Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] до [PERSON], посилаючись на те, що за час перебування у шлюбі, відповідач почала зловживати спиртними напоями, що призвело до байдужого ставлення щодо виховання дітей. На даний час позивачу не відомо місцезнаходження відповідача. Позивач та представник позивача в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримали, просили суд їх задовольнити. Представник третьої особи позов підтримав. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, повідомлявся судом належним чином. Згідно зі статтею 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши докази по справі, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до вимог пункту 2 частини 1 статті 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно статті 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п.15 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам для досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. З'ясувавши у судовому засіданні повно та всебічно всі обставини справи, суд приходить до висновку, що зазначені обставини неналежного виконання [PERSON] своїх батьківських обов'язків по вихованню сина та доньки хоча і мали місце, однак не вказують на нехтування нею своїми батьківськими обов'язками. В матеріалах справи відсутній висновок Служби у справах дітей виконавчого комітету Фастівської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. В судовому засіданні представник третьої особи зазначив, що такий висновок не приймався. Всі письмові докази надані позивачем датовані 2013 роком. Таким чином, наведені в позовній заяві обставини про ухилення відповідача [PERSON] від виховання неповнолітнього сина і доньки, та нехтування своїми батьківськими обов'язками не знайшли свого належного підтвердження в судовому засіданні. Враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, в даному випадку з урахуванням характеру винної поведінки [PERSON], суд вважає, що відсутні всі правові підстави, згідно частини 1 пункту 2 статті 164 Сімейного кодексу України, для позбавлення відповідача батьківських прав. Виходячи з викладеного, позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed