Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визначення місця проживання дитини, в якому, з урахуванням уточнень, просив суд визначити місце проживання дитини - [PERSON], [INFO], разом із ним, батьком - [PERSON]. В позовній заяві зазначив, що з 14.12.2006р. по 28.09.2012р. вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Вказував, що сторони проживають окремо і не мають наміру примиритися, зазначив, що йому стало відомо, що відповідач потрапила під вплив релігійної організації та перешкоджає йому виконувати його батьківські обов'язки. Вважає, що сину буде набагато краще проживати разом з ним, оскільки зможе подбати про моральний, духовний та фізичний розвиток дитини. В судовому засіданні позивач, представник позивача позов підтримали в повному обсязі, просили суд його задовольнити. Відповідач в судові засідання не з'являлась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про поважність причини неявки не повідомляла. Представник 3-ї особи - Служби у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в наданій суду заяві просили суд розглядати справу за відсутності їх представника. Суд вважає, за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач, його представник, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, суд приходить до наступних висновків. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 14.12.2006р. по 28.09.2012р., від якого мають сина [PERSON], [INFO]. (а.с.5,6) Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбно-сімейні відносини, не ведуть спільне господарство, мешкають окремо, втратили почуття любові та поваги один до одного. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 07.02.2014р. було оголошено розшук [PERSON], [INFO]. (а.с.7) Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Сама по собі зміна місця проживання дитини, її оточення можуть серйозно вплинути на психіку дитини. Щоб цього не сталося, потрібен певний період адаптації, дитина має готуватися до плавного переходу від одних умов життя до інших. Крім того, згідно з роз'ясненнями, викладеними в п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 р. №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. І тому, оцінюючи у сукупності пояснення сторін, письмові докази, суд приходить до висновку, що можливо визначити місце проживання дитини [PERSON], [INFO], з батьком [PERSON].

Outcome: approved