Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить визнати за ним за набувальною давністю право власності на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] з надвірними спорудами: сараєм, вбиральнею, огорожею, який складається з: прихожої площею 8,8 кв.м., кладової площею 6,6 кв.м., кухні площею 8 кв.м., житлової кімнати площею 11,1 кв.м., коридору площею 6 кв.м., житлової кімнати площею 10,7 кв.м., житлової кімнати площею 14 кв.м., загальною площею 65,2 кв.м., житловою площею 35,8 кв.м. Свої вимоги мотивує тим, що йому та членам його родини, дружині та двом дітям, керівництвом сільськогосподарського підприємства «Плодовий» Біляївського району Одеської області за узгодженням з профспілковим комітетом радгоспу 16 листопада 1982 року як молодому спеціалісту було надано житловий будинок по [ADDRESS], загальною площею 65,2 кв.м., житловою площею 35,8 кв.м. На протязі всього часу проживання у будинку він та члени його родини за особисті кошти підтримували будинок в належному стані, здійснювали всі поточні ремонтні роботи, обслуговували прилеглу до будинку територію. У теперішній час сільськогосподарського підприємства «Плодовий» не існує, архіви по житловому фонду не збереглися. Оскільки він з 1982 року постійно проживає у будинку, вважає, що є підстави для визнання за ним права власності на вказаний житловий будинок за набувальною давністю, у зв'язку з чим звернувся до суду з позовом. Позивач у судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог і пояснив, що у 1982 році йому як молодому спеціалісту був наданий для проживання житловий будинок по [ADDRESS], де він проживає по теперішній час. Вважає, що добросовісно заволодів чужим майном і оскільки володіє ним безперервно з 1982 року, просить визнати за ним право власності на вказаний житловий будинок за набувальною давністю. Представник Вигодянської сільської ради Біляївського району Одеської області до судового засідання не з'явився, але від нього надійшла заява, в якій він вказав, що позовну заяву визнає в повному обсязі і просить справу розглянути без його участі. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, 13.08.1982 року [PERSON] був прийнятий на роботу до радгоспу «Вигодянський», який 25.02.1985 року був перейменований в радгосп «Плодовий» і йому, як молодому спеціалісту було надано житло, а саме: житловий будинок, розташований в [ADDRESS], в кому він постійно проживає до теперішнього часу. Вказану обставину у судовому засіданні підтвердив свідок [PERSON], який працював у той час заступником директора по збуту. З довідки Вигодянської сільської ради Біляївського району Одеської області № 102 від 04.02.2015 року вбачається, що [PERSON] з 1982 року зареєстрований і проживає в [ADDRESS] (а.с. 17). Згідно довідки Вигодянської сільської ради Біляївського району Одеської області № 1 від 02.02.2015 року житловий будинок по [ADDRESS], на балансі сільської ради не знаходиться (а.с. 18). Відповідно до листа архівного відділу Біляївської районної державної адміністрації № 10 від 30.03.2015 року відомості про товарно-матеріальні цінності стосовно житлового фонду радгоспу «Плодовий» в с. Вигода Біляївського району Одеської області відсутні (а.с. 61). З листа Управління агропромислового розвитку Біляївської районної державної адміністрації Одеської області № 01-03-183 від 24 березня 2015 року на балансі управління агропромислового розвитку райдержадміністрації відсутнє сільськогосподарське підприємство «Плодовий» (с. Вигода), оскільки було проведено його реформування в СГ ТОВ «Плодовий», яке на даний час припинило свою господарську діяльність. На балансі управління відсутні об'єкти житлово-комунального фонду КСП «Плодовий», оскільки згідно протоколу № 2 загальних зборів членів колишнього КСП «Плодовий» від 26 травня 2001 року дане майно не підлягало розпаюванню, до цього майна входять споруди житлового фонду та господарські будівлі і деякі виробничі споруди (а.с. 62). Рішенням Вигодянської сільської ради Біляївського району Одеської області № 2 від 02 липня 1998 року [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,05 га, розташовану в [ADDRESS] (а.с. 19). Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно п.9,13 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідно до роз'яснень Міністерства юстиції України від 13.10.2011 року «Деякі аспекти набуття права власності на об'єкти безхазяйного нерухомого майна» право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду у випадках, якщо є всі підстави вважати, що власник майна тривалий час не виявляє наміру визнати певну річ своєю, він погодився з її втратою - вона може бути визнана власністю фактичного добросовісного володільця. При цьому добросовісне володіння означає, що особа не знала і не могла знати, що володіє річчю незаконно. Враховуючи викладене, суд вважає, що оскільки у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] відкрито, добросовісно, безперервно володіє житловим будинком, розташованим по [ADDRESS], є підстави для визнання за ним права власності на вказаний будинок за набувальною давністю.

Outcome: approved