Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 26.09.1998 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою і проживав разом з нею до березня 2016 року. В період шлюбу 23.07.199 року народилась донька [PERSON]. Спільне життя з відповідачкою не склалося, через різні характери. Спільне господарство не ведеться. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе. Позивач в судове засідання не зявився, але надав суду заяву в якій просив розгляд цивільної справи за його позовом проводити у його відсутність. Викладені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не зявилась, але надала суду заяву в якій просив слухання справи проводити у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд вважає, що справу можливо розглянути у відсутність сторін на підставі наявних в цивільній справі письмових доказах. Дослідивши матеріали справи в сукупності суд приходить до висновку, що цивільний позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного. Як встановлено 26.09.1998 року позивач з відповідачкою зареєстрували шлюб в відділі реєстрації актів громадського стану Новоархангельської райдержадміністрації Кіровоградської області за актовим записом № 36, за період спільного проживання сторони мають одну неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO]. Статтею 111 СК України на суд покладено обовязок, щодо вжиття заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Ухвалою Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 18 серпня 2016 року сторонам було надано трьохмісячний строк для примирення. Після закінчення трьохмісячного строку для примирення сторони не примирилися. Відповідно\~\~до ч. 2 ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання\~\~шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,\~\~ інтересам\~\~ їхніх\~\~ дітей,\~\~ що мають істотне значення. Ч. 2 ст. 114 СК України вказує на те, що\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. У відповідності ст. 24 СК України\~\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сімя є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Оскільки позивач та відповідачка наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є на думку суду неприпустимим. Враховуючи викладене та аналізуючи положення вище перелічених статей суд приходить до висновку, що у подружжя втрачені позитивні почуття один до одного, вони не бачать спільного подальшого майбутнього, сімейні стосунки досягли кризової межі і їх не можливо відновити. Розлучення відповідає дійсній волі як чоловіка (позивача у справі) так і жінки (відповідачки у справі), після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті немайнові права, а також права їх дитини, а тому з вказаних підстав шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved