Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою. Позов мотивує тим, що 14.02.2014 року зареєстрували шлюб. Від спільного життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Зазначає, що на протязі останнього року сімейне життя між ними поступово погіршувалось, вони не зійшлися характерами, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Відповідачка вісім місяців проживає окремо. На даний момент він проживає з іншою жінкою та веде з нею спільне господарство. Ведення спільного господарства з відповідачкою припинено. Подальше спільне життя та збереження шлюбу стало неможливим і таким, що суперечить їх інтересам та унеможливлює примирення з відповідачкою. Позивач та відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання повторно не з'явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином. За таких обставин, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, постановивши заочне рішення відповідно до вимог ст., ст. 224 - 226 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. За таких обставин, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дані правовідносини регулюються ст., ст.110, 112 Сімейного кодексу України. При розгляді справ про розірвання шлюбу, суд за правилами 112 Сімейного кодексу України з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14 лютого 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4). Від спільного життя мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 5), який після розірвання шлюбу буде проживати з відповідачкою. З серпня 2014 року сторони проживають окремо, так як сімейне життя між ними поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Як зазначено в позові, позивач проживає з іншою жінкою та веде з нею спільне господарство. Спору щодо поділу майна немає. Позивач просить не надавати їм строк на примирення, вказавши, що вони проживають окремо. Суд також не вбачає підстав для застосування ст.111 СК України, так як сторони фактично припинили сімейні стосунки, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Суд вважає, що при даних обставинах шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved