Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про встановлення факту належності права власності та визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що відповідно до акту відводу земельної ділянки від 10 січня 1952 р. здійснено в натурі відвід земельної ділянки під індивідуальне житлове будівництво забудовнику [PERSON] та [PERSON] у [ADDRESS] загальною площею 635 кв.м. Згідно зі свідоцтвом від 15 серпня 1938 року, посвідченим державним нотаріусом Дніпропетровської обласної нотаріальної контори Вецгайль О.М., зареєстровано у реєстрі за №1-164, спадкоємцями майна [PERSON], померлого [INFO] є в рівних частинах: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до листа КП ДМБТІ №12742 від 19.11.2010 р. право власності на домоволодіння [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 15.08.1938 р., реєстровий №27434. Згідно з технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 07.05.2014 р. домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] в цілому складається з: житлового будинку літ. А-1, з прибудовою літ. а-1, загальною площею 43,6 кв.м., житловою площею 28,8 кв.м., тераси літ. а, вбиральні літ. Б та споруд № 1-2. [PERSON], який помер [INFO], є батьком позивача. [PERSON], яка померла [INFO], є матір'ю батька позивача, та відповідно бабкою позивача. [PERSON], яка померла [INFO] є рідною сестрою батька позивача та відповідно тіткою позивача. Після їх смерті відкрилась спадщина на все належне їм майно. Згідно із заповітом від 25 травня 1962 року [PERSON] належну їй 1/3 частину домоволодіння [ADDRESS] заповіла сину - [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] заповітів за своє життя не склали. Після смерті своєї матері [PERSON], яка померла [INFO], та рідної сестри [PERSON], яка померла [INFO], батько позивача вступив в управління та володіння спадковим майном, а саме: проживав з родиною у спірному домоволодінні, користувався ним, ремонтував його, підтримував у належному стані, та відповідно до вимог ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), прийняв спадщину після смерті матері та сестри. Після смерті [PERSON] спадщину прийняли: дружина [PERSON], та сини [PERSON] та [PERSON]. За домовленості між спадкоємцями, за заявою дружини померлого [PERSON] їй 01.11.2005 року було видано свідоцтво про право на спадщину на грошові кошти у ВАТ «Ощадбанк». Також за згодою усіх спадкоємців 1/4 частина квартири [ADDRESS] успадкована ними в рівних частках - по 1/12 частині, про що [PERSON] та [PERSON] 28.07.2012 року були видані свідоцтва про право на спадщину. За життя батько позивача [PERSON] свої спадкові права на домоволодіння [ADDRESS] у встановленому законом порядку не оформив, оригінали правовстановлюючих документів на спадкове домоволодіння відсутні, оскільки вказане домоволодіння він фактично передав у власність своєму сину - позивачу [PERSON], який і повинен був оформити усі необхідні документи та у встановленому законом порядку зареєструвати право власності за собою, однак своєчасно цього не зробив. У зв'язку з тим, що спірне домоволодіння [ADDRESS] знаходилось у фактичному користуванні позивача, який по теперішній час володіє ним, тому інші спадкоємці: мати позивача [PERSON] та його брат [PERSON] не заявляли свого права на дане спадкове майно, та до нотаріальної контори не надали відомостей про те, що вказане домоволодіння є спадковим та таким, що підлягає спадкуванню на загальних умовах. Враховуючи викладене, позивач просив суд встановити факт належності [PERSON], померлому [INFO], права власності на 1/3 частину домоволодіння [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO]; встановити факт належності [PERSON], померлому [INFO], права власності на 1/3 частину домоволодіння [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] та визнати за ним, [PERSON], право власності на домоволодіння [ADDRESS] в цілому, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO]. Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечував. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, причин неявки суду не повідомила, про час слухання справи неодноразово повідомлялась належним чином, до суду не надійшло заперечень проти позову. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, про час слухання справи повідомлявся належним чином, до суду не надійшло заперечень проти позову, тому зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, якою просив справу слухати у його відсутність, рішення постановити відповідно до вимог чинного законодавства. Дослідивши матеріали справи, спадкової справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до акту відводу земельної ділянки від 10 січня 1952 р. здійснено в натурі відвід земельної ділянки під індивідуальне житлове будівництво забудовнику [PERSON] та [PERSON] у [ADDRESS] загальною площею 635 кв.м. Згідно зі свідоцтвом від 15 серпня 1938 року, посвідченим державним нотаріусом Дніпропетровської обласної нотаріальної контори Вецгайль О.М., зареєстровано у реєстрі за №1-164, спадкоємцями майна [PERSON], померлого [INFO] є в рівних частинах: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до листа КП ДМБТІ №12742 від 19.11.2010 р. право власності на домоволодіння [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 15.08.1938 р., реєстровий №27434. Згідно з технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 07.05.2014 р. домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] в цілому складається з: житлового будинку літ. А-1, з прибудовою літ. а-1, загальною площею 43,6 кв.м., житловою площею 28,8 кв.м., тераси літ. а, вбиральні літ. Б та споруд № 1-2. [PERSON], який помер [INFO], є батьком позивача. [PERSON], яка померла [INFO], є матір'ю батька позивача, та відповідно бабкою позивача. [PERSON], яка померла [INFO] є рідною сестрою батька позивача та відповідно тіткою позивача, що підтверджується відповідними актовими записами. Після їх смерті відкрилась спадщина на все належне їм майно. Згідно із заповітом від 25 травня 1962 року [PERSON] належну їй 1/3 частину домоволодіння [ADDRESS] заповіла сину - [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] заповітів за своє життя не складали. Правовідносини щодо прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої [INFO], та [PERSON], померлої [INFO] виникли до набрання законної сили ЦК України 2004 року, тому діють норми ЦК України в редакції 1963 року. За ч. 1 ст. 529 ЦК України ( в редакції 1963 р.) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно зі ст. 530 ЦК УРСР (1963 року), при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Вимогами ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) встановлено, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO], та рідної сестри [PERSON], померлої [INFO], [PERSON] вступив в управління та володіння спадковим майном, а саме: проживав з родиною у спірному домоволодінні, користувався ним, ремонтував його, підтримував у належному стані. Таким чином, відповідно до вимог ст. 549 ЦК України (1963 р.), він прийняв спадщину після смерті матері та сестри. Після смерті [PERSON] спадщину прийняли: дружина [PERSON], та сини [PERSON] та [PERSON]. За домовленості між спадкоємцями, за заявою дружини померлого [PERSON] їй 01.11.2005 року було видано свідоцтво про право на спадщину на грошові кошти у ВАТ «Ощадбанк». Також за згодою усіх спадкоємців 1/4 частина квартири [ADDRESS] успадкована ними в рівних частках - по 1/12 частині, про що [PERSON] та [PERSON] 28.07.2012 року були видані свідоцтва про право на спадщину. Спадкодавцю [PERSON] фактично належало на праві власності в порядку спадкування після смерті батька [PERSON], померлого [INFO], матері [PERSON], яка померла [INFO], та сестри [PERSON], [INFO], домоволодіння [ADDRESS]. Вказане домоволодіння за згодою батька було фактично передано у власність своєму сину - позивача [PERSON], який також не оформив усі необхідні документи та у встановленому законом порядку не зареєстрував право власності на своє ім'я або на ім'я свого батька [PERSON]. Як вбачається з матеріалів справи, спірне домоволодіння [ADDRESS] знаходиться у фактичному користуванні позивача. Інші спадкоємці: мати позивача [PERSON], яка померла [INFO], та його брат [PERSON] не заявляли свого права на дане спадкове майно, та до нотаріальної контори не надали відомостей про те, що вказане домоволодіння є спадковим та таким, що підлягає спадкуванню на загальних умовах, що підтверджується матеріалами спадкової справи після смерті [PERSON]. Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, у даному випадку підлягає встановленню факт належності [PERSON] права власності на зазначений житловий будинок у порядку спадкування після смерті матері та рідної сестри. Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України, єдиним правовим способом захисту порушених прав є визнання права власності в порядку спадкування. За життя [PERSON], фактично прийнявши спадщину, свої спадкові права на зазначений житловий будинок не оформив у встановленому законом нотаріальному порядку, тому суд вважає встановити факт належності [PERSON], померлому [INFO], права власності на 1/3 частину домоволодіння [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO]; встановити факт належності [PERSON], померлому [INFO], права власності на 1/3 частину домоволодіння [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. [PERSON] прийняв у встановлено законом порядку спадщину після смерті батька [PERSON], що підтверджується матеріали спадкової справи, прав на спадкове майно - домоволодіння [ADDRESS] інші спадкоємці не заявляли, відповідачі своїх заперечень стосовно знаходження вказаного спадкового майна у володінні позивача, не надали, інше спадкове майно ними розділено за домовленістю, тому суд вважає визнати за [PERSON] (ІПН [NUMBER]) право власності на домоволодіння [ADDRESS], яке складається з: житлового будинку літ. А-1, з прибудовою літ. а-1, загальною площею 43,6 кв.м., житловою площею 28,8 кв.м., тераса літ. а, вбиральня літ. Б, споруди № 1-2 в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO].

Outcome: approved