Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, зазначивши , що 21.06.2006 року між ним та відповідачем [PERSON] ( далі: відповідач-1) було укладено договір №МК-55-06 про отримання кредиту в розмірі 6200 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом до 19.06.2009 року. В забезпечення виконання договору позивачем було укладено договір поруки з відповідачем [PERSON] (далі: відповідач-2), яка виступила поручителем відповідача-1 . Відповідач-1 своїх обовязків згідно укладеного договору не виконує, станом на 09.10.2015 року має заборгованість в сумі 10578,76 доларів США, яка складається з заборгованості по кредиту в сумі 2148,80 доларів США, заборгованості по відсотках за користування кредитом в сумі 3554,56 доларів США, пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором в сумі 4875,40 доларів США. Рішенням Коростенського міськрайонного суду від 13.02.2013 року частина заборгованості в сумі 6801,03 доларів США була стягнута з відповідачів. Позивач просить стягнути з відповідачів солідарно на його користь заборгованість в сумі 3777,73 доларів США, що еквівалентно 80427,87 грн., та понесені судові витрати . В судове засідання позивач не з'явився, надав письмову заяву про розгляд справи в його відсутність на підставі наданих письмових документів, свої вимоги підтримав з зазначених в позовній заяві підстав та просив їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не прибули, подали письмові заперечення та заяву про розгляд справи в їх відсутність. Позовні вимоги не визнали, зазначили, що попереднім судовим рішенням з них було стягнуто заборгованість, тому звернення з даним позовом є безпідставним, заявили клопотання про застосування позовної давності, в позові просили відмовити. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що між сторонами виникли договірні правовідносини в сфері кредитування . 21.06.2006 року між позивачем та відповідачем-1 було укладено договір №МК-55-06 про отримання кредиту в розмірі 6200 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом до 19.06.2009 року. Відповідно до п.2.2.2,2.2.3,2.2.7 даного договору відповідач зобовязаний погасити заборгованість по кредиту в повному обсязі, сплатити нараховані за весь період відсотки та пеню. 21.06.2006 року позивачем з відповідачем-2 укладено договір поруки, згідно якого вона виступила поручителем відповідача-1. Відповідно до п.2 укладеного договору, поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобовязань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник. Порука за цим договором діє до повного виконання зобовязання за кредитною угодою. Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 13.02.2013 року по справі №2-1511/12 з відповідачів в солідарному порядку була стягнула заборгованість по договору №МК-55-06 від 21.06.2006 року в сумі 6801,03 доларів США, яка складалась з заборгованості по кредиту в сумі 2148,80 доларів США, заборгованості по відсотках за користування кредитом в сумі 2551,78 доларів США, пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором в сумі 2100,45 доларів США. За вказаним позовом позивач просить стягнути подальше утворену заборгованість за договором в сумі 3777,73 доларів США, яка складається з 1002,78 доларів США заборгованості по відсотках за користування кредитом (3554,56 2551,78 дол.), 2774,95 доларів США пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором (4875,40-2100,45 дол.). Відповідачі заперечили проти позовних вимог, посилаючись на те, що вимоги позивача безпідставні, оскільки вже існує судове рішення в спорі між ними. Відповідно до правової позиції ВСУ в справі №6-1206цс15 наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкції, передбачених умовами договору та ЦК України. Тому заперечення відповідачів не є підставою для відмови в позовних вимогах. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит на сплатити проценти. Ст.554 ЦК України передбачає солідарну відповідальність поручителя та боржника перед кредитором в разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою. Згідно ст.258 ЦК України до вимоги про стягнення неустойки (штрафу,пені) застосовується позовна давність в один рік. Звернувшись з вимогою про стягнення неустойки 27.10.2015 року позивач пропустив строк позовної давності, про застосування якого заявили відповідачі, оскільки заборгованість за пенею, про стягнення якої заявлено вимогу, обраховується з 23.06.2012 року (попереднім судовим рішенням стягнуто заборгованість станом на 22.06.2012 року, строком виконання зобовязання було визначено 19.06.2009 року). Тому з даною вимогою позивач мав звернутись до 23.06.2013 року. За таких обставин, вимога про стягнення пені задоволенню не підлягає за пропуском строку позовної давності. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідачі належно не виконують прийняті на себе зобовязання щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, що є підставою для стягнення з них в солідарному порядку заборгованості за вказаним зобовязанням. Таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судові витрати стягуються з відповідачів відповідно до частини задоволених вимог (вимоги задоволено на 26,5%). На підставі викладеного ,

Outcome: partial