Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на майно. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що на загальних зборах уповноважених членів КСП ім. Ілліча від 24 грудня 1999 року було прийнято рішення про реформування КСП ім. Ілліча та створення комісії по реформуванню. На загальних зборах уповноважених членів КСП ім. Ілліча від 29 березня 2000 року було затверджено розрахунки із пайового фонду, та затверджено списки: майна, що розподіляється між членами КСП ім. Ілліча, майна для забезпечення кредиторської заборгованості, майна під заборгованість по заробітній платі, майна до резервного фонду, майна до неподільного фонду. Основну частину пайового майна колишнього КСП ім. Ілліча співвласники виділили в натурі в індивідуальному порядку собі на паї, внаслідок чого пайового майна залишилося у наявності на 320 тис. грн. Під час паювання колишнього КСП ім. Ілліча, групі співвласників, колишніх членів КСП ім. Ілліча (відповідачам по справі) у якості частини майнового паю було виділено в натурі майно, яке розташоване Луганська область, Білокуракинський район, с. Шарівка, вул. Центральна, 12-А - а саме: критий тік, рік побудови 1992, розміром 32*80 м, загальною площею 2560 кв.м.; вагова, рік побудови 1990, 14*5 м, загальною площею 70 кв. м, установлені ваги 30 тон; зерносклад, рік побудови 1984, розміром 50*12 м, загальною площею 600 кв.м.; трактор колісний МТЗ-82, державний номер 69-98ВЖ, номер двигуна [NUMBER], номер шасі 942571, інвентарний номер 000012; причеп 2ПТС4 зерновоз, державний номер 00804ВВ, номер шасі 799888, інвентарний номер 93; зернонавантажувач ЗП-100 2 шт., інвентарні номери 000127, 127; навантажувач ковшовий, інвентарний номер 000124; шкаф силовий на току б\\н; ваги авто 30 тон б/н; трансформатор 250 кВт, інвентарний номер 000112; трактор ЮМЗ-6 ПА-10, державний номер 69-95ВЖ, номер двигуна 5Ж0590, номер шасі 561168, інвентарний номер 9; причеп ПТС-9 (зерновоз), державний номер 00802ВВ, номер шасі 63941; паливозаправник ГАЗ-53, державний номер 48-29АІА, номер шасі 1558348; автомобіль САЗ-3507, державний номер 13-93ВГО, номер шасі 1233322, інвентарний номер 13-93; культиватор КРН-5,6, б/н; плуг ПЛН 3-35, б/н. На загальних зборах колишніх членів КСП ім. Ілліча від 17 березня 2017 року відповідачі прийняли рішення про продаж вищевказаного майна [PERSON] СВФ «Агротон» за ціну та на умовах обумовлених даним рішенням зборів. Серед співвласників було обрано Уповноважену особу [PERSON], якій було надано повноваження щодо представництва інтересів співвласників та розпорядження майном, у тому числі з приводу підписання договору купівлі-продажу та представництва інтересів співвласників у судових інстанціях та будь-яких інших органах. На підтвердження намірів про розпорядження майном, співвласники, відповідачі по справі, уклали із позивачем [PERSON] СВФ «Агротон» 17 березня 2017 року, договір купівлі-продажу майна у колективу власників. Даний Договір кожний із відповідачів особисто підписав, а також фактично передав дане майно. Відповідно до домовленості із відповідачами, колишніми членами КСП ім. Ілліча, вартість проданого майна складає 238993 (двісті тридцять вісім тисяч девятсот девяносто три) грн. 54 копійки. Після укладення договорів купівлі-продажу [PERSON] СВФ «Агротон» повністю сплатило співвласникам обумовлені грошові кошти за продане майно шляхом перерахування коштів на карткові рахунки відповідачів. Крім того відповідно до норм діючого законодавства України, Податкового кодексу України, при нарахуванні та фактичній виплаті грошових коштів за пайове майно колишнього КСП ім. Ілліча, з відповідачів було утримано та фактично перераховано до бюджету податок з доходів фізичної особи та військовий збір. Після сплати грошових коштів за вищевказане майно, позивач звернувся письмово до Уповноваженої загальними зборами особи з метою приведення документів у відповідність до законодавчих актів України та переоформлення права власності на вищевказане майно на [PERSON] «Агротон». Представник відповідачів [PERSON] повідомила, що у нотаріуса договір купівлі-продажу майна оформлювати не має можливості, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, підтверджуючі право власності на вищевказане майно за співвласниками, колишніми членами КСП ім. Ілліча. З огляду на це відповідачі фактично безповоротньо ухилилися від нотаріального посвідчення договору купівлі продажу оскільки не мають правовстановлюючих документів на вищевказане майно КСП ім. Ілліча. Позивач зазначив, що разом із відповідачами домовився щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується наданими ним до суду письмовими доказами, і відбулося повне виконання договору, але оскільки відповідачі, як одна із сторін, безповоротнє ухилилися від його нотаріального посвідчення, та позивачем втрачено можливість з причин відсутності правовстановлюючих документів на нерухоме майно у відповідачів посвідчити правочин. Це і спонукало позивача звернутися до суду з позовом, в якому він просить визнати дійсним договір купівлі-продажу та визнати за ним право власності на нерухоме майно. В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, надавши до суду заяви про розгляд справи без їх участі, в якій підтримали позовні вимоги в повному обсязі та наполягали на їх задоволенні. Відповідачі та представник відповідачів у судове засідання не з'явилися, подавши до суду заяву про розгляд справи без їх участі, надали заяву про визнання позовних вимог. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, докази по справі кожен окремо та в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що на загальних зборах уповноважених членів КСП ім. Ілліча від 24 грудня 1999 року (а.с.56) було прийнято рішення про реформування КСП ім. Ілліча та створення комісії по реформуванню. На загальних зборах уповноважених членів КСП ім. Ілліча від 29 березня 2000 року (а.с.59) було затверджено розрахунки із пайового фонду, та затверджено списки: майна, що розподіляється між членами КСП ім. Ілліча (а.с.62-64), майна для забезпечення кредиторської заборгованості (а.с.66), майна під заборгованість по заробітній платі (а.с.67), майна до резервного фонду (а.с.69), майна до неподільного фонду (а.с.72). Із розпорядження голови Білокуракинської районної державної адміністрації за №338 від 21 вересня 2000 року (а.с.78) вбачається, що КСП ім. Ілліча було ліквідовано та скасовано його державну реєстрацію. Під час паювання колишнього КСП ім. Ілліча, групі співвласників, колишніх членів КСП ім. Ілліча, відповідачам по справі, у якості частини майнового паю було виділено в натурі майно, яке розташоване Луганська область, Білокуракинський район, с. Шарівка, вул. Центральна, 12-А - а саме: критий тік, рік побудови 1992, розміром 32*80 м, загальною площею 2560 кв.м.; вагова, рік побудови 1990, 14*5 м, загальною площею 70 кв. м, установлені ваги 30 тон; зерносклад, рік побудови 1984, розміром 50*12 м, загальною площею 600 кв.м.; трактор колісний МТЗ-82, державний номер 69-98ВЖ, номер двигуна [NUMBER], номер шасі 942571, інвентарний номер 000012; причеп 2ПТС4 зерновоз, державний номер 00804ВВ, номер шасі 799888, інвентарний номер 93; зернонавантажувач ЗП-100 2 шт., інвентарні номери 000127, 127; навантажувач ковшовий, інвентарний номер 000124; шкаф силовий на току б\\н; ваги авто 30 тон б/н; трансформатор 250 кВт, інвентарний номер 000112; трактор ЮМЗ-6 ПА-10, державний номер 69-95ВЖ, номер двигуна 5Ж0590, номер шасі 561168, інвентарний номер 9; причеп ПТС-9 (зерновоз), державний номер 00802ВВ, номер шасі 63941; паливозаправник ГАЗ-53, державний номер 48-29АІА, номер шасі 1558348; автомобіль САЗ-3507, державний номер 13-93ВГО, номер шасі 1233322, інвентарний номер 13-93; культиватор КРН-5,6, б/н; плуг ПЛН 3-35, б/н. Законом України від 14 лютого 1992 року № 2114-ХІІ «Про колективне сільськогосподарське підприємство» визначено правові, економічні, соціальні та організаційні умови діяльності колективного сільськогосподарського підприємства. Відповідно до ст. 7 Закону № 2114 майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам. Субєктом права власності у підприємстві є підприємство як юридична особа, а його члени у частині майна, яку вони одержують при виході з підприємства. Відповідно до п. 2 ст. 9 Закону № 2114 пай є власністю члена підприємства. [PERSON] розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства у підприємстві. Пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства. Термін «майновий пай» визначено постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року № 177 «Про врегулювання питань по забезпеченню захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки» згідно з яким це частка майна члена підприємства у пайовому фонді, виражена в грошовій формі та у відсотках розміру пайового фонду. [PERSON] на майновий пай у відповідачів документально підтверджується Свідоцтвами про право власності на майновий пай члена підприємства (майновим сертифікатом) (а.с.87). Відповідно до пункту 8 Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженим наказом Міністерства аграрної політики України від 14 березня 2001 року N 62, кожен із співвласників має право скористатися своїм майновим паєм в один із таких способів: об'єднати свій майновий пай з паями інших співвласників, отримати майно у натурі у спільну часткову власність та передати його до статутного (пайового) фонду новостворюваної юридичної особи, у тому числі до обслуговуючого кооперативу; об'єднати свій майновий пай з паями інших співвласників, отримати майно у натурі у спільну часткову власність, укласти договір про спільне володіння, користування і розпорядження майном та передати його в оренду; отримати свій майновий пай у натурі індивідуально чи разом із членами своєї сім'ї і використати його на свій розсуд; відчужити пай будь-яким способом в установленому законом порядку. Оскільки співвласники, відповідачі по справі, не бажали володіти виділеним їм зборами майном, нести витрати з його утримання та ремонту, тому на загальних зборах колишніх членів КСП ім. Ілліча від 17 березня 2017 року (а.с.41) ними було прийнято рішення про продаж та передачу вищевказаного майна у власність [PERSON] СВФ «Агротон» за ціну та на умовах обумовлених даним рішенням зборів. Серед співвласників було обрано Уповноважену особу [PERSON], [INFO], паспорт серії ЕК №101118, виданий 11 квітня 1996 року Білокуракинським РВ УМВС України в Луганській області, яка зареєстрована та мешкає с. Шарівка, Білокуракинського району, Луганської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб платників податків [NUMBER], якій було надано повноваження щодо представництва інтересів відповідачів та розпорядження майном, у тому числі з приводу підписання договору купівлі-продажу та представництва інтересів відповідачів у судових інстанціях та будь-яких інших органах. Із дослідженого в судовому засіданні договору купівлі-продажу (а.с.101), вбачається, що 17 березня 2017 року між сторонами був укладений у простій письмовій формі попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна та рухомого майна, яке розташоване Луганська область, Білокуракинський район, с. Шарівка, вул. Центральна, 12-А - а саме: критий тік, рік побудови 1992, розміром 32*80 м, загальною площею 2560 кв.м.; вагова, рік побудови 1990, 14*5 м, загальною площею 70 кв. м, установлені ваги 30 тон; зерносклад, рік побудови 1984, розміром 50*12 м, загальною площею 600 кв.м.; трактор колісний МТЗ-82, державний номер 69-98ВЖ, номер двигуна [NUMBER], номер шасі 942571, інвентарний номер 000012; причеп 2ПТС4 зерновоз, державний номер 00804ВВ, номер шасі 799888, інвентарний номер 93; зернонавантажувач ЗП-100 2 шт., інвентарні номери 000127, 127; навантажувач ковшовий, інвентарний номер 000124; шкаф силовий на току б\\н; ваги авто 30 тон б/н; трансформатор 250 кВт, інвентарний номер 000112; трактор ЮМЗ-6 ПА-10, державний номер 69-95ВЖ, номер двигуна 5Ж0590, номер шасі 561168, інвентарний номер 9; причеп ПТС-9 (зерновоз), державний номер 00802ВВ, номер шасі 63941; паливозаправник ГАЗ-53, державний номер 48-29АІА, номер шасі 1558348; автомобіль САЗ-3507, державний номер 13-93ВГО, номер шасі 1233322, інвентарний номер 13-93; культиватор КРН-5,6, б/н; плуг ПЛН 3-35, б/н, згідно з яким відповідачами було продано вищевказане майно та отримано від позивача кошти за цим договором в сумі 238993 (двісті тридцять вісім тисяч девятсот девяносто три) грн. 54 копійки, шляхом перерахування коштів на карткові рахунки відповідачів (а.с.130), а також взято на себе зобовязання у зазначений строк посвідчити договір нотаріально та здійснити у відповідних органах правовий перехід права власності (а.с.134-136). Даний Договір кожний із відповідачів підписав особисто та фактично за актами приймання-передачі майна (а.с.137-139) передали дане майно у власність позивача. Таким чином, позивач та відповідачі виконали свої обовязки відповідно до ст.655 ЦК України. Із досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що позивачем, відповідно до норм діючого законодавства України, Податкового кодексу України, при нарахуванні та фактичній виплаті грошових коштів за пайове майно колишнього КСП ім. Ілліча з відповідачів було утримано та фактично перераховано до бюджету податок з доходів фізичної особи та військовий збір. Експертна вартість нерухомого майна, зазначеного у договорі купівлі-продажу від 17 березня 2017 року згідно оцінки судового експерта оцінювача [PERSON] (а.с.121-132) складає 226750 гривень, а рухомого майна 150010 гривень. Проте відповідачі, в особі Уповноваженої загальними зборами на письмове звернення позивача з метою приведення документів у відповідність до законодавчих актів України та переоформлення права власності на вищевказане майно (а.с.120), письмово повідомили, що у нотаріуса договір купівлі-продажу майна оформлювати не має можливості, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, підтверджуючі право власності на вищевказане майно за співвласниками, колишніми членами КСП ім. Ілліча, відповідачами по справі (а.с.123). Через відсутність правовстановлюючих документів на вищевказане майно КСП ім. Ілліча. відповідачі, які під час фактичного укладення договору з позивачем та сплати коштів не повідомили про ці обставини, тим самим фактично й безповоротно ухилилися від нотаріального посвідчення договору купівлі продажу, а позивачем остаточно втрачена можливість з вищевказаних причин нотаріально посвідчити правочин та здійснити реєстрацію права власності. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. [PERSON] власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Відповідно до статті 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Згідно ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Судом встановлено, що позивачем виконано усі умови, які він обумовлював із відповідачами, сплачено кошти та перераховано податки, але відповідачі ухиляються від нотаріального посвідчення купівлі-продажу майна, оскільки не мають правовстановлюючих документів на вищевказане нерухоме та рухоме майно. У відповідності зі ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004р. N952-IV речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обовязковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» обовязковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, в тому числі і право власності на нерухоме майно. Відповідно до ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. При вирішенні справи по суті суд приймає до уваги правову позицію, яка викладена в Постанові ВСУ № 6-1288цс17 від 06 вересня 2017 року, згідно якої суди дійшли неправильного висновку про те, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується до спірних правовідносин у звязку з необхідністю державної реєстрації договору купівлі-продажу нерухомого майна. Однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. Відповідно до п. 13 постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року при розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з'ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. ВСУ в своїй Постанові від 04 жовтня 2017 року зазначив, що однією з умов застосування частини другої статті 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. Таким чином, суд, дослідивши надані письмові докази в сукупності, дійшов висновку, що між сторонами виникли договірні відносини з приводу купівлі-продажу нерухомого та рухомого майна. Відповідно до вказаної домовленості позивач передав відповідачу 238993 (двісті тридцять вісім тисяч девятсот девяносто три) грн. 54 копійки в рахунок вартості нерухомого та рухомого майна, а відповідачі відповідно нерухоме та рухоме майно та обіцяли посвідчити договір купівлі-продажу нотаріально. Але, не виконуючи тривалий час взятий на себе обовязок по нотаріальному посвідченню договору, відповідачі безповоротно ухилилися від подальшого його посвідчення та натепер остаточно втрачена можливість посвідчення договору нотаріально, оскільки відповідачі не мають оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно, внаслідок чого порушуються права позивача, а тому є всі підстави для визнання договору купівлі дійсним. Відповідно до п. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позову юридичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Судом встановлено, що позивач при обрахуванні суми судового збору для сплати до бюджету,виходив не із суми вартості майна, зазначеного у договорі купівлі-продажу від 17 березня 2017 року у розмірі 238993 (двісті тридцять вісім тисяч девятсот девяносто три) грн. 54 копійки, а із більшої вартості, встановленої експертним висновком вартості нерухомого та рухомого майна у розмірі 376760 (триста сімдесят шість тисяч сімсот шістдесят) гривень, що повністю відповідає положенням Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» та Інструкції про порядок обчислення та справляння державного мита, затвердженої наказом Головної Державної податкової інспекції України. При вирішенні справи по суті суд також надає відповідну правову оцінку наданим платіжним дорученням про сплату позивачем до бюджету відповідно до пункту 16-1 підрозділу 10 Податкового кодексу України військового збору у розмірі 1,5 % (а.с.177) та до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» № 400/97-ВР збору на обовязкове державне пенсійне страхування у розмірі 1% . (а.с.170) та утримання та перерахування до бюджету податку з доходу фізичних осіб (а.с.173). Згідно до ст. 77 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд констатує, що позивач письмовими доказами по справі довів правомірність та обґрунтованість позовних вимог. А отже, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved