Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитними договорами. На обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 11 грудня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] був укладений кредитний договір №014/0131/82/0089758. 06 червня 2013 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] був укладений кредитний договір №010/0131/82/0071729. 25 квітня 2017 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та публічним акціонерним товариством «Комерційний Індустріальний Банк» було укладено договір відступлення права вимоги № 114/33, відповідно до умов якого до АТ «КІБ» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаними кредитними договорами. 25 квітня 2017 року між АТ «КІБ» та ТОВ «ЄАПБ» також було укладено договір відступлення права вимоги № 20170425, відповідно до умов якого до ТОВ «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаними кредитними договорами. Відповідно до реєстру боржників договору відступлення права вимоги № 20170425 від 25 квітня 2017 року, позивач набув права грошової вимоги до відповідача в загальному розмірі 45351 грн. 25 коп., з яких: за кредитним договором №014/0131/82/0089758: 16319 грн. 69 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 7265 грн. 37 коп. - сума заборгованості за відсотками, 21766 грн. 19 коп. - сума заборгованості за пенею; за кредитним договором №010/0131/82/0071729: 2431 грн. 85 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу. У зв`язку з укладанням зазначеного договору відступлення права вимоги ТОВ «ФК «ЄПАБ» відповідачу було направлено лист з повідомленням про порядок погашення заборгованості. Позивачем з моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 25 квітня 2017 року, не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій. Оскільки відповідач зобов`язання за кредитними договорами не виконав, та після повідомлення про відступлення права грошової вимоги ним не було здійсненого жодного платежу для погашення кредитної заборгованості за кредитними договорами № 014/0131/82/0089758 від 11 грудня 2013 року та №010/0131/82/0071729 від 06 червня 2013 року в розмірі 45351 грн. 25 коп., тому позивач змушений звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитними договорами в примусовому порядку. Представник позивача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив. З`ясувавши думку відповідача, суд враховуючи, що представник позивача повідомлений про час та місце судового засідання належним чином, постановив проводити судовий розгляду у відсутність представника позивача. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в задоволені позову послався на доводи викладені у відзиві, а саме, що позивач пропустив встановлений ЦК України строк позовної давності для звернення до суду з позовом і тому вимоги позивача не підлягають задоволенню, також додав до відзиву заяви про застосування строків позовної давності (а.с. 78-85). Відповідно до наданої позивачем відповіді на відзив, позивач вважає, доводи відповідача про пропуск строку позовної давності безпідставними і такими, що задоволенню не підлягають (а.с. 102-108). Згідно наданих відповідачем заперечень, окрім доводів відповідача викладених у відзиві, відповідач також зазначив, що позивач не надав доказів направлення йому як стороні кредитних договорів повідомлень про відступлення права вимоги, і тому підстав для виконання вимог нового кредитора у відповідача немає (а.с. 113-118). Суд, вислухавши відповідача, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання і право на яку згідно ст. 550 ЦК України виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однією із різновидностей зобов`язання є кредитний договір, який укладається між сторонами відповідно до вимог ст.ст. 1046-1050, 1054-10561 ЦК України та відповідно до ст. 629 цього Кодексу є обов`язковим до виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 1054 та ч. 1 ст. 1055 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, при цьому кредитний договір укладається в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Зі змісту ст. 1078 ЦК України випливає, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України - боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Судом встановлено, що 11 грудня 2013 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» як позикодавцем та відповідачем як позичальником був укладений кредитний договір №014/0131/82/0089758, відповідно до якого відповідач отримав кредитні кошти в сумі 19898 грн. 39 коп. зі сплатою 35,9 відсотків річних за користування кредитом терміном на 72 місяці (а.с. 5-8), зобов`язавшись повернути кредит та сплатити проценти за його користування, а також виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором та графіку платежів. Відповідно до п. 10 кредитного договору №014/0131/82/0089758 за прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю пеню в розмірі 1% від суми прострочення за кожний день прострочення. Згідно договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №010/0131/82/0071729 від 06 червня 2013 року, укладеного між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем, позивач отримав кредит шляхом встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок [NUMBER] в розмірі 1000 грн., який в подальшому може змінюватись у відповідність до п. 10 договору (а.с. 24-29). Термін надання кредитного ліміту 48 місяців тобто до 06 червня 2017 року, про що зазначено в пункті 1.2 вказаного договору. В судовому засіданні відповідач підтвердив факт отримання коштів за кредитними договорами №014/0131/82/0089758 та №010/0131/82/0071729, як і той факт, що ним здійснювалось погашення заборгованості, але з врахуванням того, що він втратив роботу, і банк не пішов йому на поступки, він перестав погашати заборгованість з 2016 року. 25 квітня 2017 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «КІБ» було укладено договір відступлення прав вимоги № 114/33 відповідно до умов якого АТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило належне йому право вимоги грошових коштів, що включають в себе суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить АТ «Райффайзен Банк Аваль» (а.с. 38-41). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 114/33 від 25 квітня 2017 року, вбачається, що за кредитними договорами №014/0131/82/0089758 та №010/0131/82/0071729 розмір заборгованості складає 45351 грн. 25 коп., з яких: за кредитним договором №014/0131/82/0089758: 16319 грн. 69 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 7265 грн. 37 коп. - сума заборгованості за відсотками, 21766 грн. 19 коп. - сума заборгованості за пенею; за кредитним договором №010/0131/82/0071729: 2431 грн. 85 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу (а.с. 178, 179). 25 квітня 2017 року між АТ «КІБ» та ТОВ «ЄАПБ» було укладено договір відступлення прав вимоги № 20170425 відповідно до умов якого АТ «КІБ» відступило належне йому право вимоги грошових коштів, що включають в себе суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить АТ «КІБ» (а.с. 143-149). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 20170425 від 25 квітня 2017 року, вбачається, що за кредитними договорами №014/0131/82/0089758 та №010/0131/82/0071729 розмір заборгованості складає 45351 грн. 25 коп., з яких: за кредитним договором №014/0131/82/0089758: 16319 грн. 69 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 7265 грн. 37 коп. - сума заборгованості за відсотками, 21766 грн. 19 коп. - сума заборгованості за пенею; за кредитним договором №010/0131/82/0071729: 2431 грн. 85 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу (а.с. 151). У зв`язку з укладенням договору відступлення права вимоги № 20170425 від 25 квітня 2017 року, позивачем 12 травня 2017 року було направлено відповідачу листи з повідомленням про порядок погашення заборгованості за кредитними договорами (а.с. 22, 35). Судом встановлено, що згідно наданого позивачем розрахунку заборгованість за кредитним договором №014/0131/82/0089758: 16319 грн. 69 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 7265 грн. 37 коп. - сума заборгованості за відсотками, 21766 грн. 19 коп. - сума заборгованості за пенею; за кредитним договором №010/0131/82/0071729: 2431 грн. 85 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу (а.с. 23, 36). Таким чином, аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача за кредитним договором № 014/0131/82/0089758 від 11 грудня 2013 року та №010/0131/82/0071729 від 06 червня 2021 року заборгованості у загальній сумі 26016 грн. 91 коп. є обґрунтованими та у відповідності до ст.ст. 611, 615 ЦК України підлягають задоволенню. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача пені за договором № 014/0131/82/0089758 від 11 грудня 2013 року, то суд зауважує, що з позову та доданих до нього документів не вбачається за який період нарахована вказана пені, і за яке саме порушення, у зв`язку з чим суд вважає, що оскільки позивачем ні в позовній заяві, ні в судовому засіданні не надано обґрунтованого розрахунку періоду, строку нарахування штрафних санкцій, тому в задоволені стягнення даних штрафних санкцій слід відмовити за недоведеністю. Суд не приймає доводи відповідача, щодо пропуску позивачем строків позовної давності, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що поданий позивачем позов поданий в межах строку позовної давності визначений ст. 257 ЦК України. Що стосується доводів відповідача про те, що оскільки його не було проінформовано про відступлення права вимоги і тому він не повинен здійснювати виконання вимог позивача, то суд зауважує, що положення ч. 1 ст. 1082 ЦК України передбачає виконання вимог фактора боржником в досудовому порядку, і не розповсюджується на правовідносини сторін в разі пред`явлення позову про стягнення заборгованості, крім того в судовому засіданні відповідач повідомив суду, що він не здійснював виконання своїх зобов`язань і первісному кредитору починаючи з 2016 року тобто до укладення договір відступлення права вимоги. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір сплачений ним під час звернення з позовом до суду пропорційно задоволеним вимогам (а.с. 4). На підставі викладеного, ст.ст. 526-530, 533, 536, 549-551, 598, 610-615, 624-626, 638-643, 1046-10561, 1077, 1078, 1083 ЦК України;

Outcome: partial