати термін на примирення. Після цих подій позивач вважає, що сімя розпалась остаточно і подальше спільне життя є неможливим. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З позовної заяви позивача та його заяви про розгляд справи у його відсутності відомо, що позивач остаточно визначився і збереження шлюбу не бажає. Наполягає на розірванні шлюбу. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Із заяви відповідачки про розгляд справи у її відсутності вбачається, що вона проти розірвання шлюбу не заперечує. А від так, суд приходить до переконання, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому у суду є всі підстави для задоволення позову. За таких обставин, суд приходить до висновку, що розлад в сімї носить стійкий характер, сторони припинили подружні стосунки, втратили одне до одного почуття любові, сімя фактично не існує, примирення між сторонами не можливе. А відтак, позов слід задовольнити та розірвати шлюб. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь позивача пропорційно судовий збір .

Outcome: approved