Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, згідно якого просить припинити право стягнення з нього аліментів на утримання колишньої дружини [PERSON] в розмірі 1/8 частини з усіх видів його доходів, яке було визначено рішенням Купянського міськрайонного суду Харківської області від 18.02.2016 року по цивільній справі № 628/3898/15-ц, посилаючись на зміну матеріального стану сторін, оскільки відповідачка поновила своє право на працю і її доходи складаються із заробітної плати, пенсії особи з інвалідністю 3 групи та аліментів на утримання неповнолітньої дитини, разом з тим, позивач не спроможний надалі платити аліменти на дружину. Відомостей про звернення [PERSON] до суду з аналогічним позовом немає. 19.03.2018 року суддею направлявся запит щодо підтвердження місця реєстрації відповідачки. Отримавши відповідь 10.04.2018 року, на наступний день ухвалою судді провадження по справі було відкрито та призначено судове засідання на 07.05.2018 року. 07.05.2018 року судове засідання було відкладено до 24.05.2018 року. 24.05.2018 року позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю і просив задовольнити. Відповідачка 24.05.2018 року також надана до канцелярії суду заяву про слухання справи у її відсутності, проти позову вона не заперечує. Враховуючи заяви сторін, фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Судом встановлені такі обставини справи і відповідно до них правовідносини. Згідно рішення Купянського міськрайонного суду Харківської області від 26.06.2015 року шлюб між сторонами був розірваний. Рішення 07.07.2015 року набрало законної сили ( а.с. 15). З 09.07.2015 року з позивача стягуються аліменти на користь відповідачки на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів позивача, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до його повноліття ( а.с. 14). Крім того, як убачається з копії рішення Купянського міськрайонного суду Харківської області від 18.02.2016 року, яке 01.03.2016 року набрало законної сили, з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] в розмірі 1/8 частини від усіх видів його доходів на її утримання , щомісячно, на період інвалідності, починаючи з 19.11.2015 року і до встановленого строку інвалідності, тобто до 01.12.2016 року, а у разі продовження на період продовження ( а.с. 13). Зазначене вище рішення суду від 18.02.2016 року перебуває на виконанні у Купянському МРВ ДВС ГТУЮ у Харківській області, ВП № 50344396 та за постановою державного виконавця Пахоменка А.В. від 28.02.2017 року, враховуючи працевлаштування боржника в ФХКП «ДРІТ» було звернуто стягнення на його доходи ( а.с. 16). 24.05.2018 року відповідачка надала до суду заяву про відсутність заперечень проти задоволення даного позову. Відповідно до ч.2 ст. 75 Сімейного кодексу України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч.3 ст. 79 СК України якщо один із подружжя одержує аліменти у зв'язку з інвалідністю, сплата аліментів триває протягом строку інвалідності. У разі подання відповідного документа про продовження строку інвалідності стягнення аліментів продовжується на відповідний строк без додаткового рішення суду про це. Відповідно до ч.1,3 ст. 82 СК України право одного з подружжя на утримання, а також право на утримання, яке особа має після розірвання шлюбу, припиняється у разі поновлення його працездатності, а також реєстрації з ним повторного шлюбу. Право одного з подружжя на аліменти, які були присуджені за рішенням суду, може бути припинене за рішенням суду, якщо буде встановлено, що: 1) одержувач аліментів перестав потребувати матеріальної допомоги; 2) платник аліментів неспроможний надавати матеріальну допомогу. В обґрунтування своїх вимог позивач надав довідки про те, що він працює у Купянсько-Шевченківській філії КП «Обласний інформаційно-технічний центр» на посаді начальника дільниці із середньою заробітною платою від 4380,16 до 6300 грн.(а.с.21-23). Відповідачка працює у ПРАТ «Купянський МКК» на посаді приймальника-здавальника харчової продукції складу продукції з незбираного молока та масла із середньою заробітною платою від 4975,35 до 7031,02 грн., а також перебуває на обліку у Купянському обєднаному управлінні ПФУ Харківської області як отримувач пенсії по інвалідності 3 групи загального захворювання з 11.11.2014 року по 30.11.2019 року, розмір пенсії складає з 01.01.2018 року 1452 грн. ( а.с. 17-20). З огляду на відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 82 СК України визначена можливість скасування їх присудження. З аналізу вказаних вище статей вбачається, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів перестав потребувати матеріальної допомоги, а платник - неспроможний надавати таку матеріальну допомогу. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім'я одержувача аліментів колишньої дружини. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Визнання відповідачкою даного позову не порушує будь-чиїх прав і свобод, є її добровільно визначеною позицією з приводу заявлених позовних вимог, оформленою поданою до суду заявою, разом з тим, позивач довід суду обґрунтованість зазначених ним обставин та наявність обставин, визначених у ч.3 ст. 82 СК України, тому, враховуючи викладене вище, суд всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, дійшов висновку про доцільність задоволення позовних вимог [PERSON]

Outcome: approved