Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 20 вересня 2016 р. між Позикодавцем - [PERSON] та Позичальником - [PERSON] був укладений Договір позики. Відповідно до п. 2.1 Договору, розмір позики становить за цим Договором 500 000,00 Доларів США під 3 % місячних. Зазначає, що відповідно до Розписки Позичальника (додаток № 1 до Договору) [PERSON] одержав суму в розмірі 50 000 (пятдесят тисяч) доларів США під 3 % місячних згідно договору позики від 20.09.2016 р. укладеного між Позичальником та Позикодавцем. Однак станом на 29.09.2017 року грошові кошти не повернуті, Позичальник уникає спілкування з довіреними позивача особами, на телефонні дзвінки не відповідає. Крім цього зазначає, що сторони домовились, що Позичальник зобовязується повернути позику до 20.09.2017 року, в готівковому порядку шляхом передачі відповідних коштів Позичальником Позикодавцям (п.п. 4.1 та 5.1. Договору). Офіційний курс гривні за 100 доларів США станом на 29.09.2017 року становив 2652,1094 грн. Вказує, що з врахуванням умов укладеного Договору станом на 29.09.2017 року Позичальник повинен повернути грошові кошти, які становлять 50 000 тисяч доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 1 326 054, 70 ( один мільйон триста двадцять шість тисяч пятдесят чотири гривні сімдесят копійок). Крім цього вказує, що відповідно до 2.1. Договору розмір процентів за користування грошовими коштами становить 18000 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 477379,69 грн. (чотириста сімдесят сім тисяч триста сімдесят девять гривень 69 копійок). Загальна ж сума боргу складає 1803434,39 грн. (один мільйон вісімсот три тисячі чотириста тридцять чотири гривні 39 коп). Крім цього вказує, що позивач самостійно здійснив пошук щодо належного Відповідачу майна в Інформаційних реєстрах. З даної довідки можна зробити висновок, що за Відповідачем не зареєстровано жодного нерухомого майна. У зв»язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом та просить такий задоволити. Позивач та його представник в судовому засіданні в судове засідання, однак представник позивача подав до суду заяву в якій вказав, що у випадку відсутності відповідача та його представників просить розглянути справу за наявними матеріалами. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення, про причини неявки не повідомив і від нього не надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності. На підставі ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. У відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. А тому суд постановив провести по справі заочний розгляд та ухвалити заочне рішення. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав. 15 грудня 2017 року набув чинності\~Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року, відповідно до якого\~Цивільний процесуальний кодекс України\~викладено в новій редакції. У відповідності до п. 9 ч. 1 Розділу XIII\~Перехідні положення ЦПК України\~зміни до цього\~Кодексу\~вводяться в дію з урахуванням таких особливостей: справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією\~ЦПК України. Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що 20 вересня 2016 р. між Позикодавцем - [PERSON] та Позичальником - [PERSON] був укладений Договір позики. Відповідно до п. 2.1 Договору, розмір позики становить за цим Договором 500 000,00 Доларів США під 3 % місячних. Як вбачається з матеріалів справи та розписки, позивач в повному обсязі виконав свої зобов'язання перед відповідачем та передав йому грошові кошти. З копії розписки даної відповідачем [PERSON], вбачається, що такий отримав від позивача 50 000 доларів США під 3 % місячних згідно договору позики від 20.09.2016 р. укладеного між Позичальником та Позикодавцем. Стаття 526 ЦК України встановлює загальні умови виконання зобов'язань та закріплює основний принцип виконання зобов'язань - принцип належного виконання, що тасується як суб'єктів, так і предмета, строку чи терміну, місця і способу виконання статті 527 - 545 ЦК України). За змістом статті 526 ЦК України належне виконання зобов'язання - це передусім виконання його відповідно до умов договору і вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Крім того, відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як визначено змістом статей 599 та 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, не припиняється виконанням, проведеним належним чином. Так, ст. 629 ЦК України визначає обов'язковість договору, договір є обов'язковим до виконання. Так, договір укладений сторонами з дотриманням вимог, необхідних для чинності правочину, у тому числі відповідно до чинних нормативно-правових актів, має мати обов'язкову силу насамперед для самих сторін. А отже, будучи пов'язаними взаємними правами та обов'язками (зобов'язаннями), сторони не можуть не виконувати або відмовитися від виконання зобов'язання, крім випадків передбачених угодою сторін або законом. Договір є чинним та має обов'язкову силу для сторін. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, з врахуванням умов укладеного Договору станом на 29.09.2017 року Позичальник повинен повернути Позикодавцеві грошові кошти, які становлять 50 000 тисяч доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 1 326 054, 70 ( один мільйон триста двадцять шість тисяч пятдесят чотири гривні сімдесят копійок). Окрім цього з матеріалів справи вбачається, що відповідно до 2.1. Договору розмір процентів за користування грошовими коштами становить 18000 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 477379,69 грн. (чотириста сімдесят сім тисяч триста сімдесят девять гривень 69 копійок). За таких обставин суд прийшов до переконання що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення боргу є підставними і підлягають до задоволення, а відтак загальна сума боргу складає - 1803434,39 грн. (один мільйон вісімсот три тисячі чотириста тридцять чотири гривні 39 кой). Крім цього згідно ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі задоволення позову - на відповідача. Тому суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 8810 грн. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для чаткового задоволення позовних вимог [PERSON]

Outcome: approved