Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, вказуючи в позові, що 19 лютого 2015 року в місті Житомирі по вул.Київській сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю застрахованого автомобіля під управлінням водія [PERSON] та автомобіля FORD Mondeo, державний реєстраційний номер AM 6828 ВІ, під управлінням водія [PERSON]. В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований в ПрАТ «СК «ПЗУ УКРАЇНА» автомобіль. Дана пригода була визнана страховою подією, яка входить до переліку страхових випадків та виплачено страхове відшкодування у розмірі 7280 гривень 49 копійок. Відповідач добровільно відмовляється повернути кошти сплачені страховою компанією, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Представник позивача позов підтримав з підстав зазначених в ньому. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. У відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи за адресою проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та представника позивача, що відповідає вимогам ст.224 та ч.2 ст.158 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ УКРАЇНА» і [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серія AM №094322 від 31 грудня 2014 року, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, повязані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме: автомобіля Toyota Corolla, державний реєстраційний номер AM 8088 AM (а.с.8). Вищевказаний автомобіль потрапив до ДТП та отримав механічні пошкодження, що мало місце 19 лютого 2015 року. Постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 30 березня 2015 року [PERSON] визнано винним у ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень (а.с.14). Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. За загальним правилом, визначеним ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, як передбачено вимогами ст.1188 ЦК України. Відповідно до вимог п. 3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди із змінами та доповненнями, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, а шкода, заподіяна одному з володільців з вини іншого відшкодовується винним. Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до Акту виконаних робіт №МаЗН000854 від 17 березня 2015 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого застрахованого автомобіля Toyota Corolla, державний реєстраційний номер AM 8088 AM становить 15 218 гривень (а.с.24-25). Згідно умов договору страхування ПрАТ «ПЗУ УКРАЇНА» сплатило Страхувальнику суму страхового відшкодування в розмірі 15 218 гри. 00 коп. Виплата страхового відшкодування була здійснена ІІрАТ «СК «ПЗУ УКРАЇНА» у відповідності до статті 25 Закону України «Про страхування» на підставі заяви Страхувальника про настання страхового випадку від 19 лютого 2015 року, страхових актів № UA2015021900001/L01/01 від 26 лютого 2015 року та №UA2015021900001/L01/02 від 06 квітня 2015 року (а.с.30-31). 22 липня 2015 року приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» в порядку досудового врегулювання сплатило на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» суму страхового відшкодування в розмірі 7 280 гривень 49 копійок. Враховуючи те, що різниця між фактичним розміром шкоди (15 218 гривень) і страховою виплатою (7 280 гривень 49 копійок), яку здійснило ПАТ «УСТ», становить 7 937 гривень 51 копійка (15 218 гривень - 7 280 гривень 49 копійок = 7 937 гривень 51 копійок), то зазначена сума підлягає стягненню з [PERSON] на користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна». На підставі статті 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдану збитки. Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Стаття 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у пункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Тобто зазначена стаття передбачає наявність права у страховика на предявлення регресного позову, а не відсутність такого права. Крім цього, при подачі позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судових витрат повязаних зі сплатою судового збору в розмірі 1600 гривень, які суд стягує з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved