Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання трудового договору, в обґрунтування своїх вимог вказуючи на те, що 01.09.2003 року між ним та фізичною особою - підприємцем [PERSON] було укладено трудовий договір про прийняття позивача на роботу столяром третього розряду , про що також внесено відповідний запис до трудової книжки позивача [NUMBER]. 01.03.2004 року зазначений трудовий договір було розірвано з підстав звільнення позивача з роботи за власним бажанням, про що також мається відповідний запис у трудовій книжці останнього. 03.02.2015 року позивач звернувся до Юр'ївського районного центру зайнятості Дніпропетровської області з метою отримати статус безробітного. Однак, листом від 03.02.2015 року за № 56 позивач був повідомлений про те, що станом на 03.02.2015 року між ним та фізичною особою - підприємцем [PERSON] укладено трудовий договір від 01.09.2003 року на невизначений термін, при цьому останній зареєстрований в Юр'ївському районному центрі зайнятості Дніпропетровської області та до теперішнього часу є актуальним. Окрім того , згідно відомостей з Єдиного державного реєстру фізичних осіб - підприємців [PERSON] припинив свою підприємницьку діяльність з 10.10.2014 року. Позивач зазначав, що згідно з наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 260 від 08.06.2001 року «Про затвердження форми трудового договору між працівником і фізичною особою» та « Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою» - Державний центр зайнятості є органом, на який покладено функції реєстрації (зняття з реєстрації) трудових договорів, які укладаються із фізичними особами роботодавцями та найманими працівниками. Зняття з реєстрації у Центрі зайнятості трудового договору можливо за умови звернення до нього обох сторін трудових відносин. У разі відсутності однієї зі сторін у центрі зайнятості, підставою для зняття трудового договору з реєстрації є рішення суду про припинення дії трудового договору. В силу відсутності відповідача [PERSON] та відомостей про місце його перебування в даний час, позивач не має можливості здійснити реєстрацію розірвання трудового договору та працевлаштуватися на законних підставах на іншу роботу, чи отримати статус безробітного. Посилаючись на ст. ст. 24-1, 38, 232 КЗпП України, позивач просив розірвати укладений 01.09.2003 року між ним та відповідачем по справі [PERSON] безстроковий трудовий договір, що був зареєстрований Юр'ївським районним центром зайнятості, зобов'язавши Юр'ївський районний центр зайнятості зняти такий з реєстрації. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, при цьому заявлені вимоги повністю підтримав, зазначивши, що в разі неявки відповідача в судове засідання проти винесення заочного рішення не заперечує, а окрім того, просив стягнути з відповідача по справі понесені ним витрати в зв'язку з опублікуванням у пресі оголошення про виклик останнього в судове засідання (а.с. 48). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, за останнім відомим місцем реєстрації не проживає, при цьому про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином шляхом опублікування оголошення у пресі про виклик в судове засідання (а.с. 45). Представник третьої особи по справі Юр'ївського районного центру зайнятості Ясенівка О.М. в судове засідання не з'явилася, надала суду телефонограму про розгляд справи в її відсутності та проти заявлених вимог не заперечувала (а.с. 32, 46). Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги те, що позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, про що зазначив у наданій суду заяві (а.с. 48), суд знаходить можливим розглянути дану справу та ухвалити заочне рішення у відсутності сторін по справі на підставі наявних у ній письмових матеріалів про права та взаємовідносини останніх, при цьому відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України не здійснює фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши письмові матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 01.09.2003 року між відповідачем [PERSON], який здійснював приватну підприємницьку діяльність та позивачем по справі [PERSON] був укладений трудовий договір, який зареєстрований в Юр'ївському районному центрі зайнятості 01.09.2003 року за № 30, про що свідчить копія вказаного трудового договору, долучена до матеріалів справи (а.с. 47). Про прийняття позивача на роботу в ПП «Кравченко» столяром третього розряду свідчить також запис в трудовій книжці позивача [NUMBER] від 01.09.2003 року за № 3 (а.с. 7-8). Відповідно до запису за № 4, виконаним в трудовій книжці позивача, останній 01.03.2004 року звільнений з ПП «Кравченко» за власним бажанням, згідно ст. 38 КзПП України (а.с. 8). Згідно листа Юр'ївського районного центру зайнятості № 56 від 03.02.2015 року, станом на 03.02.2015 року у вказаній установі значиться зареєстрованим трудовий договір, укладений між позивачем та ФОП [PERSON] з 01.09.2003 року на невизначений термін, при цьому, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру фізичних осіб - підприємців, [PERSON] припинив свою підприємницьку діяльність з 10.10.2014 року. На основі виявлених обставин у зв'язку з встановленням факту зайнятості особи (позивача), останньому відмовлено у наданні статусу безробітного (а.с. 6 ). Відповідно до ст. 21 КзПП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до ст. 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим при укладенні трудового договору з фізичною особою. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Відповідно до ст. 24-1 КЗпП України, чинної на час укладення між сторонами трудового договору, у разі укладення трудового договору між працівником і фізичною особою фізична особа, або за нотаріальним дорученням уповноважена нею особа, повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення. Відповідно до ст. 38 КЗпП України однією з підстав припинення трудового договору є розірвання трудового договору, укладеного на невизначений термін, за ініціативою працівника. Так, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Згідно наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 08.06.2001 року № 260 фізичні особи - підприємці укладають усі трудові угоди з найманими працівниками шляхом письмового укладання трудового договору встановленого зразка з обов'язковою реєстрацією такого договору у відповідному центрі зайнятості. У разі закінчення строку трудового договору або його дострокового припинення фізична особа - підприємець робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті КЗпП України, про що сторони сповіщають центр зайнятості який зареєстрував трудовий договір. Відповідальна особа центру зайнятості протягом трьох робочих днів знімає трудовий договір з реєстрації про що робить відповідний запис у книзі реєстрації трудових договорів. Відповідно до положень Порядку реєстрації трудового договору № 260 від 08.06.2001 року , зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.06.2001 року за № 554/5745, провести дії по зняттю з реєстрації трудового договору в центрі зайнятості можливо лише у разі звернення обох сторін ( роботодавця, працівника) та з належним їм документами. Згідно п. 20 укладеного між позивачем та відповідачем по справі трудового договору від 01.09.2003 року під час його реєстрації в центрі зайнятості сторони були ознайомлені з порядком реєстрації та зняття з реєстрації трудового договору, про що свідчать їх підписи на договорі (а.с. 47). Зняття трудового договору з реєстрації в службі зайнятості за відсутності однієї зі сторін трудових відносин можливе лише за умови надання службі зайнятості рішення суду, яке набрало законної сили про розірвання цього договору, або про визнання його недійсним. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що сторони по справі фактично припинили трудовий договір з 01.03.2004 року, шляхом його розірвання на підставі ст. 38 КзПП України, однак позивач не має можливості в односторонньому порядку зняти трудовий договір з реєстрації, оскільки місце перебування відповідача в даний час не відоме та відповідно до відомостей Юр'ївського районного центру зайнятості такий припинив свою підприємницьку діяльність з 10.10.2014 року. Відтак, позовні вимоги позивача про розірвання трудового договору є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Позовні вимоги в частині зобов'язання Юр'ївського районного центру зайнятості зняти з реєстрації трудовий договір, укладений 01.09.2003 року між позивачем та відповідачем по справі, суд вважає такими , що не підлягають задоволенню так як заявлені передчасно, оскільки рішення суду про розірвання трудового договору є самостійною підставою для зняття з реєстрації трудового договору. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в розмірі 243, 60 грв.. Окрім того, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені у зв'язку з опублікуванням у пресі оголошення про виклик відповідача в судове засідання , в розмірі 300, 00 грв. (а.с. 40).

Outcome: partial