Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивує тим, що він являється власником квартири [ADDRESS]. Відповідач не проживає у вказаній квартирі з травня 2016 року. Перешкод відповідачу у користуванні квартирою не чинилося. [PERSON] за вказаною адресою не мешкає, участі у затратах на утримання та ремонт квартири не приймає, при цьому фактично проживає за адресою: [ADDRESS]. Позивач вказує, що протягом всього періоду часу відсутності відповідача він сам здійснює комунальні платежі, розрахунок яких проводиться з урахуванням відповідача та у зв'язку із цим відбуваються безпідставні витрати. Також зазначає, що вказані обставини обмежують його права на користування та розпорядження власним житлом. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 16.11.2018 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження та призначено у справі підготовче судове засідання на 10.12.2018 року (а.с. 17-18). 10 грудня 2018 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу якою задоволено клопотання позивача про виклик свідків (а.с. 25-26). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10.12.2018 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 04.02.2019 року (а.с. 27-28). В судове засідання позивач не з'явився, до суду подав заяву у якій просить провести розгляд справи у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, суду подав заяву у якій зазначив, що позовні вимоги визнає та просить розглянути справу без його участі. З урахуванням зазначеного суд вважає за можливе розглянути справу без участі позивача та відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Позивач являється власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 03.02.2009 року, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (а.с. 7). За повідомленням позивача, відповідач у спірній квартирі не проживає з травня 2016 року. Про обставини не проживання відповідача з травня 2016 року у квартирі [ADDRESS] свідчить акт від 28.10.2018 року затверджений головою правління ЖБК «САНТЕХНІК» (а.с. 10). Також допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] засвідчив, що з [PERSON] вони разом працювали 45 років, мешкають в одному будинку, він заходить до квартири позивача. Відповідач [PERSON] є сином [PERSON] [PERSON] не проживає у квартирі [ADDRESS] десь з 2015 року по даний час, за весь цей час вселитися ніколи не намагався. Як пояснив в судовому засіданні свідок [PERSON], він є членом правління ЖБК «Сантехнік», що в будинку по [ADDRESS], також є сусідом сторін по справі. Позивач є батьком відповідача. У квартирі [ADDRESS] живе [PERSON] з дружиною Ніною, [PERSON] там вже років три, як не бачив. У квартиру [PERSON] він заходить часто, перевідує позивача, який хворіє, їхня сім»я порядна, сварок та конфліктів там ніколи не було, заяв від [PERSON] щодо чинення йому перешкод у користуванні житлом до правління кооперативу не надходило. Відповідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно позову та пояснень свідків, відповідач являється сином позивача. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Відповідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Згідно ст. 150 Житлового кодексу України власники квартири користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право на розпорядження квартирою, що знаходиться в приватній власності. Отже, за вищевикладених обставин судом встановлено, що відповідач більше року без поважних причин постійно не проживає у спірній квартирі, будь які домовленості між сторонами з приводу користування житловим приміщенням відсутні, реєстрація відповідача призводить до того, що позивач несе додаткові витрати по оплаті житлово-комунальних послуг, у зв'язку з чим позивачу, який є власником квартири [ADDRESS], відповідач чинить перешкоди у користуванні житловим приміщенням, позивач не може належним чином користуватися та розпоряджатися вказаною квартирою, при цьому позов відповідач визнав, а тому заявлені вимоги про визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування зазначеною квартирою підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір в дохід держави у розмірі 704 грн. 80 коп. (а.с. 1).

Outcome: approved