Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, про визнання недійсними електронних торгів, акту при проведені електронні торги, свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, декларації про готовність об`єкта до експлуатації, скасування державної реєстрації права власності. Позивач посилається, на те що на підставі рішення Господарського суду Чернівецької області від 16.11.2007 року він у статусі фізичної особи підприємця набув право власності на нежитлову будівлю - магазин площею 76.90 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 30 жовтня 2013 року державним виконавцем Першотравневого відділу ДВС Чернівецького управління юстиції Чернеєм Я.В. у виконавчому провадженні №26368137 було складено Акт опису та арешту належного йому майна, а саме вище зазначену будівлю. Постановою в.о. начальника управління ДВС ГТУЮ в Чернівецькій області Роскрута О.С. від 06.03.2015 року матеріали зведеного виконавчого провадження №28291036, яке перебувало на виконанні у Садгірському відділі ДВС Чернівецького міського управління юстиції та включало в себе виконавчі провадження №20673011, №26368137, № 27819549 , № 21950003 , № 22605500 , № 22380734 , № 46076184 , про стягнення з [PERSON] на користь різних стягувачів (ПАТ «Укрсоцбанк», ПАТ «КБ «Надра», [PERSON] , коштів на загальну суму 280105,39 грн. та 119802,00 доларів США передані до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ в Чернівецькій області. На виконання постанови старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ в Чернівецькій області Саінчука Є.В. від 15.06.2015 року у виконавчому провадженні №26368137 суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] 14.04.2016 року складено Звіт про оцінку, згідно якого вартість нежитлової будівлі магазину площею 76.90 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , становить 914802 грн. 00 коп. без ПДВ з терміном чинності Звіту на протязі 6(шість) місяців. Позивач зазначає, що протягом 2015-2016 років він очікуючи збільшити дохід від підприємницької діяльності, торгівлі в магазині, для погашення заборгованості за виконавчим провадженням самочинно добудував магазин, збільшивши його загальну площу з 76.90 кв.м. до 158,7 кв.м., (тобто на 81,8 кв.м. більше) з обов`язковим узаконенням такої добудови шляхом здачі в експлуатацію та державну реєстрацію права власності у встановленому законодавством порядку. У разі відсутності достатніх коштів для погашення боргів добудований магазин при його продажу дозволив би погасити майже всю заборгованість. 17 червня 2016 року позивач письмово повідомив виконавчу службу, що магазин є самочинним будівництвом та не може бути проданий з торгів, просив зупинити його реалізацію до узаконення останнього, на підтвердження чого були подані усі необхідні документи. Однак Відділ примусових виконань рішень УДВС ГТУЮ у Чернівецькій області проігнорував звернення позивача та повідомив про передачу пакету документів Державного підприємства «СЕТАМ» для подальшої реалізації майна на електронних торгах. В подальшому Відділ примусових виконань рішень УДВС ГТУЮ у Чернівецькій області 03.08.2019 року передав до Чернівецької філії ДП «СЕТАМ» заявку від 29.07.2016 року №2313/03-16 на реалізацію арештованого майна. Позивач стверджує, що з аналогічним звернення він звертався до ДП «СЕТАМ», однак останній відмовився знімати магазин з електронних торгів пославшись на наявність відомостей про спірний об`єкт площею 76,9 кв.м., що свідчить про відсутність самочинного будівництва до скасування відповідного запису в Державному реєстрі. В порушенні чинного законодавства магазин був реалізований ДП «СЕТАМ» на електронних торгах. У зв`язку із відсутністю учасників торги 25.08.2016 та 28.09.2016 року визнано такими, що не відбулись. При цьому нерухоме майно було уцінено до 640361,40. За результатами прилюдних торгів від 02.11.2016 року переможцем визначено єдиного допущеного учасника №2 відповідача - [PERSON] . Покупець [PERSON] 09.11.2016 отримала свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів серії та номера 14453, НВІ509639 , яке видано приватним нотаріусом Чернівецького МНО Макеєвої Н.В. Позивач стверджує, що згодом [PERSON] зареєструвала в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно частину здійсненої ним самочинної добудови до магазину, збільшивши площу магазину до 100,9 кв.м. Вважає, що продаж спірного об`єкту на електронних торгах відбувся з грубим порушенням приписів чинного законодавства, оскільки самочинно добудований об`єкт загальною площею 158.7 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , є новоствореним в цілому і до моменту його державної реєстрації він був вилучений із цивільного обороту як нерухоме майно. Зазначає, що продаж спірного нерухомого майна завдало позивачу та стягувачам зведеного виконавчого провадження №28291036 значної матеріальної шкоди, а тому має бути визнаний недійсним. Таким чином, для відновлення порушеного права позивача, він змушений звернутись до суду із позовом за захистом свої прав. У зв`язку з наведеним, посилаючись на норми матеріального права, просив суд визнати недійсними електронні торги по лоту № 175694 з реалізації арештованого майна, а саме нежитлової будівлі - магазину, загальною площею 76,9 кв.м, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , результат яких оформлений протоколом проведення електронних торгів № 208788 від 02 листопада 2016 року Державного підприємства «СЕТАМ» та актом головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області Манжосовим Максимом Павловичем 09 листопада 2016 року; визнати недійсним протокол № 208788 проведення електронних торгів по лоту № 175694 від 02 листопада 2016 року Державного підприємства «СЕТАМ», за яким переможцем торгів з придбання нежитлової будівлі - магазину, загальною площею 76,9 кв.м, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , стала [PERSON] ; визнати недійсним акт головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Манжосовим Максимом Павловичем 09 листопада 2016 року про проведені електроні торги з реалізації нежитлової будівлі - магазину, загальною площею 76,9 кв.м, що знаходиться за адресою [ADDRESS] ; визнати недійсним Свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів серії та номером 14453, НВІ509639, видане 09 листопада 2016 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Макеєвою Надією Василівною на ім`я [PERSON] ; визнати недійсною Декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: ЧВ141190081631 , видану 08.01.2019 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Чернівецької міської ради; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 32300461 від 09.11.2016 року 18:09:50, прийняте державним реєстратором приватним нотаріусом Макеєвою Надією Василівною, Чернівецький міський нотаріальний округ, Чернівецька область, про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, нежитлову будівлю - магазин, загальною площею 76,9 кв.м, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , за [PERSON] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1080630673101 та номер запису про право власності 17364791 дата, час державної реєстрації: 09.11.2016 року 18:07:03, а також судові витрати. Ухвалою судді від 19.11.2019 року відкрито провадження по цивільній справі, судовий розгляд постановлено проводити в порядку загального позовного провадження. 13.12.2019 року представник відповідача ДП «СЕТАМ» подав до суд відзив на позовну заяву у якому зазначив, що позовні вимоги позивача є незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають виконанню з наступних підстав. Електронні торги з реалізації спірного майна за лотом №175694 проводились відповідно до Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2015 №2710/5. ДП «СЕТАМ» під час здійснення електронних торгів було дотримано усіх вимог визначеним вище Поряком. Перевірка змісту заявки на відповідність вимогам законодавства організатором не здійснюється. За відповідність документів, на підставі яких вноситься інформації до Системи, а також за достовірністю інформації зазначеної у заявці відповідають посадові особи органу державної виконавчої служби. Отже ДП «СЕТАМ» розміщує в системі електронних торгів інформацію про арештоване майно на підставі заявки на реалізацію арештованого майна наданої відповідним органом державної виконавчої служби, при цьому жодними нормативно-правовими актами не передбачено обов`язку Організатора перевіряти законність дій виконавця. Згідно із інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, площа арештованого майна становить 76,90 кв.м. Також зазначає, що для визнання електронних торгів недійсними, які є правочином в розумінні ст.ст.203,215 ЦК України необхідно встановити порушення саме норм Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, дії виконавця не стосуються правил проведення електронних торгів та мають самостійний спосіб оскарження. На підставі вище викладеного просить суд, відмовити позивачу у задоволенню позовних вимог у повному обсязі. Позивач 06.02.2020 року подав до суду заяву про забезпечення позову. Ухвалою суду від 07.02.2020 року у задоволення заяви позивача про забезпечення позову відмовлено. 17.04.2020 року від представника відповідача - Управління забезпечення примусового виконання рішень в Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) надійшла позиція-пояснення згідно якої представник зазначає, що у суді вже розглядали дві справи №725/5237/16-ц та №725/1903/17 за позовом [PERSON] до тих самих відповідачів предметом якої було визнання недійними торгів від 02.11.2016 року і акту державного виконавця від 09.11.2016 року про проведення електронних торгів, що підставою вважати його безпідставним, необґрунтованим та таким у задоволенні якого слід відмовити. Твердження позивача щодо неможливості реалізації арештованого майна у зв`язку із проведення добудови та збільшення площі об`єкта нерухомості, оскільки така прибудова не була введена в експлуатацію та [PERSON] не набув її у власність, а має право лише на будівельні матеріали, тому така прибудова не могла бути включена до складу нерухомого майна та будівельні матеріали є рухомим майном і щодо них передбачений інший порядок реалізації є необґрунтованими. Як встановлено судами попередньо влаштована на самовільно зайнятій ділянці прибудова є тимчасовою будівлею право власності на яку не реєструється. Державним виконавцем було дотримано усіх вимог встановленого Порядку та перевірки інформацію про майно згідно Реєстру прав власності на нерухоме майно. [PERSON] наводить, як підставу незаконності торгів і акту державного виконавця які не мали місце і можуть стосуватися виключно стадії здійснення виконавчих дій у виконавчому провадженні, а не стадії реалізації майна. На підставі вище викладеного просить суд, відмовити позивачу у задоволенню позовних вимог у повному обсязі. 17.04.2020 року від відповідача - [PERSON] надійшли пояснення згідно яких зазначає, що з доводами позивача вона не погоджується, позовні вимоги вважає безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного. 02.11.2016 року на електронних торгах вона придбала нежитлову будівлю магазин, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Доводи позивача, що підставами визнання недійсними електронних торгів, свідоцтва та декларації є продаж магазину, площа якого збільшилась внаслідок проведення самочинного будівництва є безпідставними. Оскільки [PERSON] уже оскаржував торги, які відбулись 02.11.2016 року та рішеннями судів першої та апеляційної інстанції йому у задоволенні позовних вимог відмовлено. Також у рішеннях встановлено, що технічний паспорт на нежитлову будівлю магазин по [ADDRESS] від 13.06.2016 року не відповідає вимогам містобудівного законодавства. Судом також встановлено, що об`єкти позначені літ А-І та А-ІІ у технічному паспорті від 13.06.2013 року є об`єктами не являються об`єктами нерухомого майна, а тимчасовими спорудами та підлягають інвентаризації. З цього випливає, що рішеннями судів уже встановлено обставини справи на які посилається у позові [PERSON] та їм дана правова оцінка. Доводи позивача щодо збільшення належної відповідачу нежитлової будівлі магазину з 76,9 кв.м. до 100,9 кв.м. вважає необґрунтованими, оскільки вона упродовж 2018 -2019 років здійснила реконструкцію горища під два побутових приміщення з дотриманням усіх містобудівних умов та обмежень забудови внаслідок чого площа магазину збільшила. Просить суд звернути увагу на різницю між наданим позивачем технічним паспортом від 13.06.2016 року(який визнано неналежним доказом), а саме конфігурацію плану мансардного поверху, його площу, висоту стін із виготовленим за замовлення [PERSON] новим технічним паспортом. Обставини зазначені у новому технічному паспорті спростовують твердження позивача про придбання нею та узаконення самочинного будівництва. Позивач у позовній заяві не надав докази порушення вимог Закону та Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, які б перебували у прямому причинному зв`язку між самим порушенням Закону та наслідком недотримання і порушення прав позивача. На підставі вище викладеного просить суд, відмовити позивачу у задоволенню позовних вимог у повному обсязі. Ухвалою суду від 26.02.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] у судовому засідання підтримав заявлені позовні вимоги, надав пояснення аналогічні викладені у позовній заяві та просив задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, подала клопотання про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про визнання недійним протоколу прилюдних торгів від 02.11.2016 року та акту державного виконавця від 09.11.2016 року, також заявила клопотання про застосування строку позовної давності, просила у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Представник відповідача Державного підприємства «СЕТАМ» в судове засіданні не з`явився. До початку розгляду до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Просив суд у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) в судове засіданні не з`явився. До початку розгляду до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Просив суд у задоволенні позову відмовити. В судове засідання представники інших учасників справи не з`явились, хоча своєчасно та належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи, суд про причини неявки не повідомили, заперечення та відзив не подали. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали, суд встановив, наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек від 04.10.2016 року [PERSON] був власником нежитлової будівлі - магазину площею 76.90 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно акту опису й арешту майна від 30 жовтня 2013 року державним виконавцем Першотравневого відділу ДВС Чернівецького управління юстиції Чернеєм Я.В. у виконавчому провадженні №26368137 накладено арешт на нежитлову будівлю - магазину площею 76.90 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до постанови в.о. начальника управління ДВС ГТУЮ в Чернівецькій області Роскрута О.С. від 06.03.2015 року матеріали зведеного виконавчого провадження №28291036, яке перебувало на виконанні у Садгірському відділі ДВС Чернівецького міського управління юстиції та включало в себе виконавчі провадження №20673011, №26368137, № 27819549 , № 21950003 , № 22605500 , № 22380734 , № 46076184 , про стягнення з [PERSON] , на користь різних стягувачів (ПАТ «Укрсоцбанк». ПАТ 2Кб «Надра», [PERSON] , коштів на загальну суму 280101,39 грн. та 119802,00 доларів США передані до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ в Чернівецькій області. Згідно звіту про оцінку об`єкта складеним суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] 14.04.2016 року вартість нежитлової будівлі магазину площею 76.90 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] становить 914802 грн. 00 коп. без ПДВ. Згідно заявки від 29.07.2016 року №2313/03-16 на реалізацію арештованого майна зведеного виконавчого провадження №28291036 Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції передав до Чернівецької філії ДП «СЕТАМ» документи щодо проведення реалізації майна, описаного та арештованого державним виконавцем при примусовому виконанні. З протоколу №193287 вбачається, що проведення електронних торгів 23.08.2016 року не відбулось у зв`язку із відсутністю допущених учасників. У відповідності до акту державного виконавця про уцінку майна від 31.08.2016 року з причин в силу яких торги не відбулись, вартість майна була уцінена та становила 777581 грн. 70 коп. З протоколу №200941 вбачається, що проведення електронних торгів 26.09.2016 року не відбулось у зв`язку із відсутністю допущених учасників. У відповідності до акту державного виконавця про уцінку майна з причин в силу яких торги не відбулись, вартість майна була уцінена та становила 640361 грн. 40 коп. З протоколу №208788 та акту про проведення електронних торгів від 09.11.2016 року вбачається, що електронні торги були проведення та за результатами прилюдних торгів від 02.11.2016 року переможцем визначено учасника №2 - [PERSON] . Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек від 05.11.2019 року [PERSON] на підставі свідоцтва виданого приватним нотаріусом Чернівецького МНО Макеєвою Н.В. про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів серії та номера 14453,НВІ509639 стала власником магазину площею 76,90 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно наказу Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради №164-1490 від 05.04.2018 року [PERSON] здійснила реконструкцію магазину з влаштуванням в об`ємі горища побутових приміщень без змін конфігурації даху та отримала Декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: ЧВ141190081631 , видану 08.01.2019 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Чернівецької міської ради. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на нерухоме майно [PERSON] зареєструвала загальну площу магазину, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] 100,9 кв .м. Відповідно до акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил складеного Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Чернівецької міської ради при проведені позапланової перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності фізичною особою-підприємцем [PERSON] , було встановлено самочинне влаштування прибудови, а саме конструкції з легких дерев`яних предметів яку при блоковано до нежитлової будівлі-магазину приміщення торгівельного залу площею 46,1 кв.м. Згідно постанови від 04.05.2018 року головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області Саінчуком Є.В. на самочинне будівництво, що належить [PERSON] а саме: дерев`яну споруду прямокутної форми, покриття споруди, дерев`яну огорожу на металевих стовпчиках, огорожу жовтого кольору накладено арешт та призначено відповідальним зберігачем [PERSON] . Згідно технічного висновку приватного підприємця [PERSON] №03/17 від 18.01.2017 року стан самочинних будівельних конструкцій в цілому визначено як добрий; будівництво прибудови та переобладнання горища під офісне приміщення в основному відповідає державним стандартам; самовільно прибудовані торговий зал та офісне приміщення являють собою невід`ємну частину основної будівлі так як мають спільні несучі стіни. Норми права, та мотиви їх застосування. Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених цим Кодексу. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. За змістом статей 48, 56, 57, 61 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на майно боржника, що полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Відповідно до ч. 1 і 2 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України. Порядок реалізації арештованого майна затверджено наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 281/15. Правова природа процедури реалізації майна на електронних торгах полягає в продажу майна, тобто у вчиненні дій, спрямованих та виникнення в покупця зобов`язання зі слати коштів за продане майно та передання права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника електронних торгів. Особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства (ст. 650 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Частина перша статті 656 ЦК України передбачено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. З аналізу частини першої статті 650, частини першої статті 655 та частини четвертої статті 656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на електронних торгах є різновидом договору купівлі-продажу. Сторонами в договорі купівлі-продажу є продавець і покупець. Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару (частина перша статті 658 ЦК України). Набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна є державна виконавча служба та організатор електронних торгів. Покупцем відповідно є переможець електронних торгів. Отже, відчуження майна з електронних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, тому така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою статті 203 ЦК України (частина перша статті 215 цього Кодексу). Подібний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 910/856/17. Судячи зі змісту ст.ст. 655, 658 ЦК України, пунктів 4,5 розділу Х Порядку реалізації арештованого майна вбачається, що набуття майна за результатами електронних торгів є договором купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна, є організатор електронних торгів, який укладає договір, та державна виконавча служба або приватний виконавець, які виконують договір у частині передання права власності на майно покупцю. Покупцем відповідно є переможець електронних торгів. Виходячи з викладеного, при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними підлягають встановленню обставини, чи мало місце порушення вимог Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5, та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів. Згідно з ч. 1 розділу І вказаного Порядку арештоване майно - рухоме або нерухоме майно боржника (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 Закону України «Про виконавче провадження»), на яке звернено стягнення і яке підлягає примусовій реалізації. Відповідно до ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Частиною 4 розділу ІІ Порядку реалізації арештованого майна визначено, що за відповідність документів, на підставі яких вноситься інформація до Системи, а також за достовірність інформації, зазначеної у заявці, відповідають посадові особи відділу державної виконавчої служби (приватний виконавець). Відповідно до частин першої, третьої статті 203 ЦПК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як роз`яснено в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06.11.2009 (далі-Постанова), судам необхідно враховувати, що згідно із ст.ст. 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України). Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Пунктом 8 Постанови визначено, що відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України, на момент вчинення правочину. Як встановлено у судовому засіданні та підтверджено належними та допустимими доказами позивач в 2016 році на земельній ділянці, яка належить територіальній громаді м . Чернівці, за адресою [ADDRESS] , самочинно прибудував до нежитлової будівлі магазину торгівельну залу із легких дерев`яних конструкцій площею 46.1 кв. м. та комору площею 4,7 кв.м. Крім того були влаштовані зовнішні металеві сходи та обладнано офісне приміщення площею 31.0 кв.м. в просторі горища висотою у верхній частині 2.60 м. та висотою стін до низу похилої частини стелі 1.5 м. Слід зазначити, що в розумінні частини першої статті 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови вже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки внаслідок таких дій об`єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності. Усі об`єкти нерухомого майна, які зведені після одержання акта приймання в експлуатацію, незалежно від того, значились вони до одержання акта приймання в проектній документації чи ні, вважаються самочинними (пункт 3.4.1 Методичних рекомендацій з питань технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 5 вересня 2003 року № 146, які були чинні на момент продажу. Отже, норма частини першої статті 376 ЦК України застосовується й до випадків самочинної реконструкції об`єкта нерухомості, у результаті якої він набуває нових якісних характеристик (зміна конфігурації, площі та кількості приміщень, втручання в несучі конструкції, улаштування дверних прорізів у капітальних стінах тощо) (розділ 3.4 Методичних рекомендацій). При цьому за змістом частини першої статті 376 ЦК України правила про самочинне будівництво і його наслідки поширюються на всі випадки будівництва (реконструкції) всіх типів будівель, споруд та іншого нерухомого майна. Об`єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови вже існуючого об`єкта є новоствореним. Частинами 2 і 3 статті 331 ЦК України передбачено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Таким чином, самочинний добудований об`єкт загальною площею 158,7 кв.м за адресою [ADDRESS] є новоствореним в цілому і до моменту його державної реєстрації він вилучений із цивільного обороту як нерухоме майно. Після реалізації приміщення магазину на електронних торгах постановою головного державного виконавця від 04.05.2018 року було описано та арештовано наступне майно: дерев`яна споруда прямокутної форми шириною 5.11.м., довжиною 9.51 м. висотою 2,45 м. та інші. Зазначені об`єкти описані як будівельні матеріали так як вони не зареєстровані як об`єкти нерухомості. За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 373 ЦК України, особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Згідно з частиною першою статті 376 ЦК України самочинно збудованим вважається об`єкт нерухомості, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об`єкт нерухомості збудовано без належного документа чи належно затвердженого проекту; 3) об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. У зв`язку з цим самочинне будівництво не є об`єктом цивільного права і не може бути предметом цивільно-правового договору, тобто договір, предметом якого є об`єкт самочинного будівництва, суперечить закону. Спірні електронних торги не відповідають вимогам ч. 2 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження», п. 2 ч. 5, ч. 9 розділу 3 Порядку реалізації арештованого майна, оскільки в інформаційному повідомленні про електронні торги була подана неповна та неправдива інформація щодо об`єкта продажу. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України. Відповідно до п. 2 ч. 5 розділу 3 Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 р. № 2831/5, інформаційне повідомлення про електронні торги повинно, зокрема, містити: інформацію про майно (лот), а саме: реєстраційний номер лота; вид майна; найменування майна; відомості про майно, що виставляється на електронних торгах (торгах за фіксованою ціною), його склад, характеристики, опис, наявність дефектів; місцезнаходження майна; фотографічне зображення майна (відеоматеріали за наявності); відомості про обтяження та обмеження майна, права третіх осіб. Інформація про лот № 175694, розміщена на сайті СЕТАМ, вказаним нормам не відповідала, а саме: 1) не в повній мірі зазначені відомості про майно, що виставлялося на електронні торги, його склад, характеристики, опис, наявність дефектів, не було зазначено характеристик та опису жодного із об`єктів, які входять до складу комплексу (матеріали, з яких побудовані об`єкти, рік побудови, знос кожного об`єкта); 2) не містилася інформація про самочинне будівництво; 3) було відсутнє повне фотографічне зображення майна; Тобто, відділом примусового виконання рішень та ДП «СЕТАМ» були неналежно виконані вимоги закону та надана неповна та неправдива інформація щодо об`єкта продажу, що вплинуло на результати торгів. Враховуючи встановлені судом обставини, позовні вимоги щодо визнання недійними електронних торгів є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. З огляду на висновок суду про недійсність правочину купівлі-продажу, складений протокол № 208788 проведення електронних торгів та акт головного державного виконавця від 09.11.2016 року теж підлягають визнанню недійними. Частиною 5 ст. 216 ЦК передбачено, що суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Беручи до уваги приписи, правила статей 15, 16 ЦК України, а також статей 1, 2-4, 14, 215 ЦПК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб. Таким чином, оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, на час розгляду справи судом не має права власності чи речового права на предмет правочину та/або не претендує на те, щоб майно в натурі було передано їй у володіння. Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним (частина третя статті 215 ЦК України), спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав. У зв`язку з викладеним свідоцтво про придбання нерухомого майна, декларація про готовність об`єкта до експлуатації підлягають визнанню недійними, а державна реєстрація права на нерухоме майно підлягає скасуванню. Окрім цього необхідно застосувати наслідки визнання правочину недійсним, з метою відновлення порушеного права позивача, та визнати за позивачем право власності на магазин. Розглядаючи клопотання відповідача [PERSON] про закриття провадження у справі на підставі ст. 255 ЦПК України, так як набрало законної сили рішення суду ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, суд вважає його таким, що не підлягає задоволенню. Частково дослідивши матеріали цивільної справи № 725/5237/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , Державного підприємства «Сетам», треті особи: Відділ примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області, про визнання недійними електронних торгів та акту про проведення електронних торгів, ПАТ «Укрсоцбанк», ПАТ «КБ «Надрабанк», [PERSON] , а саме позовну заяву, рішення Першотравневого районного суду від 01.03.2017 року, ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 20.04.2017 року, Постанову Верховного суду України від 22.05.2019 року, суд приходить до висновку про те, що в даній справі інший склад осіб, а позовні вимоги не є тотожними. Розглядаючи клопотання про застосування строку позовної давності суд виходить з наступного. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення. За таких підстав, звертаючись з клопотанням про застосування строку позовної давності відповідач [PERSON] фактично визнає, що право позивача порушено. Відповідно до ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Як вже встановлено судом позивач [PERSON] дійсно 10.11.2016 року звертався з позовом до кількох відповідачів (справа № 725/5237/16-ц), але як зазначено у Постанові Верховного суду України від 22.05.2019 року частина позовних вимог була пред`явлена до неналежного відповідача, внаслідок чого в такому випадку суд вважає, що строк позовної давності був перерваний і після переривання перебіг позовної давності почався заново. За таких підстав клопотання про застосування строку позовної давності задоволенню не підлягає. Позивач у зв`язку із захистом свої прав поніс судові витрати які складають із наступного: судового збору в сумі 4631 грн. 14 коп. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд керується наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Позивачем у справі подані докази понесених судових витрат у строк визначений ст. 141 ЦПК України( квитанція). Позовні вимоги [PERSON] задоволенні у розмірі 100%. Отже з Державного підприємства «СЕТАМ», [PERSON] та Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) з вини яких було порушено права позивача підлягають стягненню на користь [PERSON] судові витрати, а саме: судовий збір в сумі 4631 грн. 14 коп., що становить по 1543 грн.71 коп. з кожного. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved