Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості по оплаті послуг з утримання будинку та прибудинкової території. В позові зазначив, що позивачі проживають у [INFO], та споживають послуги, які надає позивач, у звязку із чим, у останніх виникає зобовязання по оплаті цих послуг. Так, позивач надає відповідачам послуги з утримання будинку та прибудинкової території, а саме: стосовно прибирання прибудинкової території та утримання її у належному санітарному стані, вивезення та захоронення твердих побутових та негабаритних відходів, дератизації приміщень і місць загального користування; дезінфекції приміщень та місць загального користування, технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем з центрального теплопостачання; технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем з гарячого та холодного водопостачання; технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем з водовідведення і зливної каналізації; обслуговування димовентиляційних каналів згідно графіку; поточного ремонту конструктивних елементів, інженерних систем і технічних пристроїв будинків та елементів зовнішнього благоустрою, розташованих на прибудинковій території; підготовки житлового фонду до експлуатації в осінньо-зимовий період; освітлення місць загального користування; регулярного прибирання сходових кліток; прибирання підвалів, технічних поверхів та покрівель; вивезення снігу; експлуатації номерних знаків будинку; очищення каналізаційних люків. Відповідачі, в свою чергу, користуються послугами позивача, але плату за них не вносять, внаслідок чого, станом на 01.01.2015 року, утворилася заборгованість у розмірі 5\~125 грн. 21 коп., яку в добровільному порядку відповідачі не сплачують. З цього приводу позивач в 2014 році звертався до суду із заявою про видачу судового наказу, однак ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 26.12.2014 року, судовий наказ № 2-н/263/1462/2014 про стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості, було скасовано. Позивач зазначає, що оскільки між ним та відповідачами фактично існують договірні відносини з надання житлово-комунальних послуг, тому просить стягнути на його користь з відповідачів суму заборгованості в розмірі 5\~125 грн. 21 коп., з урахуванням індексу інфляції у розмірі 816 грн. 35 коп., та трьох відсотків річних у розмірі 283 грн. 52 коп., та судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, до суду надав заяву з клопотанням розглянути справи у його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі на підставах, вказаних в позовній заяві та в разі неявки відповідачів у судове засідання не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявилися з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Враховуючи те, що по справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляду, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України та згідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України - без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав Судом встановлено, що відповідачі проживають у [INFO], що підтверджується копією особового рахунку (а.с.4). Відповідно до договору від 01.03.2013 року, укладеному між ЖБК Жовтневий-171 та ТОВ Житло -22 , останнє зобовязалося виконувати функції з технічного обслуговування будинків житлово-будівельних кооперативів, у т.ч. і будинку № 142 по вул. Гранітній у м. Маріуполі. Згідно з п. 2 договору ЖБК «Жовтневий-171» за рахунок внесків членів кооперативу зобов'язався щомісячно здійснювати плату за обслуговування будинку на рахунок ТОВ «Житло-22» (а.с.36-37). Позивач за період з 2011 року по 2015 рік надавав відповідачам послуги з утримання будинку та прибудинкової території по вул. Гранітній, 142 в м. Маріуполі, а саме: послуги технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем з центрального теплопостачання; поточного ремонту конструктивних елементів, інженерних систем і технічних пристроїв будинків та елементів зовнішнього благоустрою, розташованих на прибудинковій території; підготовки житлового фонду до експлуатації в осінньо-зимовий період, що підтверджується відповідними актами (а.с.27-35). Відповідачі користувались послугами позивача по технічному обслуговуванню будинку та прибудинкової території по вул. Гранітній, буд. 142 в м. Маріуполі, однак не в повному обсязі вносять плату позивачу за надані послуги. Згідно наданого позивачем розрахунку, вбачається, що заборгованість у відповідачів за надані послуги виникла за період з 01.02.2011 року по 01.01.2015 року в розмірі 5\~125 грн. 21 коп. (а.с.4) Крім того, з приводу захисту свого права позивач в 2014 році звернувся до суду с заявою про видачу судового наказу, однак ухвалою суду № 2-с/263/85/2014 року від 26.12.2014 року судовий наказ було про стягнення з відповідачів заборгованості було скасовано (а.с.7) З наведених обставин суд вбачає, що між сторонами існують фактичні договірні відносини, які регулюються зокрема Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року, відповідно п. 5 ч. 3 ст. 20 та п. 7 яких передбачають обовязок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги. На зазначені правовідносини поширюється і дія Закону України «Про захист прав споживачів». Відсутність письмового договору в цьому випадку не позбавляє споживачів обовязку щодо оплати за надані їм послуги. Крім того, п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає в тому числі й обовязок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 179 ЖК України користування квартирами в будинках житлово-будівельних кооперативів здійснюється з обов'язковим дотриманням Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року. Пункт 35 зазначених Правил передбачає обов'язок власників житлових приміщень своєчасно вносити плату за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги. Пункт 14 Правил також вказує, що оплата за користування наданими послугами проводиться безпосередньо власниками квартир. Крім цього, стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання за вимогою кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за увесь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлено договором або законом. Під індексом інфляції розуміється показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, отже норма ЦК України, яка регламентує сплату індексу інфляції за прострочення виконання грошового зобов'язання поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов'язання, яке визначене договором. 3 проценти річних є платою за користування чужими грошовими коштами, яка застосовується до особи, яка прострочила виконання грошового зобов'язання. Суд вважає за можливе застосувати до правовідносин, які склались, норми ст. 625 ЦК України, оскільки вони мають зобов'язальний характер, отже позовні вимог ТОВ«Житло-22» про стягнення штрафних санкцій підлягають задоволенню за період з 01.02.2011 року по 31.12.2014 року, та які згідно наданих розрахунків складають: 3 % річних у сумі 283 грн. 52 коп., та інфляційні витрати у розмірі 816 грн. 35 коп. Оскільки відповідачі передбачену плату не вносять, суд приходить до висновку, що вони тим самим порушують права позивача, у звязку із чим, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі, та стягнути з відповідачів на користь позивача суму заборгованості за комунальні послуги за період з 01.02.2011 року по 31.12.2014 року в розмірі 5\~125 грн. 21 коп., з урахуванням індексу інфляції у розмірі 816 грн. 35 коп., та трьох відсотків річних у розмірі 283 грн. 52 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК, в звязку з задоволенням позову, суд стягує з відповідачів на користь позивача судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі ст. 179 ЖК України, п. 5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року N 1875-IV, п.14, 35 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року, ст. 625 ЦК України,

Outcome: approved