Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов мотивує тим, що відповідач навчалася у [PERSON] професійному училищі № 27 м. Львова у звя`зку з чим була зареєстрова в учнівському гуртожитку, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. І.Пулюя, 38. Будівля гуртожитку належить державі з правом господарського відання навчальному закладу. Відповідач фактично за адресою м. Львів, вул. Пулюя, 38 не проживає з 2003 року. Позивач просить визнати відповідача такою, що втратила право користування гуртожитком. Представник позивача у судове засідання не зявився, однак подав заяву про слухання справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить такі задоволити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення та оголошенням в газеті «Львівська пошта» від 27 травня 2017 року. На підставі ст.169, 224 ЦПК України\~суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до переконання, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Згідно з свідоцтвом про право власності на будівлю від 01 квітня 2010 року, виданого відділом приватизації житла Франківської районної адміністрації Львівської міської ради та витягу про право власності на нерухоме майно № 25906942 від 20 квітня 2010 року, будівля, що занаходиться за адресою м.Львів, вул.Пулюя,38 належить державної власності на праві господарського відання Львівському вищому професійному училищу ресторанного сервісу та туризму. [PERSON] професійного училища № 27 м. Львова змінено на Львівський професійний коледж готельно-туристичного та ресторанного сервісу, що підтверджується наказом Міністерства освіти та науки України № 711 від 03 липня 2015 року «Деякі питання Львівського вищого професійного училища ресторанного сервісу та туризму». Відповідно до довідки № 525 від 19 грудня 2016 року [PERSON] навчалася в Львівському професійно-технічному училищі № 27 з 01вересня 2000 по 31 грудня 2003 року. Відповідно до акту № 1 від 20 грудня 2016 року, складеного комісією Львівського професійного коледжу готельно-туристичного та ресторанного сервісу в складі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], відповідач [PERSON] зареєстрована в учнівському гуртожитку, який знаходиться у м. Львові на вул. І.Пулюя, 38, проте за результатами обстеження фактично не проживаєтам з квітня 2002 року. [PERSON] відраховано з числа учнів, як таку, що закінчила повний курс навчання та успішно склала державні випускні кваліфікаційні екзамени, що підтверджується наказом директора Львівського ВПУ ресторанного сервісу та туризму № 25- «В-УДЗ» від 31 грудня 2003 року. Відповідно до довідки адресно-довіднкового підрозділу ГУДМС Ураїни від 13 лютого 2017 року [PERSON], [INFO] зареєстрована за адресою [INFO]. В силу вимог ч.4 ст. 9 ЖК України\~ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до вимог ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Так, ст. 3 ЦПК передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від звернення до суду за захистом є недійсною. Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно положень ст. 11 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства, Конституцією України та міжнародними договорами України, а також із дій осіб, не передбачених цими актами, але які породжують цивільні права та обовязки. Згідно з ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з вище наведеного, позовні вимоги стосуються саме користування відповідачем приміщенням в гуртожитку, що знаходиться за адресою м. Львів, вул. І.Пулюя,38. Разом з тим, з наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що відповідач там фактично не проживає, що визнається і позивачем. Між тим, позивачем не доведено факту користування відповідачем даним приміщенням, а отже і порушення його прав та інтересів. Відтак, суд не вбачає правових підстав для визнання [PERSON] такою, що втратила право користування гуртожитком. Отже, на підставі наведеного вище, суд вважає, що позовні вимоги позивача є безпідставні, оскільки предметом судового захисту можуть бути тільки порушені, невизнані чи оспорювані права. З наведених міркувань та

Outcome: dismissed