Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в розмірі 8823,50 грн та судових витрат по справі. Мотивував позов тим, що відповідно до укладеного кредитного договору № 3259115346-000093 від 10.03.2018 року, [PERSON] отримала кредит на загальну суму 1000,00 грн. із сплатою процентів у сумі 23,50 грн за 07 днів користування, строком користування до 17.03.2018 року. В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав. У зв`язку з чим, за кредитним договором станом на 20.08.2018 року у відповідача перед позивачем виникла заборгованість на суму 8823,50 грн., з якої 1000,00 грн - залишок по кредиту; 3143,50 грн. - проценти за користування кредитом, 4680,00 грн - заборгованість за пенею. У судове засідання представник позивача не з`явився, в поданій суду письмовій заяві позовні вимоги підтримав, просив суд розглянути справу за його відсутності та у разі неявки відповідача провести заочний розгляд справи. Відповідач у судове засідання не з`явився про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. За вказаних обставин суд вважає можливим розглянути справу у заочному порядку. Суд дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, приходить до наступного. 10.03.2018 року відповідно до умов укладеного договору № 3259115346-000093 [PERSON] отримала кредит на загальну суму 1000,00 грн зі сплатою процентів у сумі 23,50 грн за 07 днів користування (730 % річних), строком користування до 17.03.2018 року../а.с.8-14/ Однак, відповідач в порушення умов вищевказаного кредитного договору не виконав взятих на себе обов`язків, у зв`язку з чим станом на 20.08.2018 року у відповідача перед позивачем виникла заборгованість на суму 8823,50 грн., з якої 1000,00 грн - залишок по кредиту; 3143,50 грн. - проценти за користування кредитом, 4680,00 грн - заборгованість за пенею.. Згідно розрахунку. /а.с. 16-23/ З таким розрахунком суд не погоджується з огляду на наступне. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 по справі №444/9519/12 висловлено правову позицію про те, що припис абзац 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України, так як в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Суд доходить висновку про неправомірність нарахування процентів у розмірі 3143,50 грн, оскільки проценти нараховані за межами строку кредитування, тому стягненню з відповідача підлягає 23,50 грн. Частиною третьою ст. 553 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Викладене приводить суд до висновку про необхідність зменшення розміру неустойки до розміру основного зобов`язання 1023,50 грн. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з нормою ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (ст.610 ЦК). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено в ст.1050 ЦК. Якщо договором установлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього кодексу. Згідно з ч. 1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Викладене приводить суд до висновку, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial