Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на приміщення гідропонну розміщеного на господарському дворі в [ADDRESS] посилаючись на те, що відповідно до договору купівлі-продажу майна від 20 листопада 2003 року між позивачем [PERSON] та ліквідаційною комісією КСП «Вільне Прикарпаття», [PERSON] було придбано приміщення гідропону, та сплачено ціну договору в розмірі 1250 грн. Даний договір купівлі-продажу був укладений у письмовій формі в трьох примірниках. При зверненні до державного реєстратора прав на нерухоме майно, рішенням від 09.12.2015 року позивачу було відмовлено у реєстрації прав власності на приміщення гідропону, оскільки договір купівлі-продажу нерухомого майна нотаріально не посвідчений і не відповідає вимогам ст. 657 Цивільного кодексі України. А оскільки, дане приміщення придбано у 2003 року під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963р., який не вимагав нотаріального посвідчення угод по придбанню нежитлових приміщень , а КСП «Вільне Прикарпаття» на даний час ліквідоване, то позивач звернувся до суду про визнання права власності на дане приміщення для належного оформлення належних йому прав. В судове засідання представник позивача [PERSON] подав заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просить позов задовольнити. Представник відповідача сільський голова Головчак В.І. також надав заяву про слухання справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує, підтверджує факт ліквідації КСП «вільне Прикарпаття». Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. У відповідності до ст. 128 ЦК УРСР в редакції 1963 року право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом чи договором. Передачею визнається вручення речей набувачеві, а так само здача транспортній організації для відправки набувачеві і здача на пошту для пересилки набувачеві речей, відчужених без зобов»язання доставки. До передачі речей прирівнюється передача коносаменту або іншого розпорядчого документа на речі. А за приписом ст. 227 ЦК УРСР нотаріальне посвідчення угод передбачалося тільки для договорів купівлі-продажу житлових будинків. Разом із тим, як вказано Конституційним Судом України у п.2 Рішення від 09.02.1999 року за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Даний принцип закріплений у ч.1 ст 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі розуміється як, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності. А оскільки, у відповідності до ч.4 ст. 334 ЦК України в редакцій від 16.01.2003 року, договір відчуження майна підлягає державній реєстрації то право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Як вбачається з ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Частиною 1 ст. 178 ЦК України передбачено, що об»єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід»ємними від фізичної чи юридичної особи. Матеріалами справи встановлено, що позивач 20.11.2003 року уклав договір купівлі - продажу у письмовій формі, у відповідності до якого придбав у КСП «Вільне Прикарпаття» приміщення гідропону, яке знаходиться по [ADDRESS], сплачено ціну договору в розмірі 1250 грн. (а.с.3). Рішенням №26893077 від 09.12.2015 року державного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON] відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень на приміщення гідропону, оскільки договір купівлі-продажу нерухомого майна нотаріально не посвідчений і не відповідає вимогам ст. 657 Цивільного кодексі України (а.с.4). Як вбачається з довідок Новицької сільської ради за №1910 від 01.01.2016 року та №1898 від 30.09.2015 року виданих [PERSON] про те що, придбаному ним нежитловому приміщенню гідропону на господарському дворі с.Новиця присвоєна поштова адреса [ADDRESS], а даний будинок збудований у 1970 році (а.с. 5,6). Заявою сільського голови Новицької сільської ради від 24.05.2016 року №167 встановлено, що КСП «Вільне Прикарпаття» ліквідовано без правонаступництва (а.с.16). Відповідно до технічного паспорту на виробничий будинок нежитлову будівлю по [ADDRESS] від 01.10.2015 року, інвентаризаційна вартість даного нерухомого майна складає 137 750 грн. (а.с.7-11). Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що за нормами діючого законодавства позивач повинен укласти нотаріально посвідчений договір та зареєструвати його, після чого він набув би права власності, однак, п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України вказано, що даний цивільний кодекс застосовується до цивільних відносин , що виникли після набрання ним чинності, до договорів, що були укладені до 01.01.2004 року і продовжують діяти після набрання чинності , застосовуються правила цього Кодексу щодо підстав, порядку і наслідків зміни або розірвання договорів окремих видів незалежно від дати їх укладення. Фактично, позивачем здійснено купівля нерухомого майна, тобто здійснено передачу майна, про що свідчить укладений у письмовій формі договір купівлі-продажу від 20.11.2003 року, однак, даний договір не був нотаріально посвідченим, оскільки на той момент законодавство не вимагало нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу нежитлових приміщень. Таким чином, позивач набув право власності з моменту отримання майна, про що свідчать зібрані у справі докази та належна їх оцінка і вказують на наявність підстав для визнання права власності на вищевказане приміщення гідропону за позивачем. На підставі наведеного та

Outcome: approved