Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про зміну розміру аліментів, які стягуються з нього на користь відповідача на утримання дитини [PERSON], [INFO], з 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на 1000 гривень щомісячно, посилаючись на те, що він тривалий час не має можливості працевлаштуватися на роботу (перебував у центрі зайнятості) із заробітком, необхідним та достатнім не тільки для свого існування, а й для утримання своєї дитини. На даний час у нього з'явились ще двоє утриманців - новонароджений син та дружина [PERSON], яка на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому вона посилається на те, що вона не згодна з позовними вимогами позивача в повному обсязі, оскільки позивач офіційно був працевлаштований, мав паспорт моряка та постійне місце роботи, а саме поваром на судні в компанії «Долфин Навигейшин» та мав постійний, регулярний вище середнього рівня дохід та повну змогу надавати дитині матеріальну допомогу. Позивач також має у власності нерухоме майно. Вказує, що позивач в липні 2018 року вже звертався до Ленінського районного суду м. Миколаєва із позовною заявою про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Згідно з рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 липня 2018 року позивачу, [PERSON] було відмовлено в задоволені вищезазначеного позову. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову та відзиву. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З'ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 26 липня 2013 року по 02 вересня 2015 року, свідченням чого є свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] та вступна та резолютивна частини рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02.09.2015 року (а.с. 3, 5). Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Згідно заочного рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17.08.2015 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] у розмірі ? частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 31 липня 2015 року до досягнення дитиною повноліття. Згідно розрахунку заборгованості наданого державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про примусовому виконанню виконавчого листа виданого 07.09.2015 року по справі № 2/489/2448/2015 Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] у розмірі ? частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 31 липня 2015 року до досягнення дитиною повноліття, заборгованість по сплаті аліментів станом на 31.01.2018 року складає 6900,92 грн. (а.с 8). Відповідно до довідки Заводського центру зайнятості м. Миколаєва від 13.02.2018 року за вих. № 217, [PERSON] був зареєстрований як безробітній у Заводському центрі зайнятості м. Миколаєва з 28 вересня 2015 року по 29 жовтня 2015 року. Згідно рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 серпня 2017 року [PERSON] позбавлений батьківських прав відносно його дитини [PERSON], [INFO]. Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів від 14.02.2018 року № 376 в період з 01.01.2015 року по 30.09.2017 року відсутня інформація про доходи [PERSON], крім отримання соціальної виплати у розмірі 421,16 грн. перебуваючи у Заводському районному центрі зайнятості. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої - [PERSON], [INFO], в розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31.07.2015 року і до повноліття дитини, станом на 30.09.2018 року заборгованість по сплаті аліментів складає 11408,92 грн.. Постановою державного виконавця Заводського ВДВС Миколаївського міського управління юстиції 30.03.2016 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON], на підставі заборгованості зі сплати аліментів, яка складала понад три місяці. Позивач також зазначає, що останні два місяці донька [PERSON], [INFO] постійно хворіє, та після проходження низки аналізів та обстежень, лікар постановив діагноз: генетично зумовлена непереносимість лактози по типу С/Т; йододефіцитний стан, порушення панкреатичні, як ускладнення синдром роздратованого кишечнику, що для лікування потребує значних коштів. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень; а тому з урахуванням приписів ст. 180 СК України, оскільки обов'язок по утриманню дітей є рівним, як батька так і матері, то розмір аліментів не може бути меншим ніж 1013,50 грн., що відповідає 50 % прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини. Як вбачається з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів від 14.02.2018 року № 376 в період з 01.01.2015 року по 30.09.2017 року відсутня інформація про доходи [PERSON], крім отримання соціальної виплати у розмірі 421,16 грн. (а.с. 10). Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів отримувач аліментів може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до статті 183 та статті 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Даний висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 5 лютого 2014 року (справа № 6-143цс13). Аналогічні обставини викладені в п.17 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на зазначене для зміни способу стягнення аліментів необхідно наявність певних підстав, зокрема погіршення чи поліпшення матеріального стану чи стану здоров'я платника аліментів, з'явлення на утриманні непрацездатних осіб, тощо. Позивачем не надано належних та допустимих доказів у підтвердження зміни матеріального стану. Аліменти визначені за рішенням суду є визначеним законодавством мінімумом для всебічного та повного розвитку дитини. Відсутність доходу у позивача не може бути підставою для звільнення від сплати аліментів. Так само й твердження позивача щодо рівних обов'язків по утриманню дитини безпідставні, оскільки він позбавлений батьківських право відносно малолітньої [PERSON], відповідно дитина проживає з матір'ю та [PERSON] також несе витрати по утриманню дитини. Позивач є працездатною особою. З розрахунку заборгованості вбачається, що аліменти він сплачував не щомісяця, періодично. Державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника. На виклики державного виконавця позивач не з'являвся, що свідчить про навмисне ухилення від сплати аліментів та виконання рішення суду. В той же час, у січні 2018 року позивачем було сплачено заборгованість по аліментам у розмірі 21000 гривен, що вказує на наявність можливості сплачувати аліменти. В той же час позивачем підтверджено зміну сімейного стану. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] 28 квітня 2018 року зареєстрували шлюб, про що Центральним районним у місті Миколаєві відділі Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, зроблено відповідний актовий запис №188 від 28.04.2018 року. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] у подружжя [INFO] народився син - [PERSON]. Таким чином, на даний час на утриманні позивача є дві особи, малолітня дитина та дружина. Зміна сімейного стану, наявність інших утриманців є підставою для зменшення розміру аліментів. В той же час суд вважає безпідставною вимогу позивача щодо зміни способу стягнення аліментів. Статтею 184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача аліментів визначає їх у твердій грошовій сумі, також аліменти у твердій грошовій сумі можуть стягуватись за домовленістю між батьками. Позивач є платником аліментів, домовленість між сторонами щодо визначення аліментів у твердій грошовій сумі відсутня, відповідно й вимагати зміни способу стягнення аліментів позивач не має підстав. Оцінюючи всі зібрані по справі докази, враховуючи інтереси дитини для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, повного та всебічного розвитку, враховуючи матеріальний та сімейний стан платника аліментів та одержувача аліментів, суд вважає що позов підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з позивача аліментів у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial