Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідач [PERSON] є матір`ю неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження від 26 травня 2015 року, серія [NUMBER] , виданого Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції. 25 листопада 2009 року шлюб між позивачем та відповідачем був розірваний. Після розірвання шлюбу малолітня [PERSON] , проживала разом з батьком та бабусею і дідусем з боку батька у м.Дніпро, почала відвідувати дитячий садок. Після чого деякий час проживала в родині матері в смт. Солоне Дніпропетровської області. В грудні 2010 року позивач звернувся до комісії з питань захисту прав дитини Солонянського району стосовно визначення місця проживання дитини, оскільки з січня по вересень 2010 року неповнолітня [PERSON] проживала разом з позивачем. На засіданні комісії щодо визначення місця проживання дитини 23.12.2010 року відповідач надала згоду на проживання малолітньої [PERSON] разом з позивачем у м. Дніпро. З грудня 2010 року по даний час неповнолітня [PERSON] проживає разом з позивачем та бабусею по лінії батька у м.Дніпро, на даний час навчається у 9-му класі СЗШ № 52 у м.Дніпро. За період з 2010 року до моменту звернення позивача з позовом до суду, відповідач вийшла заміж та змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] , перебуваючи в другому шлюбі народила другу дитину, яку теж залишила проживати з другим чоловіком. В тексті позову позивач зазначає, що відповідач не приймає жодної участі в житті доньки, не піклується про її розвиток, не цікавиться її навчанням та вихованням. Зазначає, що відповідач жодного разу не з`являлась в школі, де навчається [PERSON] , не відвідувала батьківські збори, навіть не телефонувала класному керівнику, щоб хоча б взнати як навчається донька. Також позивач зазначає, що вищевказані факти та обставини підтверджуються актом обстеження житлових умов дитини проведених службою у справах дітей Шевченківського району м.Дніпро згідно яких донька проживає разом з позивачем та має усі необхідні умови для навчання та повноцінного життя. Також зазначає, що комісіями ЖЕК засвідчено, що відповідачка у м.Дніпро з дитиною не проживає тривалий час, і речей відповідачки у квартирі не має. Заради повноцінного життя доньки, всебічного розвитку і її щасливого майбутнього позивач вирішив звернутись до суду про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . Позивач та представники позивача [PERSON] та [PERSON] , в судових засіданнях позовні вимоги з мотивів наведених в позовній заяві, позов підтримали та додатково пояснили, що відповідачка жодним чином не приймала участі у вихованні дитини та не вживала заходів для отримання дитиною освіти. Вихованням та турботою про дитину займався виключно відповідач Відповідачка [PERSON] в судових засіданнях позовні вимоги не визнала, пояснила суду, що вона проти позбавлення батьківських прав. Вважала, що в майбутньому її відносини з дитиною покращаться. Підтвердила той факт, що з вчителями дитини вона ніколи не спілкувалась та фактичним вихованням дитини з 2010 року не займалась. Вважає, що дитина налаштована проти неї через спадщину, яку відповідач може отримати після дитини. Вказала, що дитину не утримує та не утримувала, в зв`язку із відсутністю такої необхідності, оскільки дитина перебуває на повному забезпеченні батька. Представник Служби у справах дітей виконавчого комітету Солонянської селищної ради - Котенко І.В. в судових засіданнях повідомила, що під наглядом органів опіки та піклування сім`я не перебувала, у 2010 році мало місце звернення батька із заявою про визначення місця проживання дитини. Вважала, що буде доцільним позбавити відповідача батьківських прав, оскільки це буде відповідати інтересам дитини та сприятиме її розвитку. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є матір`ю відповідачки [PERSON] . Повідомила суду, що починаючи з 2 класу навчання школи дитини проживає з батьком та батьками батька - бабусею та дідусем. Зазначає що у 2010 році між батьками дитини була досягнута згода про те, що дитина буде проживати з бабусею та дідусем з боку батька. Відомості про спілкування своєї внучки [PERSON] з її мамою [PERSON] , їй відомі зі слів відповідачки. Утриманням дитини [PERSON] відповідач не здійснювала та участі у виховному процесі не приймала, оскільки цим займалась бабуся по лінії батька. Остання відома їй зустріч, яку вона бачила була в 2015-2016 році. Остання відома їй покупка - кросівки - 1,5 роки тому назад. Вказує, що відповідачка зустрічалась з дитиною біля школи. Вважає, що діти відповідачку люблять. Допитана в судовому засіданні неповнолітня [PERSON] пояснила суду, що не пам`ятає коли останній раз бачила маму, жодної підтримки від матері вона не отримує. Бачила маму останній раз рік назад на день народження мами. Повідомила, що ображена на маму, оскільки та не надає їй дозволу на виїзд за кордон. Зазначила, що мати цікавилась її навчанням тільки формально, ставлячи їй пару формальних питань. Вважає, що позбавлення відповідачки батьківських прав, дозволить їй відвідати їй інші країни, поїхати на відпочинок з батьком. Всім необхідним її забезпечує виключно батько та бабуся по лінії батька. Суд, заслухавши представника позивача, представника третьої особи, заслухавши показання свідків, дослідивши надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Спірні правовідносини сторін регулюються положеннями СК України, Законом України «Про охорону дитинства». Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язанні виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати до самостійного життя. Згідно положень ч.2 ст.157, ст.180-182 цього Кодексу той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Статтею 165 цього Кодексу передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У судовому засіданні було встановлено, що відповідачка [PERSON] є матір`ю неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження від 26 травня 2015 року, серія [NUMBER] , виданого Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 1214 (а.с.7) батьком згідно даного свідоцтва є [PERSON] . В судовому засіданні встановлено, і не оспорюється сторонами, що мати дитини [PERSON] після укладення шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ». Відповідачка [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] , а фактично проживає [ADDRESS] . Згідно витягу з рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 12.06.2008 року по справі №2-2210/08 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно висновку адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , 1988 року народження, відносно дитини [PERSON] , [INFO] встановлено, що батьками неповнолітньої [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , шлюб між батьками розірвано. Дитина навчається в КЗО №52 ДМР. За роки навчання дитини в школі мати жодного разу не зявлялась у школі, не відвідувала батьківські збори, не телефонувала класному керівникові, абсолютно не цікавилась життям дитини та не приймала участь у вихованні. Батько та бабуся дитини приділяють належну увагу вихованню дитини, цікавляться її життям у школі, постійно відвідують батьківські збори. За інформацією КНП «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги №3» ДМР, де перебуває під наглядом сімейного лікаря дитина, на прийом до лікаря дівчинку приводить бабуся, яка виконує усі рекомендації лікаря, мати про дитину не піклується. На засідання комісії з питань захисту прав дитини 03.02.2021 та 03.03.2021 був присутній тільки батько дитини, мати на засідання не з`явилась. Адміністрація Шевченківського району Дніпровської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , 1988 року народження, відносно її дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до інформації, що зазначена у витягу з протоколу №14 засідання комісії з питань захисту прав дитини Солонянської РДА від 23.12.2010 року вбачається, що малолітня дитини [PERSON] проживає з батьком [PERSON] , дідусем [PERSON] та бабусею [PERSON] (а.с. 15). Згідно заяви [PERSON] від 23.12.2010 року, написаної нею на ім`я Голови комісії з питань захисту дітей, вона надала згоду на постійне місце проживання [PERSON] з її колишнім чоловіком (батьком дитини) [PERSON] . Згідно довідки «СЗШ №52» від 04.02.2015 року № 27 [PERSON] навчається в 3-а класі КЗО «СЗШ №52» ДМР. Ученицею піклується батько та бабуся. Мати не цікавиться життям дитини, не відвідує батьківські збори, не спілкується з класним керівником, адміністрацією школи (а.с. 18). Згідно характеристики [PERSON] , 2006 року народження, учениці 9-А класу КЗО «СЗШ №52» мати - [PERSON] за роки навчання дитини жодного не зявлялась у школі, не відвідувала батьківські збори, не телефонувала класному керівникові, абсолютно не цікавилась життям дитини і не приймала участь у її вихованні. Відповідно до актів обстеження житлово - побутових умов проживання від 23.10.2018, 07.09.2010, 25.11.2020, 14.02.2008, 26.06.2007, 20.08.2007 вбачається, що [PERSON] , 2006 р.н. проживає за адресою: [ADDRESS] , з батьком, бабусею та дідусем, мати дитини за даною адресою разом з дитиною не проживає. Статтею 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (редакція зі змінами, схваленими резолюцією від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 1 ст. 7 Конвенції передбачено, що дитина має право знати своїх батьків і має право на їх піклування. Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Суд вважає, що під час розгляду справи знайшли своє підтвердження факт ухилення від виконання батьківських обов`язків з боку відповідачки [PERSON] відносно її неповнолітньої дитини - [PERSON] . Тому суд вважає, що відповідачка умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини, не приймає належним чином участі у її вихованні, не піклується належним чином про її фізичний та духовний розвиток, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, стану здоров`я, у зв`язку з чим є підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої дитини - [PERSON] виключно виходячи з інтересу дитину та для надання можливості розвитку здібностей та кругозору дитини. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. На підставі викладеного, суд оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, з точки зору їх достатності і взаємного зв`язку у їх сукупності, вважає, що існують правові підстави для задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved