Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що з 12.08.1980 року по 01.04.2014 року він перебував у трудових відносинах з відповідачем, його було звільнено за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за віком на пільгових умовах. Згідно до акту розслідування хронічного професійного захворювання №1 від 14.01.2015 року йому були встановлені такі професійні захворювання: ХОЗЛ пилової етіології I ст. в фазі ремісії. Емфізема легень I ст. Легенева недостатність I ст. Захворювання професійне. Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху ІІІ ст. Захворювання професійне, від тривалого впливу виробничого шуму на виробництві. Основний діагноз. У п.16 вищезазначеного акту зазначено що, професійне захворювання виникло через недосконалість технологій, неефективне використання засобів індивідуального захисту, тривала робота у шкідливих умовах праці. Відповідно до довідки виданої Спеціалізованою МСЕК м. Суми від 04.03.2015 року про результати визнання ступеня втрати професійної працездатності, ступінь втрати працездатності склала 30%. Отримані ним професійні захворювання потягли за собою спричинення як фізичних так і моральних страждань. Він не може тривалий час знаходитися в погано провітрюваних приміщеннях, у зв'язку з чим, виникають проблеми при переїзді в транспорті та інше. У зв'язку з профзахворюванням постійно зазнає фізичного болю у зв'язку із нападами утрудненого дихання 2-3 рази на добу, постійна задишка, важкість та хрипи у грудях та міжлопатковій ділянці, головний біль, відчуває підвищену втому, зниження слуху, шум у вухах та голові. Він змушений постійно в зв'язку з цим приймати знеболюючі, заспокійливі та інші ліки. Спричинену моральну шкоду важко оцінити в грошовому розмірі, але враховуючи ступінь та тяжкість наслідків втрати здоров'я, враховуючи те, що для нього одним з варіантів полегшення моральних страждань може бути санаторно - курортне лікування, зміна щоденного оточення та покращення життєво-побутових умов. Тому виходячи з принципу розумності та співмірності сума в 30000 грн. є такою, що відповідає тяжкості його моральних страждань. Кожен відсоток стійкої втрати працездатності позивач оцінює в 1000 грн. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача 30000 грн. в відшкодування моральної шкоди спричиненої ушкодженням здоров`я. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з зазначених підстав. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнала у повному обсязі, надавши заперечення на позов, в якому зазначено, що відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди позивачу, оскільки відповідно до п. 19 акту розслідування професійного захворювання. Товариство не порушувало вимог законодавства про охорону праці, а отже відсутні порушення законних прав позивача. Відповідно до ч.1 ст.237-1 КЗпП України, - відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до п. 74 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків професійних захворювань і аварій на виробництві» затвердженого Постановою КМУ від 30.11.11 року № 1232 акти розслідування професійних захворювань, складаються комісією з проведення розслідування причин виникнення професійного захворювання. Відповідно до п. 86 Порядку за результатами розслідування комісія складає акт проведення розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4 згідно з додатком 17. Акт за формою П-4 є документом, в якому зазначаються основні умови, обставини і причини виникнення професійного захворювання, заходи щодо запобігання розвитку професійного захворювання та забезпечення нормалізації умов праці, а також встановлюються особи, які не виконали відповідні умови законодавства про охорону праці і про забезпечення санітарного ті епідеміологічного благополуччя населення. Товариство не порушувало законних прав позивача, оскільки в п. 19 акті розслідування професійного захворювання № 1 від 14.01.2015 року складеного комісією з розслідування професійного захворювання відносно [PERSON] не встановлено порушень Товариством нормативних актів про охорону праці та не визначено особи Товариства, які допустили такі порушення. Встановлювати особи, які не виконали вимог охорони праці відповідно до п. 86 Порядку, має право комісія з розслідування професійних захворювань, яка не встановила з боку Товариства порушень законодавства з охорони праці, а оскільки акт розслідування професійного захворювання № 1 від 14.01.2015 року [PERSON] не оскаржив у встановленому порядку, то відсутні належні та допустимі докази порушення Товариством його прав, а отже відсутні підстави для задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав: Судом встановлено, що позивач з 12.08.1980 року по 01.04.2014 року перебував у трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання ім. М.В. Фрунзе». 01.04.2014 року його було звільнено за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за віком на пільгових умовах. Викладені обставини підтверджуються копією трудової книжки позивача (а.с.5). Згідно до акту розслідування хронічного професійного захворювання №1 від 14.01.2015 року [PERSON] були встановлені такі професійні захворювання: ХОЗЛ пилової етіології I ст. в фазі ремісії. Емфізема легень I ст. Легенева недостатність I ст. Захворювання професійне. Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху ІІІ ст. Захворювання професійне, від тривалого впливу виробничого шуму на виробництві. Основний діагноз. Гіпертонічна хвороба ІІ ст. Хронічний фарингіт. Пресбіопатія, гіпертонічна ангіопатія сітківки. Супутній діагноз (а.с.7). В п.16 Акту зазначено, що професійні захворювання у позивача виникли у зв'язку з недосконалістю технологій, неефективним використанням засобів індивідуального захисту, тривалою роботою в шкідливих умовах праці. Причина професійного захворювання згідно п.17 Акту - проведення робіт в умовах підвищених рівнів виробничого шуму, пилу. 04.03.2015 року позивачу на МСЕК встановлено 30% стійкої втрати професійної працездатності (а.с.8). Згідно з ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди проводиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя, за наявності причинного зв'язку. В зв'язку з професійними захворюваннями [PERSON] зазнає фізичних і моральних страждань, які полягають у погіршенні стану його здоров'я, і як наслідок необхідність тривалого лікування. Позивач має значні обмеження в життєдіяльності, звичках, бажаннях. Позивач змушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя. З матеріалів справи вбачається і підтверджується належними письмовими доказами (випискою із медичної карти стаціонарного хворого №08-06/1239 - а.с.9; актом розслідування хронічного професійного захворювання № 1 від 14.01.2015 року - а.с.7; актом огляду МСЕК №178 від 04 березня 2015 року), що внаслідок неправомірного виконання відповідачем обов'язків з питань охорони праці, порушено права [PERSON], йому заподіяно моральну шкоду, яка полягає у стражданнях, яких позивач зазнав у зв'язку з хворобою, втратою професійної працездатності на 30%, обмеженням його життєдіяльності. Згідно з ч.1, п.1 ч.2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Що ж стосується посилання відповідача на пропущення позивачем 3-х місячного строку звернення до суду з позовом, суд вважає їх помилковими, оскільки згідно з п. 3 ч. 1 ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимоги про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я, а тому [PERSON] процесуальні строки звернення до суду не порушив. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачу внаслідок професійного захворювання було заподіяно моральну шкоду, яка не відшкодована, тобто право позивача є порушеним і підлягає захисту. Враховуючи характер, обсяг та тривалість моральних та фізичних страждань позивача [PERSON], виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір в відшкодування моральної шкоди позивачу в сумі 5000 грн., яка підлягає стягненню з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання ім. М.В.Фрунзе» на користь [PERSON] Крім того, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial