Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», [PERSON] регіонального управління ПАТ «КБ «Надра», треті особи приватний нотаріус [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON], Відділ опіки та піклування Приморської районної державної адміністрації [PERSON] міської ради про визнання договору іпотеки недійсним та просив суд: - Іпотечний договір від 09 серпня 2007 року, укладений між [PERSON] з однієї сторони та Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» з іншої сторони, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований за № 1528 - визнати недійсним; - виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запис про обтяження № 5458918, зареєстрований 09.08.2007 року приватним нотаріусом [PERSON] на підставі іпотечного договору, 1528, 09.08.2007 року, заборона 235, квартири за адресою: м. Одеса, Французький бул., 12/2, кв. 54, яка належить [PERSON]; - виключити з Державного реєстру Іпотек запис про державну реєстрацію іпотеки №\~5465404, зареєстрований 10.08.2007 року приватним нотаріусом [PERSON] на підставі повідомлення про реєстрацію іпотеки, В/293/07, 09.08.2007, «Надра» ВАТ КБ, квартири за адресою: м. Одеса, Французький бул., 12/2, кв. 54, яка належить [PERSON]. У судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав повністю. Представник відповідача [PERSON] регіонального управління ПАТ «КБ «Надра» у судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, проти задоволення позовних вимог заперечувала і просила відмовити в їх задоволенні. Відповідач [PERSON] акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до судового засідання не зявились, доказів поважності відсутності суду не надали. Треті особи приватний нотаріус [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON], Відділ опіки та піклування Приморської районної державної адміністрації [PERSON] міської ради, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до судового засідання не зявились, доказів поважності відсутності суду не надали. Заслухавши пояснення сторін, показання свідків та дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 09 серпня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» в особі заступника директора Дирекції філії ВАТ «КБ «Надра» Одеське регіональне управління з однієї сторони та [PERSON] з іншої сторони укладений кредитний договір № 05/08/2007/840-К/506 на загальну суму 400 000 (чотириста тисяч) дол. США. На виконання забезпечення зобовязань по вказаному кредиту, між Позивачем та Банком укладений Іпотечний договір від 09 серпня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований за № 1528, згідно якого Банку було передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: шестикімнатна квартира, загальною площею 203,2 кв.м., яка знаходиться за адресою м. Одеса, Французький бул., 12/2, кв. 54, та яка належить Іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на квартиру, видане Приморською рай адміністрацією виконкому [PERSON] міської ради 07.05.2001 року за № 31. На момент реєстрації договору іпотеки в квартирі з Позивачем мешкали його донька - [PERSON], [INFO], та син - [PERSON], [INFO]. Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Отже, за змістом зазначених норм матеріального права за умови встановлення місця проживання батьків (усиновлювачів) або одного з них, місце проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, презюмується за місцем їх проживання, а відсутність або наявність факту реєстрації за цим місцем проживання сама по собі не впливає на реалізацію права на свободу вибору місця проживання. Таким чином, малолітня донька позивача [PERSON], [INFO], є такою, що постійно мешкала за адресою м. Одеса, Французький бул., 12/2, кв. 54, на момент реєстрації договору іпотеки від 09 серпня 2007 року. Стосовно необхідності попередньої згода органів опіки та піклування для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, суд зазначає наступне. Відповідно статей 17, 18 Закону України «Про охорону дитинства» та статті 12 «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», одним із пріоритетних завдань органу опіки та піклування є охорона та захист прав неповнолітніх дітей. Для реалізації зазначеного завдання органи опіки та піклування повинні перевіряти, чи не порушуються права неповнолітніх дітей під час учинення правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, та надавати свій дозвіл для вчинення таких правочинів. Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч.1, 3 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). На протязі 2015-2016 років Верховним Судом України сформовано наступні правові позиції: - у відповідності до правової позиції постанови Верховного суду України у справі № 6-3005цс15, передбачене статтею 177 СК України, статтею 17 Закону України «Про охорону дитинства» та статтею 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» положення про необхідність отримання попереднього дозволу органу опіки і піклування на укладення батьками договору щодо майна, право на яке має дитина, спрямоване на захист майнових прав дітей, тому підставою для визнання недійсним договору щодо майна, право на яке має дитина, за позовом її батьків є порушення майнових прав дитини внаслідок укладення такого договору, а не сам по собі факт відсутності попереднього дозволу органу опіки і піклування на укладення такого договору; - у відповідності до правової позиції Верховного суду України у справі №6-396ц15 від 01.07.2015 року, що відповідно до ст.360-7 ЦПК України\~є обовязковою для застосування усіма судами України визначено про те, що за змістом статті 12 «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» (у редакції, чинній на час укладення договору іпотеки) держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів стосовно жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей. Для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав і охоронюваних законом інтересів дітей при наданні згоди на вчинення правочинів щодо належного дітям нерухомого майна; - у відповідності до правової позиції постанови Верховного суду України у справі №6-2976цс15 від 27.04.2016 року, що відповідно до ст.360-7 ЦПК України\~є обовязковою для застосування усіма судами України визначено про те, що згідно зі\~статтями 177 СК України\~та 17\~Закону України «Про охорону дитинства»\~батьки не мають права без дозволу органу опіки та піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятись від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватись від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. Якщо власник майна є одночасно законним представником неповнолітньої або малолітньої особи та укладає правочини, які впливають на права дитини, він повинен діяти добросовісно та в інтересах дитини, а інша сторона договору має право очікувати від нього таких дій. Неправдиве повідомлення батьками, які водночас є законними представниками неповнолітньої, малолітньої особи, про відсутність прав дитини на майно, яке передається в іпотеку, не може бути підставою для визнання іпотеки недійсною за позовом батьків, які зловживали своїм правом законних представників дитини, а може спричинити інші наслідки, передбачені законодавством, які застосовуються органами опіки та піклування. Отже, відсутність попередньої згоди органу опіки та піклування на здійснення будь-якого правочину стосовно нерухомого майна, право власності або користування яким мають діти, є підставою для визнання такого правочину недійсним. Відсутність реєстрації дитини не є підставою для відмови в позові. У судовому засіданні судом оглянуто матеріали справи, а саме іпотечний договір від 09 серпня 2007 року, заперечення на позов відповідача [PERSON] регіонального управління ПАТ «КБ «Надра», службову записку ПАТ «КБ «Надра» від 25.07.2007 року, свідоцтво про народження [PERSON], свідоцтво про народження [PERSON], анкету клієнта з ПАТ «КБ «Надра» від 09.08.2007 року. Із вказаних матеріалів не вбачається, що [PERSON] якимось чином приховував наявність у нього двох неповнолітніх дітей на момент реєстрації договору іпотеки. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON]пояснили, що є сусідками [PERSON], та підтвердили, що його неповнолітня донька [PERSON], [INFO], постійно проживає разом з батьком за адресою: м. Одеса, Французький бул., 12/2, кв. 54, з дня народження і по теперішній час. Таким чином, відсутність попередньої згоди органу опіки та піклування на укладення Іпотечного договору від 09 серпня 2007 року, в якій проживали та були зареєстровані діти [INFO] та [INFO] - є підставою для визнання такого договору недійсним в порядку 203, 215 ЦК України. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved