Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Олександрівського ВП Знамянського ВП ГУНП в Кіровоградській області, [PERSON] управління Державної казначейської служби України в Кіровоградській області про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органами досудового розслідування та прокуратури, в якому просить стягнути на його користь з державного бюджету України 3826,26 грн. та моральну шкоду в розмірі 10000 грн., а всього 13826,26 грн. Позовні вимоги мотивував тим, що 06.06.2017 року інспектором взводу №2 роти РПП ГУНП в Кіровоградській області на стаціонарному посту в сел. Олександрівка Олександрівського району Кіровоградської області, зупинено автомобіль марки «Ореl» моделі «Vectra», державний номер [NUMBER], під його керуванням. Під час перевірки номерів, вузлів та агрегатів автомобіля, у інспектора виникла підозра в перебивці номерної частини кузова автомобіля, а також ним зазначено, що дублююча табличка з номером кузова закріплена не заводським способом. Крім того, інспектором виявлено ознаки підробки свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АКС №203724, виданого на імя [PERSON] на автомобіль марки «Ореl» моделі «Vectra», державний номер [NUMBER] (згідно записів у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу вірним вважати д.н. [NUMBER]). Відомості по даному факту 15.04.2019 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12017120310000340, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.276 КК України. Під час досудового розслідування, неодноразово пояснював працівникам поліції, що довіреність на керування транспортним засобом «Ореl» моделі «Vectra» державний номер [NUMBER], отримав 31.06.2016 року від власника автомобіля - [PERSON], і зміни до зазначеного свідоцтва не вносив, вважає правомірним внесення зміни до вказаного свідоцтва відносно зміни реєстраційного номеру з АК 5522 АР на АК 5526 АР. У графі «категорія» зазначено «ВЕРНО АК5526АР», а табличка з номером кузова могла бути неналежно закріплена в звязку з тривалим часом експлуатації автомобіля (20 років). Під час проведення слідчих дій у зазначеному кримінальному провадженні, слідчим було отримано витяг з Інформаційної системи ДАІ. Згідно з яким власником автомобіля марки «Ореl» моделі «Vectra», кузов №W0L000038T7516349, реєстраційний номер [NUMBER], перереєстрація при зміні свідоцтва про реєстрацію відбулася 29.09.2007 року. Зазначеним витягом повністю підтверджено його покази. Однак, кримінальне провадження не закрито, а слідчим призначено експертизи і подано до суду клопотання про арешт майна. 06.06.2017 року у кримінальному провадженні №12017120310000340, призначено технічну та трасологічну експертизи. Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 08.06.2017 року. Накладено арешт на майно із забороною користування та розпорядження на автомобіль «Ореl» моделі «Vectra», кузов №W0L000038T7516349, реєстраційний номер [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії АКС №203724, видане 29.09.2007 року РЕВ 2-го МРВ м. Ялти УДАІ ГУ МВС України в АРК Крим, на автомобіль марки «Ореl» моделі «Vectra», реєстраційний номер [NUMBER]. Згідно з висновком судової трасологічної експертизи №32 від 20.06.2017 року на автомобілі марки «Ореl» моделі «Vectra», кузов фіолетового кольору, ідентифікаційне позначення номеру кузова «W0L000038T7516349» зміні не піддавалося. Згідно з висновком судово-технічної експертизи документів №129 від 19.06.2017 року, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серії та номеру АКС №203724, видане на імя [PERSON] та на автомобіль марки «Ореl» моделі «Vectra» відповідає аналогічним, які знаходяться в офіційному обігу на території України. Постановою слідчого СВ Олександрівського ВП Знамянського ВП ГУНП в Кіровоградській області від 30.06.2017 року, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №№12017120310000340 від 06.06.2017 року, закрито у звязку з відсутністю події кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України. Зазначає, що під час кримінального провадження, йому завдано матеріальну та моральну шкоду. До складу матеріальної шкоди відносить транспортні та поштові витрати на суму 1826,26 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 3000 грн. Загальна сума 3826,26 грн. Крім того, вважає, що йому завдано моральну шкоду, яка полягає в невизначеності ситуації з результатом кримінального провадження та його фінансових наслідків, стурбованістю і тривогою через тривалість ситуації, негативному впливі на членів сімї, психічному напруженні, глибоким відчуттям несправедливості, викликаним тривалим невиконанням судового рішення, розчаруванням, тощо, яку він оцінює в 10000 грн. Ухвалою суду від 02.08.2018 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 26.11.2018 року до участі у розгляді справи допущено Знамянського місцевого прокурора. Згідно з ухвалами суду від 17.08.2018, 26.11.2019 судове засідання проводилося в режимі відеоконференції. Представник позивача у судове засідання зявився. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Прокурор у судове засідання зявився. Позовні вимоги не визнав. Просив відмовити в їх задоволенні посилаючись на їх безпідставність та не доведення позивачем завдання йому матеріальної та моральної шкоди. Представник ГУНП в Кіровоградській області в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити останньому в задоволенні позовних вимог, оскільки підставою для відшкодування шкоди, є наявність рішення суду в якому встановлено незаконність (протиправність дій) посадових осіб. З початку досудового розслідування та після отримання постанови про закриття провадження, позивач не оскаржував дії чи бездіяльність слідчого і такі дії чи бездіяльність не визнавалися судом незаконними та такими що порушили права та законні інтереси позивача. Крім того, зазначає, що витрати понесені у звязку з наданням юридичної допомоги не є шкодою в розумінні ст. 1176 ЦК України та не можуть бути стягнуті за позовом про відшкодування шкоди в порядку цивільного судочинства. Оскільки позивачем не надано розрахунок суми матеріальних збитків, незрозуміло що ним враховано при підрахунку та якими конкретно доказами підтверджує суму. Надані копії квитанцій, чеків, договорів є неналежними, недостовірними та недостатніми доказами. До того ж, законодавчо, обовязок по відшкодуванню моральної та матеріальної шкоди покладено на державу. Олександрівський ВП Знамянського ВП ГУНП в Кіровоградській області не є субєктом відшкодування моральної та матеріальної шкоди і не може бути відповідачем у даній справі. Представник відповідача [PERSON] управління Державної казначейської служби України в Кіровоградській області в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги позивача не визнав, просив відмовити в задоволенні позову. Оскільки позивачем не надано доказів заподіяння йому моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру. Заслухавши пояснення сторін, оглянувши матеріали кримінального провадження №12017120310000340, матеріали перевірки за заявою [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача не обґрунтовані, а тому є такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша\~статті 15 ЦК України). Судом встановлено, що довіреністю від 31.08.2016 року посвідченою приватним нотаріусом Каланчацького районного нотаріального округа Херсонської області, [PERSON] уповноважив [PERSON] зняти з обліку, продати на умовах за його розсудом, ставити на облік, а для виконання вказаних дій керувати належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу АКС203724, виданого та зареєстрованого РЕВ 2-го МРВ м. Ялти УДАІ ГУ МВС України в АРК Крим, 29.09.2007 року, автомобілем марки «Ореl» моделі «Vectra», 1996 року випуску, номер шасі (кузова, рами) «W0L000038T7516349», реєстраційний номер [NUMBER]. 05.06.2017 року Олександрійським відділенням поліції Знамянського відділу поліції [PERSON] управління Національної поліції в Кіровоградській області порушено кримінальну справу за ч.1 ст. 358 КК України за фактом виявлення ознак підробки свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. З матеріалів справи вбачається, що 06.06.2017 року працівниками роти РПП ГУНП в Кіровоградській області на стаціонарному посту в сел. Олександрівка Олександрівського району Кіровоградської області, при перевірці реєстраційних документів на автомобіль та при огляді автомобіля марки «Ореl» моделі «Vectra», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], виявлено ознаки підробки свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АКС №203724, виданого на імя [PERSON] на автомобіль марки «Ореl» моделі «Vectra», реєстраційний номер [NUMBER] (згідно записів у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу вірним вважати д.н. [NUMBER]). 06.06.2017 року при огляді території, прилеглої до стаціонарного посту роти РПП ГУНП в Кіровоградській області у [PERSON] вилучено автомобіль марки «Ореl» моделі «Vectra», реєстраційний номер [NUMBER] та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії АКС №203724, видане на імя [PERSON] на автомобіль марки Ореl» моделі «Vectra», реєстраційний номер [NUMBER] (згідно записів у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу вірним вважати д.н. [NUMBER]). Ухвалою слідчого судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 08.06.2017 року, задоволено клопотання слідчого СВ Олександрівського ВП Знамянського ВП ГУНП в Кіровоградській області [PERSON] про накладення арешту на майно із забороною користування та розпорядження на автомобіль марки «Ореl» моделі «Vectra», реєстраційний номер [NUMBER]; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії АКС №203724, видане 29.09.2007 року РЕВ 2-го МРВ м. Ялти УДАІ ГУ МВС України в АРК Крим, на автомобіль марки «Ореl» моделі «Vectra», реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] та які перебувають в користуванні та розпорядженні [PERSON], до прийняття рішення по кримінальному провадженню. Дана ухвала позивачем в апеляційному порядку не оскаржувалась. З висновку судової трасологічної експертизи №32 від 20.06.2017 року вбачається, що на автомобілі марки «Ореl» моделі «Vectra», кузов фіолетового кольору ідентифікаційне позначення номеру кузова «W0L000038T7516349» зміні не піддавалося. З висновку судово-технічної експертизи документів 129 від 19.06.2017 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, серії та номеру АКС 203724, видане на імя [PERSON] та на автомобіль марки «Ореl» моделі «Vectra» вбачається, що останніє відповідає аналогічним, які знаходяться в офіційному обігу на території України. Постановою слідчого СВ Олександрівського ВП ГУНП в Кіровоградській області [PERSON] від 30.06.2017 року, кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування за №12017120310000340 від 06.06.2017 року, закрито у звязку з відсутністю події кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст.358 КК України. Постановою начальника СВ Олександрівського ВП ГУНП в Кіровоградській області [PERSON] від 04.07.2017 року. Арешт, накладений на автомобіль марки «Ореl» моделі «Vectra», державний номер [NUMBER] та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії та номеру АКС 203724, видане на вказаний автомобіль, на підставі ухвали слідчого судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 08.06.2017 року, скасовано. Вилучений у [PERSON] автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, повернуто останньому. Частиною другою\~статті 16 ЦК України\~встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом, до яких належать й інші способи відшкодування шкоди. Відповідно до\~ст.19 Конституції України\~органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Згідно зі ст. ст.\~55,\~56 Конституції України\~кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей\~1166,\~1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені\~статтею 1176 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Вказані підстави характеризуються особливостями суб'єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом завдання шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Отже, шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою\~статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої\~статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті\~1173,\~1174\~цього\~Кодексу). Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі\~статті 1174 ЦК України. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі № 6-440 цс16. Відповідно до\~ст. 1174 ЦК України\~шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Відповідно до цієї норми обов'язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна. Згідно з Положенням про Державне казначейство України, затверджене постановою Кабінету Міністрів від 21.12.2005р. №1232 - Державне казначейство України є юридичною особою. Відповідно до\~ст.176 ЦК України\~юридичні особи створені державою не відповідають за зобов'язання держави. Згідно пунктів 1, 3 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого\~Указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011(далі - Положення), Державна казначейська служба України (Казначейство України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України. Казначейство України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для реалізації державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Основними завданнями Казначейства України є: 1) внесення пропозицій щодо формування державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів; 2) реалізація державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Казначейство України відповідно до покладених завдань: здійснює через систему електронних платежів Національного банку України розрахунково-касове обслуговування розпорядників, одержувачів бюджетних коштів та інших клієнтів, операцій з коштами бюджетів, спільних із міжнародними фінансовими організаціями проектів; здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду (п. 4 Положення). Згідно\~ст.48 Бюджетного кодексу України\~в Україні застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету України, яка передбачає здійснення Державним казначейством України операцій з коштами державного бюджету. Проте, Державне казначейство України не є розпорядником бюджетних коштів та не уособлює державу в бюджетних відносинах. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст.\~7, ч. 2 ст.\~23 Бюджетного кодексу України\~бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями, які встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Статтею 25 Бюджетного кодексу України\~встановлено, що Державна казначейська служба України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Списання грошових коштів проводиться держказначейством з відповідного казначейського рахунку. Відповідно до п.8 ст.7, пунктів 1,\~2\~ст.23 Бюджетного кодексу України\~бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями, які встановлюються\~Законом України «Про державний бюджет». Отже, відшкодування громадянам шкоди завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень проводиться за рахунок коштів державного бюджету шляхом списання з єдиного казначейського рахунку, тобто грошові кошти відшкодовуються Державним казначейством України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку. Отже, при звернені до суду з позовом позивач не вірно визначився із колом учасників процесу, а саме невірно вказав відповідача у справі, яким повинна бути - Держава України, в особі Державної казначейської служби України. Крім того, суд зазначає, що згідно з частиною 3\~статті 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1\~статті 76 ЦПК України\~передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~статті 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України\~передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 6\~статті 81 ЦПК України\~передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень ч. 1\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Всупереч вказаним вимогам закону позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження завданої йому матеріальної та моральної шкоди. Як вбачається з матеріалів справи, в кримінальному провадженні №12017120310000340, [PERSON] має статус свідка, під час досудового розслідування та після отримання постанови про закриття провадження, позивач не оскаржував дії чи бездіяльність слідчого і такі дії чи бездіяльність не визнавалися судом незаконними та такими що порушили права та законні інтереси позивача, тому підстави для звернення до суду з вимогою про стягнення як матеріальної так і моральної шкоди з органів досудового розслідування, відсутні. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] до Олександрівського ВП Знамянського ВП ГУНП в Кіровоградській області, [PERSON] управління Державної казначейської служби України в Кіровоградській області, Знамянської місцевої прокуратури про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органами досудового розслідування та прокуратури задоволенню не підлягає. Згідно зі\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати слід компенсувати за рахунок держави. На підставі викладеного, Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, заподіяної громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», ст.ст.23, ст. 1176 ЦК України та

Outcome: dismissed