Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ АБ «Порто-Франко» про стягнення грошових коштів, який обґрунтовує тим, що 11 лютого 2014 року між ним та відповідачем був укладений договір банківського вкладу [NUMBER] на суму 42 500, 00 дол. США строком дії до 13 лютого 2015 року з нарахуванням 11, 0 % річних за користування грошовими коштами. Також [PERSON] вказує, що він виконав умови вищевказаного договору належним чином, перечисливши на депозитний рахунок Банку вищевказані кошти. Однак, ПАТ АБ «Порто-Франко», в свою чергу, на офіційну вимогу позивача від 13 жовтня 2014 року про дострокове розірвання договору банківського вкладу не повернув вищевказані кошти, що стало приводом для звернення до суду з дійсним позовом. Представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити та подав заяву про розгляд справи в заочному порядку. Представник відповідача ПАТ АБ «Порто-Франко» у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням про вручення судової повітки представнику Банку 31 жовтня 2014 року. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тобто, враховуючи неявку представника відповідача за даною цивільною справою, а також наявність відповідної заяви представника позивача про винесення заочного рішення, суд вважає можливим розглядати справу в заочному порядку. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11 лютого 2014 року між [PERSON] та ПАТ АБ «Порто-Франко» був укладений договір банківського вкладу «Довгостроковий Морський» [NUMBER] на суму 42 500, 00 дол. США строком дії до 13 лютого 2015 року з нарахуванням 11, 0 % річних за користування грошовими коштами. Позивач належним чином виконав умови вищевказаного договору, перечисливши на депозитний рахунок Банку грошові кошти у розмірі 42 500, 00 дол. США, що підтверджується відповідною квитанцією №16 від 11 лютого 2014 року. Відповідно до п. 1.2 договору Банк відкриває вкладнику депозитний рахунок в іноземній валюті на строк до 13 лютого 2015 року. Згідно до п. 2.1.4 договору вкладник має право у відповідності до умов договору достроково отримати вклад, а згідно п. 3.4.1 повинен письмово повідомити Банк про дострокове розірвання договору банківського вкладу не менше, ніж за три робочих дня до дати розірвання договору. Судом також встановлено, що 13 жовтня 2014 року [PERSON] письмово звернувся до ПАТ АБ «Порто-Франко» з вимогою про дострокове розірвання договору банківського вкладу та повернення грошових коштів у розмірі 42 500, 00 дол. США. Однак, ПАТ АБ «Порто-Франко» всупереч вищевказаним умовам договору не повернув позивачу вищевказані кошти. У відповідності до положень ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. За приписами ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Відповідно до ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Частиною 2 ст. 1060 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблені юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно до п. 3.3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України від 03.12.2003 р. № 516 та зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 29.12.2003 р. за № 1256/8577, за договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 12 квітня 1996 року №5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів до відносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття і ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону. Враховуючи вищевикладені норми, та зважаючи на те, що внесок, який перебуває на вищезазначеному рахунку у відповідача, належить [PERSON] на праві приватної власності, він має право вимагати від відповідача повернення вказаних грошових коштів, що відповідає ст. 41 Конституції України, ст. ст. 321, 1060 ЦК України, тому ця сума вкладу підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Ч. 1 ст. 1075 ЦК України встановлено, що договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Таким чином, в судовому засіданні доведено, що в порушення вищевикладених норм та п. 3.2.3 договору відповідач не повернув грошові кошти в розмірі 42 500, 00 дол. США, наявні на депозитному рахунку [PERSON] Тому, суд вважає за можливе достроково розірвати договір банківського вкладу, а також стягнути з ПАТ АБ «Порто-Франко» на користь позивача грошові кошти у розмірі 42 500, 00 дол. США. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Як вказує ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У зв'язку зі звільненням позивача від сплати судових витрат відповідно до п. 7 ч. 1 Закону України «Про судовий збір» та ст. 24 Закону України «Про захист прав споживачів», суд вирішив стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 3 654, 00 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Виходячи з вищевикладеного, повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думки сторін, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved