Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Львівська дистрибюційна компанія» та товариства з обмеженою відповідальністю «Львівська майстерня солодощів» про стягнення заборгованості. В обгрунтування поданого позову покликається на те, що 13 квітня 2016 року між фізичною особою [PERSON] та [PERSON] з обмеженою відповідальністю «ЛЬВІВСЬКА ДИСТРИБЮЦІЙНА КОМПАНІЯ» (надалі Позичальник) укладено Договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) б/н від 13.04.2016 року (надалі Договір) (додаток № 2), відповідно до умов якого [PERSON] Позичальнику надано позику у розмірі 1\~000\~000, 00 (один мільйон) гривень на термін 91 день з моменту, зазначеного у п. 2.3 Договору. У відповідності до умов Договору Позичальник зобовязаний, зокрема, повернути поворотну фінансову допомогу у встановлений договором строк. Надання фізичною особою [PERSON] поворотної фінансової допомоги підтверджується платіжним дорученням № 1 від 14.04.2016 року про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги, виданим ПАТ «Юнісон Банк». 11 квітня 2017 року між фізичною особою [PERSON], фізичною особою [PERSON] та [PERSON] з обмеженою відповідальністю «ЛЬВІВСЬКА ДИСТРИБЮЦІЙНА КОМПАНІЯ» було укладено Додаткову угоду № 1 від 11.04.2017 року до Договору (додаток № 4), відповідно до якої Первісний кредитор [PERSON] передає усі свої права та обовязки за Договором, а Кредитор [PERSON] приймає такі права та обовязки. Позивач зазначає, що 12 квітня 2017 року між ним та [PERSON] з обмеженою відповідальністю «ЛЬВІВСЬКА МАЙСТЕРНЯ СОЛОДОЩІВ» було укладено Договір поруки № 1 від 12 квітня 2017 року, відповідно до умов якого Поручитель поручається перед Кредитором за виконання всіх зобовязань Позичальника, що виникли на підставі Договору. Однак у вказаний строк до 14.07.2016 року відповідач суми позики не повернув. Таким чином, станом на 19.02.2018 року позивачем нараховано інфляційне збільшення суми боргу та суму трьох процентів річних від простроченої суми за період з 15.07.2016 року по 19.02.2018 року, що відповідно становить згідно з доданим розрахунком: 235\~229, 31 гривень; 50\~547, 95 гривень. Таким чином, просить позов задоволити. Позивач у судове засідання не зявився, оскільки подав заяву, в якій просив суд проводити розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить такі задоволити. Представники відповідачів [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Львівська дистрибюційна компанія» та [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Львівська майстерня солодощів» у судове засідання не зявилися, хоча про час, дату та місце проведення судового засідання неодноразово повідомлялися належним чином. Проте, до суду повернулися конверти за закінченням терміну зберігання. /а.с.81, 82, 87, 89, 100,101/. Крім того, виклик відповідачів до суду був здійснений через оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України (через веб сайт Галицького районного суду м.Львова). /а.с.99/. Тому, суд вважає, що справу можливо слухати у відсутності відповідачів, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст.\~1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) у власність грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) у строк та порядку, що встановлені договором. У відповідності до частини першої та третьої ст.1049\~ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передавання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківські рахунки. Суд встановив, що 13 квітня 2016 року між фізичною особою [PERSON] та [PERSON] з обмеженою відповідальністю «ЛЬВІВСЬКА ДИСТРИБЮЦІЙНА КОМПАНІЯ» укладено Договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) б/н від 13.04.2016 року, відповідно до умов якого [PERSON] Позичальнику надано позику у розмірі 1\~000\~000, 00 (один мільйон) гривень на термін 91 день з моменту, зазначеного у п. 2.3 Договору. У відповідності до умов Договору Позичальник зобовязаний, зокрема, повернути поворотну фінансову допомогу у встановлений договором строк. /а.с.5-8/. Відповідно до п. 2.3. Договору поворотна фінансова допомога надається у строк до 14 квітня 2016 року. Згідно з п. 2.6 Договору, поворотна фінансова допомога надається на термін 91 день з моменту, зазначеного у п. 2.3. Відповідно, поворотна фінансова допомога підлягає поверненню у термін 91 день з 14 квітня 2016 року, а саме до 14 липня 2016 року. Надання фізичною особою [PERSON] поворотної фінансової допомоги підтверджується платіжним дорученням № 1 від 14.04.2016 року про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги, виданим ПАТ «Юнісон Банк» /а.с.9/. 11 квітня 2017 року між фізичною особою [PERSON], фізичною особою [PERSON] та [PERSON] з обмеженою відповідальністю «ЛЬВІВСЬКА ДИСТРИБЮЦІЙНА КОМПАНІЯ» було укладено Додаткову угоду № 1 від 11.04.2017 року до Договору, відповідно до якої Первісний кредитор [PERSON] передає усі свої права та обовязки за Договором, а Кредитор [PERSON] приймає такі права та обовязки. /.а.с10/. Крім цього, 12 квітня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] з обмеженою відповідальністю «ЛЬВІВСЬКА МАЙСТЕРНЯ СОЛОДОЩІВ» (надалі Поручитель) було укладено Договір поруки № 1 від 12 квітня 2017 року, відповідно до умов якого Поручитель поручається перед Кредитором за виконання всіх зобовязань Позичальника, що виникли на підставі Договору. /а.с.11-12/. Відповідно до п.3.1. Договору поруки, Поручитель та Позичальник несуть солідарну відповідальність перед Кредитором за неналежне виконання Позичальником зобовязань за Договором. Однак у вказаний строк до 14.07.2016 року відповідач суми позики не повернув. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON], 07.02.2018 року звертався до ТзОВ «Львівська дистрибюційна компанія» та ТзОВ «Львівська майстерня солодощів» з повідомленнями-вимогами про добровільне погашення заборгованості, проте жодної відповіді ним отримано не було./а.с.15, 17/ Таким чином, станом на 19.02.2018 року позивачем нараховано інфляційне збільшення суми боргу та суму трьох процентів річних від простроченої суми за період з 15.07.2016 року по 19.02.2018 року, що відповідно становить згідно з доданим розрахунком (додаток № 6): 235\~229, 31 гривень; 50\~547, 95 гривень. Відповідно до вимог ст.526\~ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобовязань. Відповідно до ст.610\~ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно зі ст.612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. Відповідно до ст.1050\~ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України). Отже, будь-яке зобовязання, яке зводиться до сплати грошей, є грошовим зобовязанням незалежно від правових підстав його виникнення і в разі його порушення підлягає застосуванню ч. 2 ст. 625 ЦК України. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Щодо методики нарахування суми індексу інфляції, слід зазначити, що згідно Інформаційного листа ВГС України від 17.07.2012\~р. №\~01-06/928/2012\~р. «Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справи окремих норм матеріального права», сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція - постанова Вищого господарського суду України від 05.04.2011 № 23/466 та лист Верховного Суду України «Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» від 03.04.1997 № 62-97р). При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. Таким чином, суд приймає до уваги наявний в матеріалах справи розрахунок суми заборгованості за договором про надання поворотної фінансової допомоги б/н від 13.04.2016 р./а.с.13-14/, згідно якого інфляційні нарахування на суму боргу, за період з 15.07.2016 року до 31.01.2018 року, становлять у сумі: 235 229,31 грн.; Проценти річних від простроченої суми, за період з 15.06.2016 року до 19.02.2018 року, у сумі: 50 547,95 грн. Загальна сума заборгованості становить 1\~000 000, 00 (основна сума боргу) + 235\~229, 31 (сума інфляційних нарахувань) + 50\~547,95 (сума трьох процентів річних) = 1\~285 777, 26 гривень. Відтак, з врахуванням наведеного, а також те, що в матеріалах справи є достатньо доказів для ухвалення рішення про задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованість в розмірі 1285777,26 грн. (один мільйон двісті вісімдесят пять тисяч сімсот сімдесят сім гривень двадцять шість копійок), з яких 1000000 грн. основна сума боргу; 235229,31 грн. інфляційне збільшення суми; 50547,95 грн. сума трьох процентів річних від простроченої суми. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Згідно квитанції № 51 від 19.02.2018 р. /а.с.1/ позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 8810,00 грн. Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то і сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача у повному обсязі. При вирішенні питання щодо стягнення судового збору суд враховує Постанову Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 р., відповідно до якої солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачене, а тому вважаю за необхідне з кожного із відповідачів стягнути на користь позивача 4405,00\~грн.судового збору

Outcome: approved