Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~В позові вказав, що йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.09.2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3-366 належить Ѕ частка будинку [ADDRESS] . Зазначене право зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Його двоюрідній сестрі, яка є третьою особою по справі на підставі свідоцтва про право на спадщину належить інша частина зазначеного будинку. Відповідач, який є рідним братом, зареєстрований 27.11.1999 року, але в зазначеному будинку він ніколи не проживав, своїх речей там не мав, витрат по оплаті житлово-комунальних послуг не несе, однак до теперішнього часу перебуває на реєстраційному обліку в спірному будинку. Перебування відповідача на реєстраційному обліку в належному позивачу житлі створює перешкоди у здійсненні ним права власності, спричиняє збитки через необхідність сплати житлово-комунальних послуг виходячи із кількості зареєстрованих осіб, тому він просить про усунення цих перешкод шляхом позбавлення відповідача права користування будинком. Ухвалою суду від 29.09.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження, справу призначено до судового розгляду на 19.11.2020 року. В судове засідання 19.11.2020 року відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки за місцем його реєстрації, судова кореспонденція повернулась на адресу суду за закінченням строку зберігання. Розгляд справи у відповідності до норми ст. 223 ЦПК України відкладено для повторного виклику відповідача. Позивач та його представник до суду не з`явилися, від представника позивача надійшла заява, яка містить прохання про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, на задоволенні позову наполягає у повному обсязі, надала згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до суду не з`явився з невідомих причин. Заперечень проти позову не надав. Третя особа, також до суду не з`явилася, від її представника надійшла заява про розгляд справи без її участі та участі представника, позовні вимоги підтримали. У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.09.2018 року належить на праві часткової власності право власності по 1/2 частині кожному на будинок [ADDRESS] , посвідчених приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Котляр А.І., та зареєстрованими в реєстрі за № 559 та № 560 (а.с.18, 20). Зазначене право зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.19, 21). В будинку зареєстрований відповідач (а.с. 42-43), але фактично в ньому не проживає, своїх речей там не має, витрат по оплаті житлово-комунальних послуг не несе. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а в силу ст. 383 ЦК власник жилого будинку має право використовувати помешкання, зокрема, для власного проживання, проживання інших осіб. До видів речових прав на чуже майно в силу ст. 395 ЦК України відноситься, зокрема, право користування, а в силу ст. 401 ЦК право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Згідно зі ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно із ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Вирішуючи вимоги позову про позбавлення відповідача права користування належним позивачу житлом на користь позивача, суд виходить з того, що існування цього права може бути зумовлене його реалізацією, тобто постійним проживанням в житлі. Між тим судом встановлено, що відповідач більше року в будинку не мешкає. Перебування [PERSON] на обліку створює для позивача перешкоди у здійсненні повною мірою права власності, яке з урахуванням встановлених обставин та наведених норм закону підлягає захисту. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підставою для знаття з реєстрації є, зокрема, остаточне рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням або про виселення. У зв`язку з викладеним право позивача, як вже зазначено, підлягає захисту в обраний ним спосіб. Хоча цивільним процесуальним законодавством і встановлено обов`язок суду розподілити судові витрати під час ухвалення рішення, проте позивач і його представник заявили, що вони бажають самостійно нести ці видатки, тому суд не вбачає підстав для обмеження особи в розпорядженні належним їм правом на власний розсуд.

Outcome: approved