Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього незаконно отриманої допомоги по безробіттю в розмірі 2131,66 грн. У підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що [PERSON] звернувся 14.04.2016 р. до Лівобережного районного центру зайнятості з питання працевлаштування. 14 грудня 2016 року наказом Державної служби зайнятості (Центральний апарат) № \~ \~ \~ \~228 «Про реорганізацію базових центрів зайнятості Дніпропетровської області» з 01 березня 2017 року Лівобережний районний центр зайнятості м. Дніпро було реорганізовано шляхом приєднання до Дніпровського міського центру зайнятості та установлено, що Дніпровський міський центр зайнятості є правонаступником майна прав та обов`язків Лівобережного районного центру зайнятості м. Дніпро. Відповідачем власноручно було підписано заяву, в якій він повідомив центр зайнятості про те, що через відсутність роботи не має заробітку або інших доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно, не є суб`єктом підприємницької діяльності, немає права та не отримує пенсію, ніде не працює, тобто у нього немає засобів для існування, що дає йому право на отримання соціальної допомоги від держави у вигляді виплати допомоги по безробіттю за рахунок державних коштів. Також 14.04.2016 року відповідачем під підпис було ознайомлено з правами та обов`язками зареєстрованих безробітних. Наказом № НТ160414 від 14.04.2016 року відповідачу було надано статус безробітного. Наказом № НТ160421 від 21.04.2016 року відповідачу було призначено допомогу по безробіттю. Актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення № 170106001 від 01.06.2017 року встановлено, що згідно інформації, отриманої внаслідок обміну даними між Центром та ДПА та відповіді ТОВ «ДОМБУД ПРОЕКТ» № 3 від 02.02.2017 р. на запит Центру, перебуваючи на обліку в центрі зайнятості як безробітний відповідач з 05.08.2016 року по 20.09.2016 року перебував у трудових відносинах з ТОВ «ДОМБУД ПРОЕКТ», що підтверджується наказом про прийом на роботу № 25к від 04.08.2016 р. і наказом про припинення трудового договору № 38к від 20.09.2016 р. Відповідач, працевлаштувавшись, усвідомлюючи приховав та не надав відомості до центру зайнятості про своє перебування у трудових відносинах з ТОВ «ДОМБУД ПРОЕКТ», з метою отримання виплат державних коштів в якості допомоги по безробіттю. Таким чином, відповідач з моменту укладання трудового договору, не мав права перебувати в статусі безробітного та отримувати допомогу по безробіттю. З 14.04.2016 р. по 08.12.2016 року відповідач перебував на обліку в Центрі як безробітний та в період з 05.08.2016 р. по 29.09.2016 р. неправомірно отримав допомогу по безробіттю у розмірі 2131 гри. 66 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також судові витрати по справі. Відповідач надав письмовий відзив на позов, в якому зазначив, що позивачем пропущено строк позовної давності, також посилається на те, що накази ТОВ «ДОМБУД ПРОЕКТ» № 25к від 04.09.2016 року та № 38к від 20.09.2016 року ніколи не підписувались відповідачем та на те, що позивачем не доведено достовірними та належними доказами факт того, що у відповідача були трудові відносини у період отримання ним допомоги по безробіттю. Представник позивача надав відповідь на відзив, згідно якого заперечував проти застосування позовної давності, оскільки вважає що згідно ст. 38 Закону України «Про загальнообов`язкове соціальне страхування на випадок безробіття» строк давності не застосовується. Крім того, вважав, що перебування відповідача у трудових відносинах в період перебування його на обліку як безробітного, підтверджено належними доказами. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся 14.04.2016 р. до Лівобережного районного центру зайнятості з питання працевлаштування. 14 грудня 2016 року наказом Державної служби зайнятості (Центральний апарат) № \~ \~ \~ \~228 «Про реорганізацію базових центрів зайнятості Дніпропетровської області» з 01 березня 2017 року Лівобережний районний центр зайнятості м. Дніпро було реорганізовано шляхом приєднання до Дніпровського міського центру зайнятості та установлено, що Дніпровський міський центр зайнятості є правонаступником майна прав та обов`язків Лівобережного районного центру зайнятості м. Дніпро. Таким чином в якості сторони по справі фактично виступає Дніпровський міський центр зайнятості, який є правонаступником майна, прав та обов`язків Лівобережного районного центру зайнятості м. Дніпро. Дніпровський міський центр зайнятості діє на підставі Положення про Дніпровський міський центр зайнятості. Згідно ч. 2 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення», статус безробітного надається особам за їх особистою заявою. 14.04.2016 року відповідач подав до Центру заяву про надання (поновлення) статусу безробітного. Відповідачем власноручно було підписано заяву, в якій він повідомив центр зайнятості про те, що через відсутність роботи не має заробітку або інших доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно, не є суб`єктом підприємницької діяльності, немає права та не отримує пенсію, ніде не працює, тобто у нього немає засобів для існування, що дає йому право на отримання соціальної допомоги від держави у вигляді виплати допомоги по безробіттю за рахунок державних коштів. Також 14.04.2016 року відповідачем під підпис було ознайомлено з правами та обов`язками зареєстрованих безробітних. Наказом № НТ160414 від 14.04.2016 року відповідачу було надано статус безробітного. 21.04.2016 року відповідач подав заяву до Центру про призначення (поновлення) виплати допомоги по безробіттю. Наказом № НТ 160421 від 21.04.2016 року відповідачу було призначено допомогу по безробіттю. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 №5O67-V1 статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. При взятті на облік до Центру відповідачу було роз`яснено права та обов`язки, а саме: що він має право на реєстрацію в центрі зайнятості, якщо він не зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, як фізична особа підприємець, якщо у нього немає інших видів заробітку, не отримує пенсію та те, що допомога по безробіттю призначається лише на період відсутності роботи або інших доходів, а у разі будь-якої трудової діяльності, чи отримання будь-яких доходів (пенсії) він зобов`язаний повідомити про це Центр для припинення виплати допомоги по безробіттю. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування України на випадок безробіття», Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової служби України 13.02.2009 №60/62, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.03.2009 р за № 232/16248, з метою забезпечення цільового та ефективного використання коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, проведено розслідування страхового випадку. Актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення № 170106001 від 01.06.2017 року встановлено, що згідно інформації, отриманої внаслідок обміну даними між Центром та ДГІА та відповіді ТОВ «ДОМБУД ПРОЕКТ» № 3 від 02.02.2017 р. на запит Центру, перебуваючи на обліку в центрі зайнятості як безробітний [PERSON] з 05.08.2016 року по 20.09.2016 року перебував у трудових відносинах з ТОВ «ДОМБУД ПРОЕКТ», що підтверджується наказом про прийом на роботу № 25к від 04.08.2016 р. і наказом про припинення трудового договору № 38к від 20.09.2016 р. Дані спірні правовідносини регулюються наступними нормами права. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» статус безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Згідно ч. 2 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» статус безробітного надається зазначеним у ч. 1 ст. 43 особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані у встановленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менще ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. У ч. 3 ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» на випадок безробіття зазначено, що допомога по безробіттю виплачується з 8 дня після реєстрації застрахованої особи у встановленому порядку в державній службі зайнятості. У п. 2 ч. 1 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та цього Закону. Відповідно п. 2 ст. 36 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» - застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставити, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно ст.4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або інших умовах, передбачених законодавством. У ч. 3 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Відповідно до абз. 5 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття має право стягувати відповідно до Закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою. Згідно ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» - сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Також абз. 1 п. 6 Порядку розслідування страхових випадків обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним , затвердженого спільним Наказом Міністерства праці та соціальної політики України і ДПА України № 60/62 від 13/02/2009 встановлено, що у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно абз. 3 п.6 цього ж Порядку - якщо відомості про доходи; є недостовірними з вини особи, центри зайнятості припиняють відповідні виплати, а суми здійснених виплат з дня їх призначення повертаються особою відповідно до п. 7 цього Порядку. Відповідно до правових позицій, викладених в постановах Верховного суду України від 17.02.2015 (справа № 21-20а15) та від 19.12.2018 (справа № 802/1206/17-а) укладення застрахованою особою, яка має статус безробітної, цивільно-правового договору, предметом якого є надання послуг за винагороду, є обставиною, що впливає на умови виплати їй допомоги по безробіттю, тож неповідомлення (несвоєчасне повідомлення) цією особою центру зайнятості про виникнення такої обставини свідчить про невиконання нею своїх обов`язків та відповідно до ч. З ст. 36 Закону № 1533-ІІІ є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення та вартості наданих їй соціальних послуг. У той же час відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків. Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимули суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист пре установленого строку. Відповідно до частин 3,4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, застосування якої заявлено стороною у спорі та є підставою для відмови у позові. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Судом встановлено, що позивач про порушення свого права дізнався 01.06.2017 року, з моменту винесення Акту «170106001 розслідування випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, до суду з позовом про захист своїх прав позивач звернувся 29.12.2020 року. Відповідно до ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. На підставі викладеного, трирічний строк позовної давності для захисту позивачем свого права сплив у червні 2020 року. З урахуванням викладеного, позивачу слід відмовити у задоволенні позову у зв`язку з пропуском звернення до суду, про що заявив відповідач у наданому до суду відзиві. При цьому суд вважає, що посилання позивача на застосування положень ст.38 ч.4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» є безпідставними, оскільки вказана норма стосується відповідальності роботодавця (страхувальника), а не застрахованих осіб, які зареєстровані в установленому законом порядку як безробітні. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з урахуванням результату розгляду справи, судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, слід віднести на рахунок позивача.

Outcome: dismissed