Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням, в якому просив визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. На обґрунтування позовних вимог пояснив, що він є власниками квартири [ADDRESS]. Також у спірній квартирі зареєстровані його дружина [PERSON] та сини [PERSON] і [PERSON]. В квітні 2012 року [PERSON], а в лютому 2014 року [PERSON], покинули Україну та перебувають у Домініканській республіці, де живуть та працюють. З дня від`їзду сини в даній квартирі не проживають, не сплачують комунальні платежі, не отримують кореспонденції за даною адресою, особистих речей в квартирі немає, що підтверджується актом, складеним сусідами. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином (а.с.27-27), з заявами до суду про неможливість розгляду справи у їх відсутність не звертались. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, і від якого не надходило повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе провести заочний порядок розгляду справи. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити з наступних підстав. Як зазначає ч.1, ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частина 1 ст.319 ЦК України зазначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Суд, в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі, встановив наступні обставини та правовідносини. Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Як встановлено у судовому засіданні, власником квартири [ADDRESS] є позивач [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру серії [NUMBER] від 12.12.2007 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №14558080 від 13.12.2013 року (а.с.5-6). Спірна квартира є приватизованою, ізольованою, 3-кімнатною, жилою площею 42,5 м2, розташованою на 15 поверсі 16-ти поверхового будинку. На день розгляду справи в спірній квартирі зареєстровані [PERSON] - власник, [PERSON] - його дружина, [PERSON] - його син, [PERSON] - його син. Вказані обставини підтверджуються довідкою Ф-3 (а.с.9). Як зазначає позивач [PERSON], в квітні 2012 року [PERSON], а в лютому 2014 року [PERSON], покинули Україну та перебувають у Домініканській республіці, де живуть та працюють. У спірній квартирі їх речей немає, кореспонденцію за вказаною адресою вони не отримують, не сплачують комунальні платежі, що також підтверджується актом про непроживання від 25.02.2015 року, складеного сусідами позивача [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.10). У відповідності до ч.1, ст.361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Згідно ч.2, ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналізуючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що поскільки відповідачі [PERSON] та [PERSON] не є співвласниками або власниками спірної квартири, з лютого2014 року не проживають в даній квартирі, не сплачують витрати за житлово-комунальні послуги, не цікавляться нею, не намагаються вселитись, будь-хто із проживаючих відповідачам не чинив перешкод у користуванні житлом, тому відповідачі були відсутні в спірній квартирі понад 1 рік без поважних підстав, і їх необхідно визнати такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS], задовольнивши вказаний позов.

Outcome: approved