Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. У своєму позові позивач вказав,що 05 грудня 2007року між ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № КФ 424-07/А. 25 листопада 2008року укладено додатковий договір № 1 до вказаного кредитного договору. 05.12.2007 року з метою забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за вищевказаним кредитним договором між ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний банк» та [PERSON] було укладено договір поруки б/н, згідно з яким [PERSON] солідарно з [PERSON] в повному обсязі несе відповідальність перед банком. [INFO] [PERSON] помер Його дочка - [PERSON] прийняла спадщину після свого батька - [PERSON] Внаслідок смерті позичальника у кредитних правовідносинах відбулася заміна боржника у зобов'язанні. Загальна сума заборгованості за кредитним договором відповідно до розрахунку заборгованості становить 77 331,04 грн. 18.05.2010 року у Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців зареєстровано зміни найменування юридичної особи ВАТ «Всеукраїнській Акціонерний банк», яке було перейменовано на ПАТ «Всеукраїнській Акціонерний Банк», скорочена назва ПАТ «ВіЕйБі Банк». Тобто, ПАТ ««ВіЕйБі Банк» є повним правонаступником ВАТ «Всеукраїнській акціонерний Банк». У своєму позові позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № КФ 424-07/А від 05 грудня 2007 року в сумі 77 331,04 грн. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала і просить його задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - [PERSON] заперечував проти позову і просив відмовити у його задоволенні та надав до суду відзив на позовну заяву, який підтримав у судовому засіданні. Дослідивши докази по справі, вислухав пояснення представників сторін, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами виникли кредитні правовідносини. Із рішення Мелітопольського міськрайонного суду від 02.06.2016 року вбачається, що у задоволенні позову уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної Марини Анатоліївни до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 77 331,04 грн. за кредитним договором № КФ 424-07/А від 05 грудня 2007 відмовлено. Із ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 26жовтня 2016року вбачається, що апеляційна скарга уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» відхилена: рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02.06.2016року залишено без змін. Із постанови Верховного суду України від 13 червня 2018року вбачається, що касаційна скарга ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» залишена без задоволення: рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02.06.2016 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 26.10.2016 року залишено без змін. Таким чином, судом встановлено, що предметом розгляду справ вищевказаними судами було стягнення заборгованості з [PERSON] та [PERSON] за кредитним договором № КФ 424-07/А. Судовими інстанціями було зазначено, що до суду банк звернувся лише у грудні 2015року після спливу строку позовної давності, який почався з вересня 2011 року . Банк маючи в своєму розпорядженні всі необхідні відомості про спадкоємицю, не скористався своїм правом, передбаченим ч.2 ст.1281 ЦК України та не звернувся з 2011 року до [PERSON], та крім того, не звернувся і до поручителя [PERSON] з претензією щодо погашення заборгованості. На час розгляду даної цивільної справи сі судові рішення набрали законної чинності. Згідно п.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Із позовної заяви банку від 17.09.2018року, яка надійшла в провадження Заводського районного суду м.Запоріжжя 10.10.2018 року встановлено, що банк знову звернувся з тотожними позовними вимогами. Тому, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими і не підлягають задоволенню у повному обсязі. Питання про стягнення судового збору вирішено судом в порядку п.2 ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved