Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 01.02.2018 року між ним та відповідачем був укладений договір безвідсоткової позики, відповідно до якого позивач надав відповідачу позику у розмірі 3600,00 доларів США, що еквівалентно станом на 01.02.2018 року 100800,00 грн. Відповідно до умов договору відповідач зобов`язався повернути суму позики у строк до 01.07.2018 року. Однак, відповідач суму боргу у визначений договором строк не повернув, чим порушив прийняті на себе зобов`язання. Таким чином, відповідач зобов`язаний повернути позивачу позику в сумі 100800,00 грн. Крім того вважає, що відповідач повинен сплатити на його користь пеню у розмірі 0,5% у відповідності до п. 7 договору, за кожен день прострочення виконання зобов`язання, у розмірі 116424,00 грн. На підставі викладеного просив позов задовольнити. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 28.03.2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. Суд відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України призначив справу до розгляду у судове засідання. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги свого довірителя підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст. 223, 280, 281 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Як вбачається з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Судом встановлено, що 01.02.2018 року між ним та відповідачем був укладений договір безвідсоткової позики, відповідно до якого позивач надав відповідачу позику у розмірі 3600,00 доларів США, що еквівалентно станом на 01.02.2018 року 100800,00 грн. Факт передачі грошових коштів підтверджується розпискою від 01.02.2018 року. Відповідно до п. 5 договору відповідач зобов`язався повернути суму позики у строк до 01.07.2018 року. Проте, [PERSON] свої зобов`язання за договором позики не виконано, суму позики у строк встановлений договором позики від 01.02.2018 року не повернув, на що слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Враховуючи те, що 01.02.2018 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, суд приходить до висновку, що вони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов`язання щодо виконання даного договору. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики від 01.02.2018 року в сумі 100800,00 грн. Крім того, згідно п. 7 договору позики від 01.02.2018 року в разі прострочення повернення позики позикодавець вправі нараховувати пеню в розмірі 0,5% від суми позики за кожен день прострочення. Судом достовірно встановлено, що відповідач у встановлений договором строк суму позики не повернув. Згідно розрахунку наданого позивачем пеня за період прострочення повернення суми позики становить 116424,00 грн. Вказаний розрахунок є вірним, а тому може бути взятий судом до уваги. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 0,5% за кожен день прострочення виконання зобов`язання в сумі 116424,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки, факт наявності у відповідача заборгованості перед позивачем за договором позики достовірно встановлений судом, вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суму судового збору 2172,24 грн.

Outcome: approved