Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинком №21 по вул. Пісчана в м. Кролевець Сумської області, мотивуючи свої вимоги наступним. Він є власником житлового будинку №21 по вул. Пісчана в м. Кролевець Сумської області. У належному йому житлі з 2012 року зареєстрована рідна сестра його матері [PERSON], але фактично тітка в будинку не проживала. На його прохання знятись з реєстрації в будинку отримав від відповідачки негативну відповідь, також остання повідомила, що на даний час перебуває в місті Київ. На підставі викладеного, позивач просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинком №21 по вул. Пісчана в м. Кролевець Сумської області. Позивач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до суду не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує (а.с.17). Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. З урахуванням зазначеного положення ЦПК України та клопотання позивача суд вирішив можливим розглянути справу у його відсутність. Відповідачка, належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання (а.с. 20), в судове засідання не зявилась без повідомлення причин неявки. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до положення ч.2 ст.247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши наявні в справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно договору купівлі-продажу жилого будинку від 4 грудня 1999 року, посвідченого державним нотаріусом Кролевецької державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №1-2275, позивач [PERSON] купив жилий будинок з господарськими будівлями по вул. Пісчана, 21 в м. Кролевець Сумської області, що підтверджується копією указаного договору (а.с.16). Відповідно до записів будинкової книги для прописки громадян, що проживають в [INFO] (а.с. 7-15) з 2012 року і по теперішній час в даному будинку зареєстрована [PERSON], [INFO]. За змістом позовної заяви з дозволу позивача [PERSON], яка є рідною сестрою його матері, була зареєстрована в належному йому будинку в 2012 році, однак за цією адресою ніколи не проживала. Факт тривалого не проживання відповідачки в будинку №21 по вул.Пісчана в м. Кролевець Сумської області підтверджується письмовими доказами. Так, із акта про не проживання особи за місцем реєстрації від 23 листопада 2017 року вбачається, що [PERSON], [INFO], яка зареєстрована за адресою: [INFO], фактично за даною адресою не проживає та не проживала. Акт складено і підписано головою вуличного комітету та сусідами (а.с.18). Вказані обставини зазначені також в довідці голови вуличного комітету від 23.11.2017 року (а.с.19). Статтею 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до статті 1 Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В силу норм ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що відповідачка [PERSON] в належному позивачу будинку №21 по вул. Пісчана в м. Кролевець Сумської області не проживала без поважних причин більше одного року підряд. Поважних причин непроживання відповідачки більше одного року за вказаною адресою судом не встановлено. Судом не встановлено, що між позивачем і відповідачкою була домовленість про збереження за останньою права користування спірним житловим приміщенням, не встановлено, що відповідачка оспорювала виселення зі спірного житла, зверталась до правоохоронних органів з заявою на неправомірні дії позивача щодо перешкоди користування житловим приміщенням, тобто не надала суду доказів, що покинула житло проти її справжньої волі. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України). Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути серед інших і припинення дії, яка порушує право, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Виходячи з вимог ст. 321 ЦК України, ст. 5 ЦПК України суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: вул. Пісчана, 21, м. Кролевець Сумської області. Рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням, є підставою для зняття цієї особи з реєстрації у відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. № 1382-ІV. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати, повязані зі сплатою судового збору у розмірі 640 грн. 00 коп. при подачі позову до суду. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved