Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про захист честі, гідності, ділової репутації та зобовязання спростувати недостовірну інформацію, стягнення моральної шкоди та матеріальної шкоди. В обґрунтування уточнених позовних вимог зазначив те, що приблизно о 20.30 год. 01.09.2016 року на каналі відповідача була висвітлена передача у рубриці «Проект своими глазами», під назвою «Вебкам: голая правда», де у другій половині передачі ведучою програми [PERSON] озвучено його прізвище та місце його колишньої роботи, висвітлено його фото у одязі короля, з короною на голові та зазначено інформацію про те, що «[PERSON], колишній працівник органів внутрішніх справ, є родоначальником порноімперії в м. Кривому Розі. Хто хотів працювати в Кривбасі в цій сфері, відкривався від нього, він міг «порішати усе». Однак, ера царювання порно - короля завершилась, [PERSON] збіжав до Дніпра, його конкуренти до Києву та Одеси». Вважає, що на телеканалі відповідача розповсюджено неправдиву інформацію та звинувачено його у злочинній діяльності, що насправді не відповідає дійсності, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало. Коли працював у внутрішніх органах сумлінно виконував свої обовязки, мав заохочення за сумлінну працю. Після розповсюдження неправдивої інформації переніс моральні страждання, непорозуміння з дружиною, родичами, друзями та колегами. Все це змінило його звичайний ритм життя і призвело до порушення нормальних життєвих звязків, це все вимагало від нього додаткових зусиль для організації життя. Крім того, моральних страждань зазнали і члени його родини, що негативно впливало й на їх нормальні та звичні відносини з близькими людьми. Тому просить суд, визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію інформацію, викладену на телевізійному каналі «Перший міський телеканал [PERSON] Ріг» випуск «Проект своими глазами», під назвою «Вебкам: голая правда» від 01.09.2016 року; зобов'язати головного редактора телеканалу «Перший міський телеканал. [PERSON] Ріг» спростувати інформацію визнану недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію [PERSON]; стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 150000,00 грн.; судові витрати по справі віднести за рахунок відповідача. Позивач [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 3 ст.\~131\~ЦПК України учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що позивач та її представник не зявилися в судове засідання без поважних причин. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливим провести судове засідання без участі позивача та його представника, які не зявились в судове засідання без поважних на те причин. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не зявився, до початку розгляду справи надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в задоволенні позову. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, доводи викладені в позовній заяві, відзиві, запереченнях, відповіді на відзив, з'ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про захист честі, гідності, ділової репутації, зобовязання спростувати недостовірну інформацію та стягнення моральної шкоди й матеріальної шкоди, посилається на те, що 01.09.2016 року о 20.30 год. в телевізійному ефірі на каналі відповідача ТОВ «Перший міський телеканал. [PERSON] Ріг» у рубриці «Проект своими глазами» під назвою «Вебкам: голая правда» було озвучено місце колишньої роботи [PERSON], висвітлено його фото у одязі короля з короною на голові та оприлюднено відомості, стосовно нього, які на його думку є неправдивими, порушують честі, гідності та ділову репутацію. Відповідно до ст.\~68\~Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Згідно ч. 1 ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров'я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім'я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Статтею 5 Закону України «Про інформацію» визначено, що реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. З листа начальника ГУ НП в Дніпропетровської області Управління інформаційно аналітичної підтримки від 19.03.2018 року №24/1658 вбачається, що [PERSON] станом на 15.03.2018 року до кримінальної відповідальності не притягувався, по кримінальному провадженню №12013040000000374 від 18.06.2013 року, останньому було повідомлено про підозру 04.04.2014 року за ч. 2 ст. 301 КК України, 03.10.2014 року СУ ГУНП винесено постанову про закриття кримінального провадження у відношенні [PERSON] на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України (Т. 1 а.с. 244). Відповідно висновку №37/17 за результатами проведення лінгвістичного дослідження, складеного 15.06.2017 року визначено, що у відео сюжеті під назвою «Вебкам: голая правда», що транслювався 01.09.2016 року на телевізійному каналі «Перший міський телеканал. [PERSON] Ріг» у випуску «Проект своими глазами», міститься інформація негативного характеру щодо [PERSON] та його діяльності, яка, за умови невідповідності цієї інформації дійсності, є образливою для особи [PERSON] (Т.1 а.с. 125-142). Про те, відповідно до п. 15\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року №1\~при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Згідно вимог ст.\~64\~Закону України\~«Про телебачення\~та радіомовлення» громадянин або юридична особа мають право вимагати від телерадіоорганізації спростування поширених у її програмі чи передачі відомостей, які не відповідають дійсності та/або принижують честь і гідність особи. Заяву з вимогою спростування має бути подано до телерадіоорганізації у письмовій формі протягом 14 днів з дня поширення таких відомостей з письмовим повідомленням про це [PERSON] раді. На вимогу заявника телерадіоорганізація зобов'язана надати йому можливість безкоштовного прослуховування (перегляду) відповідного фрагменту програми чи передачі або надати копію запису фрагменту з відповідною оплатою. Відповідно до положень ч.ч. 4, 5 ст.\~48\~вказаного Закону усі передачі, які телерадіоорганізація транслювала чи ретранслювала або забезпечувала їх трансляцію чи ретрансляцію у повній та незмінній формі третьою особою (оператором телекомунікацій), повинні бути записані і зберігатися протягом 14 днів від дати їх розповсюдження, якщо у цей строк не надійшло скарги щодо їхнього змісту. У разі подання скарги щодо змісту передачі її записи зберігаються до того часу, поки скаргу не буде розглянуто і рішення стосовно неї не буде прийнято у визначеному порядку. В матеріалах цивільної справи відсутні відомості про те, що позивач [PERSON] звертався до відповідача зі скаргою щодо спростування інформації у програмі відповідача та отримання відеозапису програми за 01.09.2016 року у рубриці «Проект своими глазами» під назвою «Вебкам: голая правда». Відтак, позивач [PERSON] \~не скористався наданою законодавцем можливістю і не звернувся до телекомпанії та [PERSON] телебачення і радіомовлення в порядку п. 5 ст. 64 Закону України «Про телебачення і радіомовлення»\~із письмовою заявою про надання копії запису передачі. Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року №1, позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. В якості доказів обґрунтування позову, позивач [PERSON] надав суду лише три фото роздруківки з веб-сайту (Т.1 а.с. 15, 16, 17), та по тесту позовної заяви посилається на адресу веб-сайту в мережі Інтернет відеохостингової компанії «Youtube», де нібито розміщений відповідний запис. Тобто, позивач [PERSON] не надав суду доказів факту розповсюдження неправдивої інформації відповідачем, яка є предметом даного спору, оскільки матеріали справи не містять відеозапису з каналу відповідача ТОВ «Перший міський телеканал. [PERSON] Ріг» у рубриці «Проект своими глазами» під назвою «Вебкам: голая правда» за 01.09.2016 року, отриманого з дотримання вимог ст. 64 Закону України «Про телебачення та радіомовлення». Частиною 1 ст.\~81\~ЦПК України встановлено імперативний обов'язок щодо доказування і подання доказів у цивільному процесі, а саме зазначеною нормою вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ч. 2 ст.\~77\~ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Зокрема, згідно з ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності (ст.ст. 77-80 ЦПК України). На виконання ухвали суду від 27.02.2018 року про витребування доказів у ТОВ «Перший міський телеканал. [PERSON] Ріг», а саме даних стосовно джерела походження інформації та оригіналу запису передачі, яка була розповсюджена на телевізійному каналі «Перший міський телеканал. [PERSON] Ріг» 01.09.2016 року о 20-30 годині, у випуску «Проект своїми глазами, під назвою «Вебкам: голая правда», суду повідомлено, що ТОВ «Перший міський телеканал. [PERSON] Ріг», не має можливості надати будь які відео примірники телепередач від 01.09.2016 року, оскільки у відповідності до вимог ст. 64 Закону України «Про телебачення та радіомовлення» всі примірники передач зберігаються протягом 14 днів від дати їх розповсюдження. Позивач [PERSON] не звертався у встановлені законом строки з приводу отримання будь-яких відео примірників телепередач за 01.09.2016 року (Т.1 а.с. 227-228). Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року №1, позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Отже, позивач [PERSON] не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог, судом під час розгляду справи не встановлено сукупності чотирьох обставин викладених в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року №1, які є підставою для задоволення позовних вимог, що є наслідком та підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про захист честі, гідності, ділової репутації та зобовязання спростувати недостовірну інформацію. Відповідно до ч. 1 ст.\~1167\~ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Суд, прийшов висновку про недоведеність позивачем [PERSON] та його представником [PERSON] позовних вимог, тому й відмовляє в задоволенні позову з цих підстав, та вважає за необхідне відмітити правову позицію Верховного Суду, висловлену в постанові від 04.10.2018 року за результатами розгляду провадження за №61-3026св18. Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Вимоги позивача [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, є похідними від вимог про захист честі, гідності, ділової репутації та зобовязання спростувати недостовірну інформацію, тому суд їх також залишає без задоволення. Враховуючи вище викладене,

Outcome: dismissed