Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення суми недоплаченої заробітної плати, компенсацію втрати частини заробітної плати, у зв`язку з порушенням строків її виплати з урахуванням індексу інфляції, посилаючись на те, що з 02.06.2015 року по 04.10.2016 року він працював на посаді начальника відділу організації надання безоплатної вторинної правової допомоги та роботи з адвокатами Арцизького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги (далі Арцизький МЦ). Наказом Координаційного центру з надання правової допомоги № 239-к від 19.05.2015 року на позивача було покладено обов`язок директора Арцизького МЦ, а наказом № 194-к від 18.07.2016 року визнано втраченим чинність наказ № 239-к від 19.05.2015 року. При призначенні на посаду виконуючого обов`язки директора Арцизького МЦ, посада директора Арцизького МЦ була вакантна. За період з 02.06.2015 року по 18.07.2016 року оплата праці позивачу проводилася відповідно до штатного розпису за посадою начальника відділу організації надання безоплатної вторинної правової допомоги та роботи з адвокатами Арцизького МЦ, без встановлення всіх інших виплат, які йому належать. Оскільки позивач вказує, що отримав заробітну плату за період з 02.06.2015 року по 18.07.2016 року у сумі 89451,07 грн. за посадою начальника відділу, то сума заробітної плати, яка не була йому сплачена становить 88057,47 грн., яку позивач просить стягнути з Арцизького МЦ. У зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати позивач також просив суд стягнути з Арцизького МЦ компенсацію втрати частини заробітної плати у сумі 41619,98 грн. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник Арцизького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги заперечувала проти задоволення позовної заяви, просила відмовити в задоволенні позову. Згідно наданого відзиву на позовну заяву представник Арцизького МЦ зазначала, що за період перебування позивача на посаді виконуючого обов`язки директора Арцизького МЦ позивач був відповідальний за нарахування йому заробітної плати, надбавок та премій, тому саме він має нести відповідальність за правильність призначення йому усіх виплат. Представник Координаційного центру з надання правової допомоги про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності не надавав. З відзиву на позовну заяву вбачається, що позивач дійсно працював на посаді виконуючого обов`язки директора Арцизького МЦ. Відповідальність за розмір та правильність нарахування заробітних плат, премій та надбавок має нести саме позивач, у зв`язку з чим представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника Арцизького МЦ, дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Між сторонами склалися правовідносини, що випливають з трудового законодавства, пов`язані з правовідносинами між робітником та роботодавцем, тому при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Кодексом законів про працю України та Цивільним кодексом України. В судовому засіданні встановлено, що наказом Координаційного центру з надання правової допомоги № 239-к від 19.05.2015 року «Про покладення виконання обов`язків директора Арцизького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги» з 02.06.2015 року на позивача було покладено обов`язки начальника відділу організації надання безоплатної вторинної правової допомоги та роботи з адвокатами Арцизького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, за його згодою (а. с. 6, 43). Згідно наказу Координаційного центру з надання правової допомоги № 194-к від 18.07.2016 року «Про визнання таким, що втратив чинність наказу Координаційного центру з надання правової допомоги від 19.05.2015 № № 239-к» наказ,\~яким на\~позивача покладено\~обов`язкидиректора Арцизького МЦ втратив чинність (а. с. 5, 45). Директором Арцизького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги призначено [PERSON] з тримісячним строком випробування та посадовим окладом відповідно до штатного розпису (а. с. 44). Як вбачається з наказу Координаційного центру з надання правової допомоги № 83 від 30.03.2015 року затверджено Положення про Арцизький місцевий центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги (а. с. 7-9, 10). Штатним розписом на 2015 рік Арцизького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги встановлено посадовий оклад директора у розмірі 2793,00 грн., начальника відділу 1595,00 грн., а штатним розписом на 2016 рік Арцизького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги встановлено посадовий оклад директора у розмірі 3072,00 грн., начальника відділу 1755,00 грн., (а. с. 11, 12). Посадовий оклад вакантної посади директора Арцизького МЦ з червня 2015 року складав 2793,00 грн., а з 01.12.2015 року 3072 грн. (а. с. 30). За період з 02.06.2015 року по 04.10.2016 року позивачу була нарахована заробітна плата, як начальнику відділу у розмірі 95511,67 грн. (а. с. 31). Факт встановлення, погодження та виплати [PERSON] надбавок, матеріальної допомоги та премій за 2015-2016 роки, як начальнику відділу підтверджується відповідними наказами Арцизького МЦ та Координаційного центру з надання правової допомоги (а. с. 13-28, 46-47, 48-53). Згідно наданого позивачем розрахунку заробітна плата вакантної посади директора з урахуванням доплат, набавок, гарантійних та компенсаційних виплат за період з 02.06.2015 року по 04.10.2016 року становила 183569,14 грн. (а. с. 34). Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Правовідносини, що виникли між сторонами по справі врегульовано нормами діючого КЗпП України. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожному громадянину гарантується право звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у порядку визначеному Цивільним процесуальним кодексом України. Захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб здійснюється шляхом вирішення цивільних справ, що згідно вимог ст. 2 ЦПК України являється завданням цивільного судочинства. Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних ос іб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За правилами частин 1 і 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках.Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд Стаття 233 КЗпП України передбачає тримісячний строк на звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору, з дня коли він дізнався про порушення свого права. Однак, відповідно до ст. 238 КЗпП України при розгляді трудових спорів у питаннях про грошові вимоги, крім вимог про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи (стаття 235), орган, який розглядає спір, має право винести рішення про виплату працівникові належних сум без обмеження будь-яким строком. Порядок оформлення та оплати праці тимчасового замісництва регулюється роз`ясненням Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 29.12.65 року № 30/39 «Про порядок оплати тимчасового заступництва», затвердженим постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 29.12.65 року N 820/39 (зі змінами та доповненнями, внесеними від 11.12.86 року N 521/30-18). Ці нормативні акти законодавства СРСР є чинними на території України відповідно до постанови Верховної Ради України від 12.09.1991 року № 1545-ХІІ «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства СРСР». Відповідно до вищенаведених норм працівник, який заміщує тимчасово відсутнього працівника, на період замісництва звільняється від виконання обов`язків, обумовлених трудовим договором за основним місцем роботи. Тимчасове виконання обов`язків за посадою відсутнього працівника покладається на іншого працівника наказом (розпорядженням) по підприємству. Призначення працівника виконуючим обов`язки за вакантною посадою не допускається. Це можливо тільки за посадою, на яку призначає вищий орган управління. У цьому випадку керівник підприємства, установи, організації зобов`язаний не пізніше місячного терміну з дня прийняття працівника на роботу представити до вищестоящого органу управління документи для його призначення на посаду. Цей орган у місячний термін з дня отримання документів повинен розглянути питання і повідомити керівника про результати. При призначенні працівника виконуючим обов`язки по вакантній посаді, оплата праці проводиться за цією посадою (абзац четвертий п. 2 роз`яснення Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 29.12.65 року N 30/39 «Про порядок оплати тимчасового заступництва», затвердженим постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 29.12.65 року N 820/39 (зі змінами та доповненнями, внесеними від 11.12.86 року N 521/30-18). Вказані роз`яснення відповідають вимогам\~ст. 94 КЗпП України, згідно яким\~заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові\~за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Аналогічне визначення заробітної плати міститься й у\~ст.1 Закону України «Про оплату праці». Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Частиною 5 статті 97 КЗпП України\~передбачено, що оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Заробітна плата начальника відділу за період з 02.06.2015 року по 04.10.2016 року склала 95511,67 грн. (а. с. 31), а директора Арцизького МЦ за цей же період становила 183569,14 грн. (а. с. 34). Оскільки позивач виконував обов`язки директора Арцизького [PERSON] з 02.06.2015 року по 04.10.2016 року, тому за цей період заборгованість по заробітній платі становить 89451,07 грн. (183569,14 грн. 95511,67 грн. = 88057,47 грн.). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем Арцизьким МЦ порушене право позивача на отримання при звільненні належних до виплати йому сум заробітної плати у розмірі посадового окладу директора Арцизького МЦ, згідно штатного розпису на 2015 рік та штатного розпису на 2016 рік за період з 02 червня 2015 року по 22 липня 2016 року та приходить до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості по не нарахованій та невиплаченій заробітній платі у розмірі 88057,47 грн. В силу ч. 6 ст. 95 КЗпП України\~заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про оплату праці»\~у період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Індексація заробітної плати здійснюється на підставі Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»\~та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078. Індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг (ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»). Об`єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру (ч. 1 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», пункт 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078). Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 15.10.2012 року № 9-рп/2013\~у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень частини другої\~статті 233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду із позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Компенсація втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати провадиться підприємством згідно зі\~ст. 34 Закону України «Про оплату праці», Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»\~та Постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001 року «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», у разі затримки виплати нарахованої заробітної плати на один і більше календарних місяців, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток. Компенсація обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податку й обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін у відсотках для визначення компенсації. Згідно ст. 34 Закону України «Про оплату праці»\~компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Статтею 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»\~визначено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Відповідно до ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»\~сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Що стосується позовних вимог щодо стягнення компенсації, то відповідно до\~постанови КМУ від 21.02.2001 року\~сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Згідно заявлених вимог позивач просить нарахувати інфляцію з жовтня 2015 року по червень 2019 року. З урахуванням розмірів індексів споживчих цін за жовтень-грудень 2015 року 101,3 %; за 2016 рік 112,4 %; за 2017 рік 113,7 %; за 2018 рік 109,8 %; за січень-червень 2019 року 103,6 % (а. с. 29), розмір інфляційних нарахувань становить\~129677,45 грн.\~(101,3 % х 88057,47 = 89202,22), (112,4 % х 89202,22 = 100263,29), (100263,29 х 113,7 % = 113999,36), (113999,36 х 109,8 % = 125171,30), (125171,30 х 103,6 % = 129677,45 грн.). Враховуючи те,\~що відповідачами\~не надано\~будь-яких\~доказів на\~підтвердження або\~спростування викладених\~у позовній\~заяві відомостей,\~суд вважає\~за можливе\~прийняти наданий\~позивачем розрахунок\~та стягнути\~з відповідача\~Арцизького місцевого\~центру з\~надання безоплатної\~вторинної правової\~допомогикомпенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати за період з жовтня 2015 року по червень 2019 року становить 41619,98 грн. (129677,45 грн. 88057,47 грн. = 41619,98 грн.). Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 24 вересня 2018 року та від 30.01.2019 року. Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність достатніх підстав для задоволення позову [PERSON] про стягнення з відповідача Арцизького місцевого\~центру з\~надання безоплатної\~вторинної правової\~допомогисуми недоплаченої\~заробітної плати\~в сумі\~88057,47\~грн.,\~компенсацію втрати\~частини заробітної\~платив сумі 41619,98 грн. Оскільки позивач при зверненні до суду звільнений від сплати судового збору, рішення прийнято на користь позивача, то відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід стягнути з відповідача Арцизького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в дохід держави.

Outcome: approved