Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що сторони уклали договір споживчого кредиту відповідно до якого позивач надав у позику відповідачу, кошти шляхом перерахуванням їх підприємству, яке надало відповідачу послуги. В свою чергу відповідач повинна була повернути кошти відповідно до графіку платежу, проте даний обов'язок не виконала, у зв'язку з чим позивач вимушений був звернутися з даним позовом та просить стягнути борг з урахуванням нарахованих процентів та штрафні санкції. Позивач надав заяву про розгляд справи у відсутність представника останнього, просив вимоги позову задовольнити. Відповідач та представник просить просили відмовити у задоволенні позову, посилаючись на необґрунтованість останніх. Відповідач пояснила, що укладаючи даний договір, перебувала у салоні краси, де на неї тиснули зазначаючи про те, що остання має незадовільну шкіру та пропонували обслуговування для її покращення, в той же час пропонували оплату таких послуг у розстрочку. Відповідач перебуваючи у стані ейфорії від нанесеної маски на обличчя, слухаючи постійні розмови про необхідність слідкування за красою обличчя, у кімнату увійшли люди, які розповідали про умови оплати, але відповідач зрозуміла, що мова йшла про відстрочку оплати послуг. В подальшому відповідачу, якісь особи пред'явили документи, складені дрібним шрифтом, які відповідач вимушено підписала, не читаючи. Відповідач зазначає, що її ввели в оману, вона не мала наміру отримувати споживчі кредит, про його умови обізнана не була, договір укладений не за адресою, яка зазначена у реквізитах договору, у неналежній формі, яка встановлена для укладення відповідних договорів, у відповідача відсутній дозвіл на укладення споживчих кредитів. Відповідач порушив права позивача, як споживача кредитних послуг, оскільки програма надання косметичних послуг, за що були перераховані кошти була нав'язана відповідачу. Також всі документи були надані відповідачу у непридатному для ознайомлення вигляді, зокрема надруковані дрібним текстом, що не є читабельним, внаслідок чого вона була позбавлена можливості ознайомитися із текстом підписаних нею документів і зробила це, як зазначено вище, під тиском. Крім того, відповідач не підписувала анкету - заяву, підпис є підробленим. Також відповідач зазначила про те, що не надавала згоди на перерахунок кредитних коштів, установі, яка надавала відповідачу косметичні послуги. Зазначені доводи відповідач виклала у письмових поясненнях. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно угоди про надання споживчого кредиту оформленого, шляхом оферти та акцепту, анкети - заяви про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа - Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа - Банк», додатку до угоди у вигляді графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки від 06.11.206 р. вбачається, що сторони уклади договір споживчого кредиту відповідно до якого позивач надав відповідачу кредитні кошти в сумі 14084 грн. 97 коп. для оплати товарів (послуг) в сумі 13592 грн., шляхом безготівкового перерахування коштів на розрахунковий рахунок продавця /а.с. 13 - 19/. Відповідач взяла на себе зобов'язання, повертати позичені кошти у строки та у розмірах встановлених договором, проте згідно розрахунку заборгованості та виписки по рахунку, відповідач кошти не повернула, у зв'язку з чим відповідно до умов договору підлягає стягненню заборгованість по тілу кредиту в сумі 14084 грн. 97 коп., відсотках в сумі 62 коп., комісії в сумі 1266 грн. 60 коп., а також штраф в сумі 450 грн., розмір яких відповідачем та представником останньої не оспорювався /а.с. 22, 23/. Відповідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно ч. 2 ст. 549 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Згідно ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Суд вважає неспроможними доводи відповідача та представника останньої проте, що договір споживчого кредиту був укладений у зв'язку з введенням відповідача в оману, в час коли відповідач не усвідомлювала своїх дій, під впливом помилки із застосуванням насильства, оскільки відповідач не зверталась до суду у передбачений ст. 16 ЦК України спосіб про захист своїх прав, шляхом визнання не дійсним договору, тобто не оспорювала його правомірність із зазначених нею підстав (ст.ст. 225, 229, 230, 231 ЦК України) наведених вище та не надала доказів згідно ст.ст. 57- 60 ЦПК України на підтвердження таких обставин. Крім того, на підтвердження доводів відповідача про те, що остання не підписувала анкету - заяву про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа - Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа - Банк», відповідач також не надала доказів, зокрема остання та її представник не заявили суду клопотання про призначення почеркознавчої експертизи з метою доведення такої обставини. Також відповідач не оспорювала договір споживчого кредиту і з підстав передбачених ст. ст. 203, 215 ЦК України. Що стосується недотримання форми договору, відповідач та представник останньої не зазначили правових підстав, які не були дотриманні під час укладення договору споживчого кредиту, що тягне за собою нікчемність такого договору. Так, доводи відповідача та представника останньої про те, що договір укладений сторонами у неналежній формі, що тягне за собою його нікчемність свого підтвердження не знайшли, оскільки останній укладений у письмовій формі згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК Україниіз дотриманням вимог ст.ст. 638 - 643 ЦК України. Суд також вважає неспроможними доводи відповідача та представника останньої про те, що з боку позивача мало місце порушення прав відповідача, як споживача кредитних послуг, оскільки претензій щодо ненадання кредитних коштів відповідно до умов договору споживчого кредиту, шляхом перерахування їх за надані послуги третій особі з якою відповідач уклала відповідний договір відповідач позивачу не пред'являла/а.с. 76 - 79/. Не порушувала відповідач перед судом у передбачений законом спосіб,визначений ст. 16 ЦК України, питання про розірвання договору шляхом пред'явлення позову (ст.ст. 651, 652 ЦК України). Ті доводи відповідача та представника останньої про те, що відповідач не могла прочитати документи надані позивачем через їх дрібний шрифт, також на думку суду є надуманими, оскільки для укладення договору споживчого кредиту відповідачем було надано копії власного паспорту та ідентифікаційного коду, засвідчені власним підписом відповідача, що свідчить про те, що відповідач свідомо укладала договір, споживчого кредиту, а отже була обізнана із текстом підписаних нею документів та бажала укладення такого договору, надаючи свої ідентифікаційні дані для укладення угоди, тобто готувалась до її укладення.Обставина, що відповідач була обізнана із укладенням саме договору споживчого кредиту, підтверджується тим, що через три дні відповідач пред'явила позивачу вимогу про розірвання даного договору, у зв'язку з неотриманням послуг, для оплати яких бувукладений договірспоживчого кредит /а.с. 82/. Враховуючи те, що договір споживчого кредиту укладений сторонами не був визнаний не дійсним, не був розірваний є діючим, умови останнього підлягають обов'язковому виконанню сторонами. Оцінюючи належність, допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки сторонами укладено договір, який діє, а тому умови останнього підлягають виконанню. Враховуючи те, що відповідачем умови договору щодо грошового зобов'язання були порушені внаслідок чого виникла заборгованість, остання підлягає стягненню разом із штрафними санкціями, які передбачені договором у вигляді штрафу. Враховуючи те, що відповідач та представник останньої не надали суду доказів про звільнення відповідача від оплати судових витрат, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved