Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Шевченківської сільської ради Кілійського району про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно. З позовної заяви, вбачається, що [INFO] помер чоловік позивача [PERSON], який на день смерті проживав в [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається з частини житлового будинку з будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS], визначений як колгоспний двір та нежитлових будівель у вигляді господарських будівель та споруд, які розташовані в [ADDRESS]. Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті свого чоловіка [PERSON], померлого [INFO], яка прийняла спадщину шляхом подачі заяви до нотаріальної контори. Під час звернення до нотаріальної контори, [PERSON] було надано розяснення щодо того, що з доданих документів до нотаріальної контори право власності на вказаний житловий будинок не зареєстровано, що не можливо видати свідоцтва про право власності на спадщину, тому радили звернуться до суду. В звязку з зазначеним, позивач просив суд: -встановити факт належності житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, який розташований в [ADDRESS], у рівних частинах [PERSON], померлому [INFO] та [PERSON]; -встановити факт належності нежитлових будівель та споруд, які розташовані в [ADDRESS] [PERSON], померлому [INFO]; -визнати за позивачем, [PERSON], [INFO], право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, який розташований в [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO]; -визнати за позивачем, [PERSON], [INFO], право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, який розташований в [ADDRESS], як за членом колгоспного двору; -визнати за позивачем, [PERSON], [INFO], право власності на нежитлові будівлі та споруди, які розташовані в [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO]. Позивачем було надано заяву, відповідно до якої вона підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила розглянути справу без її участі. Представник відповідача Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області, в судове засідання не прибув, надав заяву, в якій зазначив, що з позовом згоден, зауважень не має, просив розглянути справу за його відсутності. На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін ухвалює рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] був укладений 06.11.1980 року Шевченківською сільською радою Кілійського району Одеської області, що підтверджується виданим свідоцтвом про укладення шлюбу, серії [NUMBER] від 06.11.1980 року, актовий запис № 48. Після реєстрації шлюбу дружині було присвоєне прізвище «[PERSON]». Як вказано в свідоцтві про смерть серії [NUMBER], виданого Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 270, [PERSON], помер [INFO]. Відповідно до довідки Шевченківської сільської ради № 3406/02.01.23 від 3 жовтня 2017 року, двір в якому проживає [PERSON], в [ADDRESS] станом на 16 квітня 1991 р. відносився до складу дворів робітників та службовців. До складу двору входили: [PERSON], 1956 р.н., голова двору, помер [INFO] та [PERSON], 1963 р.н., дружина. Згідно технічного паспорту, складеного КПКРР від 21.05.2018 р., житловий будинок по [ADDRESS] складається з: літ. А - житловий будинок 1982 року забудови, літ. Б топочна, літ. В літня кухня, літ. Г гараж, літ. Д навіс, літ. Е літня кухня, літ. Ж сарай, літ. З сарай, літ. И сарай, літ. К сарай, літ. Л сарай, літ. М - навіс, 1-8, І надвірні споруди. Як вбачається з інформаційного листа від 30.06.2018 р. № 414/02-14, нотаріус Теплодарської міської державної нотаріальної контори Одеської області на підставі звернення [PERSON] щодо оформлення спадщини після смерті [PERSON] розяснила, що за відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, це питання вирішується у судовому порядку. З інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 53380166 від 20.09.2018 р. сформованої Теплодарською міською державною нотаріальною конторою Одеської області, вбачається, що після смерті [PERSON], 10.08.2017 р. Білгород Дністровською міською державною нотаріальною конторою, була заведена спадкова справа з номером у спадковому реєстрі 61066796. При розгляді і вирішенні справи судом застосовано наступні норми права: У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Як встановлено судом, будинок з приводу якого заявлено позовні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування, відносився до складу дворів робітників і службовців. У відповідності до п. 4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16 січня 2003 року N 435-IV, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, даний Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР (в ред. 1963 року, що діяла до 15.04.1991 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної власності. Відповідно до ч. 1-2 ст. 123 ЦК УРСР доля члена колгоспного двору в майні двору визначається при виході його зі складу двору без утворення нового двору (виділ). Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток всіх членів двору включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону Української РСР «Про власність» майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Норма, що передбачала можливість членів сім'ї та інших осіб, які спільно ведуть трудове господарство, мати у власності, зокрема, жилі будинки і господарські споруди, також містилася у ст. 8 Закону СРСР «Про власність в СРСР» 1990 року. Відповідно до розяснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по обєктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації. Відповідно до вимог статей 123 і 126 Цивільного кодексу та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п. 10 постанови N 3 від 2 березня 1973 р. «Про судову практику в справах про поділ колгоспного двору і виділ з нього», розмір частки колишнього члена колгоспного двору в спільному майні, що належить дворові і збереглося після його перетворення в господарство робітників та службовців (якщо на час припинення існування двору цей член не втратив права на неї), встановлюється згідно зі ст. 123 Цивільного кодексу. Тому при поділі майна, яке є спільною власністю колгоспного двору, суди повинні виходити з принципу рівності часток усіх колишніх членів двору, в тому числі непрацездатних і неповнолітніх. Згідно п.5 ч. 2 ст. 293, ст. 315 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду. Виходячи з наведеного суд вважає обґрунтованими вимоги позивача, щодо встановлення факту належності житлового будинку [PERSON] та [PERSON], як членам колишнього двору робітників та службовців, оскільки правовстановлюючий документ на даний будинок відсутній і вказані особи дійсно входили до складу відповідного двору. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як вказано в ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обовязки,що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом ycієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, оскільки спадкодавець був єдиним членом колгоспного двору, який перетворився в господарство робітників і службовців, суд приходить до висновку, що спадкодавець був єдиним власником майна вказаного господарства, в звязку з чим за позивачем слід визнати право власності на вказаний будинок в порядку спадкування. Щодо встановлення факту належності та визнання права власності на нежитлові будівлі та споруди, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], суд дійшов висновку, що зазначені позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надано доказів щодо належності спадкодавцю вищезазначеного майна, тому це майно не може бути успадкованим. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилалися сторони по справі, як на підстави своїх вимог, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частковому обсязі.

Outcome: partial