Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про виділ визнання права власності, покликаючись на те, що він проживає у будинку №19 на вул. Луцькій у м. Львові, який належить йому на праві спільної часткової власності, його частка в житловому будинку становить 3/5, а відповідача [PERSON] становить 2/5. Рішенням Львівської міської ради земельну ділянку на вул. Луцькій, 19 у м. Львові передано у спільну власність йому та відповідачу під обслуговування житлового будинку. Правовий статус будинку як спільної часткової власності та земельної ділянки як спільної сумісної власності не в повній мірі дозволяє йому реалізувати правомочності щодо володіння, користування та розпоряджання власним майном. Просить визнати за ним 3/5 ідеальних частки та за [PERSON] 2/5 ідеальних частки земельної ділянки на вул. Луцькій, 19 у м. Львові, загальною площею 0,0387 га за кадастровим номером земельної ділянки 4610136300:05:005:0029. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, давши аналогічні пояснення, просять позов задовольнити. Відповідач та її представник у судовому засіданні проти задоволення позову заперечили, зазначили, що не можливо здійснити розподіл земельної ділянку у зв'язку із здійсненням позивачем [PERSON] самочинного будівництва на вказаній земельній ділянці. Просять у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши інші матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] належить 3\\5 частки будинку на вул. Луцькій, 19 у м. Львові та відповідачу [PERSON] належать 2\\5 частки будинку на вул. Луцькій, 19 у м. Львові. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №867073 від 19 жовтня 2005 року земельна ділянка на вул. Луцькій, 19 у м. Львові належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] /а.с. 13/ Відповідно до ч. 1, 2 ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У відповідності до ч. 4 ст. 89 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки.\~ Згідно ч. 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.\~ З огляду на наведене, суд вважає, що позов слід задовольнити та визнати за позивачем [PERSON] та [PERSON] право власності на частки земельної ділянки на вул. Луцькій, 19 у м. Львові, які пропорційні до їхніх часток у праві власності на житловий будинок на вул. Луцькій, 19 у м. Львові. Також, суд не бере до уваги покликання представника відповідача на неможливість розподілу часток земельної ділянки на вул. Луцькій, 19 у м. Львові між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON], оскільки на переконання суду здійснення самочинного будівництва позивачем на вказаній земельній ділянці не перешкоджає розподілу земельної ділянки саме за ідеальними частками. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у випадках зменшення розміру позовних вимог судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми, а відтак суд вважає, що позивачу [PERSON] слід повернути суму переплаченого судового збору у звязку із зменшенням ним позовних вимог. Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх обєктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позову знайшли своє повне ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved