Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення грошових коштів. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, мотивуючи свої вимоги тим, що 23.08.2016 відповідач отримав у позивача в позику грошову суму в розмірі 237500,00 грн., що станом на день укладення правочину становило 9500,00 доларів США., та зобов`язувався повернути вказані кошти у строк до 23.10.2016. Зобов`язання у вказаний строк він не виконав, тому позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом та просить суд постановити судове рішення, яким стягнути з відповідача на його користь основну заборгованість у розмірі 237 500 грн. в рахунок стягнення заборгованості, 17 802 грн. 74 коп. в рахунок стягнення 3%-річних за період з 23.10.2016 року по 23.04.2019 року, 80 132 грн. 50 коп. інфляційних втрат за період з 23.10.2016 року по 23.02.2019 року, 3 374 грн. 50 коп. судового збору. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, будь-яких клопотань від нього не надходило. За таких підстав судом відповідно до положень ст. 280 ЦПК України визнано за можливе ухвалити у даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням позивача. Вислухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено що, згідно договору позики від 23.08.2016, укладеного між [PERSON] (позивачем - позикодавцем) та [PERSON] (відповідачем - Позичальником), відповідач отримав в борг від позивача грошові кошти в сумі 237500,00 грн., що за курсом за домовленістю сторін становило 9500,00 доларів США (а.с. 6). Відповідно до п. 2 вказаного договору позичальник зобов`язувався повернути вищевказані грошові кошти в термін до 23.10.2016. Згідно ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ч.3 ст.1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві суми боргу, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст.ст. 610, 612 ЦК України, порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Оцінюючи належність, допустимість, а також достатній зв`язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що позивачем були надані у борг грошові кошти, а відповідачем вони отримані і не повернуті, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивача про стягнення заборгованості за договором позики. Згідно наданого позивачем розрахунку сума заборгованості відповідача складає 237 500 грн. в рахунок стягнення заборгованості за договором позики від 23.08.2016 року, 17 802 грн. 74 коп. в рахунок стягнення 3%-річних за період з 23.10.2016 року по 23.04.2019 року, 80 132 грн. 50 коп. інфляційних втрат за період з 23.10.2016 року по 23.02.2019 року. За таких обставин, враховуючи порушення позичальником умов договору, а також враховуючи відсутність будь-яких заперечень щодо заявлених позовних вимог з боку відповідача, суд приходить до висновку, що цивільне (майнове) право позивача по отриманню від відповідача заборгованості за договором позики, а також стягненню на користь позивача суми інфляційних втрат та 3 % річних підлягає судовому захисту, тому дані позовні вимоги є обґрунтованим, та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи те, що позовні вимоги судом задоволені, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати з судового збору у розмірі 3 374 грн. 50 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved