Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, яким просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість у розмірі 53071,35грн., що складається із 32604грн. основного боргу (еквівалент 1300 доларів США станом на 18.08.2016), 17533грн. процентів за користування позикою та 3% річних за прострочення зобовязання у сумі 2934грн. В підтвердження своїх вимог зазначає, що 20.02.2013 позивач уклала з [PERSON] нотаріально завірений договір позики, відповідно до якого позивач передала у власність відповідачу, а відповідач прийняла грошові кошти у вигляді 10391грн., що на момент укладання договору позики складає за згодою сторін еквівалент 1300 доларів США. Свої зобовязання позивач виконала у повному обсязі, а відповідач зобовязалась повернути грошові кошти у повному обсязі не пізніше 19.08.2013, проте вказану суму не повернула. Оскільки договором позики не визначено розмір процентів за користування позикою, то такий розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ і тому розмір процентів за користування позикою з 19.02.2013 по 18.08.2016 становить 17533,35грн. У звязку з тим, що відповідач прострочив виконання взятих на себе зобовязань, тому з останнього необхідно стягнути і 3% річних, що станом на 18.08.2016 становить 2934грн. Представник позивача надав заяву про слухання справи за його відсутністю, вимоги позову підтримав у повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує щодо постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявилась, будучи повідомленою про день та час розгляду справи належним чином, заяв про поважні причини своєї відсутності або про слухання справи за її відсутністю не надала, тому суд, зі згоди представника позивача розглядає справу у відсутності відповідача, постановляючи заочне рішення, що не суперечить правилам ст. 224 ЦПК України. Суд вивчивши доводи позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Так, судом встановлено, що 20.02.2013 позивач уклала з [PERSON] нотаріально завірений договір позики, відповідно до якого позивач передала у власність відповідачу, а відповідач прийняла грошові кошти у вигляді 10391грн., що на момент укладання договору позики складає за згодою сторін еквівалент 1300 доларів США. Умовами договору визначено повернення грошових коштів з боку [PERSON] у повному обсязі не пізніше 19.08.2013. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальнику) грошову суму, а позичальник зобовязується повернути таку ж саме грошову суму (суму позики). Згідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.ст. 610,611 ЦК України порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, а у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Отже, суд надійшов до висновку, що відповідач не тільки до встановленого у договорі терміну, але і до сьогоднішнього часу не повернув суму позики, то з відповідача повинно бути стягнуто суму основного боргу в розмірі 32604грн., що у еквіваленті складає 1300 доларів США станом на 18.08.2016. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Встановлено, що договором позики від 20.02.2013 розмір та порядок одержання процентів сторонами не встановлений, то розмір процентів визначається на рівні облікової ставки НБУ і в даному випадку розмір процентів за користування позикою з 19.02.2013 по 18.08.2016 становить 17533,35грн. Далі, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів (ст..ст.625, 1050 ЦК України). Відповідач прострочив взяті на себе зобовязання щодо повернення у визначений термін суму позики, тому розмір 3% річних від простроченої суми станом на 18.08.2016 становить 2934грн., що також підлягає стягненню. Отже, аналізуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги позову є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на підставі правил ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved