Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Селянського (фермерського) господарства «Чайка» про встановлення припинення правовідношення, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ДП №0853339, виданого начальником Синельниківського районного відділу земельних ресурсів 26.04.2004 позивачу належить земельна ділянка кадастровий номер 1224886400-02-004-0022 площею 2 га. 01.04.2006 року між позивачем та СФГ «Чайка» було укладено договір оренди вищевказаної земельної ділянки площею 2 га на строк з 01.04.2006 року до 01.04.2020. Договір був зареєстрований 24.07.2006 р. в ДРФ центрі ДЗК за № 040613101364. Таким чином, сторони вільно узгодили конкретний строк, коли починається строк оренди (01.04.2006 року) і коли закінчується (01.04.2020 року). При цьому сторони в договорі при його укладанні конкретно зазначили кінцеву дату строку дії цього договору, що фактично становило менше ніж 15 років. Згідно п. 4.1 вказаного договору розмір орендної плати складає 1293,63 грн. на рік. Згідно п. 6.3.4 договору СФГ «Чайка» має право на подовження договору після закінчення строку його дії на тих самих або змінених за згодою сторін умовах на новий термін. Листом від 14.09.2019 року позивач завчасно попередив відповідача, що не має наміру подовжувати з СФГ «Чайка» правовідносини, пов`язані з користуванням СФГ «Чайка» належної їй земельної ділянки. Позивач завчасно попередив голову СФГ «Чайка» [PERSON] , що не має наміру укладати з будь-якою особою договору оренди вищевказаних земельних ділянок на тих самих або змінених за згодою сторін умовах, що діяли в період користування його земельною ділянкою СФГ «Чайка». Таким чином, позивач попрохав голову СФГ «Чайка» [PERSON] звільнити належну їй земельну ділянку загальною площею 2 га. У відповідь позивач отримав листа, з якого слідує, що голова С(Ф)Г «Чайка» [PERSON] повідомляє, що лише з моменту державної реєстрації (тобто з 24.07.2006 року) «починається строк дії такого договору оренди землі, а не з моменту його укладання». З таким тлумаченням кінцевого строку договору, чітко визначеного в п. 3.1 договору оренди (01.04.2020 р.) позивач не може погодитись з наступних підстав. Згідно п. 7.2 договір припиняє дію у разі закінчення строку оренди або за взаємною згодою сторін. Згідно п. 10.2 договір діє до закінчення строку оренди. » Строк оренди визначений в п. 3.1 договору: з 01.04.2006 до 01.04.2020. Відповідно до СТ.1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно- правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. За визначенням ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно статті 19 Закону України «Про оренду землі» строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Згідно статті 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. Згідно н. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події (ч. 6 ст. 11 ЦК). В даному випадку в договорі вказана ця подія - кінець строку терміну дії договору - 01.04.2020. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори) (ч.ч. 1 та 2 ст.202 ЦК). Зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (згідно із ч.1 ст.203 ЦК). Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч.4 ст.203 ЦК). Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності (ч. 1 ст.93 ЗК). Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем (ч.4 ст.124 ЗК). Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами (ч. 2 ст. 6 ЦК України). Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (абз. 2 ч. З ст. 6 ЦК України). За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ч. 1 ст. 759 ЦК України). Особливості найму окремих видів майна встановлюються ЦК та іншим законом (ч. З ст. 760 ЦК України). За договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння-та користування за плату (ч. 1 ст. 792 ЦК України). Договір найму укладається на строк, встановлений договором (ч.1 ст. 763 ЦК України). Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України). Договір набирає чинності з моменту його укладення (ч. 2 ст. 631 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації (ч. З ст. 640 ЦК України). Але строк дії договору, встановлений з кінцевою датою дії договору, вищевказана норма закону та подібні ним не відкладає на час після державної реєстрації договору. Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації (ч. 1 ст. 210 ЦК України). Але ця норма закону також не змінює строк оренди встановлений п. 3.1 договору (до 01.04.2020 року).? Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (згідно із ч. 1 ст. 125 ЗК України). Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону (ч. 5 ст. 126 ЗК України). Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства (ч. 1 ст. 14 ЦК України). У разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі (ч. 1 ст. 786 ЦК України). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України). Згідно статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Згідно статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ч. 1 ст. 610 ЦК України). Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ч. 1 ст. 387 ЦК України). Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом (ч. 2 ст. 792 ЦК України). Це положення кореспондується із ч. 8 ст. 93 ЗК України, яка передбачає, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, Законом України «Про оренду землі», законами, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (згідно із ч. 1 ст. 2 закону про оренду землі). Орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК, ЦК, цим та іншими законами і договором оренди землі (ч. 1 ст. 6 Закону України «Про оренду землі»).? Згідно ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Таким чином, суд може визнати, що строк дії договору оренди земельної ділянки кадастровий номер 1224886400-02-004-0022 площею 2 га, укладеного між позивачем (орендодавцем) та СФГ «Чайка» (орендарем), який був зареєстрований 24.07.2006 р. в ДРФ центрі ДЗК за № 040613101364 припиняється після 01 квітня 2020 року. Просить визнати, що строк дії договору оренди земельної ділянки кадастровий номер 1224886400-02-004-0022 площею 2 га, укладеного між позивачем (орендодавцем) та СФГ «Чайка» (орендарем), який був зареєстрований 24.07.2006 р. в ДРФ центрі ДЗК за № 040613101364 припиняється після 01 квітня 2020 року. До початку судового засідання представник позивача [PERSON] надва заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити. Позивач у судове засідання не з`явився. Відповідач С(Ф)Г «Чайка » [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про відкладення розгляду справи. Оскільки відповідач повторно не з`явився в судове засідання суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст. 89 ЦПК України, дійшов до наступного висновку. Так, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Крім того, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] , згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ДП №0853339, виданого начальником Синельниківського районного відділу земельних ресурсів 26.04.2004, належить земельна ділянка кадастровий номер 1224886400-02-004-0022 площею 2 га, що розташована на території Новогнідської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області 01 квітня 2006 року між позивачем та СФГ «Чайка» в письмовій формі укладено договір оренди земельної ділянки, згідно з умовами якого [PERSON] передала С(Ф)Г «Чайка» в строкове платне користування належну йому вищевказану земельну ділянку строком на 15 років з 01 квітня 2006 року по 01 квітня 2020 року. Договір зареєстрований 24 липня 2006 року в ДРФ центрі ДЗК за № 040613101364. Позивач [PERSON] надсилав попередження про непродовження строку дії договору оренди земельної ділянки голові С(Ф)Г «Чайка» Постол Н.В., в якому просив звільнити до 02 квітня 2020 року належну йому земельну ділянку площею 2 га. З листа вих. № 58/19 від 07 жовтня 2019 року вбачається, що головою С(Ф)Г «Чайка» [PERSON] , була надана відповідь [PERSON] , на попередження про непродовження строку дії договору оренди, в якому зазначено, що договір оренди укладений на 15 років, строк його дії починається з моменту державної реєстрації, а не укладення. Тому законних підстав для припинення договору оренди не вбачають. Відповідачем С(Ф) Г «Чайка » до суду була надана довідка від 01 квітня 2020 року вих. № 28/20, з якої вбачається, що С(Ф)Г «Чайка » були понесені затрати в розмірі 21576,57 грн. по підготовці земельної ділянки пл. 2 га (орендодавець) [PERSON] , внесення мінеральних добрив та посів озимої пшениці, за вересень-жовтень 2019 року та січень-березень 2020 року. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Законом України « Про оренду землі», Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України « Про оренду землі». За змістом статті 6 Закону України «Про оренду землі», право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Згідно ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» , речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Суд враховує те, що фактично між сторонами виник спір стосовно строку дії договору оренди. При цьому, позивач в позовній заяві і при розгляді справи по суті наполягав на тому, що в договорі чітко визначений строк до кого укладено договір, а саме з 01 квітня 2006 року по 01 квітня 2020 року. Однак, договір оренди земельної ділянки від 01 квітня 2006 року зареєстровано в ДРФ Центру ДЗК Синельниківської райдержадміністрації 24 липня 2006 року № 040613101364. Разом з тим, суд приймає до уваги те, що відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 2 ст.13 ЦПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч.1 ст..19 Закону України «Про оренду землі» строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Дата закінчення дії договору оренди обчислюється від дати його укладення. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації такого права. Отже, позивачем заявлені вимоги про встановлення припинення правовідношення, яке виникло 01 квітня 2006 року між позивачем [PERSON] та С(Ф )Г «Чайка», згідно з умовами якого [PERSON] передав С(Ф)Г «Чайка» в строкове платне користування належну йому земельну ділянку площею 2 га строком з 01 квітня 2006 по 01 квітня 2020 року, а сам договір припинив діяти 24 липня 2020 року. З врахуванням викладеного, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково та визнати строк дії договору оренди земельної ділянки, укладеного між [PERSON] та С(Ф)Г «Чайка» припиненим з 24 липня 2020 року. Крім того, згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial