Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з неї заборгованості за договором позики. У підтвердження своїх позовних вимог зазначає, що між ним та відповідачем 04 квітня 2014 року було укладено договір позики на суму 500 доларів США та 1500,00 грн. На підтвердження договору позики, відповідач надала йому розписку, у якій зобов'язалася повернути борг до 01 червня 2014 року. Однак до вказаного строку відповідач грошові кошти не повернула. На прохання позивача про добровільну сплату заборгованості ніяким чином не відреагувала. У зв'язку з цим, позивач просить стягнути з відповідача суму боргу на загальну суму 7365,00 грн., моральну шкоду в розмірі 3000,00 грн., витрати на послуги адвоката у розмірі 1500,00 грн., а також судові витрати по справі в розмірі 243,60 грн. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеним у позові, а також зазначив, що після подачі позову до суду відповідач повернула йому 1200,00 грн. Відповідач до судового засідання не з'явилася, про час, дату та місце слухання справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, тому суд вважає можливим зі згоди позивача провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами було укладено договір позики від 04 квітня 2014 року, відповідно до якого відповідач взяла в борг у позивача 500 доларів США та 1500,00 грн., що підтверджується розпискою відповідача, в якій остання зобов'язалася повернути вищевказану суму до 01 червня 2014 року. Але до теперішнього часу свої зобов'язання в повному обсязі не виконала, після пред'явлення позову повернула позивачу 1200 грн.. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Згідно зі змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК). Як передбачено ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Беручи до уваги часткову сплату відповідачем боргу, а саме в розмірі 1200,00 грн., суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу в межах заявлених вимог розмірі 6165,00 грн. В частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в сумі 3000,00 грн. позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки дані правовідносини відповідно до діючого законодавства не передбачають стягнення моральної шкоди. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 243,60 грн. В іншій частині судові витрати, а саме витрати на правову допомогу, стягненню з відповідача не підлягають, оскільки вони не підтверджені суду належними та допустимими доказами відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України.

Outcome: partial