Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення коштів за договором банківського вкладу та відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 06 грудня 2013 року між ним та відповідачем було укладено договір банківського вкладу №2630/49/145334 «Ваш Святковий» з виплатою відсотків щомісячно. Предметом договору є розміщення позивачем у відповідача депозитного вкладу в сумі 10000,00 грн. на строк 90 днів з виплатою відповідачем на користь позивача відсотків на суму депозитного вкладу з розрахунку 21,5 % річних. Сплата процентів здійснюється відповідачем щомісячно. 06 грудня 2013 року відповідно до підпункту 4.1.1 пункту 4.1 статті № 4 частини 2 договору позивач виконав свої зобов'язання по договору шляхом внесення до каси відповідача готівки на депозитний рахунок [NUMBER], у сумі 10000,00 грн. 23 та 24 січня 2014 року позивач здійснив поповнення депозитного вкладу шляхом внесення до каси відповідача готівки на депозитний рахунок [NUMBER]: на суму 32000,00 грн., що підтверджується квитанцією на переказ готівки № 5700 від 23.01.2014 року та на суму 4000,00 грн., що підтверджується квитанцією на переказ готівки № 5543 від 24.01.2014 року. Загальна сума вкладу станом на 06.03.2014 року по договору №2630/49/145334 від 06.12.2013 становила 46000, 00 грн. 06 березня 2014 року позивач звернувся до відділення ПАТ «Міський Комерційний Банк», де повідомив відповідача про свій намір отримати всю суму вкладу у розмірі 46000,00 грн. згідно з умовами та в термін зазначені в договорі. Однак на звернення позивача ПАТ «Міський Комерційний Банк» у видачі вкладу відмовив. Свої дії відповідач мотивував усною вказівкою керівництва. Вважає, що відповідач порушив свої зобов'язання за договором банківського вкладу банківського вкладу №2630/49/145334 від 06 грудня 2013 року, а тому просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання свого представника не направив, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду заяву в якій просив відкласти розгляд справи, у зв'язку з неможливістю забезпечення явки юриста, оскільки він буде приймати участь в засіданні Бердянського міськрайонного суду. Відповідно до приписів вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тобто, вказані принципи щодо обов'язковості доведення тих чи інших обставин є обов'язковими не лише при з'ясуванні обставин справи по суті, а й, як у даному випадку, при поданні клопотання про відкладення розгляду справи, обґрунтованого неможливістю забезпечення явки представника ПАТ «Міський комерційний банк». З матеріалів справи вбачається, що відповідач є юридичною особою, та вказана юридична особа відповідача має штат працівників (юридичний відділ), а тому неявка представника відповідача не може бути поважною причиною неявки ПАТ «Міський комерційний банк» до суду, який повинен у відповідності до вимог ЦПК України добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов'язки. Суд вважає дане клопотання необґрунтованим і таким, що може призвести до штучного затягування розгляду справи, в умовах існуючих процесуальних строків її розгляду, а тому вважає, що воно не підлягає задоволенню. Виходячи з цього, суд вважає неявку представника відповідача в судове засідання неповажною. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка представника відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував позивач. Суд, вислухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим, та таким що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Згідно ч. 3 ст. 1060 ЦК України якщо відповідно до договору банківського вкладу вклад повертається вкладникові на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, проценти за цим вкладом виплачуються у розмірі процентів за вкладами на вимогу, якщо договором не встановлений більш високий процент. Згідно ч. 1 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Судом встановлено, що 06 грудня 2013 року між ПАТ «Міський комерційний банк» та [PERSON] було укладено договір строкового банківського вкладу №2630/49/145334, відповідно до умов якого банк прийняв від позивача грошові кошти в сумі 10000,00 грн., з процентною ставкою 21,5% річних, строком 90 днів. 06 грудня 2013 року відповідно до підпункту 4.1.1 пункту 4.1 статті № 4 частини 2 договору позивач виконав свої зобов'язання по договору шляхом внесення до каси відповідача готівки на депозитний рахунок [NUMBER], у сумі 10000,00 грн., що підтверджується квитанцією на переказ готівки № 10923 від 06.12.2013 року.

Outcome: approved