Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Дмитрівської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області, в якому просить визнати за ним право власності на будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], (до вступу в шлюб 06 лютого 1974 року - прізвище [PERSON]), яка померла [INFO], з послідуючим отриманням документа, що посвідчує право власності на нього. Свої вимоги обгрунтував тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] (до вступу в шлюб 06 лютого 1974 року іі прізвище [PERSON]), яка до дня смерті проживала у будинку [ADDRESS]. Зазначений будинок побудований у 1988 році на підставі свідоцтва №1600 на забудову садиби у сільських населених пунктах Української РСР, яке було видане виконавчим комітетом Знам'янської районної ради депутатів трудящих на ім'я матері, відповідно до плану забудови земельної ділянки від 11 березня 1979 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, проте нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього. За таких обставин він вимушений звернутися з даним позовом до суду. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач Дмитрівська сільська рада в судове засідання не з'явилася, надавши до суду заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] визнала частково, оскільки у [PERSON] є ще один спадкоємець - син [PERSON] Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON], померла [INFO] (а.с.8). Свідоцтво на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР свідчить про те, що [PERSON] на підставі витягу з протоколу №3 зборів уповноважених членів колгоспу «Україна» від 29 березня 1978 року, виділена земельна ділянка під забудову площею 0,09 га з земель присадибного фонду колгоспу «Україна». Забудова ділянки дозволена рішенням виконкому Дмитрівської сільської ради депутатів трудящих від 05 квітня 1978 року №29 (а.с. 9) З довідки Знам'янського міжміського комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» від 10 грудня 2014 року, що житловий будинок [ADDRESS] належить [PERSON], побудований в 1988 році, але не прийнятий в експлуатацію державною комісією. Загальна дійсна вартість побудов і споруд 17308 грн. (а.с. 16). Наявність забудови підтверджується технічним паспортом на житловий будинок (а.с. 10-15). Відповідно до довідки Дмитрівсткої сільської ради від 17 листопада 2014 року [PERSON] згідно з погосподарським обліком обліковувалась та проживала до дня своєї смерті за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 17).Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, після смерті [PERSON] зареєстрована спадкова справа за №389/2011 (а.с.31). З матеріалів даної спадкової справи вбачається, що до нотаріуса у передбаченому законом порядку з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернувся її син [PERSON] На момент смерті спадкодавця проживала та була зареєстрована в [ADDRESS]. За вказаною адресою також був зареєстрований та проживав її співмешканець [PERSON] Син померлої [PERSON] проживав за вказаною адресою без реєстрації. Заповіт від імені [PERSON] Дмитрівською сільською радою не посвідчувався (а.с. 30-34). Родинний зв'язок між [PERSON] і [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження та довідкою РАЦС (а.с. 6,7). Інформація щодо обтяжень та інших речових прав на спірний будинок відсутня. Доказів на підтвердження заяви відповідача про те, що у [PERSON] є інші спадкоємці, та те що вони у встановленому законом порядку прийняли спадщину, або ж є малолітніми, неповнолітніми, недієздатними, чи особами цивільна дієздатність яких обмежена, у судовому засіданні не встановлено. Згідно з роз'ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 27 вересня 2012 року, № 10-1387/0/4-12 «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування», вбачається, що відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІУ, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Відповідно до ст.3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно - правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення (Постанова від 13 червня 2012 року № 6-54цс12). Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з ч.1 та ч.2 ст.5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення» (втратила чинність). Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 1 вересня 2011 року № 40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року»). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30 липня 2012, № 40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів»). Згідно з п.3.4, 3.5, 3.6 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року за № 7/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 28 липня 2010 року № 1692/5), листом Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21 лютого 2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. Із цього ж положення вбачається, що рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно зі ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, якщо це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладене, те, що спадкодавець спадщину після смерті якого бажає отримати позивач, за життя не звернувся до реєстраційних органів з метою оформлення права власності на належне йому нерухоме майно, те, що за відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину, суд вважає, що позов є обґрунтованим і за позивачем можливо визнати право власності на зазначений будинок у порядку спадкування після смерті [PERSON] На підставі викладеного, ст.ст. 331, 328, 1216, 1218, 1233, 1269 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року та

Outcome: approved