Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Нижньосірогозької селищної ради Херсонської області, третя особа: [PERSON] про визначення права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, прохаючи визнати за ним право власності в порядку спадкування на житловий будинок [ADDRESS], що залишився як спадщина після смерті його батька [PERSON], померлого [INFO] року. Свої вимоги обгрунтовує тим що за життя його батько склав на його користь заповіт, яким заповів належну йому земельну ділянку площею 8, 64 га на території Нижньосірогозької селищної ради Херсонської області. Зазначену спадщину він прийняв в установлений законодавством строк та має свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Крім того, батько мав у власності житловий будинок по [ADDRESS]. Він, як спадкоємець 1 черги за законом, не може оформити право власності в порядку спадкування на зазначений житловий будинок, оскільки спадкова справа була відкрита в Красногвардійській державній нотаріальній конторі АР Крим, яка відноситься до тимчасово окупованої території України. Під час судового розгляду позивач свої вимоги підтримав, по мотивам, зазначеним в позові. Представник відповідача проти позову заперечила, пояснивши що померлий [PERSON] за життя склав заповіт на користь [PERSON], тому позивач не може спадкувати зазначений житловий будинок. Третя особа - [PERSON] проти позову заперечив, зазначив що померлий батько заповів належну йому за життя частку у спірному житловому будинку. Він проживає у цьому будинку, таким чином своєчасно прийняв спадщину. Зазначає що підстави для задоволення позову відсутні. Також вказав що частина спірного житлового будинку належить і їх матері, тому позивач не може прохати визнати право власності на будинок повністю. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного. Між сторонами склалися правовідносини з приводу спадкування, які виникли у період чинності ЦК 2003 року та набуття права власності на успадковане майно. [PERSON] помер [INFO] року. (а.с. 7). Відповідно свідоцтва про право власності від 19.05.1969 року, [PERSON] є власником будинку по [ADDRESS]. Відповідно свідоцтва про право власності за заповітом, [PERSON] є спадкоємцем спадщини після смерті [PERSON], яка складається з земельної ділянки площею 8, 64 га на території Нижньосірогозької селищної ради Нижньосірогозького району. (а.с. 10). Спадкова справа після смерті [PERSON] була заведена в Красногвардійській державній нотаріальній конторі АР Крим 22.03.2011 року. (а.с.11). Відповідно заповіту від 24.11.1999 року, [PERSON] заповів 1/2 частину його будинку по [ADDRESS] [PERSON]. Статтями 1216,1218 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проте позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження своїх доводів та вимог щодо визнання права власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок і в матеріалах справи відсутні будь-які документи на обґрунтування таких вимог, оскільки така спадщина фактично прийнята спадкоємцем за заповітом - [PERSON], оскільки останній проживав та проживає у спірному будинку, тому суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову.

Outcome: dismissed