Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 12.05.2007 відповідачка уклала з банком договір № PLXRRX09500686 та отримала кредит у розмірі 2 008 грн. 77 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між нею і банком договір, про що свідчить підпис відповідачки у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісячно в період сплати, позичальник повинен надати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, та має прострочену заборгованість за кредитним договором в сумі 18 308 грн. 72 коп., тому ПАТ «Комерційний банк «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але від нього надійшла заява, в якій останній просить розглядати справу у його відсутність, відповідачка, будучи належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи в судове засідання не з'явилася не попередивши суд про причини своєї неявки, хоча про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином. Статтею 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Так, в судовому засіданні встановлено, що 12.05.2007 відповідачка уклала з банком договір № PLXRRX09500686 та отримала кредит у розмірі 2 008 грн. 77 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між нею і банком договір, про що свідчить підпис відповідачки у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісячно в період сплати, позичальник повинен надати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, та має прострочену заборгованість за кредитним договором. Таким чином, станом на 03 лютого 2014 року за відповідачем по укладеному з ПАТ «Комерційний банк «ПриватБанк» кредитному договору рахується заборгованість на загальну суму 18 308 грн. 72 коп., яка складається з: - заборгованості за кредитом - 968 грн. 56 коп.; - заборгованості по процентам за користування кредитом - 5 356 грн. 49 коп.; - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 12 692 грн. 82 коп.; Від цієї суми заборгованості віднімається саме, у розмірі 2 057 грн. 18 коп., яка була задоволена судовим наказом Ленінського районного суду м. Полтави від 14.07.2008 року з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню різниця в сумі 16 960 грн. 69 коп. та: - штрафу (фіксована частина) - 500 грн.; - штрафу (процентна складова) - 848 грн. 03 коп.. Отже заборгованість до стягнення становить 18 308 грн. 72 коп.. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Статтею 546 ЦК України передбачена можливість забезпечення виконання зобов'язання неустойкою. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, а згідно п. 3 цієї статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового стягнення за кожен день прострочення виконання. На підставі викладеного,

Outcome: approved