Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Одеська залізниця», третя особа - начальник пасажирського вагонного депо Одеса-Головна Підчевірний Олександр Володимирович, про визнання частково недійсним п. 18 трудового контракту № 159, укладеного 14.06.2010 року між Пасажирським вагонним депо Одеса-Головна та [PERSON] в наступній частині: « - встановлення факту перевезення безквіткових пасажирів та надлишкової ручної поклажі»; визнання незаконним та скасування наказу №ЛВЧДК-3-05/353-ОС від 16.04.2013 року про припинення трудового договору (контракту) та звільнення [PERSON] з 16.04.2013 року з посади провідника пасажирського вагону з підстав, передбачених контрактом від 14.06.2010 року №159, п. 8 ст. 36 КЗпП України; поновлення [PERSON] на посаді провідника пасажирського вагону з 16.04.2013 року; стягнення з Одеської залізниці на користь [PERSON] моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн., стягнення з Одеської залізниці на користь [PERSON] середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу - з 16.04.2013 року по день винесення рішення по справі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14 червня 2010 року між Пасажирським вагонним депо Одеса-Головна Одеської залізниці та [PERSON] був укладений трудовий контракт № 159, відповідно до якого [PERSON] був прийнятий на роботу в пасажирське вагонне депо Одеса-Головна за посадою провідник пасажирського вагону. 27 березня 2013 року працівниками ЦІК УЗ на шляху прямування пасажирського поїзду №23 сполученням «Москва - Одеса», у вагоні № 8/10245 провідником якого був [PERSON], як стверджує позивач, з грубими та численними порушеннями норм діючого законодавства була проведена перевірка на дільниці Вапнярка-Котовськ, в ході якої було виявлено перевезення 5-х безквіткових пасажирів. Наказом №ЛВЧДК-3-05/353-ОС від 16.04.2013 року [PERSON] був звільнений з посади провідника пасажирського вагону з підстав передбачених контрактом. Позивач вважає його звільнення з посади провідника пасажирського вагону незаконним та необґрунтованим, оскільки перевірка була проведена з порушенням вимог Правил перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України, затверджених Наказом Міністерства транспорту та зв'язку № 1196 від 27.12.2006 року. Крім того, позивач вважає, що умови трудового контракту, відповідно до яких працівник може бути звільнений, а контракт розірваний з ініціативи роботодавця до закінчення терміну його дії у випадку встановлення факту перевезення безквиткових пасажирів та надлишкової ручної поклажі, порушують вимоги КзПП України, Постанови Кабінету Міністрів України «Про впорядкування застосування контрактної форми трудового договору» №170 від 19.03.1994 року, Інструкції провідника пасажирських вагонів № ЦЛ-0038, Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про дисципліну працівників залізничного транспорту» від 26 січня 1993 року №55. Враховуючи викладене, позивач вважає наказ про своє звільнення незаконним, бажає бути поновленим на роботі та отримати компенсацію за вимушений прогул. Крім того, на думку [PERSON], незаконним звільненням йому було заподіяно моральну шкоду, розмір якої він оцінює у 10000,00 грн. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що перевезення безквиткових пасажирів є порушенням не тільки умов контракту, а і Інструкції провідника пасажирського вагона поїзда, Правил перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України. При цьому, контрактом, який був укладений між позивачем та пасажирським вагонним депо Одеса-Головна передбачені строк дії, права, обов'язки, умови, відповідальність та додаткові, крім встановлених законом, підстави дострокового розірвання, однією з яких є встановлення факту перевезення безквиткових пасажирів та надлишкової ручної поклажі. При укладенні цього контракту позивач був ознайомлений з умовами контракту та з ними згодний. Третя особа начальник пасажирського вагонного депо Одеса-Головна Підчевірний Олександр Володимирович надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 15 Закону України «Про залізничний транспорт» працівники залізничного транспорту загального користування, які здійснюють обслуговування пасажирів, працевлаштовуються на підприємства пасажирського залізничного транспорту загального користування за контрактною формою трудового договору. Перелік категорій працівників залізничного транспорту, які працевлаштовуються за контрактною формою трудового договору, затверджується Кабінетом Міністрів України. За Переліком категорій і посад працівників залізничного транспорту, які працевлаштовуються за контрактною формою трудового договору, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 764 від 15 липня 1997 року провідник пасажирського вагона відноситься до категорії «робітники», та підлягає працевлаштуванню за контрактною формою трудового договору. Судом встановлено, що 14 червня 2010 року між Пасажирським вагонним депо Одеса-Головна Одеської залізниці та [PERSON] був укладений трудовий контракт № 159, за умовами якого [PERSON] обіймає посаду провідника пасажирського вагону, строк дії контракту з 14.06.2010 року по 13.06.2013 року. Контрактом визначені особливі умови зміни, припинення та розірвання контракту. Зокрема, за п.п. «а» п.18 контракту працівник може бути звільнений, а контракт розірваний з ініціативи роботодавця до закінчення терміну його дії у випадку встановлення факту перевезення безквиткових пасажирів та надлишкової ручної поклажі. (а.с.44-46) Суд не приймає до уваги твердження представника позивача, що зазначений пункт може бути підставою для звільнення лише у разі встановлення двох фактів: і перевезення безквіткових пасажирів, і надлишкової ручної поклажі, оскільки цим пунктом контракту не передбачено, що лише встановлення вказаних фактів одночасно є підставою для дострокового розірвання контракту. 27 березня 2013 року працівниками ЦІК УЗ на шляху прямування пасажирського поїзду №23 сполученням «Москва - Одеса», у вагоні № 8/10245 провідником якого був [PERSON] В результаті зазначеної перевірки ЦІК був встановлений факт перевезення безквіткових пасажирів у вагоні № 8/10245 в кількості 5 осіб, який зафіксовано в акті №007006. Під час проведення перевірки черговим провідником вагону № 8/10245 був [PERSON] (а.с.49) 28.03.2013 року працівниками ЦІК УЗ була проведена оперативна нарада при начальнику пасажирського вагонного депо Одеса-Головна щодо випадку перевірки поїзда №23 сполученням Москва-Одеса, під керівництвом начальника поїзда Драчевського С.П. На нараді було вирішено розірвати трудовий договір з позивачем за порушення підпункту «а» п. 18 контракту (перевезення безквиткових пасажирів) згідно з п.8 ст. 36 КЗпП України. 16.04.2013 року [PERSON] був звільнений відповідно до наказу № ЛВЧДК-3-05/353-ОС, причина звільнення - п.8 ст.36 КЗпП України, на підставі, передбаченій контрактом (п.18 п.п. «а» контракту - «встановлення факту перевезення безквіткових пасажирів»). (а.с.8) Згідно з ч. 3 ст. 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. За п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом. Таким чином, при укладенні контракту закон надає право сторонам установлювати підвищену відповідальність особи й додаткові підстави для розірвання трудового договору - контракту. Враховуючи викладене, суд критично відноситься до доводів позивача та його представника про те, що п. 18 трудового контракту № 159 від 14.06.2010 року в частині «…встановлення факту перевезення безквіткових пасажирів та надлишкової ручної поклажі» є недійсним як такий, що погіршує становище працівника у порівнянні з законодавством України, оскільки законом допускається встановлення контрактом як особливою формою трудового договору умов його дострокового розірвання (ч. 3 ст. 21 КЗпП України). Судом встановлено, що відповідно до укладеного з [PERSON] контракту передбачені особливі умови його відповідальності та припинення дії контракту, а тому доводи позивача та його представника про те, що ревізія, за результатами якої було виявлено факт провезення безквиткових пасажирів, проведена з порушенням Правил перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України, затверджених Наказом Міністерства транспорту та зв'язку № 1196 від 27.12.2006 року, отже її результати не можуть бути визнані правомірними, суд не вважає належними доказами по вказаній справі, оскільки підставою для припинення контракту є лише встановлення факту перевезення безквиткових пасажирів. При цьому, суд зазначає, що приписи Порядку проведення перевірок пасажирських поїздів в системі залізничного транспорту України, затвердженого наказом Генерального директора «Укрзалізниці» № 370-Ц від 24 червня 2011 року, не розповсюджуються на Інспекцію з контролю обслуговування пасажирів на вокзалах і в поїздах (ЦІК УЗ), що безпосередньо вказано в самому Порядку (розділ 1 «Загальні положення»). Факти провезення безквіткових пасажирів підтверджені відповідним актом, досліджені судом та не спростовані позивачем та його представником. Оскільки ж, як вже зазначалось судом, відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підстави, передбачені контрактом, є самостійною підставою припинення трудового договору, приписи «Положення про дисципліну працівників залізничного транспорту», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №55 від 26.01.1993 року, на порушення якого як на підставу поновлення його на роботі послався позивач, на спірні правовідносини не поширюється. Укладення самого контракту з [PERSON] та включення додаткових підстав відповідальності в контракт не суперечать положенням КЗпП України, Постанови Кабінету Міністрів України «Про впорядкування застосування контрактної форми трудового договору» №170 від 19.03.1994 року, та не порушує прав позивача, зокрема, п. 18 контракту не визначає встановлення факту перевезення безквиткових пасажирів у якості форми дисциплінарного порушення, а є додатковою підставою для розірвання контракту, визначеною сторонами, яка була передбачена в контракті, тому, враховуючи викладене, позовні вимоги [PERSON] про визнання частково недійсним п. 18 трудового контракту № 159, укладеного 14.06.2010 року між Пасажирським вагонним депо Одеса-Головна та [PERSON], визнання незаконним та скасування наказу №ЛВЧДК-3-05/353-ОС від 16.04.2013 року про припинення трудового договору (контракту) та звільнення [PERSON], поновлення [PERSON] на посаді провідника пасажирського вагону з 16.04.2013 року, задоволенню не підлягають, а відповідно не підлягають задоволенню і вимоги про стягнення моральної шкоди та середнього заробітку за час вимушеного прогулу. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed