Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції України у Львівській області та Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області, в якому просить стягнути з Головного управління Національної поліції України у Львівській області на свою користь 1000000,00 грн. моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] звернувся з письмовою заявою до міського голови м. Червонограда Львівської області про вжиття заходів щодо осіб, які незаконно торгують іноземною валютою в касовому залі Червоноградської автобусної станції та низькоякісним алкоголем в приміщенні Червоноградського центрального ринку без будь - яких дозвільних документів (ліцензій, патентів тощо). Міський голова м. Червонограда Львівської області перенаправив зазначену заяву на розгляд і вирішення за належністю до Червоноградського міського відділу ГУМВСУ у Львівській області. Однак, від останнього жодних відповідей не отримав. Після цього, позивач 03.12.2015 р. звернувся з письмовим запитом на отримання інформації до прокурора м. Червонограда Львівської області, однак йому було повідомлено, що вказана заява направлена до Червоноградського ВП ГУНП України у Львівській області для розгляду по суті. Стверджує, що у звязку з тим, що розгляд вказаної заяви та запиту не відбувся, звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позов про визнання бездіяльності посадових осіб. Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 09.06.2017 р. у справі № 813/518/17 позов [PERSON] задоволено повністю та рішення набрало законної сили 12.12.2017 р. Надалі, позивачу стало відомо, що розгляд його заяви та запиту здійснює ГУНП у Львівській області. Окрім того, зазначає, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29.05.2018 р. у справі № 813/1669/18 було задоволено позов [PERSON] до ГУНП у Львівській області у даній справі та в черговий раз було визнано протиправною його бездіяльність у вигляді ненадання відповідей на звернення позивача від 26.01.2018 р. та від 02.04.2018 р. та у не вчиненні дій щодо усунення вищенаведених порушень. Стверджує, що оскільки відповідач довготривалий час порушує його права, у звязку з чим позивач неодноразово звертався за захистом своїх прав до суду та внаслідок чого останній отримує душевні страждання, морально-психологічні приниження з боку посадових осіб ГУНП у Львівській області, позивач зазнав значної втрати часу та відчуває себе приниженим та морально подавленим, вважає, що моральна шкода має бути йому відшкодована у розмірі 1000000,00 грн. Тому просить позов задоволити. Справа надійшла до Червоноградського міського суду Львівської області 02.08.2018 року. Ухвалою вказаного суду від 06.08.2018 року дана цивільна справа передана на розгляд Галицькому районному суду м. Львова. Справа надійшла до Галицького районного суду м. Львова 30.08.2018 року. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 03.09.2018 року відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити у загальному позовному провадженні. Справу було призначено на 10.10.2018 року. 28.09.2018 року від відповідача ГУНП у Львівській області надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого вважає, що не надав суду необхідних, належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставин, які зазначені в позові щодо відшкодування саме моральної шкоди у розмірі в 1000000,00 грн. Так, позивачем не надано доказів, які встановлюють, що йому було заподіяно фізичний біль та страждання, які він зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Також не було подано доказів, які б вказували на те, що гр. [PERSON] пережив душевні страждання, яких він зазнав у зв'язку із протиправною поведінкою щодо нього самого, членів його сім'ї чи близьких родичів, не наведені будь-які докази, які підтверджували б приниження його честі та гідності, а також ділової репутації. У судовому засіданні, яке відбулося 30.10.2018 року, представник позивача подав заяву про заміну неналежного відповідача ГУ Державної казначейської служби України у Львівській області на Державну казначейську службу України. Протокольною ухвалою дана заява представника позивача була задоволена та розгляд справи було відкладено на 26.11.2018 року, про що повідомлено сторони, що підтверджується наявною у матеріалах справи розпискою. 12.11.2018\~року на\~адресу суду\~від Державної\~казначейської служби\~України надійшов\~відзив на\~позовну заяву,\~згідно якого\~вважає,\~що позивач\~обмежується лише\~стандартними фразами,\~зазначаючи що\~завдана йому\~моральна шкода\~полягає у\~душевних стражданнях,\~які позивач\~переживає внаслідок\~зверхнього ставлення\~до нього\~посадових осіб\~Головного управління\~Національної поліції\~України у\~Львівській області\~та не\~підтверджується жодними\~доказами.\~Позивачем не\~обґрунтовано,\~чим підтверджується\~факт заподіяння\~йому моральних\~чи фізичних\~страждань або\~втрат немайнового\~характеру,\~за яких\~обставин чи\~якими діями\~(бездіяльністю)\~вони заподіяні,\~в якій\~грошовій сумі,\~чи в\~якій матеріальній\~формі позивач\~оцінює заподіяну\~йому шкоду\~та з\~чого він\~при цьому\~виходить,\~а також\~інші обставини,\~що мають\~значення для\~вирішення спору.\~[PERSON]\~повинен надати\~обґрунтований розрахунок\~суми,\~яку він\~просить стягнути\~з Державного\~бюджету України. Вказані вимоги позивачем не виконані, відтак сума у 1000000,00 нічим не обґрунтована та не підтверджена. Окрім того, зазначає, що Державна казначейська служба України в жодних відносинах із позивачем не перебувала, не порушувала права та законні інтереси останнього та не має жодних зобов'язань перед ним, відтак є неналежним відповідачем у даній справі. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити. У судове засідання позивач не зявився, однак через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник позивача у судове засідання не зявився, однак через канцелярію суду подав заяву, в якій просить розгляд справи проводити за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримують, просять такі задоволити. У судове засідання представники відповідачів не зявився, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. З позовної заяви вбачається, що [PERSON] неодноразово звертався до правоохоронних органів із заявами про вжиття заходів відносно осіб, які незаконно торгують іноземною валютою в касовому залі Червоноградської автобусної станції та низькоякісним алкоголем в приміщенні Червоноградського центрального ринку без будь-яких дозвільних документів, однак такі були залишені без реагування. Так, судом встановлено, що доказами бездіяльності ГУ ГУНП у Львівській області є рішення судів. Зокрема,\~постановою Львівського\~окружного адміністративного\~суду від\~12.07.2016\~року у\~справі №\~813/1056/16 позов [PERSON] до Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання до вчинення дій задоволено, визнано протиправною бездіяльність Червоноградського відділу поліції ГУНП України у Львівській області щодо неналежного розгляду звернення [PERSON] від 03.12.2015 року та зобов'язано Червоноградський відділ поліції ГУНП України у Львівській області розглянути звернення позивача, перевірити викладені у ньому факти та прийняти рішення відповідно до чинного законодавства, про що повідомити автора звернення. З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що дана постанова набрала законної сили 02.08.2016 р. Окрім того, постановою Львівського окружного адміністративного суду від 09.06.2017 року у справі № 813/518/17 позов [PERSON] до ГУНП у Львівській області, Міської ради м. Червонограда, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача голови постійної комісії Червоноградської міської ради [PERSON] про визнання відповіді, бездіяльності та дій протиправними та зобовязання до вчинення дій задоволено частково, визнано протиправною\~відповідь №0-1/04/15-2017\~заступника начальника\~Головного управління\~Національної поліції\~у Львівській\~області [PERSON]\~від 31\~січня 2017\~року,\~зобовязано Головне\~управління Національної\~поліції у\~Львівській області\~\~надати\~відповідь позивачу\~відповідно до\~\~Закону\~України «Про\~звернення громадян».\~В іншій\~частині позовних\~вимог відмовлено. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.12.2017 року постанову Львівського\~окружного адміністративного\~суду від\~09\~червня 2017\~року у\~справі №\~813/518/17\~залишено без\~змін. З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що вказана постанова від 09.06.2017 року набрала законної сили 12.12.2017 року. Також, постановою Львівського окружного адміністративного суду від 12.12.2017 року у справі № 813/3311/17 позов [PERSON] до ГУНП у Львівській області про визнання протиправною бездіяльність задоволено. Визнано бездіяльність ГУНП у Львівській області щодо не розгляду звернень [PERSON] в строки, передбачені\~Законом України «Про звернення громадян».Визнано протиправними дії ГУНП у Львівській області у вигляді надання відповідей №0-17/04/15-17 від 29.08.2017 року на скаргу від 08.08.2017 року та №0-19/04/15-17 від 05.09.2017 року. Визнано бездіяльність ГУНП у Львівській області щодо ненадання в термін, встановлений\~ч.1 ст.20 ЗУ «Про звернення громадян»,\~відповіді на скаргу від 12.09.2017 року. Визнано бездіяльність ГУНП у Львівській області щодо ненадання відповідей на звернення від 11.09.2017 року та від 14.09.2017 року та зобов'язано ГУНП у Львівській області надати відповіді на звернення від 11.09.2017 року,\~\~14.09.2017 року в строки, встановлені\~ЗУ «Про звернення громадян». Крім цього, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29.05.2018 року у справі № 813/1669/18 позов [PERSON] до ГУНП у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії задоволено, визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції України у Львівській області щодо ненадання відповіді на звернення [PERSON] від 26.01.2018 року та від 02.04.2018 року та зобов'язано ГУНП України у Львівській області надати відповідь на звернення [PERSON] від 26.01.2018 року та від 02.04.2018 року. З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що вказане рішення від 29.05.2018 року набрало законної сили 03.07.2018 року. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи. Таким чином, факти протиправної бездіяльності відповідача ГУНП у Львівській області підтверджені рішеннями судів та не підлягають доведенню. Відповідно до\~ст.55 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно зі\~статтею 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ч.1 та ч.6 ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. За відсутності підстав для застосування частини першої\~статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті\~1173,\~1174\~цього\~Кодексу). Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Відповідно до п.2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»,\~розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок. Пунктом 5\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року\~визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діями її заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин, чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі, чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Вказане свідчить про те, що шкода підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок, а при відсутності будь-якої з цих ознак не може бути покладено на відповідача обовязку відшкодування шкоди. Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Згідно ст.23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до роз'яснення, яке міститься у пункті 3\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 року № 5, під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до п.9\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до\~ст.81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до правил\~ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:\~\~письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів;\~\~показаннями свідків. Так, наявність моральної шкоди позивач мотивує тим, що неправомірні дії відповідача ГУНП у Львівській області призвели до того, що він змушений був захищати своє порушене право у судовому порядку, а відтак витрачати значних зусиль та часу для його відновлення. Захист свого права вимагав від нього додаткових зусиль для організації свого часу, побуту, оскільки у звязку із необхідністю прийняття участі у судовому процесу для належного відстоювання своїх прав він повинен був декілька разів їхати до м. Львова, звертатись за правовою допомогою. Всі ці обставини призвели до виникнення у нього хвилювань та переживань, що негативно відобразилось на його психоемоційному стані. Таким чином, оцінюючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що відшкодування позивачу моральної шкоди у розмірі 1000,00 грн. буде відповідати засадам розумності, виваженості та справедливості, а відтак позовну заяву необхідно задоволити частково. Також, відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати необхідно віднести за рахунок держави.

Outcome: approved