Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису, вчиненого 5 лютого 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В., зареєстрованого в реєстрі за номером 534 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Профіт Файненс» заборгованості за кредитним договором №001-09882-290113 від 29 січня 2013 року; про стягнення з відповідача на його користь судового збору у розмірі 1362 гривень, сплачених ним за подачу позовної заяви та заяви про забезпечення позову. Позов мотивує тим, що 29 січня 2013 року між ПАТ «Дельта Банк», правонаступником всіх прав і обов`язків якого на підставі договору про відступлення прав вимоги за кредитним договором № 2253/К від 2 червня 2020 року є ТОВ «Профіт Файненс», та [PERSON] укладено кредитний договір № 001-09882-290113. 5 лютого 2021 року за заявою ТОВ «Профіт Файненс», приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за номером 534, про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 21377,27 гривень. 24 лютого 2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павлюка Н.В. відкрито виконавче провадження № 64634902 за вказаним виконавчим написом та в межах зазначеного виконавчого провадження постановою приватного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 25 лютого 2021 року звернуто стягнення на заробітну плату [PERSON] . Оскаржуваний виконавчий напис № 534 від 5 лютого 2021 року позивач вважає вчиненим зпорушенням чинного законодавства, зокрема статті 87 Закону України «Про нотаріат» та глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Звертає увагу на те, що підпунктами 3.2., 3.5 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставах виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку. Окрім того постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, про визнання нечинним і скасування п. 1 та п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року, визнано незаконним та нечинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу на нотаріально не посвідченому кредитному договорі, зазначена постанова набула законної сили. Вказує, що з законодавчих норм вбачається, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника є обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису, при цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. У зв`язку з тим, що вказаною вище постановою Київського апеляційного адміністративного суду визнано незаконним та нечинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу на нотаріально не посвідченому кредитному договорі, при цьому укладений з позивачем кредитний договір, на якому було вчинено оспорюваний виконавчий напис нотаріально не посвідчений, а тому з огляду на вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності доказів про безспірність заборгованості, а також вчинення виконавчого напису на нотаріально не посвідченому договорі, позивач вважає, що є достатньо підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а тому просить позов задовольнити. Матеріали позову надійшли до Личаківського районного суду м. Львова 15 березня 2021 року, автоматизованою системою документообігу суду для розгляду таких визначено суддю Стрепка Н.Л. Ухвалою суду від 16 березня 2021 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання у такій. Крім того, 16 березня 2021 року ухвалою суду за заявою позивача [PERSON] в порядку забезпечення позову зупинено стягнення за виконавчим написом, вчиненим 5 лютого 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В., зареєстрованим в реєстрі за номером 534, про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. 17 березня 2021 року на електронну адресу суду, а також 23 березня 2021 року та 20 травня 2021 року засобами поштового зв`язку до суду надійшли заяви позивача [PERSON] про розгляд справи без його участі. 6 травня 2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача ТОВ «Профіт Файненс» - адвоката Савінського К.В., що діє на підставі ордеру серії АІ №1103359 від 6 квітня 2021 року, відповідно до якого просить в задоволенні позову відмовити повністю. Вказує, що 2 червня 2020 року за результатами електронних торгів (№ лоту GL6N016426) між ТОВ «Профіт Файненс» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір про відступлення прав вимоги №2253-К за 36 085 беззаставними кредитними договорами, до складу яких також увійшло право вимоги за кредитним договором № 001-09882-290113 від 29 січня 2013 року. Станом на 2 червня 2020 року згідно додатку 1 до договору про відступлення прав вимоги заборгованість за вказаним кредитним договором складала 21377,27 грн., з яких: основна заборгованість по тілу кредиту - 7 657,16 грн., заборгованість за нарахованими процентами за кредитом - 13 720,11 грн., заборгованість по комісіям - 0,00 грн. В лютому 2021 року ТОВ «Профіт Файненс» звернувся до Приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Т.В. із заявою про вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, виконавчий напис було вчинено 5 лютого 2021 року та зареєстровано в реєстрі за № 534. Також в лютому 2021 року відповідач звернувся до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павлюка Н.В. із заявою про примусове виконання вищевказаного виконавчого напису та відкрито виконавче провадження № 64634902, боржник - [PERSON] . При цьому вказує, що станом на 30 квітня 2021 року заборгованість за кредитним договором боржником не погашена, свій кредит боржник не обслуговує. Щодо документів, що підтверджують безспірність заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин звертає увагу на те, що у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16 Велика Палата Верховного Суду прийшла до висновку, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів. При цьому нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Вказує, що враховуючи наведене при вчиненні виконавчого напису нотаріус зобов`язаний затребувати документи, необхідні для підтвердження безспірності заборгованості відповідного виду за Переліком документів, та може, але не зобов`язаний запросити інші документи, які вважатиме за необхідне. При цьому надання документів відповідно до Переліку є достатнім для підтвердження безспірності заборгованості для вчинення нотаріусом виконавчого напису, а тому не вимагає підтвердження цієї обставини жодними іншими документами, зокрема іншими первинними бухгалтерськими документами. Окрім того відповідач заперечує щодо заявленого позивачем розміру судових витрат та просить суд відмовити у стягненні судових витрат на професійну правову допомогу у повному обсязі, оскільки позивач не надав суду попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат, а загальне зазначення у позовній заяві суми без наведення жодних вихідних даних чи проведених обчислень не може вважатись таким на думку відповідача. Справу неодноразово було призначено до розгляду у судових засіданнях, зокрема на 12 травня 2021 року, 14 червня 2021 року та 2 липня 2021 року, однак розгляд справи у таких було відкладено у зв`язку з неявкою в них сторони відповідача та відсутністю відомостей про вручення такому повідомлення про дату, час та місце розгляду справи та копії позовної заяви з додатками, а також триванням визначених учасникам справи строків для подання заяв по суті справи. 17 серпня 2021 року на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача ТОВ «Профіт Файненс» - Савінського К.В., про заміну первісного відповідача у справі ТОВ «Профіт Файненс» на його правонаступника - ТОВ «Смарт Поінт Груп». Ухвалою суду від 31 серпня 2021 року залучено ТОВ «Смарт Поінт Груп» до участі у справі як правонаступника відповідача ТОВ «Профіт Файненс», у зв`язку з чим розгляд справи в судовому засіданні того дня відкладено 20 вересня 2021 року до суду повторно надійшла заява позивача [PERSON] про розгляд справи без його участі, однак у зв`язку з першою неявкою в судове засідання 20 вересня 2021 року залученого відповідача ТОВ «Смарт Поінт Груп» розгляд справи повторно було відкладено. В судове засідання 23 листопада 2021 року позивач не з`явився, матеріали справи містять заяви останнього, відповідно до яких просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного рішення (а.с. 32-33, 38-39, 58-59, 114-115). Представник відповідача ТОВ «Профіт Файненс» будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, в таке 23 листопада 2021 року не з`явився, про причини неявки не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подав. Представник відповідача ТОВ «Смарт Поінт Груп» будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судових засідань, в тому числі шляхом розміщення оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України, в такі 24 вересня 2021 року та 23 листопада 2021 року не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву на позов, клопотання про відкладення розгляду справи чи будь-яких інших клопотань до суду не подав. Треті особа приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. та приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павлюк Н.В. в судове засідання 23 листопада 2021 року також не з`явились, хоча належним чином повідомлялись про дату, час і місце проведення таких, про причини неявки не повідомили, письмових пояснень чи клопотань про відкладення розгляду справи не подали. За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст. 279, ч.ч. 1, 4 ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності сторін у справі та ухвалити рішення на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи. Перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 29 січня 2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір (заява № 001-09882-290113), згідно якого ПАТ «Дельта Банк» надало, а [PERSON] отримав грошові кошти у тимчасове користування зі сплатою процентів за користування коштами (а.с. 19). 2 червня 2020 року ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Профіт Файненс» укладено договір про відступлення прав вимоги №2253-К, відповідно до додатку 1 до якого до ТОВ «Профіт Файненс» перейшло в тому числі право вимоги за кредитним договором № 001-09882-290113 від 29 січня 2013 року, укладеним з [PERSON] , заборгованість за яким складала 21377,27 грн., з яких: основна заборгованість по тілу кредиту - 7 657,16 грн., заборгованість за нарахованими процентами за кредитом - 13 720,11 грн., заборгованість по комісіям - 0,00 грн. 5 лютого 2021 року за заявою ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС», приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. буловчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за номером 534, про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 21 377,27 грн. Згідно представленої позивачем та долученої до матеріалів справи копії виконавчого напису від 5 лютого 2021 року № 534 встановлено, що таким було вирішено стягнути на користь ТОВ «Профіт Файненс» заборгованість, що виникла за кредитним договором № 001-09882-290113 від 29 січня 2013 року, з усіма додатками та додатковими угодами, який укладений між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] . Правонаступником усіх прав та обов`язків АТ «Дельта Банк» за вказаним кредитним договором є ТОВ «Профіт Файненс» на підставі договору №2253/К про відступлення прав вимоги від 2 червня 2020 року. Строк платежу по кредитному договорі настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 2 червня 2017 року по 2 червня 2020 року. Стягуваний розмір заборгованості складається з: основна сума заборгованості за тілом кредиту - 7 657,16 грн., заборгованість за нарахованими відсотками за кредитом - 13 720,11 грн., заборгованість за комісіями - 0 грн., суми плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису - 300 грн. Загальна сума заборгованості становить 21377,27 грн. та суми плати за вчинення виконавчого напису (а.с.21). На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Павлюком Н.В. розпочато виконавче провадження № 64634902, про що 24 лютого 2021 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Крім того, в межах зазначеного виконавчого провадження постановою приватного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 25 лютого 2021 року звернуто стягнення на заробітну плату [PERSON] (а.с. 12-14, 22-24). Також 2 серпня 2021 року на підставі договору про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги грощових зобов`язань №02.08/2021_ПФ_9, від укладеного між ТОВ «Профіт Файненс» та ТОВ «Смарт Поінт Груп», ТОВ «Профіт Файненс» відступило новому кредитору, а ТОВ «Смарт Поінт Груп» як новий кредитор набуло право вимоги по заборгованості боржника, що визначена у додатку №1 до договору, зокрема до [PERSON] за кредитним договором №001-09882-290113 від 29 січня 2013 року. Згідно з Додатком №3 до договору - Актом приймання передачі прав вимоги до Договору про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги грощових зобов`язань №02.08/2021_ПФ_9 від 2 серпня 2021 року, складеним 2 серпня 2021 року, та відповідно до п. 3.1.9. Договору ТОВ «Смарт Поінт Груп» прийняло право вимоги та стало новим кредитором по відношенню до боржника стосовно його заборгованості за кредитним договором з моменту підписання та скріплення печатками сторін зазначеного акту (а.с. 84-90). Звертаючись до суду з вимогою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, позивач обґрунтовує мотивованість та підставність заявлення такої тим, що вказаний виконавчий напис вчинено нотаріусом всупереч вимогам чинного законодавства та з порушення процедури вчинення такого. Крім того, позивач оспорює суму заборгованості, зазначену у виконавчому написі. Оцінюючи вказані покликання сторони позивача на предмет їх відповідності обставинам справи та вимогам чинного законодавства суд виходить з наступного. У статтях 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. У відповідності до позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, висловленої в постанові від 6 травня 2020 року у справі № 320/7932/16-ц (провадження № 61-38989св18), сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. У відповідності до правового висновку, висловленого у п. 34 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557 цс 19), вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених нею постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) з подібних правовідносин, відступати від яких немає підстав. Таким чином, ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Як вже зазначалось вище 5 лютого 2021 року за заявою ТОВ «Профіт Файненс», приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. буловчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за номером 534, про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 21 377,27 грн. З наявної копії зазначеного виконавчого напису вбачається, що такий було видано нотаріусом зокрема на підставі пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Зазначений пункт - «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» передбачає документи, що додаються для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. При цьому як зазначає Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21), постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема щодо доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, в зазначеній частині втратила чинність 22 лютого 2017 року з набранням законної сили вказаною вище постановою Київського апеляційного адміністративного суду. Оскільки постанову № 662 в судовому порядку визнано незаконною та нечинною в частині пункту 2 Переліку, то кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. З наведеного вбачається, що вчиняючи 5 лютого 2021 року виконавчий напис №534 приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. неправомірно керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. При цьому з матеріалів справи вбачається, що за зазначеним виконавчим написом нотаріуса з позивача стягується заборгованість на користь ТОВ «Профіт Файненс» за кредитним договором № 001-09882-290113 від 29 січня 2013 року, з усіма додатками та додатковими угодами, який укладений між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] . Відомостей на підтвердження того, що позивач був повідомлений про зміну кредитора у зобов`язанні, стороною відповідача суду не представлено. Крім того суду не представлено детального розрахунку заборгованості, яка стягується з позивача по виконавчому написі, відсутні у справі й докази на підтвердження безспірності заборгованості боржника. При цьому відповідачем не представлено суду також доказів того, що позивачу було скеровано письмове повідомлення про відступлення йому права грошової вимоги за кредитним договором з вказаною в оспорюваному виконавчому написі величиною грошової вимоги, яка підлягає виконанню. Зважаючи на вищенаведене суд приходить до висновку, що заявлений позов є обґрунтованим та підставним, а відтак підлягає задоволенню. Суд ухвалюючи рішення також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів сторін), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29). Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені сторонами у заявах по суті справи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування. Також у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне вирішити питання про розподіл судових витрат. Оскільки позов задоволено в повному обсязі, то з відповідачів на користь позивачаслід стягнути в рівних частинах судовий збір на загальну суму 1362 гривень, з яких 908 гривень сплачені за подання позовної заяви, 454 гривень - заяви про забезпечення позову.

Outcome: approved