Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 28.08.2013 року відповідач отримав кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту позивач керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду підписавши відповідну заяву. Порушуючи умови договору відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав та станом на 31.07.2016 року має заборгованість в розмірі 24516,20 грн., яка складається з наступного: заборгованості за кредитом в сумі 1920 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом в сумі 17652,57 грн., заборгованості за пенею та комісією в сумі 3300 грн., а також штрафу (фіксованої частини) в сумі 500 грн. та штрафу (процентної складової) в сумі 1143,63 грн. Позивач просив стягнути з відповідача на його користь в повному обсязі суму заборгованості та судовий збір. Представник позивача в судове засідання не зявився, але надіслав заяву в якій просив слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд вважає, що справу можливо розглянути у відсутність сторін. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки в ході розгляду справи встановлено, що 28.08.2013 року між сторонами було укладено договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав та станом на 31.07.2016 року має заборгованість в розмірі 24516,20 грн., яка складається з наступного: заборгованості за кредитом в сумі 1920 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом в сумі 17652,57 грн., заборгованості за пенею та комісією в сумі 3300 грн., а також штрафу (фіксованої частини) в сумі 500 грн. та штрафу (процентної складової) в сумі 1143,63 грн. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положенням ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України божник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязком для виконання. Положенням ч.1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцеві) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк та інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. А тому суд з урахуванням наведеного вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 24516,20 грн., яка складається з наступного: заборгованості за кредитом в сумі 1920 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом в сумі 17652,57 грн., заборгованості за пенею та комісією в сумі 3300 грн., а також штрафу (фіксованої частини) в сумі 500 грн. та штрафу (процентної складової) в сумі 1143,63 грн., а також відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір. Приймаючи до уваги викладене та,

Outcome: approved