Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми боргу в розмірі 10 870, 70 грн та судовий збір в розмірі 1 600 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 18.12.2014 року стягнуто з відповідача [PERSON] на його користь 14089 грн. 79 коп. боргу. Вказане рішення набрало законної сили. Рішення предявлено банком до примусового виконання і фактично виконано 12.12.2016. Відповідач після подання позовної заяви, тобто після 18.09.2014 до 12.12.2016, продовжував користуватися кредитом згідно з Кредитним договором та Договором карткового рахунку. Згідно з умовами Кредитного договору та Договору карткового рахунку вказані договори діють до повного виконання сторонами своїх зобовязань за ним. Відповідно до п. 2.3, пп. 7.2.4 Кредитного договору відповідач зобовязується щомісячно сплачувати позивачу проценти за користування кредитом у розмірі 36 % річних не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за місяцем, у якому вони були раховані, та в дату остаточного погашення кредиту. Також відповідно до п.3.9. Договору карткового рахунку у разі виникнення Овердрафту відповідач повинен сплатити позивачу відсотки за користуванням Овердрафтом згідно з пп.4.2.3. Відповідно до п.3.10 Договору карткового рахунку відсотки користування овердрафтом нараховуються з дати виникнення по дату погашення (включно) відповідачем овердрафту. Таким чином, за період з 18.09.2014 по 12.12.2016 сума процентів за користування відповідачем кредитом згідно з Кредитним договором становить 8272,14 грн. та згідно договором карткового рахунку становить 318,16 грн. З врахуванням вчасного непогашеня відповідачем заборгованості, щодо стягнення якої винесено Рішення, а також не оплати наступних належних з Відповідача процентів з користування кредитами згідно з Кредитним договором та Договором карткового рахунку, у відповідача виник обов'язок сплатити пені за порушення відповідних зобов'язань за ними. Ухвалою від 29.01.2018 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. За клопотанням відповідача від 02.03.2018 ухвалою від 05.03.2018 розгляд справи призначено в судове засідання з викликом сторін. В судовому засіданні представник позивача підтримала позов та дала аналогічні пояснення, просить позов задоволити в повному обсязі. Відповідач в судові засідання не зявився, представник відповідача в судовому засіданні 26.04.2018 року заявив клопотання про оголошення перерви для ознайомлення з матеріалами справи, клопотання судом було задоволено та оголошено перерву на 21.05.2018, про що представник відповідача [PERSON] був повідомлений під розписку (а.с.51) В останнє судове засідання відповідач та представник відповідача не зявилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, причин неявки не повідомили, відзиву на позовну заяву не подали. Тому суд вважає, що у відповідності до ст.280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, слід розглянути справу у відсутності відповідача, постановивши заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 264 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 18.12.2014 року задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Державний експертно-імпортний банк України» до [PERSON] про стягнення боргу. Вирішено стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Державний експертно-імпортний банк України» боргу, що включає: за договором про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку в рамках зарплатного проекту №0112040366БН/2012-11 від 13.11.2012 року: заборгованість по кредиту в сумі 10290 грн. 39 коп., заборгованість по процентах за користування кредитом в сумі 1916 грн. 26 коп., пеню за прострочення повернення кредиту в сумі 1293 грн. 61 коп., пеню за прострочення сплати процентів за користування кредитом в сумі 65 грн. 60 коп.; за договором про відкриття та обслуговування карткового рахунка з видачею платіжної картки в рамках зарплатного проекту №[NUMBER] від 27.01.2009 року: борг з повернення технічного овердрафту 362 грн. 28 коп., борг по оплаті процентів за користування технічним овердрафтом 122 грн. 40 коп., пеня за прострочення сплати технічного овердрафту 35 грн. 61 коп., пеня за несвоєчасне погашення прострочених процентів 3 грн. 64 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема договорів та інших правочинів (ч.2 ст.509 ЦК України). Зобовязання припиняється на підставах, встановлених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Ці підстави зазначені в статтях 599, 600, 601, 604,609 ЦК України. За відсутності інших підстав, передбачених договором або законом, зобовязання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним є виконання зобовязання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обовязки сторін зобовязання. Згідно правової позиції Верховного Суду, висловленої в постанові №61-1127св18 від 28 лютого 2018 року у справі за позовом ПАТ «ПриватБанк» до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначено, що виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611, 1046,1048,1050 ЦК України, можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора про передбачене договором дострокове стягнення тіла кредиту та нарахованих процентів, яке ухвалене до спливу строку договору і не виконане боржником, не позбавляє кредитора права на отримання нарахувань та штрафних санкцій, передбачених умовами договору та цього кодексу. У справі, яка переглядалася Верховним Судом, Верховний Суд виходив з того, що відповідно до статті 599 ЦК зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, передбачених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення пункту 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим пунктом і не випливає із суті кредитного договору (частини перша, друга до статті 1054 ЦК). Згідно з частинами першою, четвертою статті 631 ЦК строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки за договором. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом статей 525, 526 ЦК одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Положеннями статті 611 ЦК передбачено, що в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною першою статті 1048 ЦК передбачено, що кредитор має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до частин першої, третьої статті 1049 ЦК позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк і в порядку, які встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передачі позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, яка займалася, на його банківський рахунок. Згідно з п.12.2 Кредитного договору та п.7.2,Договору карткового рахунку вказані договори діють до повного виконання сторонами своїх зобовязань за ним. Відповідно до п. 2.3, пп. 7.2.4 Кредитного договору відповідач зобовязується щомісячно сплачувати позивачу проценти за користування кредитом у розмірі 36 % річних не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за місяцем, у якому вони були раховані, та в дату остаточного погашення кредиту. Відповідно до п. 9.2 Кредитного договору у разі несплати процентів за користування кредитом, у терміни, визначені цим договором, позичальник сплачує кредитору за кожний день прострочення, включаючи день сплати, пеню. Як вбачається з матеріалів справи, згідно з розрахунком заборгованості станом на 29.12.2017 борг по оплаті процентів за користування кредитом становить 8 272, 14 грн, а пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом становить 2 184, 72 грн (а.с.17-20). Також відповідно до п.3.9. Договору карткового рахунку у разі виникнення Овердрафту відповідач повинен сплатити позивачу відсотки за користуванням Овердрафтом згідно з пп.4.2.3. Відповідно до п.3.10 Договору карткового рахунку відсотки користування овердрафтом нараховуються з дати виникнення по дату погашення (включно) відповідачем овердрафту. Згідно з розрахунком заборгованості станом на 29.12.2017 борг по оплаті процентів за користуванням технічним овердрафтом становить 318, 16 грн, а пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування технічним овердрафтом становить 95, 68 грн (а.с.17-20). Зважаючи на те, що Рішення суду від 18.12.2014 року відповідачем виконано в примусовому порядку, після предявлення банком до примусового виконання і фактично виконано 12.12.2016, то суд приходить до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту своїх порушених прав у вигляді стягнення процентів за користування кредитом та пені за відповідний період є правильним, оскільки не суперечить умовам договору та положенням законодавства. Суд надає віри представленим позивачем та перевіреним судом в судовому засіданні розрахункам процентів, пені за вказані позивачем періоди. Крім того, такі розрахунки відповідач не заперечив, свого розрахунку суду не представив. А тому суд вважає, що заявлений позов є обґрунтованим та підставним, а відтак підлягає задоволенню. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, пропорційно до задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1600 грн., сплата якого підтверджується відповідною квитанцією (а.с.1).

Outcome: approved