Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 26.08.2011 року відповідач отримав кредит у розмірі 2 700грн. 00коп. Зазначає, що відповідач не виконував умов кредитного договору належним чином, внаслідок чого станом на 18.02.2018 року утворилась заборгованість перед банком в сумі 12 810грн. 80коп. На підставі викладеного, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 12 810грн. 80коп. за кредитним договором №б/н від 26.08.2011 року, а також стягнути з відповідача судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, від нього до суду надійшла заява, в даній заяві просить суд справу розглядати в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідач не зявився, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, суд про причини неявки не повідомив. В наслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу в його відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача надав суду докази на підтвердження своїх доводів щодо позовних вимог. Судом встановлено, що 26.08.2011 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір за № б/н. Згідно даного договору відповідач отримав кредит у розмірі 2 700грн. 00коп. /а.с.11-28/. Відповідно до ст.526 ЦК України, - зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з розрахунку заборгованості, в наслідок несвоєчасного виконання зобовязання, відповідач станом на 18.02.2018 року, заборгував перед банком борг в сумі 12 810грн. 80коп., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 1251грн. 26коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 1814грн. 92коп., нараховано пені 8658грн. 39коп., а також штраф (фіксована частина) 500грн. 00коп., штраф (процентна складова) 586грн. 23коп. /а.с.7-10/. Однак, при визначенні суми стягнення, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитом в сумі 11 724грн. 57коп. виходячи з наступного. Відповідно достатті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина другастатті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннямистатті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно достатті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених устатті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладений у справі №6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року. Таким чином, у звязку з тим, що суд стягує з відповідача пеню, позовні вимоги у частині стягнення штрафу в сумі 1086грн. 23коп. з відповідача задоволенню не підлягають, тому сума, що підлягає стягненню з відповідача становить 11 724грн. 57коп. Дослідивши матеріали справи в судовому засіданні суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: partial