Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування збитків та моральної шкоди, обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що 30.10.2013 року він та [PERSON] уклали між собою угоду у письмовій формі (Розписку) про те, що [PERSON] має намір продати йому земельну ділянку, яка знаходитеся за адресою: [ADDRESS] . Також в угоді зазначено, що [PERSON] взяла у нього завдаток в сумі 16 000, 00 (шістнадцять тисяч грн.) у рахунок розрахунку за купівлю вищезазначеної земельної ділянки. [PERSON] отримала зазначену земельну ділянку у спадок від свого померлого чоловіка. Оскільки у неї не було потрібних документів для вчинення правочину, а саме кадастрового номеру, вони домовились та зазначили в угоді, що [PERSON] буде робити відповідні документи для вчинення правочину, він почне будівельні роботи на об`єкті незавершеного будівництва для подальшого постійного проживання сім`єю. [PERSON] знала, що у нього є малолітня дитина і він буде робити поточний капітальний ремонт. На той момент його доньці було 6 років, була вже осінь і йому було вкрай необхідно зробити туалет, ванну та опалення. І взагалі він вирішив потроху добудовувати об`єкт незавершеного будівництва. [PERSON] знала про те, що він хоче купити її земельну та будувати будинок для подальшого постійного проживання сім`єю. Тому в угоді зазначили, що [PERSON] проти будівельних робіт не заперечує. Він допомагав їй особисто робити документи на землю. З червня 2014 року він неодноразово зв`язувався з [PERSON] , щоб з`ясувати питання по отриманню кадастрового номера, на що вона йому відповідала, що у неї ще не було часу його отримати. Коли вони укладали угоду 30.10.2013 року курс долару був 7,99 грн. за 1 дол. США, а в червні 2014 року курс вже був 11,77 грн. за 1 дол. США. Відповідачка запевняла його, що вони будуть розраховуватись по тому курсу, коли вони встановлювали вартість земельної ділянки, а саме 30.10.2013 року. У листопаді 2014 року подзвонила йому [PERSON] повідомила, що кадастровий номер ще не готовий. Через два дні [PERSON] приїхала без попередження зі сторонніми людьми, подивилась на будинок, який він своїми силами і за свої кошти зробив житловим будинком і заявила йому, що вона поверне завдаток в сумі 16 000, 00 грн. і земельну ділянку продавати не буде мовляв тепер вона коштує більше. Саме у листопаді 2014 року він дізнався про порушення свого права. Гроші він не взяв і сказав їй, що якщо вона хоче продавати дорожче цю земельну ділянку за рахунок його коштів, його часу та його сил, вже з будинком в якому є можливість проживати постійно, треба йому повернути завдаток у двійному розмірі і відшкодувати всі кошти (збитки) у вигляді понесених витрат на будівництво будинку та всі кошти, які він сплатив в кооператив в якому знаходиться оспорювана земельна ділянка. Після того, як [PERSON] поїхала і він деякий час не мав можливості з нею зв`язатись. Коли вона вийшла на зв`язок (десь вже в лютому 2015 року), вона сказала, що зробила заповіт на свого онука і розмовляти з ним не хоче. Наступного дня йому зателефонувала жінка і сказала, що вона колишня невістка [PERSON] сказала, що [PERSON] видала їй довіреність і вона згодна залагодити конфлікт і виплатити по усім чекам усі затрати. Він зустрівся з нею, переглянув довіреність, вона переписала усі чеки та усі затрати, подивилась усі роботи по будинку та на подвір`ї і навіть погодилась повернути завдаток у подвійному розмірі. Але вона попросила час на те, щоб продати своє нерухоме майно. Ішов час його дружина дуже хвилювалась, що так склались обставини. Вона дуже хвилювалась за їхню маленьку доньку, що 03.06.2015 року на передодні свого дня народження потрапляє до лікарні з діагнозом (Ретикулярный абсцедирующий лимфаденіт), що є наслідком стресу. В її день народження її прооперували. Вони усі дуже тяжко пережили цей момент їхнього життя. Доки був реабілітаційний період, а він був довгим і важким вони інколи, десь раз в два-три місяці зв`язувались з колишньою невісткою [PERSON] , яка їм говорила, що ось-ось продасть нерухоме майно і віддасть їй гроші. Вона здалась порядною людиною, тому він чекав. Тим паче він зі своєю сім`єю став заручником ситуації, яка у них склалась. З липня 2016 року ні [PERSON] , а ні її колишня невістка не роблять ніяких кроків на зустріч, гроші не повертають та правочин не укладають. Він дуже хвилюється, що вони за його спиною укладуть правочин і він зі своєю сім`єю залишиться просто неба. Отже, якщо [PERSON] порушила свої зобов`язання, і які власноруч писала в угоді, якщо вона не захотіла продавати йому земельну ділянку, якщо [PERSON] за рахунок його власних коштів, часу, його праці, а головніше за рахунок здоров`я його дружини хоче користуватись будинком, який він зробив придатним для постійного проживання своєї родини, вона зобов`язана відшкодувати йому всі спричинені збитки матеріальні та моральні. Перелік збитків: Моральна шкода - 20 000, 00 грн.; завдаток у подвійному розмірі - 32 000, 00 грн.; Чек сторінка 1-2 832, 50грн.; Чек сторінка 2- 1 356, 00 грн.; Чек сторінка 3 -1 046, 00 грн. Чек сторінка 4-1 732,18 грн.; Чек сторінка 5 - 2 042,14грн.; Чек сторінка 6 - 7 610, 62 грн.; Чек сторінка 7-507, 00 грн.; Чек сторінка 8-9 -12 000, 00 грн.; Чек сторінка 10-11 -15 200, 00 грн.; Чек сторінка 12 - 23, 00 грн.; Чек сторінка 13 - 2 149, 59 грн.; Чек сторінка 14-3 392, 35 грн.; Чек сторінка 15 - 707, 53 грн.; Чек сторінка 16-1 255, 00 грн.; Чек сторінка 17 - 2 942,18 грн.; Чек сторінка 18 -1 673, 21 грн.; Чек сторінка 19-1 691, 71 грн.; Чек сторінка 20-3 032,27грн.; Чек сторінка 21-3 437, 00 грн.; Чек сторінка 22-3 862, 75 грн.; Чек сторінка 23-3 438, 95 грн.; Чек сторінка 24-1 274, 00 грн.; Чек сторінка 25 - 593, 50 грн.; Чек сторінка 26 - 3 537, 60 грн.; Чек сторінка 27- 722,15 грн.; Чек сторінка 28 - 674, 40 грн.; Чек сторінка 29-1 480, 89 грн.; Чек сторінка 30 - 840, 39 грн.; Чек сторінка 31 + рахунок № [NUMBER] -1 387, 21 грн.; Чек сторінка 32 + рахунок № [NUMBER] - 907,15 грн.; Видаткова накладна № ЧП- 001277-23 057,14 грн.; Видаткова накладна №ЧП- 001292 - 9 315, 98 грн.; Акт виконаних робіт від 13 липня 2015 р. - 36 200, 00 грн.; Акт виконаних робіт від 30 вересня 2014 р. - 39 150, 00 грн.; Договір № 10-32 110 500 грн. еквівалент 1300 доларів на 30.03.2017 р. - 35 152,00 грн. Просить суд стягнути з [PERSON] збитки у вигляді понесених витрат в сумі 226 224,39 грн.; моральну шкоду в сумі 20 000, 00 грн.; завдаток у подвійному розмірі в сумі 32000,00 грн. Судові витрати покласти на [PERSON] . Відповідач [PERSON] не погодившись з позовними вимогами надала відзив на позовну заяву, в якому заперечувала проти задоволення позову. Вказала, що позивача разом з родиною відповідачка пустила пожити на умовах оренди, за яку позивач зобов`язався сплачувати 500 грн. щомісячно. Орендуючи будинок з жовтня 2013 року, згідно розписки позивач зобов`язався сплачувати оренду плату за проживання в будинку відповідачки по 500 грн. щомісяця, тобто починаючи с 01 листопада 2013 року по 01 листопада 2018 року позивач заборгував відповідачці орендної плати рівно за п`ять років 30000 грн. Всього згідно розписки він сплатив їй 16000 грн., тобто 14000 грн. ще повинен сплатити. Так, дійсно, у відповідачки в 2013 році був намір продати спірну земельну ділянку разом із будинком, але їй було потрібно для цього привести документи у відповідність до діючого законодавства для того щоб можливо було оформити у нотаріуса в подальшому договір купівлі - продажу. Згодом, відповідачка зрозуміла, що орендну плату їй ніхто платити не збирається, до свого власного будинку [PERSON] її не пускав, у неї не було можливості привести до будинку техніка, який би виготовив технічний паспорт на будинок, оскільки навіть у двір їх не пускали. Відповідачці нічого не залишалося, як звернутися з позовом до суду, рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2016 року по цивільній справі № 175/2687/16-ц позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування, розпорядження земельною ділянкою та будинком було задоволено. Усунуто перешкоди у здійсненні [PERSON] права користування та розпорядження земельною ділянкою, розташованою на території Новоолександрівської сільської ради за адресою: [ADDRESS] , шляхом зобов`язання [PERSON] звільнити земельну ділянку. Усунуто перешкоди у здійсненні [PERSON] права користування та розпорядження її будинком, розташованим в межах її земельної ділянки на території Новоолександрівської сільської ради за адресою: [ADDRESS] , Новоолександрівська сільська рада [ADDRESS] » [ADDRESS] , шляхом виселення [PERSON] з її будинку. Стягнуто з [PERSON] ІПН: [NUMBER] на користь [PERSON] ІПН: [NUMBER] судові витрати у розмірі 1 102 грн. 40 коп. Дане рішення суду набрало законної сили (копія рішення суду та Постанова про відкриття виконавчого провадження знаходяться в матеріалах справи). Позивач [PERSON] прекрасно розуміючи, що відповідачка [PERSON] людина похилого віку (повних 78 років), юридично встановлено договором або законом. Якщо наймодавець не провів капітального ремонту речі, що перешкоджає її використанню відповідно до призначення та умов договору, наймач має право: 1) відремонтувати річ, зарахувавши вартість ремонту в рахунок плати за користування річчю, або вимагати відшкодування вартості ремонту; 2) вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. За такі гроші, що позивач нарахував ніби то для поліпшення житлового будинку та господарських споруд - 226 224,39 грн. можна купити в тому садовому товаристві земельну ділянку разом з будинком, а не зробити якесь поліпшення в маленькому садовому будиночку. Оскільки позивач не надав доказів того, що капітальний ремонт у будинку він проводив зі згоди відповідачки, а остання заперечує надання такої згоди, то не вбачається підстав для стягнення з [PERSON] витрат, проведених [PERSON] . Позивачем в позовній заяві перелічено безліч будівельних матеріалів, які він нібито використав для ремонту та поліпшення житлового будинку, але ним не доведено, що саме ці будівельні матеріали були використані для поліпшення саме спірного будинку. Цифри ремонтних робіт не підтверджені документально. Копії квитанцій, додані позивачем до позову, взагалі викликають сумнів, по-перше, з них не видно, що вони належать саме позивачу; по-друге, таких квитанцій можна назбирати на будь - якій касі в будь-якому будівельному супермаркеті; по-третє, детальніше вивчивши зміст квитанцій, з`ясувалося позивач купував туалетний папір, капронові мотузки, пакувальну плівку, перчатки, ножовку, світильники, декор, форми для льоду, вази Софія з медальйоном, плитка (піч), подлинювач тощо, що зовсім не можна віднести до покупок для поліпшення житлових умов. Також викликає питання і сумнів, навіщо позивач купував 16 раз гвозді. Навіщо така кількість гвоздів на на такий маленький будиночок. Теж саме можна сказати і про купівлю піску, щеня, цементу, фарби, лаку тощо. Доречи, деякі квитанції повторюються, деякі квитанції датуються вереснем та 18 жовтня 2013 року, тобто ще до того, як він заселився до будинку. Між позивачем та відповідачкою не був укладений попередній договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки та будинку у простій письмовій формі, в якому було б погоджено ціну договору та строк укладення основного договору. Основний договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки та будинку між сторонами до теперішнього часу не укладений. В позові [PERSON] до [PERSON] про відшкодування збитків та моральної шкоди просить відмовити. У відкритому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася, але в до його початку надала заяву про розгляд справи без її участі, у зв`язку з поганим самопочуттям, позовні вимоги не визнала. Представник відповідача будучі присутньою у судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку. Відповідно до вимог ст.\~55\~Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України\~є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Відповідно до ч. 1 ст.\~5\~ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача завдатку у розмірі 32000,00 грн. суд встановив наступне. В матеріалах справи є розписка від 30.10.2013 року з якої вбачається, що [PERSON] отримала грошові кошти від [PERSON] в розмірі 16000 (шістнадцять тисяч) гривень в рахунок попередньої оплати за продаж дачної ділянки, яка знаходиться в дачному кооперативі «Шафран» №4, також було вказано вартість земельної ділянки 17000,00 (сімнадцять тисяч) доларів США. Проти будівельних робіт не заперечує. При оформленні купівлі-продажу витрати покладаються на покупця. До оформлення кадастрового номеру оплата оренди в сумі 500,00 грн. за місяць. Земельна ділянка площею 0,0640 га в межах згідно з планом для ведення садівництва, розташованої на території: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, садове товариство « [ADDRESS] ділянка [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.01.2015 року, що також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №32080683. Договір купівлі-продажу земельної ділянки між сторонами укладений не був. Відповідно до ст.ст.626, 635, 657\~Цивільного кодексу\~України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов`язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов`язку щодо першої сторони. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. До договорів, що укладаються більш як двома сторонами (багатосторонні договори), застосовуються загальні положення про договір, якщо це не суперечить багатосторонньому характеру цих договорів. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору. Попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Договір про наміри (протокол про наміри тощо), якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором. Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Із системного аналізу положень ЦК України можна дійти висновку про те, що правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). Згідно ст.ст.610-612\~Цивільного кодексу\~України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).\~\~У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. Відповідач від укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки відмовилася. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно зі ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки. Оскільки договір купівлі-продажу земельної ділянки, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладений не був, а сторони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, передана позивачем відповідачці грошова сума в розмірі 16 000 грн. є авансом, який підлягає поверненню позивачу. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 13 лютого 2013 року. З огляду на зазначене та положення ст. ст. 546, 548 ЦК України, завдатком може бути забезпечене лише дійсне зобов`язання. Оскільки предметом попереднього договору є зобов`язання сторін у майбутньому укласти основний договір, то укладення такого договору не тягне за собою виникнення основного зобов`язання, виконання якого може бути забезпечено у відповідності до положень глави 49 ЦК України. Отже, підстав стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] суми завдатку 32000,00 грн. не має. Що стосується вимог позивача про стягнення збитків, що полягають у вартості будівельних матеріалів та ремонтних робіт у розмірі 226 224,39 грн. суд вважає, що вони підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитки в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, в силу ст.22 ЦК України, є витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно ст.ст.1212-1214\~Цивільного кодексу\~України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, має право вимагати відшкодування зроблених нею необхідних витрат на майно від часу, з якого вона зобов`язана повернути доходи. У разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу). Загальна умова ч.1 ст.1212\~ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язаннях (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі ст.1212\~Цивільного кодексу\~України тільки за наявності ознак безпідставності такого виконання. Якщо ж зобов`язання не припиняється з підстав, передбачених ст.ст.\~11,\~600,\~601,\~604-607,\~609 Цивільного кодексу України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов`язання). Набуття однією зі сторін зобов`язання за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст.1212 Цивільного кодексу України\~може бути застосована тільки після того, як така правова підстава у встановленому законом порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або відсутня взагалі. Вказаний правовий висновок, викладений Верховним Судом України у постанові від 02 жовтня 2013 року у справі №6-88цс13. Як стверджує позивач, після укладення договору від 30.10.2013 р., він зі згоди власника земельної ділянки почав проводити будівельні роботи на об`єкті незавершеного будівництва для подальшого постійного проживання сім`єю, а саме зробив туалет, ванну, опалення, капітальний ремонт у будинку. На придбання будівельних матеріалів та проведення відповідних робіт позивач витратив 226 224, 39 грн., про що надав копії чеків та накладних, акти виконаних робіт. Документального підтвердження згоди власника на проведення будівельних робіт позивач не надав. Згідно ст.\~76\~ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи,та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ч. 1ст.\~81\~ЦПК України - Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків,встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ч. 1 ст.\~76\~ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є , показання свідків, письмові докази, речові, електронні докази і висновки експертів. Відповідно до ст. ст.\~77-78\~ЦПК України суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як вбачається з більшості товарних чеків наданих позивачем на підтвердження своїх позовних вимог щодо понесених витрат на придбання будівельних матеріалів, в них немає даних, хто саме придбав будівельні матеріали, а також не підтверджують факту, що будівельні матеріали були використані на ремонт та будівництво саме спірного будинку, тому суд не може прийняти їх до уваги (товарні чеки № 14 від 14.08.2014 року, №208 від 27.10.2014 року, №01946 від 26.11.2015 року (а.с.20), товарні чеки від 25.09.2014 р., 27.08.2014 року, 20.11.2015 року, 14.09.2016 р. (а.с.21); товарні чеки від 11.10.2014 року, від 27.10.2014 року, 24.11.2014 року (а.с.22), товарні чеки на а.с.23-24; видаткова накладна №16-83715 від 14.09.2016 року, товарні чеки від 01.06.2016 року, від 16.08.2016 року на а.с.25; видаткова накладна №0000054544 від 29.07.2016 р., товарний чек №2 від 17.08.2016 року (а.с.26); накладна від 18.10.2013 року а.с. 29; видаткові накладні та чеки на а.с.29 зворот а.с. 41, акт №0321 від 20.11.2014 року (а.с.49). Рахунки за технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі №1304010100907 від 10.06.2013 р., за геодезичні роботи щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) №1304180100180 від 10.06.2013 р. (а.с.42-43), суд не може визнати як витрати, які були понесені позивачем, оскільки замовником вказано відповідача - [PERSON] . Товарні чеки на а.с. 27-28, 44,45, в яких вказано продавця - [PERSON] , суд також не може прийняти до уваги, оскільки вони також не підтверджують факту, що будівельні матеріали були використані саме на ремонт та будівництво спірного будинку. Клопотання про проведення судової будівельно-технічної експертизи для встановлення факту, які ремонтно-будівельні матеріали та в якій кількості використовувались при ремонтно-будівельних роботах у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , позивачем не заявлялася. Згідно акту виконаних робіт від 13.07.2015 року (а.с.46) вбачається, що на замовлення [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , були виконані наступні роботи: планування території перед будинком: встановлення відливу, прокладка труби 100 мм, укладка каменем перед гаражем, укладка трави, посадка дерев самшит; роботи по печі: викладка цеглою груби, газоходу, встановлення печі «ВИЗУВИ-01»; робити по даху: заміна стропил, виготовлення фронтонів, загальною вартістю 36200,00 грн., дані витрати суд вважає такими, що підлягають стягненню з відповідача на користь відповідача. Згідно акту виконаних робіт від 30.09.2014 року (а.с.47) вбачається, що на замовлення [PERSON] за адресою: [ADDRESS] район, с/т Шафран №4, були виконані наступні роботи: розводка системи опалення установка електокотла 100 м2, установка стояка каналізації, за чеканка труби 150мм, траншея під каналізацію, зведення стін пінобетоном, роботи по відливу підлоги, вирізка отвору вхід, розводка системи, інсталяції приборів санвузлу, зашивка, утеплення стін санвузлу, влаштування вигрібної ями, розборка стін 1 поверх, відливка відмостки навколо будинку, розборка стін 2 поверх, електрика, підведення в будинок, встановлення шафи авт.. розведенням, загальною вартістю 39150,00 грн., дані витрати суд вважає такими, що підлягають стягненню з відповідача на користь відповідача. Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що позивач має право на відшкодування витрат, сума яких підтверджена матеріалами справи, шляхом стягнення з відповідача на його користь 75350,00 (сімдесят п`ять тисяч триста п`ятдесят) грн., понесених на поліпшення домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд встановив наступне. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;\~4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно до ст.23\~ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.5 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~в справах\~про відшкодування\~моральної (немайнової)\~шкоди» №4\~від 31\~березня 1995\~року відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно зі ст.1167\~ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. При цьому суд враховує конкретні обставини справи, а також ст.23 ЦК України, зокрема, те, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Позивачем зазначалося, що внаслідок протиправних дій відповідача він та його сім`я зазнали моральних страждань, які виразилися в емоційних хвилюваннях за своє майно, крім того, у зв`язку з сильними хвилюваннями, що його сім`я може залишитися на вулиці у його дружини розвинулася хвороба, яка потребувала навіть оперативного втручання. Як вказує ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зважаючи на викладене та встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позивач під час розгляду справи на обґрунтування позовної вимоги про стягнення моральної шкоди не надав суду доказів, які були б підставою для стягнення з відповідача моральної шкоди, оскільки, як це зазначалось вище, необхідно три складові - наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, що вказує на відсутність підстав для задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених вимог. Так як судом задовольняються позовні вимоги частково, суд приходить до висновку, що понесені позивачкою судові витрати по сплаті судового збору повинні бути частково відшкодовані за рахунок відповідача, а саме в межах задоволених позовних вимог, в сумі 1069,00 грн. В іншій частині понесені судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Outcome: partial