Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, посилаючись на наступні обставини. Позивач вказала, що вона є прабабкою малолітнього [PERSON], [INFO] та бабусею відповідача [PERSON] Позивач зазначила, що її донька [PERSON] згідно рішення суду в 2003 році була позбавлена батьківських прав відносно її онуки [PERSON]. Позивач вказала, що 05.04.2005 року відповідач уклала шлюб з [PERSON] та [INFO] року народила дитину- [PERSON] Позивач зазначила, що правнук [PERSON], [INFO] проживає з нею, батько дитини - [PERSON]. перебуває в місцях позбавлення волі на підставі вироку Бердянського міськрайонного суду Запорізької області. Позивач вказала, що з квітня 2013 року не має ніяких відомостей про відповідача, вона не телефонує та не повідомляє про своє місце перебування. [PERSON] зазначила, що у 2013 році зверталася до Бердянського МВ ГУМВС України в Запорізькій області з заявою про розшук відповідача, але розшук не дав результатів і її було оголошено в державний розшук та заведено оперативно-розшукову справу. Позивач зазначив, що рішенням суду їй було відмовлено у визнанні безвісно відсутньої [PERSON] [PERSON] зазначила, що дитина фактично проживає з нею, весь час перебуває на її повному утриманні. Відповідач своїх батьківських обов»язків по відношенню до [PERSON], [INFO] не виконує. Разом з тим, позивач зазначила, що вона не чинила ніяких перешкод для виконання відповідачем своїх батьківських обов»язків, а навпаки неодноразово пропонувала відповідачу спілкуватись зі своєю дитиною, купувати їй одяг, харчі, відвідувати батьківські збори, але [PERSON] цього робити не бажає, свідомо ухиляючись від виконання своїх батьківських обов»язків. Відповідач зовсім не цікавиться розвитком, станом здоров'я дитини. [PERSON] має нерегулярний та мінливий дохід, адже не має постійного місця роботи. Позивач вважає, що є всі підстави позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її сина - [PERSON], [INFO]. Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали вимоги, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явилася за невідомих для суду обставин. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлена шляхом публікації оголошення у пресі. Причини неявки суду не повідомила, заперечень проти позову не надала. Тому суд у відповідності до ст. 224 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради позовні вимоги позивача підтримав і вважав доцільним позбавлення відповідача батьківських прав. Суд, заслухав сторони, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов підлягаючим частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що відповідач перебувала з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі з 05.04.2005 року. Від вказаного шлюбу відповідач має дитину- [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про народження серїї [NUMBER] [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON] [PERSON] є донькою позивача, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] Згідно рішення Бердянського міського суду Запорізької області по справі № 2-4734/03 [PERSON] була позбавлена батьківських прав по відношенню до своєї доньки - [PERSON] Судом встановлено, що позивач є пробабкою малолітнього [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO] проживає з позивачем. Відповідно до вироку Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22.01.2015 року [PERSON]- батька малолітнього [PERSON] було визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі з відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі. Встановлено, що з 2013 року [PERSON] не телефонує та не повідомляє позивача про своє місце перебування. Судом встановлено, що [PERSON] у 2013 році зверталася до Бердянського МВ ГУМВС України в Запорізькій області з заявою про розшук відповідача, але розшук не дав результатів і відповідача було оголошено в державний розшук та заведено оперативно-розшукову справу. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] проживає з [PERSON], весь час перебуває на її повному утриманні, а відповідач своїх батьківських обов»язків по відношенню до [PERSON], [INFO] не виконує. Судом встановлено, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов»язків. Відповідач зовсім не цікавиться розвитком, станом здоров'я дитини. Встановлено, що [PERSON] має нерегулярний та мінливий дохід, адже не має постійного місця роботи. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов»язані піклуватись про стан здоров»я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до сімейного життя. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов»язання виховувати дитину, піклуватись про її здоров»я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у п. 16 Постанови від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач ніякої участі у вихованні сина не приймає, не займається його вихованням, не бачиться з ним, не цікавиться станом його здоров»я, умовами життя, не піклується про фізичний, духовний розвиток сина, його підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, не надає сину доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. Встановлено, що позивач ніколи та ніяким чином не чинила перешкод для виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків. Всі вищевикладені доводи позивача, також підтвердили і свідки [PERSON] та [PERSON], допитані в судовому засіданні. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради від 24.02.2017 року № 01-1180/46, орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно сина - [PERSON], [INFO]. Судом встановлені факти, які свідчать, що відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, свої батьківські обов'язки відносно сина не виконує, що є підставою для позбавлення її батьківських прав. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до вимог ст. 164 СК України позбавлення батьківських прав є способом захисту прав і інтересів дитини. На підставі наведеного, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. Позовні вимоги про призначення [PERSON] опікуном [PERSON] не підлягають задоволенню, оскільки у відповідності до ст. 61 ЦК України орган опіки та піклування встановлює опіку над малолітньою особою та піклування над неповнолітньою особою, крім випадків, встановлених частинами першою та другою статті 60 ЦК України. На підставі ст.ст. 150, 164, 165 СК України, ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 і

Outcome: partial