Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до Київської міської ради про визнання нерухомої речі безхазяйною та визнання права власності на неї. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] року померла її тітка [PERSON] Позивач вказує, що у власності її померлої тітки та її чоловіка [PERSON] знаходився житловий індивідуальний (садовий) будинок збудований в 1957 році, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка за цією ж адресою. Позивач вказує, що у зазначеному будинку проживає вона і відкрито користується спірним нерухомим майном, а тому є всі підстави для визнання зазначеного нерухомого майна безхазяйними і просить суд визнати за нею право власності на житловий індивідуальний (садовий) будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач та її представники підтримали вимоги позовної заяви та просили її задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з посиланням на письмові заперечення які долучені до матеріалів справи. Заслухавши представників сторін, дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що позивачка є племінницею [PERSON], яка померла [INFO] року. Позивачем не надано суду доказів існування земельної ділянки з присвоєною адресою: [ADDRESS]. Суд не бере до уваги посилання позивача та її представників, що адреса розміщення вказаної нею земельної ділянки це фактично розподілена земельна ділянка за адресою: [ADDRESS], оскільки земельна ділянка розташована за вказаною адресою належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] на підставі виданих державних актів на право власності на земельну ділянку за [NUMBER], [NUMBER] від 16 грудня 2009 року. З витягу з чергового земельного кадастру вбачається, що земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] не обліковується. Крім того, суд вказує на ту обставину, що Земельним кодексом України не передбачено можливості визнання права власності на земельну ділянку, а визначено підстави для набуття права власності у порядку визначеному Земельним кодексом України. Доказів того, що позивач в установленому законом порядку зверталася до територіальної громади із заявою про набуття права власності на земельну ділянку на якій розташовано житловий індивідуальний (садовий) будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], суду надано не було, при цьому, як судом було зазначено вище такої поштової адреси не присвоювалося. Суд не бере до уваги посилання позивача на ті обставини, що вказана нею земельна ділянка та житловий будинок є безхазяйними речами, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦК України, безхазяйною є річ, яка не має власника або власник якої невідомий. Позивачем не надано доказів того, що зазначені речі - земельна ділянка та житловий будинок (нерухомі речі) були взяті на облік органом що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, а так само не надано доказів того, що органом місцевого самоврядування така заява подавалася. При цьому суд враховує, що фізична особа не наділена правом на звернення із заявою про визнання нерухомої речі безхазяйною. В той же час позивачем не наведено суду правових підстав за яких необхідно визнати право власності на вказані нею земельну ділянку та житловий будинок. В той же час судом встановлено, що з рішення № 292 виконавчого комітету Московської районної Ради депутатів трудящих м. Києва від 08 лютого 1971 року вбачається, що в садибі по [ADDRESS] без дозволу самоціль в період 1956 року було побудовано времянку, яка у подальшому [PERSON] була розширена. Позивачем не було надано суду доказів введення в експлуатацію житлового індивідуального (садового) будинку збудованого в 1957 році, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В той же час суду було надано технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] Виходячи з таких мотивів, у зв'язку з тим, що позивачем не надано будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження обставин, на які остання посилалася у позовній заяві, суд дійшов висновку, що [PERSON] не доведено факту наявності підстав вважати вказані нею нерухомі речі безхазяйними та не наведено доказів та не вказано підстав за яких суд міг би дійти висновку про можливість задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 Цивільного процесуального кодексу України. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позову повністю.

Outcome: dismissed