Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за розпискою. Свої позовні вимоги обґрунтовуючи вказав, що 02.04.2007 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, за яким позивач передав відповідачу в позику 350000 грн. до 02.09.2007 р., на підтвердження чого відповідач власноручно написав та передав позивачу розписку від 02.04.2007 р. Як вказує позивач, рішенням Оболонського р/с м. Києва від 20.06.2014 р. позов про стягнення заборгованості із відповідача на користь позивача було задоволено частково та стягнуто з [PERSON] суму неповерненої позики в розмірі 350000 грн. та 5000 грн. моральної шкоди, 37 грн. 50 коп. витрат на ІТЗ та 1704 грн. 25 коп. судового збору. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 10.12.2014 р. заочне рішення Оболонського р/с м. Києва від 20.06.2014 р. було скасовано в частині задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди, а в іншій частині рішення суду залишити без змін. Як вказано у позові, 30.01.2015 р. Оболонським р/с м. Києва було видано виконавчий лист про стягнення із відповідача на користь позивача [PERSON] суму неповерненої позики в розмірі 350000 грн. та судових витрат. Зважаючи на те, що у відповідності до розписки від 02.04.2007 р. відповідач був зобов'язаний повернути позивачу суму позики в розмірі 350000 грн. до 02.09.2007 р., чого відповідач так і не зробив підсіл винесених судами рішень, позивач вважає, що в нього є усі правові підстави для стягнення з відповідача на свою користь встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми відповідно до ст. 625 ЦК України. Тому просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь розраховані ним по формулі інфляційне збільшення суми боргу у розмірі 255150 грн., 3% річних в розмірі 31496,78 грн. та 2866,47 грн. судового збору. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному об'ємі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні жодного пояснення суд так і не надав та на питання не відповів, нічим не мотивуючи таку поведінку. Третя особа - [PERSON] у судове засідання так і не з'явилась. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та правовідносини. У відповідності до ст. 1046 ЦК України «за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками». За приписами ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Рішенням судової палати у цивільних справах ВСУ 18.09.2013 р., предметом якої був спір про стягнення боргу за договором позики зазначив, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видасться боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також, засвідчуючи отримання боржником віл кредитора певної грошової суми або речей. Як встановлено судом, що 02.04.2007 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, за яким позивач передав відповідачу в позику 350000 грн. до 02.09.2007 р., на підтвердження чого відповідач власноручно написав та передав позивачу розписку від 02.04.2007 р. У відповідності до рішення Оболонського р/с м. Києва від 20.06.2014 р. позов [PERSON] про стягнення заборгованості із відповідача [PERSON] на користь позивача було задоволено частково та стягнуто з [PERSON] суму неповерненої позики в розмірі 350000 грн. та 5000 грн. моральної шкоди, 37 грн. 50 коп. витрат на ІТЗ та 1704 грн. 25 коп. судового збору. При цьому рішенням Апеляційного суду м. Києва від 10.12.2014 р. заочне рішення Оболонського р/с м. Києва від 20.06.2014 р. було скасовано в частині задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди, а в іншій частині рішення суду залишити без змін. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін як грошового зобов'язання, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Суд вважає, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Період прострочення повернення позики починається з 03.09.2007, тобто на наступний день від кінцевої дати повернення позики, згідно розписки від 02.04.2007. При цьому, позивач вважає за необхідне здійснити розрахунок інфляційних втрат за період з 21.11.2012 до 20.11.201 5, тобто за три роки (1095 днів): складає 350000 х 1,729-350000 = 255150 грн. Також розраховуючи 3% річних суд приходить до висновку,що у відповідності до формули дана сума повинна складатись за період з 21.11.2012 - 20.11.2015 р. у сумі 31496,78 грн. Тому суд вважає, що за доцільне стягнути із відповідача вище перелічені суми та таким чином задовольняє позов [PERSON] у повному об'ємі. Також на підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за доцільне стягнути із відповідача [PERSON]. судовий збір у сумі 2866,47 грн.

Outcome: approved