Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми боргу, вказавши у позовній заяві, що 21.02.2013 року між ним ФОП [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу №1 з відстроченням оплати суми договору. За умовами даного договору, відповідно до п. 2.5. відповідач зобов'язався провести оплату по вищезазначеному договору до 15.03.2013 року в розмірі 10000,00 грн. та до 15.05.2013 року оплатити 17860,00 грн. в рахунок оплати поставленого товару. Відповідно до видаткової накладної №РН-0000003 від 21 лютого 2013 року позивач передав, а відповідач прийняв товар, що підтверджується підписом відповідача на видатковій накладній на суму 27860,00 грн. Відповідачем станом на день подачі позовної заяви, оплачено лише 10000,00 грн. відповідно до умов договору №1 від 21.01.2013 року. 01.08.2013 року на адресу відповідача була направлена претензія №1 з проханням погасити існуючу заборгованість станом на день подачі претензії №1 у розмірі 17860 (сімнадцять тисяч вісімсот шістдесят) грн., 00 коп., трьох відсотків річних - у розмірі 98 (дев'яносто вісім) грн. 12 коп., індексу інфляції - 0,00 грн. Та пені - 452 (чотириста п'ятдесят чотири) грн. 72 коп., а всього на суму - 18 412 (вісімнадцять тисяч чотириста дванадцять) грн. 84 коп. Крім того, 02.12.2013 року на адресу відповідача була направлена претензія №2 з розрахунком заборгованості відповідача станом на 02.12.2013 року з проханням погасити існуючу заборгованість. Таким чином, станом на 02.12.2013 року, заборгованість відповідача за договором №1 від 21.02.2013 року становить: - Основна заборгованість складає 17860 (сімнадцять тисяч вісімсот шістдесят тисяч) грн. 00 коп.; - 3% річних складають 295 (двісті дев'яносто п'ять) грн. 06 коп.; - Пеня - 1291 (одна тисяча двісті дев'яносто одна) грн. 30 коп. Загальна сума заборгованості по договору №1 від 21.02.2013 року становить - 19446 (дев'ятнадцять тисяч чотириста сорок шість) грн. 36 коп. Справу розглянуто згідно ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності представника позивача, який надіслав до суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутності. Позовні вимоги підтримав та просить позов задовольнити. Справу розглянуто заочно відповідно до ст. 224 ЦПК України у відсутності [PERSON], який вдруге не з'явився в судове засідання не повідомивши причин неявки. Про час слухання справи в суді був повідомлений належним чином. Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Так, згідно договору купівлі-продажу №1 з відстроченням оплати суми договору від 21.02.2013 року [PERSON] зобов'язався провести оплату по вищезазначеному договору до 15.03.2013 року в розмірі 10000,00 грн. та до 15.05.2013 року оплатити 17860,00 грн. в рахунок оплати поставленого товару. (а.с.7). Так, відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні, встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами. У відповідності до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За положенням ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику - грошові кошти у такій самій сумі у строк та в порядку, що встановлені договором. Так, ст.1051 ЦК України обумовлює оспорювання безгрошовості договору позики у випадку, коли позичальник стверджує, що грошові кошти або речі не були одержані ним від позикодавця або одержані ним в меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений в письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані в меншій кількості, ніж встановлено договором. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що між сторонами мають місце правовідносини, що виникли з цивільно - правового зобов'язання повернення грошових коштів за договором позики. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідачем допущено порушення майнових прав позивача, тому звернення до суду позивачем є обґрунтованим та позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved