Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON], про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи свої вимоги тим, що 22 березня 2011 року між [PERSON], в якості Лізингоодержувача, та ТОВ «Порше Лізинг Україна», в якості Лізингодавця було укладено Договір про фінансовий лізинг №00002819 від 22.03.2011 року, відповідно до умов якого ТОВ «Порше Лізинг Україна» зобов'язався передати у розпорядження [PERSON] Об'єкт лізингу - транспортний засіб типу VW, модель CADDY KOMBI, рік випуску 2011, шасі [NUMBER], (надалі за текстом - «Об'єкт лізингу»), а [PERSON] зобов'язався прийняти Об'єкт лізингу і сплатити суму коштів за Договором шляхом здійснення платежів відповідно до Договору та згідно із Графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів, що становить невід'ємну частину Договору, на загальну суму, що становить еквівалент у гривні 26500,00 доларів США, не враховуючи авансового платежу на суму, що становить еквівалент 6625,00 доларів США. 20 червня 2013 року співробітниками ДАІ було затримано та вилучено Об'єкт лізингу. При вилученні Об'єкта лізингу позивачеві стало відомо, що 03 грудня 2012 року Об'єкт лізингу було оголошено в розшук відділом ДВС Солом`янського районного управління юстиції в м. Києві при примусовому виконанні виконавчого напису №2954, виданого 15 листопада 2012 року про повернення автомобіля на користь Лізингодавця - ТОВ «Порше Лізинг Україна». Позивач стверджує, що не тільки не отримував жодної вимоги про сплату заборгованості та повернення Об'єкта лізингу, а також жодного документу щодо вчинення виконавчого напису від відповідача, але й продовжував здійснювати щомісячні платежі: 20.11.2012 року - 9292, 66 грн., 12.12.2012 року - 4646,33 грн., 06.02.2013 року - 4646,33 грн., 20.03.2013 року - 4646,33 грн., 22.05.2013 року - 4646,33 грн. У відділі ДВС Позивачем отримано копію виконавчого документу, з якого випливає, що 15 листопада 2012 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №2954, про повернення лізингоодержувачем [PERSON] на корить лізингодавця ТОВ «Порше Лізинг Україна» Об`єкт фінансового лізингу вартістю 127471,84 грн., що був переданий в користування на підставі Договору про фінансовий лізинг №00002819 від 22.03.2011 року та підлягає поверненню за невиплачені лізингові платежі. На думку позивача, даний виконавчий напис вчинено із порушеннями вимог Закону України «Про нотаріат» та Постанови КМУ від 29.06.1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Дії відповідача щодо припинення договору та примусового вилучення Об'єкта лізингу позивач вважає протиправними, виходячи з того, що він не отримував ані письмової вимоги про сплату простроченого платежу, ані попередження про припинення договору та повернення Об'єкта лізингу, як це передбачено п.8.2.1. та 12.9. Договору про фінансовий лізинг №00002819 від 22.03.2011 року. Також позивач стверджує, що у виконавчому написі нотаріуса невірно зазначена його адреса, а саме не зазначено номера квартири. За таких обставин, позивач просить визнати недійсним та скасувати виконавчий напис №2954 від 15.11.2012 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та повернути Об'єкт лізингу. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням справу розглянути у його відсутність, у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі за безпідставністю, посилаючись на те, що викладені в позовній заяві обставини не відповідають дійсності, оскільки відповідач неодноразово направляв на адресу позивача листи, якими інформував останнього про наявну заборгованість. В результаті позивачу була направлена Вимога про сплату заборгованості та повернення Об'єкта лізингу від 02.08.2012 року та повідомлено про розірвання Договору про фінансовий лізинг №00002819 від 22.03.2011 року, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу з відміткою про вручення відповідачеві 11.09.2012 року. Таким чином, оскільки, позивач був належним чином повідомлений про розірвання Договору, відповідач на законних підставах звернувся до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису нотаріуса. Разом із заявою відповідачем були подані усі необхідні документи, що свідчать про безспірність заборгованості. На підставі наданих документів нотаріусом було вчинено виконавчий напис з дотриманням вимог чинного законодавства України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити у повному обсязі з наступних підстав. Судом в судовому засіданні встановлено, що станом на дату вчинення виконавчого напису, 15 листопада 2012 року у позивача існувала заборгованість по сплаті лізингових платежів. Відповідач неодноразово звертався до позивача із нагадуваннями про несплату заборгованості. Перше нагадування про несплату було надіслано 04.05.2012 року, друге нагадування про несплату - 16.05.2012 року, третє нагадування про несплату (1) - 07.06.2012 року, третє нагадування про несплату (2) - 03.07.2012 року, третє нагадування про несплату (3) - 17.07.2012 року, третє нагадування про несплату (4) - 01.08.2012 року. Всі нагадування про несплату заборгованості були надіслані на адресу позивача, яка була вказана ним у Договорі лізингу, а саме: [ADDRESS]. 02 серпня 2012 року, відповідачем позивачу була направлена Вимога про сплату заборгованості та про повернення Об'єкту лізингу, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу з відміткою про вручення відповідачеві. Вимога була отримана позивачем 11.09.2012 року. Згідно ч.3 ст.7 Закону України «Про фінансовий лізинг», відмова від договору лізингу є вчиненою з моменту, коли інша сторона довідалася або могла довідатися про таку відмову. Таким чином, суд дійшов висновку, що станом на день вчинення виконавчого напису договір фінансового лізингу №00002819 від 22.03.2011 року був розірваний, правовідносини та зобов'язання по даному договору були припинені. 15 листопада 2012 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис про повернення Об`єкта лізингу за невиплачені лізингові платежі, зареєстрований в реєстрі за №2954. Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг», яка є спеціальною по відношенню до норм Цивільного кодексу України, лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів. Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» та ч. 1 п.282 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року N 20/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 03.03.2004 року за N 283/8882 (далі-Інструкція), що була чинною на момент вчинення виконавчого напису нотаріуса, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік). Відповідно до положень ст.88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Суд не приймає до уваги доводи позивача в тій частині, що заборгованість не є безспірною, оскільки нотаріусу відповідачем була надана заява про вчинення виконавчого напису та додані необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, а саме: оригінал договору про фінансовий лізинг, засвідчена лізингодавцем копія рахунку, направленого лізингоодержувачу, з відміткою про несплату платежів після вручення письмового повідомлення, банківські виписки щодо заборгованості, оригінали листів-повідомлень про сплату заборгованості, оригінал Вимоги про повернення Об'єкта лізингу та рекомендовані повідомлення. Позивач в позовній заяві зазначає, що виконавчий напис містить лише прізвище ім'я та по-батькові боржника, не правильно зазначено адресу боржника. При дослідженні матеріалів справи, суд встановив, що у заяві про вчинення виконавчого напису, та у Договорі про фінансовий лізинг зазначені всі необхідні дані щодо Боржника, а саме: прізвище, ім'я, по-батькові, ідентифікаційний номер, адреса реєстрації останнього. Внаслідок технічної помилки нотаріус зазначив неповну адресу боржника, а саме не вказано номер квартири. Проте відсутність повної адреси Боржника у виконавчому написі ніяким чином не впливає на права чи обов'язки позивача. Отже, виконавчий напис вчинений належним чином, тому не підлягає скасуванню. Не може також бути підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню підстава, що позивач дізнався про наявність виконавчого напису при вилученні Об'єкта лізингу співробітниками ДАІ, а також з постанови державної виконавчої служби. Позивач зазначає, що Об`єкт лізингу було вилучено незаконно, за таких обставин транспортний засіб має бути повернутий позивачеві. Дане твердження позивача не прийнято судом до уваги, адже не було підтверджено належними доказами по справі. Крім того, судом встановлено, що відповідно до п. 13.1. та 13.7. Договору про фінансовий лізинг відповідач мав безумовне право на вилучення Об'єкта лізингу на підставі виконавчого напису нотаріуса у разі несплати позивачем 1 (одного) наступного лізингового внеску у повному обсязі або частково, і строк виконання зобов'язання зі сплати перевищує 30 (тридцять) календарних днів. Отже, Об'єкт лізингу поверненню Позивачу не підлягає. Відповідно до положень ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено, що при вчиненні спірного нотаріального напису нотаріусом було порушено вимоги закону, не надано доказів, що зазначена відповідачем заборгованість позивача не є безспірною, а також не надано доказів, які б давали можливість зробити висновок, що Об`єкт лізингу було вилучено у незаконний спосіб. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Зважаючи на те, що позивачем не доведено порушення його прав, яке підлягає захисту, підстави для задоволення позову відсутні. Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: dismissed