Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 15.09.2017 між сторонами укладений договір позики, за умовами якого відповідач отримав від позивача грошові кошти в розмірі 42000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 15.09.2017 становило 1 098 720 грн., які відповідач зобов`язався повернути в повному обсязі до 25.06.2019. Вказаний договір позики було укладено шляхом власноручного написання відповідачем розписки про отримання вказаної грошової суми. Проте відповідач не виконав взятого на себе зобов`язання щодо повернення отриманої суми позики, внаслідок чого окрім основної суми позики позивачем нараховано інфляційні збитки в розмірі 19 776,96 грн., 3% річних в розмірі 40 573,19 грн., а також пеню в розмірі 290 391,14 грн. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 1449461,29 грн., яка складається із суми основного боргу в розмірі 1 098 720 грн., інфляційних збитків в розмірі 19 776, 96 грн., 3 % річних в розмірі 40 573, 19 грн. та пені в розмірі 290 391,14 грн., а також судові витрати. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції та розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному сайті судової влади. Відзиву на позов не надав, явку представника не забезпечив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно розписки від 15.09.2017, написаної [PERSON] , він отримав від [PERSON] грошові кошти в розмірі 42 000 доларів США та зобов`язався їх повернути у строк до 25.06.2019. Оригінал розписки знаходиться у позивача. Відповідно до положень статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо іншого розміру процентів не встановлено договором або законом. Як убачається з позовної заяви, відповідач не повернув позивачу суму 42 000 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 15.09.2017 становило 1 098 720 грн., які слід стягнути з відповідача. Виходячи з наявних в матеріалах справи розрахунків, за період з 26.06.2019 по 17.09.2020 розмір інфляційних збитків складає 19 776,96 грн., а 3% річних становлять 40 573,19 грн., які також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Разом з тим, позовні вимоги про стягнення пені з відповідача задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Звертаючись до суду з даним позовом позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, зокрема, вимоги про стягнення пені, посилався на ст.3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань». Натомість з преамбули цього Закону убачається, що він регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності. Таким чином, судом встановлено, що вказаний закон регулює відмінні відносини від тих, які склалися між сторонами, тому у даному випадку застосуванню не підлягає, у зв`язку з чим суд не знаходить підстав для задоволення позову в цій частині. Інших підстав для нарахування і стягнення з відповідача зазначеного розміру пені, матеріали справи не містять. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial