Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості посилаючись на те, що 11.06.2004 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та відповідачем було укладено договір кредиту №44. Відповідно до умов договору відповідач зобовязується в порядку та на умовах, визначених договором, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та графіком погашення кредиту. Відповідач [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 17.11.2017 року заборгованість по кредиту становить суму 21999,78 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 582475,13 грн., по відсотках 45418,20 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку становить 1202510,75 грн. Згідно зі ст.549 ЦК України та умов договору, у разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобовязань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами договору, позичальник зобовязаний сплатити позивачу неустойку (штраф, пеня). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Відповідно до ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. У звязку з систематичним порушенням боржником своїх обовязків по сплаті кредиту станом на 17.11.2017 року розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту становить 5899,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 156184,32 грн., та розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків становить суму 11709,26 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 310019,13 грн. А тому просив стягнути з відповідача на користь банку заборгованість в сумі 85026,24 доларів США, а саме: по кредиту суму 21999,78 доларів США, по відсотках суму 45418,20 доларів США, по пені за несвоєчасне повернення кредиту суму 5899,00 доларів США, по пені за несвоєчасне повернення відсотків суму 11709,26 доларів США та витрати по сплаті судового збору. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу в його відсутності та задовольнити позовні вимоги з підстав, зазначених в позовній заяві та в додаткових поясненнях. Відповідач та його представник в судове засідання не зявились, однак від представника надійшла заява, в якій вона просила розглянути справу в її відсутності та відмовити в задоволенні позовних вимог. Також надала суду заяву про застосування строків позовної давності, в якій зазначила, що відповідач на протязі 10 років жодних платежів на користь банку не здійснював ні через термінал самообслуговування ні будь-яким іншим чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що 11.06.2004 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого являється Публічне Акціонерне Товариство «Укрсоцбанк», та відповідачем [PERSON] було укладено договір кредиту № 44 (а.с.5-7), відповідно до умов якого банк надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 25000,00 доларів США зі сплатою 16 відсотків річних з кінцевим терміном повернення заборгованості 05 грудня 2005 року. Відповідач не виконує взяті на себе зобовязання за договором кредиту, не сплачує отриманий кредит та відсотки за користування ним, у звязку з чим станом на 17.11.2017 року заборгованість становить суму 85026,24 доларів США, в тому числі: по кредиту суму 21999,78 доларів США, по відсотках суму 45418,20 доларів США, по пені за несвоєчасне повернення кредиту суму 5899,00 доларів США, по пені за несвоєчасне повернення відсотків суму 11709,26 доларів США, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.13-18). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно з ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно зі ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Частиною 3 ст.267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Представником відповідача 07.05.2018 року надано суду заяву про застосування позовної давності до вимог позивача, дане клопотання підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Строком повернення кредиту є 05 грудня 2005 року, тобто кінцевим терміном предявлення вимоги банком з урахуванням трирічного строку позовної давності була дата 05 грудня 2008 року, однак позивач звернувся до суду лише 11 грудня 2017 року, що підтверджується конвертом (а.с.28). Також, умовами договору (порядком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку. Право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а тому і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Як вбачається з розрахунку (а.с.13-14) останній платіж в рахунок сплати кредиту та відсотків відповідачем було здійснено 09 березня 2005 року. Посилання представника позивача на те, що відповідачем, згідно з таблицею погашення нарахованих відсотків (а.с.14), 03.08.2017 року було проведено платіж в сумі 1,15 доларів США, що є добровільним виконанням зобовязань та перериванням строку позовної давності, є безпідставним, оскільки відповідач [PERSON] являється лежачим інвалідом І-ої групи, який потребує постійної сторонньої допомоги, що підтверджується копією довідки МСЕ №223084 (а.с.69), тому фізично, через стан свого здоровя, не міг здійснити платіж. Крім того жодних доказів тому, що цей платіж був здійснений відповідачем або за його дорученням іншою особою суду не надано, а тому суд не приймає до уваги посилання представника позивача на переривання строку позовної давності. Як вбачається з правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 02.12.2015 року у справі № 6-249цс15 щодо права банку на проценти в межах позовної давності, у випадках якщо кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, проценти за кредитом та пеня за процентами підлягає стягненню з відповідача у межах строку позовної давності, однак вказане стосується випадку, коли проценти та пеня нараховуються на тіло кредиту, можливість стягнення якого не втрачена. У справі, що розглядається, банком пропущено позовну давність щодо вимоги про стягнення самого кредиту. За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно). Суд вважає, що згідно з умовами кредитного договору, яким передбачено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повернення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, тобто з 10 березня 2005 року, а щодо повернення кредиту в повному обсязі після закінчення кінцевого строку, тобто з 06 грудня 2005 року, однак позивач звернувся з позовом до суду лише 11 грудня 2017 року, тому ним пропущено, визначений ст.257 ЦК України, строк позовної давності. Причин пропуску цього строку ПАТ «Укрсоцбанк» наведено не було. Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив строк позовної давності, про застосування якого заявлено представником відповідача у справі, що є підставою для відмови в задоволенні позову. Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, то відповідно до ст.141 ЦПК України не підлягають стягненню і понесені судові витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed