Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ ім. Мічуріна про стягнення боргу, вказуючи, що 16.09.2014 року він позичив ТОВ ім. Мічуріна грошові кошти у розмірі 10000,00 грн., на підтвердження чого сторони уклали договір про надання безвідсоткової позики від 16.09.2014 року. Відповідач зобов'язався повернути гроші до 22.09.2014 року. Відповідач ухиляється від повернення суми боргу, у зв'язку із чим позивачка була змушена звернутися до суду із відповідною заявою. В судове засідання позивачк не з'явився, надав до суду письмову заяву відповідно до якої просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача, за довіреністю Глуган Є.М. у судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву, відповідно до якої просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши надані докази, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що 16.09.2014 року [PERSON], громадянин України, паспорт [NUMBER] виданий Білгород-Дністровським РВ УМВС України в Одеській області 24 липня 1997 року, РНОКПП: [NUMBER], що мешкає за адресою: [ADDRESS] згідно договору про надання безвідсоткової позики від 16.09.2014 року позичив відповідачу гроші у розмірі 10000,00 грн. В п. 4.2 Договору встановлено, що відповідач зобов'язується повернути позику до 22.09.2014 року. До теперішнього часу ТОВ ім. Мічуріна ухиляється від повернення позивачу коштів, чим порушує умови, які були досягнуті в договорі. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речи, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (стаття 1046 Цивільного кодексу України). Згідно ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 638 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як вказує ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 611 Цивільного кодексу України, встановлено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, суд приходить до висновку, що невиконання відповідачем зобов'язань, покладених на нього договором про надання безвідсоткової позики від 16.09.2014 року, щодо повернення позивачеві грошей у розмірі 10 000, 00грн., порушує право власності позивача на зазначені гроші. Порушені права позивача підлягають захисту шляхом задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. На підставі викладеного і у відповідності з ст.ст. 611, 625, 1046, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 3, 118, 119, 120, 213-215 ЦПК України, суд -

Outcome: approved