Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості та відшкодування заподіяної моральної шкоди, посилаючись на те, що 02.04.2007 року позивач та відповідач уклали усний договір позики, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу позику в сумі 350 000,00 грн., яку відповідач зобов'язувався повернути 02.09.2007 року. Факт укладення договору позики та отримання відповідачем грошових коштів підтверджується розпискою від 02.04.2007 року. Однак, у визначений розпискою строк сума позики відповідачем повернута не була. Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням повернути зазначену суму позики але відповідачем грошові кошти повернуто не було. Крім того, позивач зазначає, що в діях відповідача вбачає ознаки шахрайства, оскільки він не виконує своїх зобов'язань щодо повернення суми позики, у зв'язку з чим позивач звернувся до правоохоронних органів із заявою про злочин, однак в порушенні кримінальної справи було відмовлено, проте встановлено факт отримання грошових коштів відповідачем. Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобов'язань, позивач просить суд стягнути з відповідача суму позику в розмірі 350 000,00 грн. та заподіяну моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник позивача звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Третя особа в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи судом повідомлялася. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 02.04.2007 року позивач та відповідач уклав усний договір позики відповідно до умов якого, позивач надав відповідачу кошти в розмірі 350 000 грн. зі строком повернення до 02.09.2007 року. На підтвердження укладення зазначеного вище договору позики відповідач надав позивачу розписку з власним підписом. У визначену сторонами дату повернення коштів відповідач своїх зобов'язань не виконав, грошові кошти не повернув, чим порушив взятий на себе обов'язок. У зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань щодо повернення суми позики, позивач звернувся до правоохоронних органів із заявою про злочин, однак постановою Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 17.11.2007 року позивачу було відмовлено в порушенні кримінальної справи (а.с.10, Том 1). До початку розгляду судом справи по суті, як на підставу для відмови в задоволенні позовних вимог відповідач посилався на те, що він не укладав з позивачем договору позики, розписки не писав, а підпис, який міститься в розписці від 02.04.2007 року виконаний не ним, тому наполягав на проведенні судової почеркознавчої експертизи. Також, як на підставу для проведення судової експертизи відповідач вказував на те, що матеріали справи містять висновок №103 судово - почеркознавчої експертизи (т.2. а.с. 18 - 20) відповідно до якого, експерт не зміг встановити ідентичність підпису відповідача на розписці від 02.04.2007 року та вказав на те, що підпис третьої особи, яка є дружиною відповідача, та підпис якої міститься в розписці виконано не нею. Крім цього зазначав, що згідно висновку спеціаліста від 23.01.2012 року №1/46 ні він ні третя особа не підписували зазначену вище розписку. Відповідно до ухвали суду від 21.01.2014 року по даній справі було призначено судово - почеркознавчу експертизу та відповідно до висновку експерта №1356/1357/14-32 від 24.03.2014 року щодо результатів проведення зазначеної експертизи, підпис від імені [PERSON] в розписці від 02.04.2007 року виконаний самим [PERSON], підпис від імені [PERSON] в розписці від 02.04.2007 року виконаний не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням підпису [PERSON], рукописний текст у розписці від 02.04.2007 року виконаний [PERSON].(а.с.219-223, Том 3). Фактично аналогічний висновок міститься у висновку експерта №403 від 18.11.2011 року (т.2 а.с. 201 - 208), який проводився на підставі ухвали Апеляційного суду м. Києва від 19.10.2010 року. За таких обставин, суд не приймає до уваги твердження відповідача про те, що він не має договірних відносин з позивачем. Крім цього, суд звертає увагу на те, що під час розгляду справи судом було виявлено факт того, що після повернення справи з експертної установи та після ознайомлення із матеріалами справи представника позивача та відповідачем, невідомою особою, з другого тому справи було вирвано два перші аркуші справи, на одному із яких містився оригінал боргової розписки відповідача. По даному факту комісією Оболонського районного суду м. Києва було проведено службову перевірку та зроблено висновок про направлення матеріалів службової перевірки до Прокуратури Оболонського району м. Києва для внесення до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань та проведення досудового розслідування. Про виявлення судом відсутності в матеріалах справи оригіналу боргової розписки відповідача та необхідність проведення службової перевірки, сторони були повідомлені в судовому засіданні, яке відбувалося 04.06.2014 року. Після зазначеного засідання, відповідач та третя особа в судове засідання не з'явилися. Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Згідно із ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 1047 ЦК України визначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким, чином, суд вважає, що позовні вимоги в частині повернення суми позики підлягають задоволенню, оскільки відповідач не виконав своїх зобов'язань перед позивачем щодо своєчасно повернення вказаних грошових коштів. Щодо стягнення з відповідача моральної шкоди, то суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Враховуючи ту обставину, що відповідач своїми діями тривалий час порушує права позивача суд вважає правильним стягнути з відповідача на користь позивача завдану йому моральну шкоду сумі 5 000,00 грн., оскільки розмір моральної шкоди, який просить стягнути позивач суд вважає завищеним, а розмір відшкодування моральної шкоди визначений судом, повністю відповідає характеру та обсягу моральних страждань позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial