Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про поновлення на роботі посилаючись на те, що з 07.06.1983р. працював в ДП «Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут», наказом № 458-к від 20.12.2004р. переведений на посаду провідного інженера-конструктора. Відповідно до наказу № 95-к від 01.11.2013р. його попереджено про наступне вивільнення, у зв»язку з скороченням посад. Згідно наказу № 07-к від 10.01.2014р. його звільнено з посади у зв»язку із скороченням штату працівників, за ст.40 п.1 КЗпП України з 13.01.2014р. Зазначає, що звільнення є незаконним, оскільки, вважає що має переважне право на залишення на роботі при вивільненні працівників у звязку із змінами в організації виробництва і праці. Окрім цього, у день звільнення йому не було видано копію наказу про звільнення та не видано трудову книжку. Просить поновити його на роботі, оскільки вважає, що був звільнений з роботи без законної підстави. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Вказав, що його незаконно звільнили з роботи з особистих мотивів в.о. директора ДП «Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут» [PERSON], оскільки він брав участь у судовому розгляді кримінальної справи про обвинувачення [PERSON] як потерпілий. Просить позов задоволити. Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечили вказали, що позивач був скорочений на законних підставах. Просять в позові відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення не підлягає. Згідно п.1 ст.40 КЗпП України та п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 6.11.1992р.(з наступними змінами) « Про практику розгляду судами трудових спорів» суди, розглядаючи трудові спори, зобов»язані з»ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, чи додержано власником норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника. Судом встановлено, що позивач з 07.06.1983р. працював в ДП «Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут», наказом від 20.12.2004р. переведений на посаду провідного інженера-конструктора. [PERSON] у 1981р. закінчив радіотехнічний факультет Львівського політехнічного інституту за спеціальність «Радіотехніка». 30.10.2013р. наказом в.о. директора ДП «Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут» Огородник І.І. у зв'язку з недостатнім обсягом замовлень, необхідних для повного завантаження роботою працівників, тяжким фінансовим станом інституту, для збереження науково-технічного потенціалу та підвищення продуктивності праці скорочено посаду провідного інженера-конструктора. Відповідно до наказу №95-к від 01.11.2013р. [PERSON] попереджено про наступне звільнення, у зв»язку з скороченням посади згідно ст.40 п.1 КЗпП України. Позивач вімовився від ознайомлення з попередженням про скорочення, що стверджується актом від 11.11.2013 року. Згідно наказу № 07-к від 10.01.2014р. позивача звільнено з посади у зв»язку із скороченням штату працівників, за ст.40 п.1 КЗпП України з 13.01.2014р Як вбачається з особової карточки позивача за № 009711 трудову книжку з відповідним запосом про звільнення [PERSON] отримав 13.01.2014р. Пунктом 1 ст.40 КЗпП України передбачена можливість розірвання трудового договору за ініціативою власника чи уповноваженого ним органу при змінах в організації виробництва і праці, до яких відноситься, зокрема, і скорочення чисельності чи штату працівників. Суд не бере до уваги посилання позивача про звільнення без законної підстави, оскільки був звільнений з роботи на підставі наказу № 91-к від 30.10.2013р. відповідно до якого у зв'язку з недостатнім обсягом замовлень, необхідних для повного завантаження роботою працівників, тяжким фінансовим станом інституту, для збереження науково-технічного потенціалу та підвищення продуктивності праці скорочено посаду провідного інженера-конструктора ДП «Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут». Окрім цього, з 2012 року було припинено фінансування робіт, в яких брав участь позивач, в той час як решта провідних конструкторів приймали участь в роботах по темі «Браслет».Отже, посилання позивача на порушення ст.42 КЗпП України, не обгрунтовані. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивача звільнено з роботи у відповідності до вимог п.1 ст.40 КЗпП України, а тому заявлені позовні вимоги про поновлення на роботі безпідставні та до задоволення не підлягають.

Outcome: dismissed