Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором в сумі 13432,14 грн. У підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що [PERSON]. звернулась до банку з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписала Заяву № б/н від 26.01.2016 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 10078,11 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У порушення умов договору відповідач зобовязання за кредитним договором належним чином не виконала. Станом на 19.09.2016 року заборгованість відповідача за кредитним договором перед банком складає 13432,14 грн. У судове засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просив їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач до судового засідання не зявилася, про час, дату та місце слухання справи повідомлена належним чином. Тому суд вважає можливим зі згоди представника позивача, у відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України, провести заочний розгляд справ та постановити заочне рішення. Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач звернулась до позивача з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписала Заяву № б/н від 03.02.2011 року, згідно якої отримала кредитні кошти. 25.01.2016 року між сторонами було укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості і приєднання до умов і правил надання продукту кредитних карт, згідно умов якої відповідач отримала строковий кредит у розмірі 10078,11 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок з виплатою відсотків в розмірі 1,5 % в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту з погашенням заборгованості щомісячно в розмірі 365,63 грн. Однак зазначені умови договору відповідач належним чином не виконала, в звязку з чим станом на 19.09.2016 року має заборгованість перед банком, яка складається з: - заборгованість за кредитом 9733,30 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом 1138,23 грн.; - заборгованість за пенею 1946,65 грн.; За вимогами статей 527, 530 Цивільного кодексу України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. Тому, на підставі викладеного, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за договором у розмірі 12818,18 грн., а саме: заборгованість за кредитом 9733,30 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 1138,23 грн.; заборгованість за пенею 1946,65 грн. У частині стягнення з відповідача на користь позивача штрафу вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (частина друга статті 549 ЦК України).\~ Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Дана позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року № 6-2003цс15. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 1378,00 грн.

Outcome: partial