Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування витрат, повязаних з утриманням відповідача у навчальному закладі, посилаючись на те, що з 01.09.2011 року по 27.06.2014 року, відповідач відповідно до умов типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України, у період навчання перебував на державному забезпеченні, а саме: забезпечувався харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням комунальних послуг. Відповідно до умов договору, [PERSON] навчався за рахунок державного бюджету і зобов'язувався після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу, а у разі відмови від подальшого проходження служби в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання - відшкодувати витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі. Після здобуття вищої освіти, відповідно до умов договору, відповідача направлено для подальшого проходження служби. Таким чином, навчальним закладом умови Договору виконано у повному обсязі. 18 серпня 2014 року відповідач звернувся до керівництва з рапортом про звільнення за власним бажанням та наказом № 850 о/с від 09.09.2014 року останнього було звільнено з органів внутрішніх справ. Так як, [PERSON] в порушення умов договору звільнився до спливу встановленого договором трирічного терміну перебування на службі після закінчення навчання, позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача вартість витрат, пов'язаних з утриманням у навчальному закладі у сумі 22 301,90 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив розглянути справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити з викладених в ньому підстав, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач про день, час і місце розгляду справи був неодноразово повідомлений належним чином, але в судове засідання жодного разу не зявився, про причину своєї неявки суд не повідомив, клопотань, про розгляд справи у його відсутності не надавав, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до витягу з наказу Національної академії внутрішніх справ № 622 від 06.08.2011 року, [PERSON] зараховано курсантом 1-го курсу на навчання до академії з 01 вересня 2011 року за напрямом підготовки «Правоохоронна діяльність» /а.с. 11/. 22.09.2011 між позивачем (Виконавець), Головним Управлінням МВС України у м. Києві (Замовник) та відповідачем (Особа) було укладено договір за № 11-126 про підготовку фахівця у Національній академії внутрішніх справ, а 31.05.2012 року сторонами було укладено додаткову угоду до договору. (а.с. 8-10) Згідно із п. 2.1.3. Договору, виконавець зобов'язаний забезпечити Особу харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами України. Відповідно до п. 2.3.6. Договору відповідач зобов'язався у разі звільнення з ОВС по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами передбаченими п. 3 договору відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Згідно із п. 3.2, 3.3 Договору підставами для відшкодування фактичних витрат на підготовку фахівця є: відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ після закінчення навчального закладу; звільнення особи начальницького складу органів внутрішніх справ із служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни. Відповідно до п. 4.1. Договору відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпусток та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу. Відповідно до витягу з наказу Національної академії внутрішніх справ № 801 від 27.06.2014 року, про випуск курсантів факультету підготовки фахівців для підрозділів міліції, які закінчили Національну академію внутрішніх справ у 2014 році, [PERSON] отримав базову вищу освіту за напрямом підготовки «Правоохоронна діяльність» (6.030402) освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавр та останньому видано диплома бакалавра за кваліфікацією оперуповноважений, інспектор (органів внутрішніх справ. /а.с. 9/. Наказом ГУМВС України у м. Києві № 850 о/с від 09.09.2014 року, відповідача звільнено зі служби в органах внутрішніх справ України на підставі поданого ним рапорту за власним бажанням, тобто, в порушення умов Договору /а.с. 13/. [PERSON] навчався в Національній академії внутрішніх справ з 01.09.2011 року по 27.06.2014 року. Вартість витрат, пов'язаних з утриманням його у навчальному закладі становить 22 301 грн. 90 коп., що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками; з вказаним розміром фактичних витрат, які у разі звільнення з ОВС до закінчення трирічного терміну, підлягали відшкодуванню, [PERSON] був ознайомлений особисто під підпис. /а.с. 14, 15-26) Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач порушив умови договору щодо відпрацювання на посаді в органах внутрішніх справ за посадою, на яку призначений замовником, не менше трьох років. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 2 Порядку відшкодування особами витрат, повязаних із їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 313 від 01 березня 2007 року (в редакції чинній на час звільнення відповідача), відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, повязаних із грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця в навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням або управлінням МВС та особою.(п.3) У разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку (п. 6 Порядку) 09.07.2015 року НАВС надіслала відповідачу лист з пропозицією добровільно відшкодувати витрати на навчання в сумі 22 301,90 грн. до 07 серпня 2015 року /а.с. 7/, однак впродовж встановленого повідомленням часу [PERSON] добровільно кошти не повернув. Зважаючи на викладене, з урахуванням встановлених обставин справи, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат, повязаних з утриманням у навчальному закладі є обґрунтованими, законними та доведеними, в звязку з чим підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені /а.с.1/ судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1 378 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved