Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, про стягнення аліментів, посилаючись на те, що від зареєстрованого шлюбу у сторін народилась дитина, яка проживає разом з позивачем і знаходиться на її повному утриманні, оскільки відповідач від надання матеріальної допомоги ухиляється. За таких обставин, позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. Враховуючи, що відповідач тривалий час ухилявся від утримання дитини, позивач не мала можливості звернутися до суду з даним позовом, оскільки відповідач переховувався, у зв'язку з чим був оголошений у розшук, а оскільки позивачем вживалися заходи з метою стягнення аліментів, остання просить стягнути з відповідача аліменти за минулий період, за останні три роки. В судове засідання представник позивача позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання, не з'явився про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином про поважність причин неявки суд не повідомляв та не просив розглядати справу у його відсутність, тому суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність відповідача та за згодою позивача ухвалити заочне рішення. Вислухавши пояснення представник позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який в подальшому було розірвано, від якого у них народивсясин [PERSON], [INFO] року, який проживає разом з позивачем, а відповідач не надає матеріальної допомоги на його утримання /а.с. 5-7/. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини (далі - Конвенція), суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а обов'язок з утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивавч просить стягнути аліменти за останні три роки, посилачюись на те, що остання вживала заходи по їх стягненню, проте відповідач ухилявся від сплати останніх. Згідно ч. 2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьомуразі суд можеприсудитиаліменти за минулий час, але не більше як за три роки. З наданих представником позивача доказів не вбачається, що позивачем вживалися заходи для отримання аліментів, зокрема звернення з позово до суду та відмови у його прийтнятті, повернення тощо. З відповіді Дарницького РУГУ МВС України в м. Києві вбачається, що за заявою позивча, протягом 2010 року відповідач перебував у розшуку, який припинено на початку 2011 року за заявою позивача, але відповідь не містить даних про те, у зв'язку з чим відповідач перебував у розшуку. Крім того, доказів про те, що останні три роки, які передували зверненню позивача з даним позовом до суду, позивачем вживалися заходи для стягнення аліментів позивачем не надано. Оцінюючи належність, допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме в частині стягнення аліментів з часу звернення позивача до суду з даним позовом, які знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. На підставі викладеного та

Outcome: partial