Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та компенсаційних втрат частини заробітної плати. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що Рішеннями Краматорського міського суду від 22 квітня 2015 року і 15 вересня 2015 року по цивільним справам за позовом позивача до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі, вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку, задоволено у повному обсязі у загальній сумі 107629,89 грн. Ухвалою господарського суду Харківської області від 22 травня 2015 року порушено провадження у справі по заяві фізичних осіб, про визнання банкрутом товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Елавус ЛТД» Ухвалою господарського суду Харківської області від 23 червня 2015 року по справі № 922/3048/15 введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та введена процедура розпорядження майном боржника. Таким чином, станом на 23 червня 2015 року відповідач добровільно не розрахувався, судові рішення від 22.04.2015 і 15.09.2015 року не виконав. Позивач звернувся до господарського суду Харківської області з грошовими вимогами до відповідача у загальній сумі 107629,89 грн, які були розглянуті судом і внесені до реєстру кредиторів Ухвалою господарського суду Харківської області від 23 жовтня 2015 року. На час провадження і розгляду справи про банкрутство ТОВ фірма «Елавус ЛТД» господарським судом Харківської області, відповідач виплатив позивачу 14 грудня 2015 року грошові вимоги, згідно ухваленого реєстру кредиторів у загальній сумі 107629,89 грн, які мав виплатити станом на 23 червня 2015 року. Ухвалою господарського суду Харківської області від 15 січня 2016 року, провадження і дію мораторію на задоволення вимог кредиторів у справі про банкрутство ТОВ фірми «Елавус ЛТД» припинено. Затримка розрахунку відповідача з позивачем з 24 червня 2015 року по 14 грудня 2015 року склала 160 днів. Відповідач повинен виплатити середню заробітну плату за весь час затримки у розмірі 21600, 00 грн.. та компенсацію втрати частини заробітної плати у сумі 1166, 40 грн. Просить суд стягнути з відповідача на його користь суму середнього заробітку за час затримки розрахунку з 24 червня 2015 року по 14 грудня 2015 року у сумі 21600, 00 грн. та суму компенсаційних втрат частини заробітної плати (інфляційні збитки) у сумі 1166,40 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі. 21 квітня 2016 року представник відповідача надіслав на адресу суду заперечення проти позову, в яких просив у позові відмовити у повному обсязі, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що позовні вимоги позивача не обґрунтовані та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Грошова вимога [PERSON] про стягнення додаткових грошових коштів згідно ст.117 КЗпП України, не була заявлена у справі №922/3048/15 упродовж строку, встановленого для їх подання, тобто не є конкурсною вимогою. Згідно з заочним рішенням Краматорського міського, суду Донецької області від 22.04.2015р. у справі № 234/2954/15-ц та заочним рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 15.09.2015р. у справі №234/10119/15- присуджено стягнути з ТОВ ФІРМА «ЕЛАВУС ЛТД» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в розмірі 20 543,47грн., середній заробіток за весь кас затримки розрахунку, в сумі 5 682,18грн., суму вихідної допомоги у розмірі трьох посадових окладів в сумі 14 479, 20грн., суму середнього заробітку за час затримки розрахунку з 06 березня но 22 -червня 2015 року у розмірі 17 858,28 гривень та сума компенсаційних втрат частини заробітної плати (інфляційні збитки) з січня по травень 2015р. у сумі 49 066,76 гривень. Копії судових рішень і виконавчих листів позивач залучив у матеріали .справи. Ухвалою Господарського суду Харківської області у справі №922/3048/15 було визнано кредиторські вимоги.: [PERSON] до ТОВ ФІРМА «ЕДАВУС ЛТД»» у розмірі 107 629,89 гри, Ухвалою Господарського суду Харківської області від 23.10.2015р. у справі №922/3048/15 з кредиторською вимогою [PERSON] у розмірі 107 629,89 грн. фактично виконані у грудні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР НЕРУХОМ0СТІ-РІДНА УКРАЇНА», як представником засновників Боржника, в порядку ст. 528 ЦК України. Ухвалою Господарського суду Харківської області від 15.01.2016р. у справі №922/3048/15 провадження у справі про банкрутство ТОВ ФІРМА «ЕЛАВУС ЛТД»» припинено, у зв'язку зі задоволенням всіх кредиторських вимог, у т.ч. сум відповідальності (фінансових санкцій підприємства) які згідно ст. 117 КЗпП України були заявлені у справі про банкротство. Необхідно зазначити, що 4.1 ст.2-33. КЗпП України визначено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення- в місячний строк з дня вручення наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Згідно ч. 1 ст. 233 КЗпП України [PERSON] повинен був дізнатися про порушення свого права, і подати до суду відповідні позовні вимоги про виплату компенсації за порушення строків її виплати, на моменту публікації оголошення у справі № 922/3048/15 про банкрутство ТОВ фірма «Елавус ЛТД» за № 19448 від 24.06.2015 року. Зважаючи на вищевикладене, позовна давність за вимогою [PERSON] про притягнення до відповідальності відповідача за порушення строків виплати, закінчила свій перебіг щонайменше 24 вересня 2015 року (через три місяці з моменту публікації оголошення у справі № 922/3048/15 про банкрутство ТОВ фірма «Елавус ЛТД» за № 19448 від 24.06.2015 р.) ТОВ фірма «Елавус ЛТД» вважає, що відсутні підстави для притягнення відповідача до відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП. Позовні вимоги про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, що наведені у позовній заяві [PERSON], здійснені без урахування показників приросту індексу споживчих цін та без урахування методології здійснення розрахунку, що наведений у додатку до постанови КМУ від 21 лютого 2001 року № 159. Таким чином, наведений позивачем розрахунок компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати повністю не відповідають вимогам порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою КМУ від 21.02.2001 року № 159 відповідній методиці розрахунку, а розрахункові дані не підтверджені належними і допустимими доказами. На підставі викладеного просили у позові відмовити. Вважають, що позовні вимоги є не обґрунтованими та такими, що не відповідають діючому трудовому законодавству, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У судове засідання представник відповідача не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Клопотань про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вислухавши позивача, проаналізувавши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з протоколу загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Елавус ЛТД» від 27 червня 2014 року, [PERSON] призначено директором товариства та згідно наказу 01 липня 2014 року він приступив до виконання обов'язків директора товариства. (а.с. 31, 32,33) Згідно наказу від 30 грудня 2014 року [PERSON] склав повноваження директора ТОВ фірма «Елавус ЛТД» в зв'язку з погіршенням стану здоров'я. (а.с. 34) Згідно копії заочного рішення Краматорського міського суду Донецької області від 22 квітня 2015 року, з ТОВ фірма «Елавус ЛТД» на користь [PERSON] стягнуто заборгованість по заробітній платі в розмірі 20543,47 грн, суму вихідної допомоги у розмірі трьох посадових окладів в сумі 14479,20 грн та середній заробіток за весь час затримки розрахунку в сумі 5682, 18 грн. (а.с.4-5) На підставі вказаного рішення було видано виконавчий лист. (а.с. 6) Згідно копії заочного рішення Краматорського міського суду Донецької області від 15 вересня 2015 року, з ТОВ фірма «Елавус ЛТД» на користь [PERSON] стягнуто сума середнього заробітку за час затримки розрахунку з 06 березня по 22 червня 2015 року у розмірі 17858,28 грн та сума компенсаційних втрат частини заробітної плати (інфляційні збитки) у сумі 49066,76 грн. (а.с.7-8) Ухвалою господарського суду Харківської області від 22 травня 2015 року порушено провадження у справі по заяві фізичних осіб, про визнання банкрутом товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Елавус ЛТД» (а.с. 10-11) Ухвалою господарського суду Харківської області від 23 червня 2015 року по справі № 922/3048/15 введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та введена процедура розпорядження майном боржника. (а.с. 12-17) Ухвалою господарського суду Харківської області від 23 жовтня 2015 року, грошові вимоги позивача [PERSON] до ТОВ фірма «Елавус ЛТД» були внесені судом до реєстру кредиторів. (а.с. 18-21). Ухвалою господарського суду Харківської області від 15 січня 2016 року, припинено провадження у справі № 922/3038/15 про банкрутство ТОВ фірма «Елавус ЛТД». (а.с. 22-26) Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно із частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. За змістом статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв'язку з положеннями статтей 117, 237 1 роз'яснив, що за статтею 47 Кодексу роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117Кодексу ,тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз наведених норм матеріального права з урахуванням висновків, що викладені в Рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012, дає підстави вважати, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Таким чином, невиконання рішення суду про стягнення на користь звільненого працівника недоплаченої заробітної плати є підставою для покладенні на власника або уповноваженого ним органу відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП, за весь період невиплати цієї заробітної плати, оскільки вимоги звільненого працівника щодо її виплати є трудовим спором і регулюються нормами трудового права. Як встановлено, у судовому засіданні, позивач звернувся до господарського суду Харківської області з грошовими вимогами до відповідача у загальній сумі 107629,89 грн, які були розглянуті судом і внесені до реєстру кредиторів Ухвалою господарського суду Харківської області від 23 жовтня 2016 року. Відповідач виплатив позивачу грошові вимоги 14 грудня 2015 року у загальній сумі 107629,89 грн., які мав виплатити станом на 23 червня 2015 року. Ухвалою господарського суду Харківської області від 15 січня 2016 року, провадження і дію мораторію на задоволення вимог кредиторів у справі №922/3048/15 про банкрутство ТОВ фірми «Елавус ЛТД» припинено. Таким чином, затримка розрахунку відповідача з позивачем з 24 червня 2015 року до 14 грудня 2015 року, склала 160 днів. Тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума середнього заробітку за весь час затримки у сумі 21600,00 грн. (135,29 середньоденна заробітна плата х 160 днів). Згідно статті 34 України «Про оплату праці» встановлено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1427, компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи, починаючи з 1 січня 1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги за цей період зріс більш як на один відсоток. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати за відповідний місяці на коефіцієнт приросту споживчих цін. Затримка виконання розрахунку складає більше ніж шість місяців, а індекс інфляції за цей період склав більш ніж один відсоток. Сукупний індекс інфляції розраховується за формулою: II с = (II 1:100)х(ІІ 2 : 100) х (II 3 : 100) х...(ІІ Z : 100) де II 1- індекс інфляції за перший місяць прострочення, II 2 - індекс інфляції за другий місяць прострочення, II Z - індекс інфляції за останній місяць прострочення У зв'язку з чим, з урахуванням затримки розрахунку і інфляційних процесів за 160 календарних дня, інфляційні витрати складають: II с = ІІ6 (100,4:100) х ІІ9 (102,3:100) х ІІ 11 (102,0: 100) х ІІ12 (100,7 :100) II с = 1,004 х 1,023 х 1,02 х 1,007 = 1, 054 Тобто сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції складає: 21 600,00 грн. х 1,054 = 22 766,40 грн. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Елавус ЛТД» про стягнення нарахованого середнього заробітку за час затримки розрахунку та компенсаційних втрат частини заробітної плати підлягають задоволенню у повному обсязі. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, то позивач при пред'явленні позову був звільнений від сплати судового збору, то ці витрати , відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягнення з відповідача на користь держави в сумі 227,66 грн.

Outcome: approved