Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу та відсотків згідно ст. 625 ЦК України. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 22.03.2019 між ФО-П [PERSON] (виконавець) та [PERSON] (замовник) укладено договір про надання юридичних послуг, предметом якого було надання юридично-консультативних послуг щодо перерахунку пенсії у відповідному управлінні Пенсійного фонду України шляхом представництва інтересів в органах Пенсійного фонду України, інших державних органах, а, у випадку необхідності, складання адміністративного позову, апеляційної та касаційної скарги, інших процесуальних документів, представництва інтересів в суді. Сторони договору домовилися, що заявник зобов`язується сплатити на користь виконавця оплату в розмірі 20 000 грн., а також 900 грн. за випадки представництва інтересів замовника працівниками виконавця в суді та інших державних органах не пізніше 3 днів до дня вчинення представницької дії. У разі несплати (несвоєчасної оплати) коштів, передбачених договором, замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі 3% за кожен день прострочення від загальної суми боргу. Також на суму боргу нараховується плата за користування чужими коштами відповідно до ст.. 625 ЦК України в розмірі 3% за кожен день прострочення від загальної суми боргу. Виконавцем умови укладеного договору виконані належним чином, що підтверджується рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.10.2020. Натомість замовником умови договору виконані частково у вигляді сплати 10 000 грн. у день підписання договору, іншу частину винагороди замовник виконавцю не сплатив. У порядку досудового врегулювання справи 01.12.2020 виконавцем направлено замовнику вимогу про оплату щодо негайного здійснення доплати в розмірі 10 000 грн. шляхом поштового переказу на визначену адресу, а також попередження про нарахування відсотків, яку замовник отримав, проте коштів так і не сплатив. Позивач вказує, що відповідно до договору про відступлення права вимоги від 02.02.2021 права вимоги за договором про надання юридичних послуг від 22.03.2019 передано до [PERSON] . На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 10 000 грн. основного боргу, а також 3% річних від загальної суми боргу в розмірі 18600 грн., а всього 28600 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, подав до суду відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що у відповідача немає зобов`язань перед ФО-П [PERSON] , оскільки під час підписання договору про надання юридичних послуг ним в присутності іншого адвоката передано [PERSON] 5000 грн., квитанції про отримання вказаних коштів не надав, а в подальшому у період з березня 2019 по жовтень 2020 додатково за усними вимогами [PERSON] відповідач приїжджав до нього в офіс та передавав йому грошові кошти в наступних розмірах: 25.03.2019 - 6100 грн., 27.04.2019 - 15000 грн., 07.06.2019 - 1900 грн., 10.12.2019 - 9000 грн., 17.09.2020 - 20 грн., 30.10.2020 - 50 грн. Жодних квитанцій при цьому [PERSON] відповідачу не надавав, навіть відмовився писати розписки про отримання вказаних коштів, будь-яких актів здавання-приймання виконаних адвокатських/юридичних послуг відповідач з [PERSON] не складав і не підписував. Крім того, вказував, що [PERSON] не у повному обсязі виконані його обов`язки згідно укладеного договору про надання юридичних послуг, оскільки відповідно до домовленостей між ним та відповідачем розмір пенсії відповідача після всіх дій представника мав становити 26500 грн., натомість внаслідок виконання рішення суду розмір пенсії відповідача збільшився тільки до 15406 грн. Також відповідач зазначив, що умова укладеного договору про надання юридичних послуг щодо пені у розмірі 3% є несправедливою з огляду на положення Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки наслідком її застосування є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Заслухавши пояснення представників сторін та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, 22.03.2019 між ФО-П [PERSON] (виконавець) та [PERSON] (замовник) укладено договір про надання юридичних послуг, за умовами якого замовник доручає, а виконавець зобов`язується надати юридично-консультативні послуги щодо перерахунку пенсії у відповідному управлінні Пенсійного фонду України. Згідно п.2 договору послуги можуть здійснюватися шляхом представництва інтересів замовника в органах Пенсійного фонду України, інших державних органах, а, у випадку необхідності, складання адміністративного позову, апеляційної та касаційної скарги, інших процесуальних документів, представництва інтересів в суді. Пунктом 3 договору передбачені права та обов`язки виконавця, зокрема, виконання виконавцем своїх зобов`язань по цьому договору підтверджується фактичним виконанням обов`язків по цьому договору та (або) звітом виконавця. Відповідно до п.4 договору замовник зобов`язаний сплатити виконавцю винагороду (гонорар) в розмірі і в строки, передбачені цим договором, здійснювати обов`язкові платежі передбачені чинним законодавством та необхідні для виконання виконавцем своїх зобов`язань по цьому договору. Згідно п.5.1 договору замовник зобов`язується сплатити на користь виконавця оплату в розмірі 20 000 грн. згідно вимог виконавця оплату послуг виконавця. Замовник зобов`язаний також додатково оплачувати на користь виконавця у випадку представництва інтересів замовника працівниками виконавця в суді та інших державних органах в розмірі 900 грн. не пізніше 3 днів до дня вчинення представницької дії. Відповідно до п.8 договору замовник у разі несплати (несвоєчасної оплати) коштів передбачених цим договором сплачує на користь виконавця пеню в розмірі 3% за кожен день прострочення від загальної суми боргу. Також на суму боргу нараховується плата за користування чужими грошима відповідно до ст.625 ЦК України в розмірі 3% за кожен день прострочення від загальної суми боргу. 25.03.2019 [PERSON] видано довіреність на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на представництво його інтересів в державних органах, органах місцевого самоврядування, міністерствах, будь-яких комісіях, податкових органах, органах пенсійного фонду, архівних установах та будь-яких підприємствах, установах, організаціях незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності, з питань пов`язаних з оформленням, нарахуванням, перерахунком пенсії, а також на представництво його інтересів в усіх судах України з питань пов`язаних з оформленням, нарахуванням, перерахунком пенсії з усіма правами, наданими позивачу та відповідачу. З матеріалів справи убачається, що у провадженні Окружного адміністративного суду м. Києва перебувала справа №640/8310/19 за позовом [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії. Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.10.2020 частково задоволені позовні вимоги [PERSON] , визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо здійснення перерахунку пенсії [PERSON] з 70% грошового забезпечення, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок пенсії [PERSON] з 01.01.2018 виходячи з 88% сум грошового забезпечення, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплатити [PERSON] перераховану пенсію з 01.01.2018 з урахуванням раніше сплачених сум. Будь-яких доказів підтвердження оплати відповідачем за надані ФО-П [PERSON] послуги матеріали справи не містять. 02.12.2020 ФО-П [PERSON] направлялась вимога [PERSON] про оплату з приводу негайного здійснення доплати в розмірі 10000 грн. шляхом поштового переказу на визначену адресу, а також попередження про нарахування відсотків, яку замовник отримав 08.12.2020, проте коштів так і не сплатив. Відповідно до договору про відступлення права вимоги від 20.01.2021 права вимоги за договором про надання юридичних послуг від 22.03.2019 передано до [PERSON] . Відповідно до положень ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення глави 63 підрозділу 1 розділу III Книги 5 ЦК України можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Згідно ст.903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Стаття 526 ЦК України встановлює загальні умови виконання зобов`язань та закріплює основний принцип виконання зобов`язань - принцип належного виконання, що стосується як суб`єктів, так і предмета, строку чи терміну, місця і способу виконання. Так, згідно її положень зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутність таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказував на те, що передбачена договором про надання юридичних послуг відповідачем в повному обсязі не сплачено, при цьому позивач зазначив, що відповідачем у день укладення договору про надання юридичних послуг частково сплачено ФО-П [PERSON] 10 000 грн., проте жодних доказів на підтвердження вказаних обставин не надав. Оплату 10 000 грн. в судовому засіданні підтвердив і відповідач, однак вказував на те, що він вимагав від ФО-П [PERSON] надання документів на підтвердження проведених оплат. Жодних підтверджуючих документів відповідачу надано так і не було. Факт ненадання таких документів підтвердив і представник позивача однак зазначив, що у ФО-П [PERSON] не було обов`язку надавати такі документи, оскільки відповідач їх не вимагав. В судовому засіданні сторони не заперечували того факту, що на правовідносини, які виникли між ФО-П [PERSON] та відповідачем розповсюджується дія Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідач в обґрунтування своїх заперечень з приводу заявлених позовних вимог посилався на норми Закону України «Про захист прав споживачів» та вказував, що будь-яких розрахункових документів ФО-П [PERSON] при отриманні грошових коштів йому надано не було. В судовому засіданні представник позивача посилався на те, що згідно Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» ФО-П [PERSON] не зобов`язаний був видавати відповідачу будь-які фінансово-розрахункові документи. Разом з тим, таке твердження представника позивача суд не приймає до уваги, оскільки воно не узгоджується з нормами чинного законодавства. Так, відповідно до ч.8 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» виконавець залежно від характеру і специфіки виконаної роботи (наданої послуги) зобов`язаний видати споживачеві розрахунковий документ, що засвідчує факт виконання роботи (надання послуги), або відтворити на дисплеї програмного реєстратора розрахункових операцій (дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій) QR-код, що дає змогу споживачеві здійснювати його зчитування та ідентифікацію з розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому містяться, або надіслати електронний розрахунковий документ на наданий споживачем абонентський номер чи адресу електронної пошти. Відповідно до абз.2 ч.11 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів» під час продажу товару продавець зобов`язаний видати споживачеві розрахунковий документ встановленої форми, що засвідчує факт купівлі, з позначкою про дату продажу або відтворити на дисплеї програмного реєстратора розрахункових операцій (дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій) QR-код, що дає змогу особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію з розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому містяться, або надіслати електронний розрахунковий документ на наданий споживачем абонентський номер чи адресу електронної пошти. Розрахунковий документ має бути виданий або створений в електронній формі не пізніше моменту передачі товару (послуги). Таким чином, у момент укладення договору про надання юридичних послуг або отримання будь - яких коштів за надані послуги, ФО-П [PERSON] був зобов`язаний видати відповідачу розрахунковий документ на підтвердження факту надання послуг, проте всупереч вимог чинного законодавства цього не зробив, будь-яких актів здачі-прийняття виконаних робіт сторонами договору про надання юридичних послуг не підписувалось, у зв`язку з чим відсутні підстави стверджувати про наявність невиконаного відповідачем умов укладеного договору перед первісним кредитором. Одним з основоположних принципів цивільних правовідносин є добросовісність (стаття 3 ЦК України). Добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору, прогнозованістю і передбачуваністю поведінки сторони договору. Згідно принципу добросовісності забороняється суперечлива поведінка сторони договору. Суд зауважує, що невиконання ФО-П [PERSON] свого обов`язку по наданню відповідачу розрахункового документу при отриманні на виконання умов укладеного договору коштів, штучно обмежило відповідача можливості на захист його прав. Крім того, суд зауважує, що надані стороною позивача в якості доказів рішення суду, відповідь на відзив від 10.06.2019 та заява від 23.06.2019 у справі №640/8310/19 не є підтвердженням належного виконання зобов`язань за договором про надання юридичних послуг, оскільки з рішення суду не вбачається, що позов, за наслідками розгляду якого його ухвалено, складено саме ФО-П [PERSON] , а відзив та заява не містять відміток про отримання судом або доказів направлення до суду. Наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення з поміткою « [PERSON] [PERSON] » про отримання 14.05.2019 Окружним адміністративним судом м. Києва певних документів не стосується ні відзиву, ні заяви з огляду на дату їх підписання. Враховуючи викладене, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог. Інші наявні в матеріалах справи докази висновків суду не спростовують. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed