Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 01 листопада 2007 року між ВАТ «Райффайзен БАНК Аваль», правонаступником якого є «ПАТ Райффайзен БАНК Аваль», та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №220374334 зі змінами та доповненнями про надання останньому кредиту в сумі 83 781 гривня 21 копійка зі сплатою відсоткової ставки за користування кредитом у розмірі 13,50% річних зі строком повернення до 01 листопада 2014 року, відповідно до умов якого позивач передав зазначені грошові кошти відповідачеві, який зобов'язався в строки, обумовлені кредитним договором та згідно графіка погасити кредит, а в разі порушення строків повернення суми кредиту, процентів та комісій, сплатити банку пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожний день прострочки. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором було укладено договір застави транспортного засобу №220374334/653 від 01 листопада 2007 року, згідно якого в заставу банку передано автомобіль марки NISSAN ALMERA, реєстраційний номер [NUMBER]. У зв'язку з систематичним невиконанням відповідачем умов договору було досягнуто згоди про добровільний продаж заставного майна 11 вересня 2012 року за ціною 54 600 гривень, однак коштів від продажу автомобіля недостатньо для погашення заборгованості відповідача перед банком. Пунктом 2.10. Договору застави передбачено, що у випадках, якщо суми від продажу предмета застави недостатньо для повного задоволення вимог заставодержателя, він має право вимагати суму, якої не вистачає для повного задоволення вимог, за рахунок звернення стягнення на інше майно заставодавця. В період дії кредитного договору відповідач не виконував взяті на себе зобов'язання за договором, несвоєчасно та не в повному обсязі здійснював погашення заборгованості, в зв'язку з чим відповідачеві направлялась письмова претензія-вимога щодо погашення заборгованості, яка залишилась без задоволення, а станом на 03 січня 2014 року наявна заборгованість по кредиту в сумі 47 537 гривень 50 копійок, з яких 29 964 гривні 62 копійки - заборгованість по кредиту, 4 744 гривні 53 копійки - заборгованість за відсотками, 12 828 гривень 35 копійок - заборгованість по пені за порушення строків сплати кредиту та відсотків, в зв'язку з чим банк змушений звернутись до суду з позовом про примусове стягнення вказаної заборгованості, так як за умовами кредитного договору зобов'язання сторонами повинні виконуватись належним чином, а в разі порушення позичальником зобов'язань по поверненню кредиту позикодавець має право вимагати дострокового повернення кредитних ресурсів у повному обсязі разом зі сплатою всіх сум, належних до сплати на дату пред'явлення вимоги, включаючи проценти за кредитом та пеню відповідно до умов договору. Представник позивача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.30), в судове засідання не з'явився. Згідно поданої до суду письмової заяви прохав розглядати справу у його відсутність (а.с.34), позовні вимоги підтримав у повному обсязі, а в разі неявки відповідача не заперечував проти розгляду справи в порядку заочного провадження. Відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи згідно повідомлення про вручення судової повістки (а.с.33), в судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив. У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч. 2 ст.197, ст. 224 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та за письмовою згодою позивача у порядку заочного провадження по наявним у справі доказах. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст.10,11,57,60 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін,при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами та іншими учасниками процесу доказів, якими є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки(штрафу, пені), якою відповідно до ст.549 ЦК України є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання і право на яку згідно ст. 550 ЦК України виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однією із різновидностей зобов'язання є укладений між сторонами кредитний договір, який відповідно до ст.629 ЦК України є обов'язковим до виконання сторонами. Судом встановлено, що між ВАТ «Райффайзен БАНК Аваль», правонаступником якого є «ПАТ Райффайзен БАНК Аваль» (а.с.19-21), та відповідачем 01 листопада 2007 року був укладений кредитний договір №220374334 (а.с.5-7) про надання останньому споживчого кредиту для придбання автомобіля в сумі 83781 гривня 21 копійка зі сплатою відсоткової ставки за користування кредитом у розмірі 13,50% річних зі строком повернення до 01 листопада 2014 року, за яким відповідач зобов'язався здійснювати погашення кредиту та відсотків за користування ним в строки та розмірі, обумовлені кредитним договорам та графіком (а.с.8-10), а в разі несвоєчасної сплати кредитних коштів, відповідно до п.10.1 кредитного договору,виплачувати позикодавцю пеню у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожний календарний день прострочення, а зазначене свідчить про те, що між сторонами укладено кредитний договір відповідно до вимог ст.ст. 638, 639, 1054-1056-1 ЦК України. Відповідач отримав кредитні кошти у сумі 83781 гривня 21 копійка, що підтверджується меморіальнім ордером №OEQZ9515 від 01 листопада 2007 року (а.с.11). В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №220374334 між ВАТ «Райффайзен БАНК Аваль», правонаступником якого є «ПАТ Райффайзен БАНК Аваль» (а.с.19-21), та відповідачем 01 листопада 2007 року був укладений нотаріально посвідчений договір застави транспортного засобу №220374334/653, згідно якого предметом застави є автомобіль марки NISSAN ALMERA, реєстраційний номер [NUMBER], який належить відповідачу згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 31 жовтня 2007 року. Відповідач в порушення умов кредитного договору не виконував своєчасно зобов'язань по поверненню кредитних коштів, в зв'язку з чим позивачем 10 січня 2014 року на адресу відповідача було направлено вимогу про усунення порушень кредитного договору та погашення простроченої заборгованості (а.с.12), відповідно до якої 11 вересня 2012 року за згодою банку було реалізовано заставний автомобіль NISSAN ALMERA, реєстраційний номер [NUMBER] в добровільному порядку за ціною 54 600 гривень, а вказана сума, згідно квитанції №153059354 від 11 вересня 2012 року (а.с.40), розрахунку заборгованості, наданого позивачем (а.с.13-16) була зарахована в якості часткового погашення заборгованості за кредитним договором, а саме 11 вересня 2012 року на погашення кредиту було направлено 8 504 гривні 73 копійки, на погашення відсотків - 14 010 гривень 58 копійок, а 12 вересня 2012 року на погашення кредиту направлено 32 084 гривні 69 копійок, однак ця сума є недостатньою для повного погашення заборгованості. Згідно розрахунку позивача за спірним кредитним договором станом на 03 січня 2014 року наявна заборгованість в сумі 47 537 гривень 50 копійок, з яких 29 964 гривні 62 копійки - заборгованість по кредиту, 4 744 гривні 53 копійки - заборгованість за відсотками, 12 828 гривень 35 копійок - заборгованість по пені за порушення строків сплати кредиту та відсотків,в загальній сумі 47 537 гривень 50 копійок (а.с.13-16), яка на день розгляду справи судом відповідачем не погашена, а зазначене свідчить про порушення саме відповідачем зобов'язань за кредитним договором по поверненню кредитних коштів. Згідно п.6.6 кредитного договору позивач має право вимагати дострокового погашення заборгованості за кредитом, нарахованих процентів за користування кредитом, неустойки, відшкодування збитків, оскільки відповідно до вимог ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання. Судом встановлено, що про наявність заборгованості за кредитним договором та необхідності її погашення відповідач повідомлявся позивачем шляхом направлення письмової вимоги (а.с.12), але і після цього відповідачем заборгованість за кредитним договором погашена не була. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем належним чином не виконувались умови кредитного договору, в зв'язку з чим у позивача виникло право вимагати дострокового повернення отриманих відповідачем кредитних коштів, відсотків за користування ними та сплати пені за несвоєчасне здійснення зазначених платежів згідно встановленого сторонами графіка, в зв'язку з чим позов підлягає задоволенню, а з відповідача необхідно достроково стягнути на користь позивача за кредитним договором №220374334 від 01 листопада 2007 року заборгованість по кредиту станом на 03 січня 2014 року в загальній сумі 47 537 гривень 50 копійок, з яких 29 964 гривні 62 копійки - заборгованість по кредиту, 4 744 гривні 53 копійки - заборгованість за відсотками, 12 828 гривень 35 копійок - заборгованість по пені за порушення строків сплати кредиту та відсотків. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору, який було сплачено позивачем при зверненні з позовом до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved