Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування в порядку регресу витрат пов'язаних з виплатою страхового відшкодування. Підставність позовних вимог мотивує тим, що 23.12.2012 року о 16:40 [PERSON], керуючи автомобілем «ВАЗ», д.н.з. [NUMBER], допустив зіткнення з транспортним засобом «Fiat Scudo», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON]. На дату скоєння вказаної пригоди у [PERSON] був відсутній договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Розмір збитків завданих ушкодженням транспортного засобу, згідно висновку № 174 від 17.07.2013 року становить 10 194, 16 гривень, які винуватцем дорожньо-транспортної події - [PERSON], потерпілій стороні відшкодовані не були. 18.07.2015 року власник пошкодженого автомобіля звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку статті 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Позивач виконав покладений на [PERSON] обов'язок по відшкодуванню шкоди завданої з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, сплативши 28.10.2013 року [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 8 905, 65 гривень та 24.10.2013 року ТОВ «ЕАК» Довіра» 875,00 гривень за послуги аварійних комісарів з встановлення розміру збитків та збір документів по справі. У зв'язку з викладеним, просить стягнути з відповідача в порядку регресу суму понесених витрат в розмірі 9 780, 65 гривень та сплачений судовий збір в розмірі 1378, 00 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Разом з тим, надав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника МТСБУ. Належно повідомлений про час та місце розгляду справи відповідач в судове засідання не з'явився. Однак, поданою до суду заявою просить проводити судовий розгляд без його участі та, зазначає про визнання позову. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Ч. 3 ст.10 та ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяг із них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ немає для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи вказані положення ЦПК України, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.12.2012 року о 16:40 по вул.. Тролейбусній, 8 у м. Львові мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ», д.н.з. [NUMBER], яким керував [PERSON], та транспортним засобом «Fiat Scudo», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Постановою Франківського районного суду м. Львова від 22.02.2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП, а саме, у порушення ПДР, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем «Fiat Scudo», д.н.з. [NUMBER], за обставин зазначених вище, що призвело до технічних ушкоджень автомобілів. Відповідно до змісту ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова по справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню. Розмір завданих [PERSON] збитків ушкодженням належного йому автомобіля марки «Fiat Scudo», д.н.з. [NUMBER], згідно Висновку № 174 експертного авто товарознавчого дослідження від 17.07.2013 року, становить 10 194, 16 гривень, які відповідачем відшкодовані не була. Вартість послуг аварійних комісарів з встановлення розміру збитків та збір документів по справі становила 875,00 гривень. У відповідності до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. На підставі ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Станом на 23.12.2012 року у відповідача був відсутній договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Натомість, поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АС/ 2537373, наданий [PERSON] МТСБУ був чинний на момент дорожньо-транспортної пригоди, Згідно з ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до положення п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку, страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. 18.07.2015 року власник пошкодженого автомобіля звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку ст.. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». На виконання вказаних положень Закону, 28.10.2013 року позивач сплатив [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 8 905, 65 гривень та 24.10.2013 року ТОВ «ЕАК» Довіра» 875,00 гривень. за послуги аварійних комісарів з встановлення розміру збитків та збір документів по справі, що стверджується копіями платіжних доручень № 2/20933 та № 3607 відповідно. Згідно з положеннями ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України та п.п. 38.2.1. п. 38 ст. 38 Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконливого висновку про обґрунтованість позову та підставність вимог МТСБУ щодо стягнення з відповідача витрат пов'язаних з виплатою страхового відшкодування в порядку регресу. З наведених міркувань та

Outcome: approved