Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування за заповітом . Заявлені вимоги мотивує тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON]. Після смерті останньої залишилося спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями, який [PERSON] не має можливості успадкувати через відсутність відповідних правовстановлюючих документів, у зв'язку з чим державний нотаріус Градизької державної нотаріальної контори Захарова О.Д. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. Позивач є єдиним спадкоємцем майна померлої за заповітом, який прийняв спадщину. Посилаючись на викладене, позивач просив суд, визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS]. У судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності та вказав, що позовні вимоги підтримує. Представники відповідача та третіх осіб в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви в яких просили справу розглядати за їх відсутності та вказали, що заперечень проти позову не мають. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об'єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, [NUMBER], виданого Святилівською сільською радою Глобинського району Полтавської області [INFO] року. До складу спадкового майна входить житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS] [PERSON], за життя 19 червня 2001 року склала заповіт, яким все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право заповідала своєму синові [PERSON]. Заповіт посвідчено секретарем Святилівської сільської ради Глобинського району Полтавської області [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 72, на день смерті не змінено та не скасовано . [PERSON], [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] виданого 19 грудня 1951 року Святилівським сіль РАЦС Градизького району. [PERSON] (позивач) звернувся до Градизької державної нотаріальної контори Полтавської області із заявою про видачу на його ім'я свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [INFO] року [PERSON] 24 січня 2018 року державний нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва, оскільки позивачем не було надано правовстановлюючих документів на спадкове майно. Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні копії спадкової справи, після померлої [INFO] року [PERSON] в Градизькій державній нотаріальній конторі Полтавської області 12.08.2008 заведена спадкова справа № 288, заяву про прийняття спадщини подав син померлої - [PERSON]. Осіб, які відмовилися від прийняття спадщини немає. Інші спадкоємці за законом та за заповітом відсутні. Спадкоємців, які б мали право на обов'язкову частку в спадщині, немає. Спадщина відумерлою не визнана. Нотаріусом визначено коло спадкоємців та встановлено, що спадкоємцем за заповітом є [PERSON] Згідно довідки № 1240 від 05.12.2017, виданої виконкомом Святилівської сільської ради Глобинського району Полтавської області [PERSON], [INFO], дійсно, була зареєстрована та проживала до дня своєї смерті [INFO] по [ADDRESS] Проживала одна. Згідно довідки №60/02-22 від 29.01.2018, виданої виконкомом Святилівської сільської ради Глобинського району Полтавської області за [PERSON] на день смерті і по даний час згідно з записом в погосподарській книзі №6 за 2016-2020 роки виконкому Святилівської сільської ради під №0893-3 значиться житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS], які збудовані на неприватизованій земельній ділянці площею 0,04 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд . Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] від 20 грудня 2017 року та висновку по будівництву №44/02-03 від 24.01.2018, житловий будинок літ. «А», прибудова літ. «а», літня кухня літ. «Б», гараж літ. «В», сарай літ. «Г», колонка питна літ. «К», огорожа №1, - збудовані без істотних порушень діючих будівельних норм та правил. Як вбачається із довідки з Комунального підприємства «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Полтавської обласної ради» №61/39 від 09.01.2018, станом на 31.12.2012, нерухоме майно, розташоване за адресою: [ADDRESS], право власності не зареєстровано. Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. У відповідності до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 5 статті 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. На час будівлі спадкодавцем будинку (у 1948 році) питання набуття права власності регулювалися Указом Президії Верховної ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків». Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Запис в погосподарській книзі сільської ради про належність домоволодіння певній особі, був офіційним доказом права власності даної особи на це домоволодіння. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] за життя на передбачених законом підставах набула право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS]. Приймаючи до уваги, що позивач є особою, яка прийняла спадщину за заповітом, позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved