Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, про стягнення заборгованості,мотивуючи свої вимоги тим, що 23.07.2014 року між сторонами було укладено договір позики № 845162563, відповідно до умов якого, позивач надав відповідачу у борг грошові кошти у розмірі 2000,00 грн. зі сплатою відсотків та комісії, строком на 10 календарних днів, тобто до 02.08.2014 року, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок позичальника. У визначений строк, відповідач позику не повернув, внаслідок чого, станом на 02.10.2014 року утворилась заборгованість, яка становить 5829,00 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву, де просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та не заперечував проти ухвалення заочного рішення /а.с. 29/. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи судом повідомлена належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, а тому, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність останнього та ухвалити у справі заочне рішення за згодою представника позивача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. 23 липня 2014 року між сторонами було укладено договір позики № 845162563, відповідно до умов якого, позивач надав відповідачу у борг грошові кошти у розмірі 2000,00 грн. зі сплатою відсотків та комісії, строком на 10 календарних днів, тобто до 02.08.2014 року, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок позичальника /а.с. 5-8/. 23 липня 2014 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти у 2000,00 гривень на банківський рахунок позичальника (картка № [NUMBER]), зазначений в заявці, що підтверджується платіжним дорученням, яке засвідчує факт передачі грошових коштів від позивача до відповідача і факт укладання між ними договору позики у формі електронного документу /а.с. 9/. Відповідно до умов договору, позичальник зобов'язувався повернути позику, сплатити проценти за користування останньою у розмірі 2 % на день від суми позики за кожний день користування останньою, а також комісію за обслуговування договору позики у розмірі 40,00 гривень. Станом на 02 серпня 2014 року термін платежу за договором закінчився, проте відповідач не виконала взяті на себе зобов'язання та не сплатила суму позики, проценти за користування останньою та комісію, внаслідок чого, станом на 02 жовтня 2014 року утворилась заборгованість яка становить 5829,00 грн., з яких 2000,00 грн. -сума позики; 3789,00 грн. - проценти за користування позикою та 40,00 грн. - комісія за обслуговування договору позики /а.с.4 /. Правила надання грошових коштів у позику TOB «Манівео швидка фінансова допомога» (далі - Правила) визначають порядок і умови надання позивачем грошових коштів у позику. Правила розміщені на сайті TOB «Манівео швидка фінансова допомога» у загальному доступі для ознайомлення всіх зацікавлених осіб і є публічною офертою позивача до укладання договору позики. Згідно п. 8.2 договору, правила позики є невід'ємною частиною договору. Згідно п. 7.5 правил, за несвоєчасне повернення суми позики і сплати процентів за користування позикою позичальник сплачує товариству штраф у розмірі 100,00 грн та 3 відсотки від суми несвоєчасно повернутої в строк позики та несвоєчасно сплачених процентів за користування позикою за кожний день прострочення, починаючи з наступного дня після терміну платежу до дати повернення позики та сплати процентів за користування позикою в повному обсязі (включно), але не більше 60 днів прострочки. У відповідності до умов розділу 3 правил, відповідач акцептував оферту, здійснивши дії спрямовані на укладання договору позики і настання юридичних прав та обов'язків, у тому числі: заповнюючи заявку на сайті позивача, зазначив інформацію щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої бажав отримати позику (номер банківської картки, строк дії). Постановою Правління Національного банку України від 30.04.2010 № 223 «Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів» передбачено, що одним із видів доступу до банківських рахунків є спеціальні платіжні засоби - пластикові банківські картки, які емітовані в установленому законодавством порядку та використовуються для ініціювання переказу коштів з рахунку платника або банку, а _акож для здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Платіжні картки є власністю емітента (банку) і надаються ним відповідно до умов договору клієнту, в тому числі і фізичній особі - держателю спеціального платіжного засобу, який на законних підставах використовує платіжні картки. Платіжна картка містить обов'язкові реквізити, що дають змогу ідентифікувати платіжну систему, емітента банк) та держателя цього спеціального платіжного засобу. Відповідно до ч. 2 ст. 640 ЦК України, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Таким чином, 23 липня 2014 року позивач перерахував грошові кошти у сумі 2000,00 гривень на банківський рахунок відповідача зазначений у заявці, відповідно до платіжного доручення, яке засвідчує факт передачі грошових коштів від позивача до відповідача і факт укладання між ними договору позики у формі електронного документу. Згідно ст. ст. 5, 6, 7 Закону України «Про електронній документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов'язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Приписами статті 8 Закону України «Про електронній документи та електронний документообіг» встановлено, що юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Суб'єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, та встановлюють для них систему (способи) захисту. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк /термін/ його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк /термін/. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови ви зобов'язання. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. В ст.599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч. З ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Як передбачено ч. ч. 1,2 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач порушив умови договору, що призвело до виникнення заборгованості. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved