Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Івашківської сільської ради Кодимського району Одеської області та Кодимської РДА Одеської області про визнання недійсним\~розпорядження голови Кодимської райдержадміністрації Одеської області №110 від 12.02.2004 року в частині передачі земельної частки (паю) в натурі та видачі Державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] ,\~визнання недійсним Державного акту серії ІОД №008042 на право приватної власності на землю, виданого 31.03.2004 року Кодимською РДА Одеської області про передачу [PERSON] у приватну власність земельної ділянки площею 1,19 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Івашківської сільської ради Кодимського району Одеської області та визнання за ним в порядку спадкування права на земельну частку (пай) розміром 2,39 умовних кадастрових гектарів на території Івашківської сільської ради Кодимського району Одеської області відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданого на ім`я [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач зазначає, що являється спадкоємцем за законом та прийняв спадщину, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, оскільки Державний акт на право приватної власності на землю був виданий на ім`я [PERSON] вже після її смерті. В зв`язку з цим позивач позбавлений можливості захистити своє порушене право в позасудовому порядку, просив позов задовольнити. В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі. Представники відповідачів в судове засідання не з`явилися, надавши до суду клопотання в яких просять розглянути справу у їх відсутність. Позовні вимоги визнають. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до положень ч.4ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили, що таке визнання суперечить вимогам закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. У п. 1\~постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування»\~роз`яснено, що у разі відкриття спадщини до 01.01.2004 застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила\~Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до п.5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. При вирішені даного спору, суд приходить до висновку, що до застосування підлягають норми Цивільного кодексу України, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, оскільки пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують\~існувати після набрання ним чинності. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220 ЦК України). У відповідності до положень ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Позивач [PERSON] , як спадкоємець за законом після померлої [PERSON] , прийняв спадщину, що підтверджується повідомленням Кодимської районної державної нотаріальної контори №611/02-14 від 14.05.2019 року. Однак, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, право власності на яку посвідчене державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , оскільки зазначений державний акт був виданий після смерті [PERSON] . Згідно ч.1 ст.125 ЗК України\~(в редакції чинній на момент відкриття спадщини) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації, а відповідно до\~ч.1 ст.126 ЗК України\~право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Згідно розпорядження голови Кодимської РДА Одеської області №110 від 12.02.2004 року [PERSON] , яка померла [INFO] , передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,19 га на території Івашківської сільської ради Кодимського району Одеської області та 31.03.2004 року видано державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , тобто через 8 місяців після смерті спадкодавця. Згідно ч.1 ст.25 ЦК України, здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Згідно ч.4 ст.25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Отже, в судовому засіданні встановлено, що земельну ділянку передано [PERSON] у приватну власність вже після припинення її цивільної правоздатності. Таким чином, розпорядження голови Кодимської РДА Одеської області №110 від 12.02.2004 року в частині передачі [PERSON] у приватну власність земельної ділянки площею 1,19 га на території Івашківської сільської ради Кодимського району Одеської області та виданий на її ім`я державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] є незаконними та підлягають скасуванню. У постанові від 22 травня 2013 року № 6-33цс13 Верховний суд України висловив правову позицію про те, що державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що суб`єкт, право якого порушене може захистити його у конкретний спосіб, що способами захисту прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна або припинення правовідношення; суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. З урахуванням викладеного, позовні вимоги щодо визнання недійсним розпорядження голови Кодимської райдержадміністрації Одеської області №110 від 12.02.2004 року в частині передачі земельної частки (паю) в натурі та видачі Державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] та визнання недійсним Державного акту серії ІОД №008042 на право приватної власності на землю, виданого 31.03.2004 року Кодимською РДА Одеської області про передачу [PERSON] у приватну власність земельної ділянки площею 1,19 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Івашківської сільської ради Кодимського району Одеської області підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги про визнання за позивачем в порядку спадкування права на земельну частку (пай) суду зазначає наступне. В судовому засіданні було встановлено, що позивач, як спадкоємець за законом прийняв спадщину після смерті [PERSON] . Із листа відділу у Кодимському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області №65/109-20 від 20.03.2020 року та довідки Івашківської сільської ради Кодимського району Одеської області №02-14/264 від 26.09.2019 встановлено, що [PERSON] належало право на земельну частку (пай), розміром 2,39 умовних кадастрових гектарів на території Івашківської сільської ради Кодимського району Одеської області, посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданим 19.02.1997 року та зареєстрованим в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №563.\~ У відповідності до положень ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, тобто і в порядку спадкування, а тому, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання в порядку спадкування права на земельну частку (пай) підлягає задоволенню.

Outcome: approved