Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди. В позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог посилався на те, що [INFO] в прямому ефірі на телеканалі ТРК «Місто» в рубриці «[INFO]» голова комісії з реорганізації Інспекції з питань захисту прав споживачів у Полтавській області, виконуючий обов'язки начальника Держспоживінспекції у Полтавській області [PERSON] публічно безпідставно звинуватив [PERSON] в здійснені тиску та залякуванні працівників Держспоживінспекції у Полтавській області, у сприянні корупційній діяльності [PERSON], озвучивши наступну інформацію: «Нажаль в покриванні корупційній та кримінальній відповідальності досить активну участь бере громадський активіст [PERSON], який намагається психологічним тиском залякувати працівників інспекції». Такі твердження принижують його честь, гідність і ділову репутацію, підривають авторитет та завдають моральної шкоди. Тому позивач просив суд визнати недостовірною інформацію відносно [PERSON], поширену [PERSON] як посадовою особою Інспекції з питань захисту прав споживачів у Полтавській області, правонаступником якої є Головне управління Держпродспоживслужби в Полтавській області, [INFO] у прямому ефірі рубрики «[INFO]» на телеканалі ТРК «Місто» у зверненні до телеглядачів, а саме: «... в покриванні корупційній та кримінальній відповідальності досить активну участь бере громадський активіст [PERSON], який намагається психологічним тиском залякувати працівників інспекції». Зобов'язати Головне управління Держпродспоживслужби в Полтавській області та [PERSON] не пізніше наступного дня від набрання рішення суду у даній справі законної сили, спростувати недостовірну інформацію шляхом публічного виступу на місцевому телеканалі ТРК «Місто» із відповідною заявою. Також просив суд стягнути з Головного управління Держпродспоживслужби у Полтавській області та [PERSON] на його користь в солідарному порядку 60000,00 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди. В судовому засіданні позивач [PERSON] свій позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. При цьому посилався на обставини, що викладені в позовній заяві. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов також підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив, в його задоволенні просив відмовити, посилаючись на безпідставність позовних вимог. Представники відповідача ГУ «Держпродспоживслужби» Голбан К.Т., Марченко І.Ю. в судовому засіданні проти позову також заперечували та просили відмовити в задоволенні позовних вимог. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що вказаним виступом на ТРК «Місто» відповідач [PERSON] порушив і його право, яке він в даний час захищає у суді. Вважає, що порушення права позивача в повній мірі знайшло своє підтвердження в судовому засіданні. У зв'язку з цим позов просив задовольнити. Третя особа - ТРК «Місто» - в судове засідання свого представника не направила, клопотань щодо відкладення розгляду справи не подавала. Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника третьої особи. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] в прямому ефірі на телеканалі ТРК «Місто» в рубриці «[INFO]» взяв участь [PERSON], який станом на [INFO] виконував обов'язки голови комісії з припинення Інспекції з питань захисту прав споживачів у Полтавській області та виконував обов'язки начальника Держспоживінспекції у Полтавській області (т.1, а.с.5). Виступаючи в прямому ефірі [PERSON] повідомив наступне: «Нажаль в даній покриваній корупційній та кримінальній відповідальності досить активну участь бере громадський активіст [PERSON], який намагається психологічним тиском залякувати працівників інспекції». Вказаний вислів не містив імені та по батькові «громадського активіста [PERSON]», але судом встановлено, що він стосувався саме позивача у справі - [PERSON]. Враховуючи, що наведена вище інформація відповідачем доведена до невизначеної кількості осіб через телевізійну передачу, є підстави стверджувати про її розповсюдження. В той же час внаслідок помилки та особливостей мовлення відповідача дана фраза фактично позбавлена змісту, оскільки не існує поняття «покриваної корупційної та кримінальної відповідальності». Вирішуючи позовні вимоги про визнання інформації недостовірною, суд має виходити чітко з поширеної інформації, а не інформації, яку мав на меті довести до відома інших осіб відповідач. Рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях, тому якщо [PERSON], повідомляючи, що «в даній покриваній корупційній та кримінальній відповідальності досить активну участь бере громадський активіст [PERSON], який намагається психологічним тиском залякувати працівників інспекції», насправді хотів повідомити іншу інформацію, суд при розгляді справи виходить з фрази, що була озвучена відповідачем. При поширенні недостовірної інформації стосовно приватного життя публічних осіб вирішення справ про захист їх гідності, честі чи ділової репутації має свої особливості. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.21 Постанови «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року №1, суди повинні враховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації (далі - Декларація), схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської Асамблеї\~Ради Європи про право на недоторканість приватного життя. Як встановлено судом, [PERSON] є керівником Управління у Полтавській області Всеукраїнської громадської організації «Всеукраїнська Спеціальна Колегія з питань боротьби з корупцією та організованою злочинністю» (т.1, а.с.9). Згідно Декларації, а також рекомендацій, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської Асамблеї\~Ради Європи про право на недоторканість приватного життя, публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі). У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв'язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. Будучи керівником юридичної особи, що здійснює захист прав громадян та боротьбу з проявами корупції, позивач є особою, яка відіграє певну роль у суспільному житті (а саме у соціальній та правовій сфері) в розумінні Декларації, а тому має бути готовим до критики. Як вбачається з пояснень відповідача [PERSON] в судовому засіданні, він та інші працівники Інспекції з питань захисту прав споживачів як тиск та залякування з боку [PERSON] сприймали численні запити щодо їх роботи, з якими позивач звертався до Інспекції. Тобто оскаржуваним висловом відповідач надав оцінку подіям, що пов'язані з діяльністю позивача, відповідно, виступив з критикою [PERSON], висловив оціночні судження. Відповідно до ч.2 ст.30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Тому позовні вимоги про визнання недостовірною та зобов'язання відповідачів спростувати недостовірну інформацію задоволенню не підлягають. Оскільки судом не встановлено порушення права позивача [PERSON] відповідачем [PERSON] або Інспекцією з питань захисту прав споживачів, правонаступником якої є ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області, позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди також не підлягають до задоволення. Крім того, суд звертає увагу, що позивач заявляв вимоги про відшкодування йому шкоди відповідачами в солідарному порядку. В той же час ч.1 ст.1190 ЦПК України передбачено, що солідарну відповідальність перед потерпілим несуть особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди. [PERSON] та ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області спільних дій з заподіяння шкоди [PERSON] не вчиняли. Тому в задоволенні позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди необхідно відмовити. Також суд вважає за необхідне зазначити наступне. Як вбачається з наданих суду доказів, [INFO] [PERSON] брав участь у прямому ефірі на телеканалі ТРК «Місто» як голова комісії з реорганізації Інспекції з питань захисту прав споживачів у Полтавській області та виконуючий обов'язки начальника Інспекції з питань захисту прав споживачів у Полтавській області (т.1, а.с.5). Згідно ч.4 ст.277 ЦПК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.11 Постанови від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» відповідачем у випадку поширення інформації, яку подає посадови чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, є юридична особа, у якій вона працює. Будь-які докази, які б підтверджували, що під час виступу на телеканалі ТКК «Місто» [INFO] [PERSON] виконував свої службові обов'язки, або що такі дії взагалі входили до його службових обов'язків, сторонами суду надані не були. Тому суд прийшов до висновку, що ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області, яке є правонаступником Інспекції з питань захисту прав споживачів у Полтавській області, є неналежним відповідачем в даній справі, що також є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог до даного відповідача. На підставі викладеного в задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі. У зв'язку з відмовою в задоволенні позову понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed