Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 28 лютого 2012 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 2000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, затвердженими наказом №СП-2010-256 від 06 березня 2010 року та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/ складає між нею і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві, а відповідно до п.2.1.1.2.3 та п. 2.1.1.2.4 зазначених Умов та Правил, відповідач також надала згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і надав право на зменшення/збільшення в будь-який момент кредитного ліміту. В порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконувала, у звязку з чим станом на 31 травня 2017 року утворилася заборгованість в сумі 14\~895 гривень 26 копійок, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 1308 гривень 62 копійки, по процентам за користування кредитом в розмірі 9\~901 гривня 15 копійок, заборгованості за пенею та комісією в розмірі 2500 гривень, а також зі штрафу у вигляді фіксованої частини в розмірі 500 гривень і у вигляді процентної складової в розмірі 685 гривень 49 копійок, які в добровільному порядку [PERSON] не сплачує, у звязку з чим позивач змушений звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором в примусовому порядку. Представник позивача, який про день та час розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.49), в судове засідання 31 жовтня 2017 року не зявився, надавши суду письмову заяву (а.с.40), відповідно до якої прохали розглядати справу у відсутність їх представника, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, прохали їх задовольнити та не заперечували проти заочного розгляду справи в разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON], яка про день та час розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.49 зворот), в судове засідання 31 жовтня 2017 року не зявилася, заявою просила розглянути справу за її відсутності, позов визнала, та просила суд зменшити суму заборгованості в частині нарахування позивачем відсотків (а.с.50) У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610, ст. 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання і право на яку згідно ст. 550 ЦК України виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обовязків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однією із різновидностей зобовязання є кредитний договір, укладений між сторонами відповідно до вимог ст.1054, ст.1055 ЦК України, який відповідно до ст. 629 цього Кодексу є обовязковим до виконання сторонами. Судом встановлено, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 28 лютого 2012 року шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, був укладений договір про надання банківських послуг б/н (а.с.7). [PERSON] виявила бажання про оформлення їй дебетової особистої картита їй за рішенням позивача був встановлений кредитний ліміт в розмірі 2000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06 березня 2010 року №СП-2010-256 позивач зобовязався надати відповідачу кредит та за своїм рішенням встановити розмір кредитного ліміту, який був встановлений у відповідності до п. 2.1.1.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг, а відповідач зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісію на умовах, передбачених п. 2.1.1.12.4 Умов та Правил надання банківських послуг, а банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленій банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим договором (п.2.1.1.12.11- а.с.31). При порушенні клієнтом строків по сплаті процентів за користування кредитом, він зобовязаний сплатити на користь банку неустойку в розмірах, передбачених в п.п.2.1.1.12.6.2, 2.1.1.12.7.4, а за порушення строків по сплаті комісії неустойку в розмірі, передбаченому в п.2.1.1.12.8.1, 2.1.1.15.1 Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.9-32). В порушення умов договору відповідач [PERSON] не виконала взяті на себе грошові зобовязання та не виплатила у повному обсязі та у встановлені кредитним договором строки суму кредиту, відсотки, нараховані за порушення умов договору та штрафи, у звязку з чим, за розрахунками позивача (а.с.5-6) станом на 31 травня 2017 року утворилася заборгованість в сумі 14\~895 гривень 26 копійок, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 1308 гривень 62 копійки, по процентамза користування кредитом в розмірі 9\~901 гривня 15 копійок, заборгованості за пенею та комісією в розмірі 2500 гривень, а також зі штрафу у вигляді фіксованої частини в розмірі 500 гривень і у вигляді процентної складової в розмірі 685 гривень 49 копійок, що свідчить про істотне порушення відповідачем в односторонньому порядку умов укладеної кредитної угоди, внаслідок чого суд у відповідності до ст.ст. 526, 611,615, 1049, 1054 ЦК України вважає необхідним стягнути зазначену заборгованість з відповідача, оскільки відповідно до вимог ст.599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання і право на яку згідно ст. 550 ЦК України виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. На підставі зазначеного, також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача штраф у вигляді фіксованої частини в розмірі 500 гривень і у вигляді процентної складової в розмірі 685 гривень 49 копійок, які передбачені пунктами п.п.2.1.1.12.6.2, 2.1.1.12.7.4, п.2.1.1.12.8.1, 2.1.1.15.1 Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.9-32). Відповідачка у своїй заяві від 12 жовтня 2017 року (а.с.50) просила суд зменшити розмір нарахованих їй позивачем відсотків, але доказів, на підставі яких суд повинен був вирішити питання про зменшення нарахованих позивачем відсотків, суду не надала. При цьому у своїй заяві відповідачка зазначила про визнання позову. Також суд позбавлений можливості вирішувати питання про зменшення розміру нарахованих процентів за користування грошовими коштами, оскільки відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами, а розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Крім того, відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки (пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, а також за наявності інших обставин, які мають істотне значення, якими в розумінні даної норми права можна вважати ступінь виконання зобовязань боржником, наприклад, дострокове погашення кредиту та відсотків, доведений матеріалами справи тяжкий майновий стан боржника, інші інтереси сторін, які заслуговують на увагу. Проте відповідачка не надала суду доказів існування будь-яких обставин, які могли б бути підставою для вирішення питання про зменшення розміру неустойки (пені). З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором від 28 лютого 2012 року в розмірі 14\~895 гривень 26 копійок, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 1308 гривень 62 копійки, по процентам за користування кредитом в розмірі 9\~901 гривня 15 копійок, заборгованості за пенею та комісією в розмірі 2500 гривень, а також зі штрафу у вигляді фіксованої частини в розмірі 500 гривень і у вигляді процентної складової в розмірі 685 гривень 49 копійок. Крім того, у звязку із задоволенням позовних вимог, згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору, який було сплачено позивачем при зверненні з позовом до суду, з урахуванням розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст.ст. 526-530, 536, 549-551, 598, 610-615, 624, 625, 638-654, 1046-1056-1 ЦК України;

Outcome: approved