Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою. Позов мотивує тим, що 16.04.2009 року зареєстрували шлюб. Від спільного життя мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу будуть проживати з ним. Зазначає, що спільне життя з відповідачкою не склалося у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння між ними та різними поглядами на сімейне життя. Відповідачка три роки тому залишила сім'ю і на даний час проживає окремо з іншим чоловіком. Спільне господарство не ведеться. Спору про поділ майна та щодо місця проживання дітей немає. Позивач та відповідачка про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка на розгляд справи не явилась повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про що свідчать зворотні поштові повідомлення про отримання судових повісток (а.с. 18, 23). Суд ухвалив провести заочний розгляд справи відповідно до вимог ст., ст. 224-226 ЦПК України та ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі доказів. За таких обставин, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дані правовідносини регулюються ст., ст.110, 112 Сімейного кодексу України. При розгляді справ про розірвання шлюбу, суд за правилами 112 Сімейного кодексу України з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення Судом з позовної заяви та матеріалів справи встановлено наступне. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 16 квітня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.6). Від спільного життя мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 7-8). Діти після розірвання шлюбу будуть в подальшому проживати з позивачем. Згідно позовної заяви, підставою припинення сімейних відносин між сторонами стало те, що між ними відсутнє взаєморозуміння, вони мають різні погляди на сімейні відносини та сімейні обов'язки та у них склалися неприязнені відносини з відповідачкою із-за її подружньої заради. Сімейне життя фактично між ними припинено три роки назад, сторони проживають окремо, спільного господарства вони не ведуть. Відповідачка заперечень по суті позовних вимог не надала. Позивач просить заходів щодо збереження шлюбу не вживати. Суд також не вбачає підстав для застосування ст.111 СК України, так як сторони фактично припинили сімейні стосунки, проживають окремо. Суд вважає, що при даних обставинах шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved