Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № 1259-010/06Р від 13 листопада 2006 року, [PERSON] отримав кредит у розмірі 9684 долари США на строк до 13.11.2013 року зі сплатою 11,99 % річних з метою оплати вартості автомобіля та страхових платежів за договорами страхування автомобіля. Позивач кредит надав, а відповідач зобовязувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених договором. Для забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором 13.11.2006 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № 1259-010/06Р, відповідно до умов якого остання зобовязується нести солідарну відповідальність з [PERSON] перед позивачем за виконання умов кредитного договору № 1259-010/06Р від 13.11.2006 року. Строк дії договору поруки до 13 листопада 2016 року. Позичальник, [PERSON], свої договірні зобов'язання не виконує, в результаті чого виникла заборгованість станом на 03.06.2015 року на загальну суму 13713 доларів США 31 цент. Заявою від 04 лютого 2016 року було уточнено позовні вимоги та подано розрахунок заборгованості станом на 25.08.2015 року з розрахунком пені за період з 26.08.2014 по 25.08.2015 року. Позивач просить стягнути з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором на зазначену суму та сплачений судовий збір. У судове засіданні представник позивача не зявився, про дату і час розгляду справи повідомлявся належним чином, звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі. В письмових поясненнях від 16 вересня 2016 року зазначив, що позов поданий в межах трирічного строку позовної давності, оскільки строк користування кредитом, визначений в договорі, - до 13 листопада 2013 року. І саме після неповернення відповідачем кредитних коштів у зазначений строк (13.11.2013) позивачу стало відомо про порушення його права. Представник позивача зазначає, що позиція відповідача про застосування загального та спеціального строків позовної давності, є необґрунтованою. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, направив до суду заяву від 11 липня 2016 року, в якій зазначив, що між ним та позивачем було укладено кредитний договір. Через скрутне матеріальне становище він перестав виконувати умови договору в частині внесення щомісячних платежів з квітня 2010 року. Просить суд застосувати позовну давність до позовних вимог за період з 01.04.2010 по 25.08.2012 року включно, згідно з положеннями ст. 257 та п. 3 ст. 267 ЦК України. Відповідно до розрахунків відповідача, з врахуванням строку позовної давності, його борг перед позивачем становить: по тілу кредиту 1796 доларів США, по відсоткам 952 долари США 32 центи, а всього 2748 доларів США 32 центи. Щодо стягнення з нього штрафних санкцій (пені) просив застосувати положення п. 1 ч. 2 ст. 258 та п. 3 ст. 267 ЦК України та відмовити позивачу в цій частині в повному обсязі. Також просив стягнути зазначені ним грошові кошти лише з нього, а не солідарно з нього та [PERSON] Відповідач [PERSON] у судові засідання жодного разу не зявилася, про дату і час розгляду справи повідомлялась за зареєстрованим місцем проживання. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № 1259-010/06Р від 13 листопада 2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 9684 долари США на строк до 13.11.2013 року зі сплатою 11,99 % річних з метою оплати вартості автомобіля та страхових платежів за договорами страхування автомобіля. В звязку з невиконанням зобов'язань за кредитним договором відповідно до розрахунку, наданого позивачем, відповідач станом на 03.06.2015 року має заборгованість 13713 доларів США 31 цент, яка складається з наступного: 4573 долари США - заборгованість за кредитом; 2314 доларів США 04 центи - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4605 доларів США 25 центів пеня за прострочення плати за кредитом; 2221 долар США 02 центи пеня за прострочення плати за відсотками по користуванню кредитом. Заявою від 04 лютого 2016 року було уточнено позовні вимоги та подано розрахунок заборгованості станом на 25.08.2015 року з розрахунком пені за період з 26.08.2014 по 25.08.2015 року, відповідно до якого відповідач станом на 25.08.2015 року має заборгованість 9120 доларів США 11 центів, яка складається з наступного: 4573 долари США - заборгованість за кредитом; 2314 доларів США 04 центи - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1482 долари США 76 центів пеня за прострочення плати за кредитом; 750 доларів США 31 цент пеня за прострочення плати за відсотками по користуванню кредитом. Відповідно до п. 4.4 договору позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів рівними частинами в сумі 116 (сто шістнадцять) дол. США щомісяця до «10» числа наступного місяця. Згідно з п. 4.5 договору відсотки за користування кредитом підлягають сплаті позичальником щомісяця (за час фактичного користування коштами протягом календарного місяця) у термін до 10 числа місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків, а також на момент припинення дії договору, зазначеного в п. 1.2 даного договору. Відповідно до п. 4.6 договору платежі, відповідно до даного договору, вважаються здійсненими у встановлений строк, якщо сума відповідного платежу в повному розмірі надійшла на рахунок банку у строки, зазначені в пп. 4.4, 4.5 даного договору. Відповідно до п. 6.1.1 договору позичальник зобовязаний забезпечити своєчасне повернення коштів і сплату нарахованих відсотків. Відповідно до п. 9.1 договору, банк має право вимагати дострокового погашення заборгованості за кредитом, сплати належних відсотків і передбаченим даним договором неустойок, а також відшкодування збитків, заподіяних банкові внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником даного договору, якщо позичальник порушує терміни платежів, установлені даним договором ( п.п. 4.4, 4.5). Для забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором 13.11.2006 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № 1259-010/06Р, відповідно до умов якого остання зобовязується нести солідарну відповідальність з [PERSON] перед позивачем за виконання умов кредитного договору № 1259-010/06Р від 13.11.2006 року. Строк дії договору поруки до 13 листопада 2016 року. Відповідно до п. 1.1 Договору поруки поручитель у порядку та на умовах, передбачених даним договором, зобовязується нести солідарну майнову відповідальність перед кредитором за виконання в повному обсязі зобовязань [PERSON] за кредитним договором № 1259-010/06Р від 13.11.2006 року. У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п. 3 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 553 ЦК України поручитель за договором поруки поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідач звернувся до суду з письмовою заявою про застосування загального строку позовної давності до позовних вимог в частині стягнення заборгованості за кредитом та відсотками за користування кредитом (3 роки) за період з квітня 2010 року по 25 серпня 2012 року включно, а в частині вимоги про стягнення пені застосувати спеціальний строк позовної давності (1 рік) і відмовити в задоволенні позову в цій частині у повному обсязі. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність установлюється тривалістю в три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлено спеціальну позовну давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права чи про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Так, за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина пята статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами, (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Аналізуючи норми статей 261, 530, 631 ЦК України, слід дійти висновку про те, що в разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦКУкраїни кредитор протягом усього часу до закінчення строку виконання останнього зобовязання має право заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими відсотками, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом щомісячні платежі (з відсотками) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. В останньому випадку, перебіг позовної давності буде починатись залежно від закінчення строку сплати кожного зі щомісячних платежів. Отже у разі неналежного виконання зобовязань позичальником за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. .. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постановах від 6 листопада 2013 року (№ 6-116цс13), 19 березня 2014 року (№ 6-20цс14), 18 червня 2014 року (№ 6-61цс14), 03 червня 2015 року (№ 6-31цс15). На підставі викладеного, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до розрахунку заборгованості відповідач з січня 2009 року систематично допускав порушення строків внесення коштів в рахунок погашення по кредиту, а з листопада 2010 року припинив виконувати зобовязання по кредитному договору в частині сплати на рахунок банку щомісячної суми коштів в рахунок погашення заборгованості по кредиту та оплати відсотків за користування ним. Таким чином позивач починаючи з листопада 2010 року міг довідатися про порушення свого права, оскільки від відповідача не надійшов черговий платіж по кредиту. Отже позовна давність по кожному щомісячному платежу повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. З огляду на це суд вважає обґрунтованою заяву відповідача щодо застосування загального строку позовної давності до вимог позивача щодо стягнення заборгованості за кредитом та відсотками за користування кредитом і не приймає до уваги письмові пояснення представника позивача від 16.09.2016 року. Оскільки з позовом банк звернувся до суду 25 серпня 2015 року, то, враховуючи 3-річний строк позовної давності, стягненню з відповідачів солідарно підлягають кошти, які нараховані позивачем по договору з 26 серпня 2012 року до 13.11.2013 року: по тілу кредиту 116 доларів США*15 місяців + 56 доларів США (за листопад 2013 року) = 1796 доларів США; по відсоткам за користування кредитом 62,97 (серпень 2012 року) + 60,93 +62,96 + 60,93 +62,97 + 62,97 + 56,87 + 62,97 + 60,93 + 62,97 + 60,93 + 62,97 + 62,97 + 60,94 + 62,96 + 24,38 (листопад 2013 року) = 952 долари США 62 центи. В частині стягнення з відповідача штрафних санкцій, суд застосовує за заявою відповідача спеціальний, однорічний, строк позовної давності, відповідно до якого позивач мав предявити позов в частині даних вимог не пізніше листопада 2014 року. Враховуючи, що позов направлений (зданий до поштового відділення) 25 серпня 2015 року, суд вважає, що позивач пропустив строк позовної давності, а в силу ч. 4 ст. 267 ЦК України, позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів штрафних санкцій (пені) задоволенню не підлягають в повному обсязі. Судові витрати по справі на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується у гривнях з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати. На момент подання позову судовий збір був сплачений позивачем за курсом 21,07 грн. за 1 долар США (228950,06 грн./13713,31 долар США). Враховуючи загальну суму коштів, яка підлягає стягненню з відповідачів 2748 доларів США 62 центи, курс гривні по відношенню до долара, за яким позивач сплачував судовий збір, а також ставку судового збору станом на 25.08.2015 року (1% від ціни позову), з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір на загальну суму 579 гривень 13 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: partial