Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ПП [PERSON], та просив суд стягнути з останньої заборгованість по заробітній платі в розмірі 8000 гривень. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 21.06.2017 року був прийнятий на роботу до ПП [PERSON], яка орендує склади, що належать Дрогобицькій дільниці Стрийського комбінату хлібопродуктів №1 Державного агентства резерву України та розташовані по вул. Стрийська, 258 в м.Дрогобич Львівської області. Заяву про прийняття на роботу він передав відповідачці, щоб вона підготувала з ним трудову угоду. Згідно усної домовленості вони обумовили, що відповідач щомісяця буде виплачувати йому заробітну плату в розмірі 6000 грн. та окремо від цієї суми буде сплачувати відповідні відрахування до Пенсійного фонду. Відпрацювавши 70 календарних днів, він попросив відповідачку виплатити йому частину заробітної плати, однак остання відмовилась, пояснивши це тимчасовими труднощами та відмовилась укласти з ним трудову угоду. 31.07.2018 між ними відбувся конфлікт з приводу невиплати заробітної плати під час якого відповідачка заявила, що він звільнений з посади різноробочого та про те, що заробітної плати йому виплачувати не буде, а тому змушений звернутись до суду з даним позовом. В ході судового розгляду позивач та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просили позов задовольнити. [PERSON] та її представник [PERSON] позову не визнали. Суду пояснили, що на даний час здійснюється кримінальне провадження відносно [PERSON] за фактом викрадення пінопластових блоків (близько 40 м.кв.) загальною вартістю 20000 грн. із території підсобного приміщення, яке розташоване по вул. Стрийській, 258 в м.Дрогобич Львівської області. Заперечують факт роботи позивача у ПП.[PERSON], оскільки жодного трудового договору з ним не укладалось, останній працював в той час на іншій роботі у ФОП [PERSON] на посаді продавця непродовольчих товарів. Не заперечує, що знайома з позивачем, оскільки останній приїжджав на територію, де вона орендує склади, однак займався продажем її товару, за що отримував комісійні. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, а саме відповіді з Головного управління ДФС у Львівській області, [PERSON], РНОКПП [NUMBER] упродовж першого - третього кварталів 2017 р. (дата звільнення 15.08.2017 року) отримував доходи у вигляді заробітної плати від СПД [PERSON] ( ДПІ у Сокальському районі), який сплачував податки та єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування за найманих працівників, а з відповіді Головного управління ДФС у Львівській області на імя [PERSON] вбачається, що ФОП [PERSON] підтвердив, що [PERSON] працює у нього найманим працівником за основним місцем роботи на посаді продавця непродовольчих товарів. Звертаючись до суду позивач зазначає, що він був прийнятий на роботу до ПП «[PERSON]Й.» 21.06.2017 року, передав відповідачці заяву для укладення трудового договору, однак жодних підтверджуючий документів суду не надав. Як вбачається з копії трудової книжки, оригінал якої знаходиться у позивача і був наданий на огляд суду, записи про те, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з ПП [PERSON] відсутні, натомість у період з 11.04.2012 року по 15.08.2017 року останній працював на посаді продавця непродовольчих товарів у ФОП [PERSON] З огляду на вказане, не можуть бути задоволені вимоги позивача щодо стягнення заборгованості по заробітній платі, оскільки відповідно до ст.1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. Тобто, заробітна плата фактично нараховується за виконану роботу. Позивач не довів факту виконання ним будь-якої роботи за час працевлаштування в ПП [PERSON] належними доказами. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] не підтвердили факту виконання трудових обовязків [PERSON] Суду пояснили, що бачили [PERSON] на території Дрогобицької дільниці Стрийського комбінату хлібопродуктів №1 Державного агентства резерву України та розташовані по вул. Стрийська, 258 в м.Дрогобич Львівської області, останній займався перевезенням непродовольчих товарів. Закон покладає обовязок доказування на сторони у справі. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.77 ЦПК України). Позивач ні при зверненні до суду, ні в ході розгляду справи не надав будь-якого належного та допустимого доказу на підтвердження своїх трудових відносин у ПП [PERSON] та наявності у відповідача обовязку нарахувати та виплатити йому заробітну плату за період з 21.06.2017 р.. Рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях. Враховуючи викладені обставини, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, зважаючи на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження порушення свого права з боку відповідача, суд не вбачає підстав для задоволення позову. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed