Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстраційного обліку. Свої вимоги мотивує тим, що у липні 2006 року між відповідачем [PERSON] та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав в кредит грошові кошти у сумі 64000,00 доларів США, під 11,6% річних, строком до 13.07.2021. Позичальник неналежним чином виконував свої зобов'язання щодо повернення кредиту, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, яка станом на 19.08.2014 становить 1855535,85 грн., з яких: 386099,79 грн. - заборгованість за кредитом, 82307,76 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 4225,98 грн. - строкова заборгованість по процентам, 252826,82 грн. - прострочена заборгованість по процентам, 33774,00 грн. - прострочена заборгованість по комісії, 1096301,10 - пеня. В порядку забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та [PERSON] укладено договір іпотеки, відповідно до якого в іпотеку передана квартира [ADDRESS]. Посилаючись на наведене, позивач просив в рахунок погашення заборгованості [PERSON] в сумі 1855535,85 грн. за кредитним договором від 14.07.2006 № 46-06-І/03 звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], загальною площею 44,60 кв.м., жилою площею 29,70 кв.м., яка належить на праві власності [PERSON], шляхом визнання права власності на зазначене майно за ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за ціною визначеною на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на момент проведення державної реєстрації права власності на вказане майно, на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна; виселити відповідачів з вказаної квартири зі зняттям з реєстраційного обліку та стягнути судовий збір. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 26.11.2014 частково задоволено позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення заборгованості. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 12.02.2015 скасовано рішення суду першої інстанції, у задоволенні позову ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.09.2015 рішення Оболонського районного суду м. Києва від 26.11.2014 та рішення Апеляційного суду м. Києва від 12.02.2015 скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. 16.09.2016 судом прийнято до розгляду заяву ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про уточнення позовних вимог, згідно з якою позивач просить в рахунок погашення заборгованості [PERSON] в сумі 1855535,85 грн. за кредитним договором від 14.07.2006 № 46-06-І/03 звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], загальною площею 44,60 кв.м., жилою площею 29,70 кв.м., яка належить на праві власності [PERSON], шляхом передачі у власність зазначеного майна ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за ціною визначеною на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на момент проведення державної реєстрації права власності на вказане майно, на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна; виселити відповідачів з вказаної квартири зі зняттям з реєстраційного обліку та стягнути судовий збір. Представник позивача у судове засідання не з'явився, до суду надіслав заяву з проханням розглядати справу без їхньої участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Від представника відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без участі відповідача та його представника, а також пояснення, в яких він просить відмовити у задоволенні позову. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Третя особа приватний нотаріус КМНО Авдієнко В.В. у судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Від Оболонського РВ ДМС України в м. Києві також надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника відповідно до вимог чинного законодавства. Третя особа Реєстраційна служба ГТУЮ у м. Києві явку свого представника не забезпечила, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Представник служби у справах дітей ОРДА в м. Києві подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, у задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 14.07.2006 між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір № 46-06-І/03, за умовами якого позичальник отримав від банку в кредит грошові кошти у розмірі 64000,00 доларів США, строком до 13.07.2021, під 11,6% річних (т.1, а.с. 14-16). За положеннями п. 2.3. кредитного договору кредитні кошти призначені для придбання 2-кімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. У відповідності до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписами ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. (ст. 1050 ЦК України) Матеріалами справи підтверджено, що між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] виникли договірні правовідносини, пов'язані з отриманням в кредит грошових коштів у сумі 64000,00 доларів США. Відповідач неналежним чином виконував свої зобов'язання за кредитним договором. Станом на 19.08.2014 заборгованість [PERSON] становить у загальному розмірі 1855535,85 грн., у тому числі: 386099,79 грн. - заборгованість за кредитом, 82307,76 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 4225,98 грн. - строкова заборгованість по процентам, 252826,82 грн. - прострочена заборгованість по процентам, 33774,00 грн. - прострочена заборгованість по комісії, 1096301,10 - пеня. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №46-06-І/03 від 14.07.2006 між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] 14.07.2006 було укладено іпотечний договір, відповідно до якого в іпотеку банку передана двохкімнатна квартира [ADDRESS]. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Авдієнком В.В. 14.07.2006 (т. 1, а.с. 19-20). Згідно з п. 3 іпотечного договору вартість предмета іпотеки становить 326230,00 грн., що за курсом НБУ на день підписання договору складає 64600 доларів США. Відповідно до п. 11 іпотечного договору за вибором іпотекодержателя застосовується один із наведених нижче способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя: - за рішенням суду; - у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; - згідно з застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, викладеного в пп. 11.3.1 та 11.3.2 договору. Задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Іпотечний договір посвідчений 14.07.2006 приватним нотаріусом КМНО Авдієнком В.В. У зв'язку з посвідченням іпотечного договору приватним нотаріусом КМНО Авдієнком В.В. накладено заборону відчуження квартири [ADDRESS], яка належить [PERSON], до припинення дії або розірвання іпотечного договору. Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно зі ст.ст. 575, 577 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Якщо предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку» (далі -Закон) іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Згідно ст. 33 Закону у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Статтею 36 Закону встановлено порядок позасудового регулювання, а саме сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: - передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; - право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону; - після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов'язання є недійсними. Згідно ст. 37 Закону іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Крім того, відповідно до положень ст. 39 Закону у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведенняприлюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов'язання по кредитному договору в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку» та умовами цього договору; продажу іпотекодержателем від свого імені предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку» та умовами цього договору. За рішенням іпотекодержателя задоволення його вимог може здійснюватися в позасудовому порядку шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання згідно з цим застереженням про задоволенню вимог іпотекодержателя. У випадку набуття іпотекодержателем права звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодавець цим договором іпотеки підтверджує свою згоду на передачу у власність іпотекодержателю предмета іпотеки. При цьому ціною придбання у власність предмета іпотеки є сума заборгованості позичальника перед іпотекодержателем за кредитним договором на дату прийняття іпотекодерокателем одностороннього рішення про придбання предмета іпотеки у власність. Іпотекодержатель також має право на свій розсуд вказати у своєму односторонньому рішенні про придбання предмета іпотеки у власність вартість предмета іпотеки, визначену на підставі здійсненої на його замовлення експертної оцінки предмета іпотеки та/або на підставі зафіксованої в цьому договорі оцінки предмета іпотеки сторонами. Підписанням цього договору Іпотекодавець засвідчує, що він надає іпотекодержателю згоду на прийняття іпотекодержателем одностороннього рішення про перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя (придбання предмету іпотеки у власність) у випадку виникнення у іпотекодержателя права звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до умов цього договору та вимог чинного законодавства України. Іпотекодавець підписанням цього договору також засвідчує, що наявності будь-яких інших документів, крім цього договору та письмового рішення іпотекодержателя про придбання Предмета іпотеки у власність, для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки не вимагається. Цей договір та письмове рішення іпотекодержателя про придбання предмета іпотеки у власність мають силу правовстановлюючих документів та засвідчують перехідправа власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іпотекодержателя. Право власності на предмет іпотеки переходить до іпотекодержателя з дати прийняття ним письмового рішення про придбання предмета іпотеки у власність. Таким чином, наведеними нормами чинного законодавства не передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі такого у власніть іпотекодержателя на підставі рішення суду. Такий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки є позасудовим відповідно до Закону України «Про іпотеку» та іпотечного договору, а в судовому порядку звернення стягнення на предмет іпотеки можливе лише шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Згідно з ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відтак, суд позбавлений можливості вийти за межі заявлених позовних вимог, застосувавши інший спосіб реалізації предмета іпотеки, передбачений Законом України «Про іпотеку». За таких обставин, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову. З викладеного,

Outcome: dismissed