Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 28 серпня 2008 року між АБ «БРОКБІЗНЕСБАНК» (правонаступником якого є АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК») та [PERSON] був укладений кредитний договір №1761/508С про надання останньому кредиту в сумі 12 300 гривень строком на 36 місяців зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 36% річних та строком повернення кредиту до 26 серпня 2011 року, відповідно до умов якого позивач виконав перед відповідачем зобов'язання за договором та видав позичальникові зазначений кредит, що підтверджується заявами на видачу готівки №0205520011 та №0205520012 від 28 серпня 2012 року. [INFO] [PERSON] помер, в зв'язку з чим банк звернувся до нотаріальної контори з претензією до спадкоємців позичальника про погашення заборгованості за кредитним договором, а з наданої відповіді від 21 лютого 2014 року, стало відомо, що була відкрита спадкова справа, а спадщину прийняла малолітня дочка померлого - [PERSON], [INFO], якій 29 вересня 2010 року було видано свідоцтво про право на спадщину. Відповідачеві [PERSON], яка є матір'ю малолітньої [PERSON], як законному представнику спадкоємця 07 травня 2014 року була направлена письмова вимога з проханням погасити заборгованість за кредитним договором померлого спадкодавця [PERSON] станом на день його смерті [INFO] в сумі 12 065 гривень 13 копійок, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 11 499 гривень 98 копійок, заборгованості по відсоткам в сумі 551 гривня 77 копійок та пені по кредиту та відсотках в сумі 13 гривень 38 копійок, проте зазначена вимога залишилась без задоволення, в зв'язку з чим з посиланням на ч.1 ст.1282 ЦК України прохали зазначену заборгованість стягнути з відповідача [PERSON] як законного представника спадкоємця майна померлого позичальника. Крім цього, оскільки банк з поважних причин пропустив визначений ч.3 ст.1281 ЦК України строк для пред'явлення вимог до спадкоємців померлого спадкодавця, прохали з посиланням на ст.27 ЦПК України визнати пропуск зазначеного строку з поважних причин та поновити його (а.с.18-19). Представник позивача, який про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.57), в судове засідання не з'явився, згідно поданого клопотання просив судове засідання, призначене на 13 жовтня 2014 року провести без участі представника банку, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі (а.с.61). Відповідач [PERSON], яка про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.58), в судове засідання повторно не з'явилася, про причини неявки суду не повідомила, як не надала і заперечень проти позову та доказів, які їх обґрунтовують. Представник Солонянської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, який про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.56) в судове засідання не з'явився, згідно заяви просив розглядати справу без участі державного нотаріуса (а.с.59). В зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу по наявним у справі доказах. Суд, дослідивши надані письмові докази, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки. Згідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання і право на яку згідно ст.550 ЦК України виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору відповідно до ст.628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а однією із різновидностей зобов'язання є кредитний договір, який відповідно до ст. 629 ЦК України є обов'язковим до виконання сторонами. В судовому засіданні встановлено, що 28 серпня 2008 року між АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК», правонаступником якого є ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК», та [PERSON] був укладений кредитний договір №1761/508С про надання кредиту в сумі 12 300 гривень строком на 36 місяців зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 36% річних та строком повернення кредиту до 26 серпня 2011 року (а.с.6-7), відповідно до умов якого [PERSON] як позичальник зобов'язався у передбачені договором строки повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом та інші платежі. Позивач (банк) виконав зобов'язання за договором та видав позичальникові зазначений кредит, про що свідчать заяви на видачу готівки №0205520011 та №0205520012 від 28 серпня 2008 року (а.с.8). Судом встановлено, що позичальник [PERSON], який був боржником за кредитним договором №1761/508С від 28 серпня 2008 року, помер [INFO] в селі Сурсько-Михайлівка Солонянського району Дніпропетровської області, про що 01 квітня 2009 року вчинено актовий запис №17 по Сурсько-Михайлівській сільській раді Солонянського району Дніпропетровської області, що підтверджується виданим цим же органом копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.11,44), тобто фактично до закінчення дії укладеного кредитного договору. В зв'язку зі смертю позичальник не виконав взяті на себе грошові зобов'язання та не виплатив в повному обсязі та у встановлені кредитним договором строки суму кредиту та відсотки, внаслідок чого станом на день його смерті [INFO] заборгованість за спірним договором за розрахунками позивача (а.с.9) становила 12 065 гривень 13 копійок, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 11 499 гривень 98 копійок, заборгованості по відсоткам в сумі 551 гривня 77 копійок та пені по кредиту та відсотках в сумі 13 гривень 38 копійок. Відповідно до положень ст.1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, а кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Згідно ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено, а у разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. В судовому засіданні встановлено, що після смерті боржника [PERSON] Солонянською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області була відкрита спадкова справа №458/2009 (а.с.42-51), а свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 5,560 га яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Сурсько-Михайлівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області, яка належала померлому на підставі виданого 26 березня 2004 року Солонянською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП№105573, зареєстрованого в Книзі реєстрації державних актів за №010413200673, кадастровий номер 1225087300011430779 отримала малолітня донька померлого [PERSON], [INFO], інтереси якої як законний представник її мати [PERSON] (а.с.45-46,51), а оцінка спадкового майна становила 57 808 гривень. Оскільки боржник [PERSON] помер, то в силу ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину, що свідчить про те, що спадкоємці за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Банк як кредитор померлого спадкодавця 13 лютого 2014 року направляв до Солонянської державної нотаріальної контори претензію до спадкоємців боржника [PERSON] (а.с.12), з відповіді на яку 21 лютого 2014 року (дата отримання відповіді) банку стало відомо, що після смерті [PERSON] було відкрито спадкову справу, а спадкоємцем є малолітня [PERSON] (а.с.13), на ім'я законного представника якої [PERSON] банком було направлено 07 травня 2014 року листа про сплату заборгованості за кредитним договором (а.с.14), але будь-які докази отримання нею цієї вимоги до позовної заяви позивачем не надано. Таким чином, судом встановлено, що згідно виданого Солонянською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 вересня 2010 року спадкоємець майна померлого малолітня [PERSON] успадкувала земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва вартістю 57 808 гривень (а.с.49,51), що свідчить про те, що вартість успадкованого майна є значно більшою від суми заборгованості за кредитом №1761/508С від 28 серпня 2008 року, яка становить 12 065 гривень 13 копійок (а.с.9). Що стосується строків пред'явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців, то судом встановлено, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню ч.3 ст. 1281 ЦК України згідно якої, якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги, а в разі не пред'явлення вимог в такий строк, кредитор позбавляється права вимоги. Строк вимоги за кредитним договором №1761/508С від 28 серпня 2008 року настав 26 серпня 2011 року (а.с.6-7), а позичальник помер [INFO], тобто до закінчення строку дії договору, але коли про це дізнався позивач з позовної заяви та доданих до неї доказів не вбачається (а.с.1-15), оскільки додана до позову позивачем копія свідоцтва про смерть боржника не містить будь-яких відомостей про те, коли та від кого ця копія отримана банком. Про те, що позивач дізнався про смерть боржника лише 21 лютого 2014 року зазначено лише у клопотанні про поновлення, передбаченого ч.3 ст.1281 ЦК України строку на звернення з позовом до суду (а.ч.18-19), а зазначене свідчить про те, що позивач мав право звернутися з вимогою до спадкоємців позичальника про задоволення його вимог за договором протягом одного року, тобто в строк до 26 серпня 2012 року, проте такий строк був пропущений позивачем, що ним не заперечується (а.с.18-19). Встановлений ч. 3 ст. 1281 ЦК України річний строк, на протязі якого кредитор може пред'явити вимоги до спадкоємців боржника, не є строком позовної давності у розумінні глави 19 ЦК України, а тому цей строк не переривається, не поновлюється, до нього не застосовуються положення ст. ст. 261-263 ЦК України і він підлягає застосуванню незалежно від наявності заяви сторони у справі на підставі чого клопотання позивача про поновлення пропущеного річного строку задоволенню не підлягає. Враховуючи викладене, зважаючи на положення частин 3 і 4 ст. 1281 ЦК України, приймаючи до уваги, що встановлений річний строк є обмежувальним (присічним, преклюзивним), його пропуск припиняє відповідні права кредитора, суд дійшов висновку про те, що позивач позбавлений права вимоги до відповідача, тому у задоволенні позовних вимог повинно бути відмовлено у повному обсязі. На підставі наведеного, судом не приймаються доводи позивача щодо необхідності застосування до спірних правовідносин положень ч. 2 ст. 1281 ЦК України, оскільки зазначена норма матеріального права надає право кредитору спадкодавця на пред'явлення вимоги до його спадкоємців протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини лише в тому випадку, якщо строк пред'явлення вимоги ще не настав. Оскільки позивач в клопотанні про поновлення строку зазначає, що йому стало відомо про смерть позичальника вже після настання 26 серпня 2011 року строку вимоги за кредитним договором - 21 лютого 2014 року, що співпадає з датою отримання відповіді з нотаріальної контори (а.с.13), але з претензії банку до нотаріальної контори від 13 лютого 2014 року вбачається, що на цей період банку вже було відомо про смерть боржника, то до спірних правовідносин мають застосовуватися положення ч. 3 ст.1281 ЦК України, про що зазначено позивачем і в клопотанні про поновлення строку на звернення з позовом до суду. З урахуванням зазначеного та відповідно до вимог ст.ст.1281, 1282 ЦК України судом при розгляді справи встановлені обставини, які свідчить про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача [PERSON], як законного представника малолітнього спадкоємця майна померлого позичальника, заборгованості за укладеним померлим кредитним договором №1761/508С від 28 серпня 2008 року станом на [INFO], тобто на день його смерті, в загальній сумі 12 065 гривень 13 копійок не підлягають задоволенню з підстав пропущення позивачем строку пред'явлення вимог до спадкоємців боржника, встановленого ч. 3 ст. 1281 ЦК України. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України суд вважає необхідним віднести витрати по оплаті судового збору за рахунок держави, оскільки позивач при зверненні з даним позовом до суду відповідно до п.22 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати зазначених витрат, а в задоволенні позову відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed