Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання договору оренди землі недійсним, згідно з яким, уточнивши позовні вимоги, просив визнати недійсним договір оренди землі №356 від 20 липня 2012 року, укладений між [PERSON] та СТОВ «Надія» про передачу в оренду земельної ділянки площею 4,5264 га, кадастровий №6323181000:01:000:0243, з моменту його вчинення, зареєстрованого реєстраційною службою Кегичівського РУЮ Харківської області від 02 квітня 2014 року, номер запису про інше речове право 5198050. Згідно з наданими у судовому засіданні поясненнями представника позивача [PERSON] та викладеними в позовні заяві та уточненні до неї обставинами, між [PERSON] та ТОВ «Вера» було укладено договір оренди землі від 01 квітня 2009 року «25/25-11-10 зареєстрований у Харківській регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру» при Державному комітеті України по земельним ресурсам України, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 25 листопада 2010 року №0410696000574, за яким орендодавець надав в оренду ТОВ «Вера» земельну ділянку площею 4,53 га, кадастровий №6323181000:16:001:0243, що знаходиться на території Вовківської сільської ради Кегичівського району Харківської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, рілля, строком на 10 років. Після смерті [PERSON] відповідач [PERSON] успадкував вказану вище земельну ділянку. На початку поточного року позивачем було виявлено, що у звязку зі зміною агронома на підприємстві, було упущено той факт, що земельною ділянкою, яка була на підставі договору передана [PERSON] в оренду позивачу, вже два роки користується СТОВ «Надія». Позивач звернувся до відділу Держгеокадастру із запитом стосовно земельної ділянки. З наданої відповіді вбачається, що згідно свідоцтва про право на спадщину 10 лютого 2012 року було видано Державний акт на право власності на землю серії ЯМ №841848 спадкоємцю. При переоформленні права власності було змінено кадастровий номер земельної ділянки відповідно до індексних карт Кегичівського району з №6323181000:16:001:0243 на №6323181000:01:000:0243 та внесено відомості до АС ДЗК при формуванні бази. Дані про те, що кадастровий номер земельної ділянки змінено, вказують на те, що це та сама земельна ділянка, що була передана орендодавцем (спадкодавцем) позивачу в оренду, лише було змінено її кадастровий номер. У відповіді також зазначено, що 02 квітня 2014 року на земельну ділянку зареєстрований договір оренди землі між громадянином та іншим субєктом господарювання. За інформацією з реєстру речових прав було встановлено, що на цю земельну ділянку було зареєстровано право оренди земельної ділянки за СТОВ «Надія» на підставі договору оренди землі №356 від 20 липня 2012 року укладений між [PERSON] та СТОВ «Надія». Укладення цього договору під час дії попереднього договору оренди землі, укладеного з ТОВ «Вера» на 10 років позивач вважає протизаконним. [PERSON] про оформлення права власності на земельну ділянку, про зміну кадастрового номеру, про його адресу та платіжні реквізити позивача не повідомив. З метою врегулювання спору у позасудовому порядку позивачем було направлено на адресу [PERSON] письмовий лист-претензію від 28 березня 2016 року, в якому просив повідомити за яких підстав ним укладений договір оренди землі за наявності діючого договору оренди землі від 01 квітня 2009 року укладеного з позивачем, а також запрошував його прибути до ТОВ «Вера» для врегулювання спору. [PERSON] це лист проігнорував. Також представник, у судовому засіданні, повідомила, що позивачем був поданий до суду позов про скасування рішення державного реєстратора реєстраційної служби Кегичівського РУЮ про державну реєстрацію договору оренди землі №356 від 20 липня 2012 року укладений між [PERSON] та СТОВ «Надія». Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 01 березня 2017 року позов задоволено, рішення про державну реєстрацію договору скасоване. Представник відповідачів, [PERSON], у судовому засіданні проти позову заперечив. Просив застосувати позовну давність. Надав про це письмову заяву, згідно з якою зазначає, що [PERSON] успадковуючи земельну ділянку не знав по існування договору оренди цієї земельної ділянки, укладений між спадкодавцем [PERSON] та ТОВ «Вера». Вказує, що цей договір був укладений саме [PERSON] та не відповідає волі спадкоємця, протиправно обмежує реалізацію його права власності, у звязку з претензіями по її використанню з боку ТОВ «Вера». При цьому позивач звернувся до суду з позовом про захист своїх прав із порушенням строку такого звернення. Так договір з СТОВ «Надія» був укладений 20 липня 2012 року. В той же час позивач звернувся до суду з цим позовом тільки через 4 роки після його укладення. Причиною такого пізнього звернення зазначено ту обставину, що тільки на початку 2016 року ТОВ «Вера» було виявлено, що у звязку зі зміною агронома на підприємстві, було упущено той факт, що земельною ділянкою вже кілька років користується СТОВ «Надія». Таким чином позивач визнав той факт, що через власне безвідповідальне відношення, як орендаря земельної ділянки, до своїх обовязків по обробці земельної ділянки, ТОВ «Вера» не обробляло вказану земельну ділянку та звернулось до суду з позовом з порушенням строків позовної давності. Від третьої особи надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника. У судовому засіданні досліджені: копія свідоцтва про державну реєстрацію ТОВ «Вера» (а.с.6); копія довідки ЄДРПОУ ТОВ «Вера» (а.с.7); копія наказу ТОВ «Вера» про покладення обовязків директора на [PERSON] (а.с.8); копія договору оренди землі №25/25-11-10 від 01 квітня 2009 року, додатки до нього (а.с.9-10, 11,12); копія Державного акту на право приватної власності [PERSON] на землю площею 4,53 га (а.с.13); повідомлення з відділу Держгеокадастру у Кегичівському районі про те, що на земельну ділянку, що належить [PERSON] 25 листопада 2010 року був зареєстрований договір оренди землі з ТОВ «Вера». Згідно свідоцтва про право на спадщину видано Державний акт на право власності на землю спадкоємцю, при переоформленні права власності змінено кадастровий номер земельної ділянки. На земельну ділянку 02 квітня 2014 року зареєстровано договір оренди землі між громадянином та іншим субєктом господарювання (а.с.14); копія інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомості майна, згідно з яким між [PERSON] та СТОВ «Надія» 02 квітня 2014 року зареєстровано договір оренди землі №356 від 20 липня 2012 року (а.с.15); копія листа-претензії ТОВ «Вера» (а.с.16); копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення [PERSON] (а.с.17); копія листа повідомлення з відділу Держгеокадастру у Кегичівському районі з розясненням щодо зміни кадастрового номеру земельної ділянки (а.с.77); копія постанови Харківського окружного адміністративного суду від 01 березня 2017 року про задоволення позову ТОВ «Вера» до Кегичівської РДА Харківської області, Сектору державної реєстрації Кегичівської РДА Харківської області, треті особи: [PERSON], СТОВ «Надія», відділ Держгеокадастру у Кегичівськоу районі Харківської області про скасування рішення, згідно з яким рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Кегичівського РУЮ Харківської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 12106385 від 02 квітня 2014 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки, кадастровий номер 6323181000:01:000:0243, номер запису про інше речове право: 5198050 за договором оренди землі №356 від 20 липня 2012 року укладеним між [PERSON] та СТОВ «Надія» скасоване; копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, відповідно до якого державна реєстрація права оренди земельної ділянки, згідно договору оренди землі №356 від 20 липня 2012 року між [PERSON] та СТОВ «Надія» скасована. Заслухавши пояснення, дослідивши докази, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. За положеннями ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Відповідно до ст.407 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватись цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб. Відповідно до положень ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. Згідно з положеннями ч.2 ст.207 ЦК, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний сторонами. Згідно зі ст.12,14,19 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це угода сторін про взаємні зобов'язання, відповідно до яких орендодавець за плату (розмір якої, форми платежу, терміни та порядок внесення і перегляду, індексації передбачаються умовами договору, які не можуть суперечити законам України) передає орендареві у володіння і користування земельну ділянку для господарського використання на обумовлений договором строк. Частиною 1 ст.14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі. Відповідно до ч.1 ст.210 ЦК України, правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Згідно ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Статтями 18, 20 Закону України «Про оренду землі» (в редакції на час виникнення правовідносин) визначалось, що договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Відповідно до змін, внесених до ст. 6 вказаного Закону на підставі Закону України від 11.02.2010 року «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», на даний час право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Підпунктом 6 п.2 ч.1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державній реєстрації прав підлягає право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК саме на момент вчинення правочину. Отже, не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинений. Статтею 125 ЗК України (в редакції на час виникнення правовідносин) передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Частиною 5 ст.126 ЗК України, передбачено, що право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону. Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», зазначено, що не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Згідно із статтями 210 та 640 ЦК не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації. Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним. У судовому засіданні встановлено, що 20 липня 2012 року між [PERSON] та СТОВ «Надія» підписаний договір оренди земельної ділянки №356, площею 4,5267 га, кадастровий №6323181000:01:000:0243. 02 квітня 2014 року договір був зареєстрований Реєстраційною службою Кегичівського РУЮ Харківської області, номер запису про інше речове право 5198050. Згідно постанови Харківського окружного адміністративного суду від 01 березня 2017 року, яка набрала законної сили 10 квітня 2017 року, у справі за позовом ТОВ «Вера» до Кегичівської РДА Харківської області, Сектору державної реєстрації Кегичівської РДА Харківської області, треті особи: [PERSON], СТОВ «Надія», відділ Держгеокадастру у Кегичівськоу районі Харківської області про скасування рішення, рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Кегичівського РУЮ Харківської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 12106385 від 02 квітня 2014 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки, кадастровий номер 6323181000:01:000:0243, номер запису про інше речове право: 5198050 за договором оренди землі №356 від 20 липня 2012 року укладеним між [PERSON] та СТОВ «Надія» скасоване. Відомості про скасування державної реєстрація права оренди земельної ділянки, згідно договору оренди землі №356 від 20 липня 2012 року між [PERSON] та СТОВ «Надія», внесені до реєстру 10 травня 2017 року, індексний номер рішення 35092657, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права. Таким чином, враховуючи те, що державну реєстрацію спірного договору скасовано, то він є не вчиненим. Не вчинений договір не створює прав та обов'язків для сторін і, відповідно, не може бути визнаний судом недійсним. Представником відповідача у судовому засіданні було заявлено клопотання про застосування строків позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього (п.11 постанови ПВС України від 18 грудня 2009 року N 14 «Про судове рішення у цивільній справі»). У даному випадку позов є недоведеним, а тому підстави для застосування строку позовної давності відсутні. Згідно з п.4 ч.1 ст. 215 ЦПК України, при прийнятті рішення, суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат. З огляду на відмову у задоволенні позову, суд не вбачає підстав для розподілу судових витрат відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: dismissed