Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 29.11.2013 року [PERSON] (далі - Позичальник) отримала кредит у розмірі 16000,00 гри. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. 25.08.2014 року позичальник [PERSON] помер. Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України, кредитору спадкодавця належить протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. На виконання вимог вищезазначеної норми закону Позивачем 26.01.2016 року була направлена претензія кредитора до Першої Сумської державної нотаріальної контори. 09.02.2016 року Позивачем було отримано відповідь Першої Сумської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що претензію кредитора переслано до Другої Сумської державної нотаріальної контори. 15.02.2016 року Позивачем було отримано відповідь Другої Сумської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії ПАТ КБ «ПриватБанк». Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відновімо де ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У даному випадку спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON]. 17.07.2016 року до спадкоємця [PERSON], було направлено лист-претензію, згідно яких Позивач предявив свої вимоги, але ніякий дій не було виконано. Станом на дату смерті [PERSON] заборгованість Позичальника перед Банком за кредитним договором № б/н від 29.11.2013 року становить 7580,43 грн. Тому представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 7580,43 грн., за кредитним договором № б/н від 29.11.2013 року та судові витрати. Представник позивача, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, справу просить розглядати в його відсутності, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала та суду пояснила, що дійсно постійно проживала з [PERSON] на час відкриття спадщини в звязку з чим і є його спадкоємицею, з заявою про відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталася. У відповідності ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи та дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 29.11.2013 року [PERSON] (далі - Позичальник) отримала кредит у розмірі 16000,00 гри. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредптодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. 25.08.2014 року позичальник [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 26.08.2014 р. Станом на дату смерті [PERSON] заборгованість Позичальника перед Банком за кредитним договором № б/н від 29.11.2013 року становить 7580,43 грн. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 608, 1218, 1219 ЦК України, у звязку зі смертю боржника припиняються лише ті зобовязання, які нерозривно повязані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобовязанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обовязки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємців, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобовязанням. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України, кредитору спадкодавця належить протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. На виконання вимог вищезазначеної норми закону Позивачем 26.01.2016 року була направлена претензія кредитора до Першої Сумської державної нотаріальної контори. 09.02.2016 року Позивачем було отримано відповідь Першої Сумської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що претензію кредитора переслано до Другої Сумської державної нотаріальної контори. 15.02.2016 року Позивачем було отримано відповідь Другої Сумської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії ПАТ КБ «ПриватБанк». Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відновімо де ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що в даному випадку спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON]. Дану обставину підтвердила і сама відповідачка в судовому засіданні. 17.07.2016 року до спадкоємця [PERSON], було направлено лист-претензію, згідно яких Позивач предявив свої вимоги, але ніякий дій не було виконано. Частиною 1 ст.1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобовязаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, що відповідає його частці у спадщині. Відповідно до ч.2 ст.1282 ЦК України, вимоги кредитора спадкоємці зобовязані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Згідно абзацу 2 п. 2 ст. 1282 ЦК України, у разі відмови від одноразової оплати суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Таким чином між сторонами склались цивільно-правові правовідносини, які регулюються загальними положеннями про зобовязальне право, виконання зобовязань, правові наслідки порушення зобовязання та спадкове право, та оскільки відповідач не виконав своїх зобовязань перед кредитором, позивачем по справі, то право останнього порушене, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі і зазначена позивачем сума підлягає стягненню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачене при зверненні до суду з даним позовом судовий збір у розмірі 1378 грн.

Outcome: approved