Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, збільшивши вимоги якого просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 2008/01/11 від 03.03.2008 року в розмірі 38\~320 гривень 06 коп. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, 03.03.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 2008/01/11, відповідно до умов якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в сумі 73\~100,00 грн., з терміном користування кредитом до 01.03.2015 року, під 13,5 % річних. Однак, відповідач взяті на себе зобовязання за кредитним договором не виконав. Рішенням Сихівським районним судом м. Львова від 27.12.2013 року стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Львів» 36\~902,43 грн. заборгованості за кредитним договором № 2008/01/11 від 03.03.2008 року. Однак, станом на сьогоднішній день, рішення суду та умови кредитного договору боржником не виконані, тому станом на 22.01.2018 року знову утворилась заборгованість відповідача по кредитному договору, яка складається із відсотків за користування кредитом за період з 13.11.2013 р. по 22.01.2018р. та пені за період з 14.07.2016 р. по 22.01.2018р. та загалом становить 38\~320 грн.06 коп. Просить позов задоволити. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, дав пояснення аналогічні уточненій позовній заяві, просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, подав суду відзив, в якому позов не визнав, зазначивши, що позивачем пропущений строк позовної давності щодо вимог про стягнення пені, поважних причин пропуску такого строку не наведено, а тому просить відмовити в задоволенні позову в цій частині. Крім того, розрахунок наданий позивачем, є неналежним доказом, оскільки такий не відповідає фактичним обставинам справи. Просить відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення представника позивача, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Судом встановлено, що 03.03.2008 року між ЗАТ «АКБ «Львів» (правонаступником якого є позивач) та відповідачем було укладено кредитний договір № 2008/01/11. Відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 73\~100 грн., з терміном користування до 01.03.2015 р. зі сплатою 13,5 % річних за користування кредитними коштами. Пунктом 3.2.4 кредитного договору встановлено, що позичальник зобовязався здійснювати повернення суми кредиту щомісячно частинами не менше 870 грн. не пізніше останнього робочого дня поточного місяця. Як вбачається з п. 4.4 договору за несвоєчасне погашення кредиту або його частини, плати за користування кредитом або її частини відповідач сплачує банку пеню в розмірі подвійної процентної ставки НБУ за кожний день протермінування. У відповідності із ст.ст.526, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання. Судом встановлено, що відповідач умов кредитного договору не виконав, допустивши порушення термінів повернення нарахованих відсотків, встановлених кредитним договором. Як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 22.01.2018 року заборгованість за кредитним договором становить 75\~222 грн. 49 коп. Оскільки рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 27.12.2013 року стягнуто заборгованість станом на 13.11.2013 р. в розмірі 36 902 гривні 43 коп., із відповідача слід стягнути заборгованість в сумі 38 320 грн. 06 коп. (яка складається із відстотків за кристування кредитом за період з 13.11.2013 р. по 22.01.2018 р. в сумі 18\~038 грн. 65 коп. та пені за період з 14.07.2016р. по 22.01.2018р. в сумі 20\~281 грн. 41 коп.), що є різницею між загальною сумою заборгованості за кредитним договором (75 222 грн. 49 коп.) та сумою заборгованості, яка була стягнута на підставі рішення суду від 27.12.2013 р. (36\~902,43 грн.) З огляду на те, що відповідач прострочив погашення нарахованих відсотків, не виконавши взятих за договором зобовязань, суд приходить до висновку, що заборгованість за кредитним договором № 2008/01/11 від 03.03.2008 року в розмірі 38\~320 гривень 06 коп. слід стягнути з відповідача на користь позивача. Суд не приймає до уваги покликання відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.258 Цивільного кодексу України для окремих видів вимог законом може встановлюватись спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Так, згідно п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Як вбачається із змісту позову та прозрахунку заборгованості позивач 14.07.2017 року звернувся до суду про стягнення пені за період з 14.07.2016 року, тобто в межах однорічного строку позовної давності, відтк, ним не пропущено строку позовної давності. Необгрунтованим є покликання відповідача на невірний розрахунок заборгованості, оскільки такий ним жодними доказами не спростований. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 574,81 грн. На підставі ст. 526, 527, 530, 610, 611, 625, 651, 1049, 1050,1052 ЦК України та

Outcome: approved