Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить суд стягнути з відповідачів солідарно основний борг за договорами позики від 28.02.2013р., 01.09.2013р., 07.11.2013р., 13.01.2014р. у розмірі 251993 грн.39 коп. та відсотки за несвоєчасне повернення позики у розмірі 8741 грн.02 коп. В обгрунтування своїх \~вимог позивач посилався на те, що з лютого 2013р. по січень 2014 року він позичав кошти відповідачам, про що складались відповідні розписки, де зазначались також дати повернення позики. Проте, відповідачі своєчасно позику не повернули, тому він змушений звернутись до суду. Надалі позивач декілька разів уточнював свої позовні вимоги та наприкінці просив стягнути солідарно з відповідачів на його користь суму боргу у розмірі 443807 грн.15 коп, суму відсотків у розмірі 106014 грн.97 коп., відсотки за несвоєчасне повернення позики у розмірі 15744 грн.59 коп. та 19794 грн.83 коп. обов»язкових зборів за купівлю-продаж валюти. Також позивач уточнив, що відповідач [PERSON] уклала шлюб та змінила прізвище на [PERSON], що підтверджується довідкою з адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України. В судове засідання позивач не з»явився, надав заяву про слухання справи за його відсутності. Відповідачи в судове засідання не зявилися, причини неявки до суду не повідомили, були повідомлені належним чином про дату, час і місце судового розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 28.02.2013р., 28.04.2013р., 01.09.2013р, 07.11.2013р. та 13.01.2014р. [PERSON] надав у борг [PERSON] та [PERSON] грошові кошти відповідно у розмірах 5000 доларів США, 5000 доларів США, 3000 доларів США, 5000 доларів США та 3000 доларів США, про що було складено розписки, в яких розписались [PERSON] та [PERSON] Дані грошові кошти відповідачі зобов»язались повернути у строки, зазначені у розписках. Згідно зі ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимогам договору, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором, тобто відповідачки мали повернути суму позики у строк, обумовлений у договорах. Оскільки позивач у своїй уточненій позовній заяві просить стягнути грошові кошти у гривневому еквіваленті за станом на 26.05.2015р.,що становить відповідно 443807 грн.15 коп., суд вважає за можливим задовольнити позовні вимоги в цій частині позову та стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача дані грошові кошти. Що стосується позовних вимог позивача про стягнення відсотків від суми позики за користування, відсотків за несвоєчасне повернення позики та обов»язкових зборів на купівлю-продаж валюти, то в даній частині позовних вимог суд вважає за необхідне відмовити, оскільки за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості за правилом ст. 1046 ЦК України. Відповідно до ч. 2 п. 2 ст. 1048 ЦК України договір позики вважається безпроцентним, якщо позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками. Грошовою одиницею України згідно до ст. 32 Закону України «Про національний банк України» є гривня. Обіг на території України та використання платіжним засобом інших грошових одиниць законом забороняється. За таких обставин, суд вважає, що відповідачами при отриманні коштів за договорами позики були отримані речі, які визначені родовими ознаками та відсотки, що передбачені ст. 625 ЦК України, до спірних правовідносин не можуть бути нараховані та стягнуті судом, оскільки у відповідачів відсутні за нормами законодавства України про банки, банківську діяльність, цінні папери і фондову біржу грошові зобовязання, враховуючи, що долар США на території України не є платіжним засобом. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial