Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про розірвання договору та стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві посилався на те, що на підставі кредитного договору від 15 травня 2008 року №110084 між позивачем та відповідачем [PERSON] виникло зобов'язання, за яким позивач надав відповідачу кредит у виді відкличного кредитного ліміту в сумі 15000 грн., в тому числі готівковий ліміт згідно тарифів банку. Відповідно до п.1.3. договору процентна ставка за користування кредитним лімітом складає 2,5% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та подвійну процентну ставку за користування несанкціонованим овердрафтом. Згідно п.1.4. договору тариф за зняття готівки на банкоматах та пунктах видачі готівки АБ «Полтава-банк» складає 1% від суми зняття та списується з картрахунку клієнта в момент проведення операції. Відповідач зобов'язався здійснювати погашення обов'язкових мінімальних платежів, який складає не менше 7% від загальної суми витрачених коштів, не пізніше останнього робочого банківського дня місяця, наступного за розрахунковим. Відповідач [PERSON] уклала з позивачем договір поруки, згідно якого зобов'язалась нести солідарну відповідальність за вказаним кредитним договором. 11 грудня 2008 року ПАТ «Полтава-банк» та [PERSON] уклали договір №124473 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної карти від ПАТ «Полтава-банк», до якого додатковою угодою від 28 січня 2010 року №124473/1 внесено зміни. Оскільки відповідач [PERSON] свої зобов'язання за наведеними договорами не виконала, станом на 24 вересня 2014 року її заборгованість склала 7995,00 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 4392,91 грн., заборгованість за відсотками - 3602,09 грн. В своїй позовній заяві позивач просив суд розірвати договори від 15 травня 2008 року №110084 та від 11 грудня 2008 року №124473, стягнути з відповідачів в солідарному порядку на його користь суму заборгованості в розмірі 7995,00 грн. та понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача зменшив позовні вимоги, а саме вимогу про розірвання договору на відкриття карткового рахунку від 11 грудня 2008 року №124473 просив залишити без розгляду, підтримував позовні вимоги про розірвання договору від 15 травня 2008 року №110084 та додаткової угоди від 28 січня 2010 року №124473/1. Крім того, у зв'язку з частковою сплатою боргу відповідачем просив суд стягнути заборгованість у розмірі 6211,70 грн. Відповідач [PERSON] зменшені позовні вимоги визнала в повному обсязі. Зазначила, що заборгованість виникла через тяжкий збіг обставин, її хворобу та скрутне матеріальне становище, але від сплати боргу за кредитом вона не відмовляється. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила. Зазначила, що у встановлений законом строк після настання права вимоги банк з вимогами про погашення заборгованості до неї не звернувся, тому договір поруки припинив свою дію. У зв'язку з цим в задоволенні позовних вимог до неї просила відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що зменшені позовні вимоги підлягають до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 травня 2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №110084, за яким позивач надав відповідачу кредит у виді відкличного кредитного ліміту в сумі 15000 грн., в тому числі готівковий ліміт згідно тарифів банку (а.с.30). Відповідно до п.1.3. договору процентна ставка за користування кредитним лімітом складає 2,5% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та подвійну процентну ставку за користування несанкціонованим овердрафтом. Згідно п.1.4. договору тариф за зняття готівки на банкоматах та пунктах видачі готівки АБ «Полтава-банк» складає 1% від суми зняття та списується з картрахунку клієнта в момент проведення операції. Як передбачено п.6.17 договору при виникненні недозволеного кредиту овердрафту банк додатково до нарахованих відсотків за користування кредитом нараховує відсотки за користування недозволеним кредитом (овердрафтом) на суму виниклого недозволеного кредиту (овердрафту) з дати його виникнення по день погашення. Пунктом 9.2. договору передбачено, що право на розірвання (припинення дії) договору мають обидві сторони, а строк його розірвання (припинення) настає тільки тоді, коли виконані всі зобов'язання, що випливають з умов цього договору, всі картки поставлені до Стоп-списку та повернуті в банк при можливості. Банк зберігає за собою право розірвати (припинити) договір згідно встановленого договором чи чинним законодавством України порядку, якщо клієнт не виконує умови договору. Згідно п. 1.5. договору позичальник зобов'язується здійснювати погашення обов'язкових мінімальних платежів, який складає не менше 7% від загальної суми витрачених коштів, не пізніше останнього робочого банківського дня місяця, наступного за розрахунковим. 11 грудня 2008 року між АБ «Полтава-банк» та [PERSON] укладено договір №124473 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної карти від АБ «Полтава-банк» (а.с.35). Згідно даного договору позивачем відкрито [PERSON] картковий рахунок [NUMBER] для здійснення операцій з платіжною картою АБ «Полтава-банк» (пенсійний рахунок), та банком здійснюється розрахунково-касове обслуговування клієнта. 28 січня 2010 року між АБ «Полтава-банк» та [PERSON] укладено додаткову угоду №124473/1 до Договору №124473 від 11.12.2008 року на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної карти від АБ «Полтава-банк». Згідно вказаної додаткової угоди №124473/1 договір №124473 від 11 грудня 2008 року доповнено п.1.2, яким відкрито акумулятивний рахунок [NUMBER]. Також доповнено пунктом 1.3, яким на картковий рахунок встановлено відкличний не поновлювальний кредитний ліміт у розмірі 18633,93 грн. Крім того, договір доповнено пунктом 1.4., яким процентна ставка за користування кредитним лімітом встановлена в розмірі 3% щомісячно з суми заборгованості та процентна ставка за користування несанкціонованим овердрафтом згідно тарифів банку. Фактично вся існуюча заборгованість позичальника [PERSON] 02 лютого 2010 року була перенесена з рахунку [NUMBER], що відкритий 15 травня 2008 року, на пенсійний рахунок [NUMBER], а списання коштів здійснювалось шляхом щомісячного відрахування коштів з пенсії в сумі визначеній між кредитором та позичальником. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Як встановлено в судовому засіданні, позивач свої зобов'язання виконав належним чином, надав відповідачу кредит у виді відкличного кредитного ліміту в сумі 15000 грн. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] свого обов'язку належним чином не виконала. Станом на 23 грудня 2014 року її заборгованість за кредитом складає 4392,91 грн., заборгованість за відсотками - 1818,79 грн. Всього борг складає 6211,70 грн. Оскільки кредитна картка за договором від 15 травня 2008 року, на яку встановлювався відкличний кредитний ліміт, та за якою відповідачем одержувались кредитні кошти, мала термін дії до 15 травня 2011 року, а додаткова угода, за якою відбулось перенесення боргу на інший рахунок відповідача, укладалася 28 січня 2010 року, суд встановив, що позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів боргу 26 вересня 2014 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Але 24 листопада 2014 року та 22 грудня 2014 року відповідачем здійснена часткова оплата заборгованості, чим фактично визнано борг. У зв'язку з цим перебіг терміну позовної давності перервався та розпочався заново. Відповідно до ст. 651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що умови договору відповідачем [PERSON] належним чином виконано не було, позовні вимоги в частині розірвання договору та додаткової угоди є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Також судом встановлено, що 15 травня 2008 року між ПАБ «Полтава-банк», [PERSON] та [PERSON] укладено договір поруки №110084, за умовами якого відповідач [PERSON] взяла на себе зобов'язання перед позивачем у тому ж обсязі, що і [PERSON] згідно договору від 15 травня 2008 року на відкриття карткового рахунку та обслуговування кредитної картки від АБ «Полтава-банк» №110084, в солідарному порядку (а.с.32). Внаслідок укладення АБ «Полтава-банк» та [PERSON] додаткової угоди від 28 січня 2010 року збільшено розмір відкличного кредитного ліміту, який встановлено на рахунок позичальника, з 15000 грн. до 18633,93 грн. Крім того, збільшено процентну ставку за користування кредитними коштами з 2,5% до 3%. Відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Як встановлено судом, вказаною додатковою угодою від 28 січня 2010 року збільшено обсяг відповідальності позичальника, а відповідно, і поручителя, оскільки збільшено суму кредитного ліміту та процентну ставку. Згоди поручителя на збільшення обсягу її відповідальності при укладення додаткової угоди від 28 січня 2010 року сторонами одержано не було. Внаслідок цього на підставі ч.1 ст.559 ЦК України порука [PERSON] згідно договору поруки від 15 травня 2008 року №110084 припинилася. Заперечуючи проти позову, відповідач [PERSON] посилалась на припинення поруки у зв'язку з закінченням шестимісячного строку після настання строку виконання зобов'язання. Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Згідно п.1.1. договору від 15 травня 2008 року на відкриття карткового рахунку та обслуговування кредитної картки від АБ «Полтава-банк» №110084 банк відкриває клієнту картковий рахунок [NUMBER] та видає кредитну картку строком на 1 рік (а.с.30). Шестимісячний строк з дня настання строку виконання зобов'язання мав закінчуватись 15 листопада 2009 року. Але, враховуючи, що на цей час порука припинилась з інших причин, суд не бере до уваги заперечення відповідача [PERSON] з посиланням на закінчення строку дії договору поруки. Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 6211 грн. 70 коп., розірвати договір №110084 від 15 травня 2008 року та додаткову угоду №124473/1 від 28 січня 2010 року. В задоволенні позовних вимог до [PERSON] необхідно відмовити за їх безпідставністю. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial