Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом\~ до Колективного підприємства «Мавіс», третя особа: Державна інспекція з питань захисту прав споживачів у Чернівецькій області про розірвання договору купівлі-продажу, стягнення грошової суми за товар. Посилався на те, що 05.06.2015 року ним було здійснено замовлення КП «Мавіс» на виготовлення вхідних дверей. Згідно бланку замовлення №546 позивачем було внесено суму, що відповідає вартості дверей, а саме 240 доларів США та 350 гривень, що згідно офіційного курсу НБУ на момент здійснення проплати (курс 21,5) становить 5500 гривень. Після складання бланку-замовлення та внесення ним коштів, замовлення було виконане протягом семи діб. В узгоджені між сторонами строки, йому було здійснено доставку замовлення: вхідних дверей. Проте ним були виявлені невідповідності товару умовам, які передбачені договором, а саме вхідні двері мали відкриватися всередину квартири вліво (ліве внутрішнє відкривання), а відповідач виготовив йому вхідні двері, які відкриваються всередину квартири вправо. У звязку з виявленими недоліками товару ним на адресу відповідача було надіслано претензію та отримано відповідь з пропозицією поставити двері на продаж із подальшим поверненням коштів їх після продажу. На підставі ст.678 ЦК України він як замовник товару бажає розірвати договір та повернути сплачені ним кошти. Просив розірвати договір купівлі-продажу від 05.06.2015 року про купівлю вхідних дверей, укладений між ним та КП «Мавіс». Стягнути з КП «Мавіс» на його користь сплачену суму вартості замовлення вхідних дверей, а саме 5500 грн. 00 коп. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала та підтвердила, викладені в ньому обставини. Пояснила, що відповідачем було виготовлено двері їх сімї, які не відповідають замовленню та не можуть бути використані за призначенням.\~ Просила позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала. Пояснила, що виготовлені двері відповідають бланку замовлення, а тому просила відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи позов підтримала, просила задовольнити. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до переконливого висновку,\~ що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.\~\~\~\~\~\~ Так, судом встановлено, що 23.05.2015 року [PERSON] зробив замовлення №546 у КП «Мавіс» на виготовлення дверей із лівим внутрішнім відкриванням. Вартість дверей сторонами погоджена у розмірі 240 доларів США (по курсу долару США 21 грн. 50 коп. за 1 долар США) та 350 гривень за монтаж дверей (а.с.7). Факт укладення договору купівлі-продажу позивач підтверджує копією бланку замовлення №546, яка наявна в матеріалах справи. Відповідно до вимог ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (стаття 656 Кодексу). Аналізуючи положення ст.655, ст.698 ЦК України, суд приходить до висновку, що між сторонами виникли відносини за публічним договором роздрібної купівлі-продажу. При цьому, суд враховує, що за змістом ч.3 ст.698 ЦК України до відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця-фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у постанові №5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» у п.9, вимоги можуть заявляти споживачі, які мають на товари квитанцію, товарний чи касовий чек або інший письмовий документ. Таким чином, суд вважає, що позивач набув право звернення до суду з позовом та довів факт укладення договору купівлі-продажу з відповідачем. За змістом ст.673 цього Кодексу продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети. У разі продажу товару за зразком та (або) за описом продавець повинен передати покупцеві товар, який відповідає зразку та (або) опису. Як вбачається з дослідженої у судовому засіданні претензії [PERSON], поданої до КП «Мавіс» 15.06.2015 року, позивач після виконання замовлення відповідачем виявив невідповідність виготовлених дверей замовленню та просив усунути виявлені недоліки або повернути кошти сплачені ним за товар (а.с.9). На вказане звернення ним було отримано відповідь про те, що двері виготовлені згідно замовлення з лівим внутрішнім відкриванням, а тому його права як споживача порушені не були (а.с.8). Згідно ст.708 ЦК України У разі виявлення покупцем протягом гарантійного або інших строків, встановлених обовязковими для сторін правилами чи договором, недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару покупець має право за своїм вибором: вимагати від продавця або виготовлювача заміни товару на аналогічний товар належної якості або на такий самий товар іншої моделі з відповідним перерахунком у разі різниці в ціні; відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми. Положеннями ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. 57-60 ЦПК України. Положеннями ч.3, ч.4 ст.60 ЦПК України встановлено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказуванню у даній справі підлягають, зокрема: факт придбання продукції у відповідача, відомості про властивості товару та відповідність їх зробленому замовленню, факт не усунення виявлених недолків. Статтею 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експерта. Частиною чотирнадцятою статті восьмої Закону встановлено, що вимоги споживача, передбачені цією статтею, не підлягають задоволенню, якщо продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) доведуть, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його зберігання. Споживач має право брати участь у перевірці якості товару особисто або через свого представника. Таким чином, тягар доказування у справах даної категорії покладено на продавця. Зазначена правова позиція викладена у висновку Верховного Суду України, що викладений в ухвалі від 14.04.2010 року, який відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обовязковим для всіх судів України. Так, на виконання ухвали суду від 19.08.2013 року, судовим експертом 20.10.2015 року було складено висновок судової товарознавчої експертизи №731, яким встановлено, що виготовлені двері відповідають технічним умовам ДСТУ Б.В.2.6-11:2011, але не відповідають бланку-замовлення, оскільки виконані з лівим зовнішнім відкриванням, а не лівим внутрішнім відкриванням. Отже, виготовлені двері КП «Мавіс» не відповідають бланку-замовлення №546 від 23.05.2015 року, яке було зроблене [PERSON]Д.(а.с.33-40). На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що [PERSON] у визначеному Законом порядку довів факт продажу та передачі йому дверей неналежної якості, в той час як відповідач жодними доказами не спростував доводів позивача та висновку експерта №731 від 20.10.2015 року. Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ немає для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. За таких обставин та враховуючи те, що права позивача дійсно були порушені, а тому суд приходить до висновку, що позов [PERSON] обрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved