Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, посилаючись на наступні обставини. Він є власником квартири [ADDRESS]. У зазначеній квартирі зареєстрована за місцем проживання його мати- [PERSON] [INFO]. У жовтні 2013 року відповідач виїхала до міста Іваново Російської Федерації і з того часу в спірній квартирі не проживає без будь-яких поважних причин, ніяких обов,язків по утриманню квартири не несе. Добровільно знятися з реєстрації відповідач відмовляється. Просить визнати [PERSON], [INFO] народження такою, що втратила право користування житловим приміщенням -квартирою [ADDRESS] У судовому засіданні представник позивача надала суду аналогічні пояснення по суті заявлених вимог, просила позовні вимоги задовольнити, не заперечувала проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності не надала, заперечень на позов не надала. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, відсутність заяви відповідача про розгляд справи без її участі та згоду позивача на ухвалення заочного рішення у справі, суд вважає за можливе розглядати цивільну справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку ст.ст. 224, 225 ЦПК України. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що з позивачем по справі вони сусіди. Відповідач по справі доводиться матір,ю позивачу. Відповідач виїхала із спірної квартири на нове місце проживання та забрала свої речі. Відповідач у спірній квартирі не проживає близько десяти років. Суд, заслухавши представника позивача, свідка, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного. Згідно із ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами і не заперечується сторонами, що сторони зареєстровані у [ADDRESS], позивач є власником зазначеної квартири (договір дарування квартири - а.с.11; витяг про державну реєстрацію прав - а.с.12; довідка про склад сім,ї- а.с.9). Відповідач у квартирі [ADDRESS] не проживає з жовтня 2013 року, участі в утриманні квартири не приймає, особистих речей її у квартирі немає (акт встановлення факту проживання - а.с.10). Відповідно до ст.47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Таким чином, суд приходить висновку, що відповідач з 2013 року не мешкає в спірній квартирі без поважної причини, отже втратила право користування нею, а тому є всі підстави для визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. . Суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими,що підлягають задоволенню.

Outcome: approved