Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення 13499,12 грн. заборгованості за кредитним договором. Ухвалою суду від 19.03.2018 р. відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення осіб, у якій роз'яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Відповідно до ч. 2\~ст. 279 ЦПК України\~розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Відповідач надала відзив на позовну заяву, в якому позов визнала частково, не заперечувала проти стягнення заборгованості за процентами, просила звільнити від сплати штрафів, а також до пені просила застосувати строк позовної давності. Представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутності та позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню та вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі ст. ст.\~280\~284 ЦПК України. Обставини справи, встановлені судом. [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписала заяву №б/н від 29.04.2008 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 4700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява позичальника разом з умовами надання кредиту складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис останнього у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Відповідно до п. 2.1.1.2.3 та п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг Клієнт надає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт. Згідно п 2.1.1.7.6 Умов, при порушенні відповідачем строків платежу по будь-якому із грошових зобовязань, передбачених цим договором, більше ніж на 30 днів відповідач зобовязаний сплатити позивачу штраф у розмірі 500 грн. +5 % від суми позову. Банк виконав свої зобов'язання за договором кредиту, проте відповідач належним чином не виконує умови зазначеного кредитного договору, у зв'язку з чим станом на 15.01.2018 року утворилась заборгованість в розмірі 13499,12 грн., яка складалася з: заборгованості за відсотками 6142,95 грн.; заборгованості по пені 6895,82 грн.; штрафу (фіксована частина) 250,00 грн. та штрафу (процентна складова) 630,91 грн. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1\~ст. 530 ЦК України\~якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 536 ЦК України, встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України\~передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За правилами ч. 1\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Частиною 1\~ст. 1049 ЦК України\~передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За такого, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за відсотками 6142,95 грн. Із позовної заяви, розрахунку заборгованості видно, що Банк просив також стягнути із відповідача штраф в розмірі 250,00 грн. (фіксована частина) і 630,91 грн. (процентна складова), а також пеню в розмірі 6895,82 грн., Відповідно до\~ст.. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2\~ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3\~ст. 549 ЦК України). Таким чином, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~ст. 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15. У п.2.1.1.7.6 Умов та Правил зазначено, що при порушенні позичальником строків платежу по будь - якому із грошових зобов'язань, передбачених даним договором, більше ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 250,00 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням і прострочених відсотків. Пунктом 2.1.1.12.6.1 Умов та Правил визначено, що в разі виникнення прострочених зобов'язань на суму від 100 грн. включаючи прострочені зобов'язання, позичальник сплачує Банку пеню. Таким чином, умовами укладеного договору за порушення позичальником строків виконання зобов'язання передбачено одночасно штраф і пеню, тобто за одне й те саме правопорушення існує подвійна відповідальність одного виду, що суперечить\~ст.61 Конституції України. За таких обставин, відсутні підстави для стягнення з відповідача нарахованого Банком штрафу 250,00 грн. (фіксована частина) та 630,91 грн. (процентна складова), через заборону подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Відповідач звернулася із заявою про застосування наслідків спливу позовної давності в частині стягнення пені. Відповідно до\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4\~ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2\~ст. 258 ЦК України\~передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до\~ст. 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1\~ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Частиною 5\~ст. 261 ЦК України\~визначено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Тобто, у разі заявлення відповідачем про застосування\~\~позовної давності, позивач має право на стягнення з відповідача пені - за рік до звернення до суду. Як вбачається з матеріалів справи,\~\~\~ПАТ КБ «Приватбанк» обраховано заборгованість по пені - за період з 22.05.2008 року по 31.05.2015 року. З позовом до суду про стягнення заборгованості\~\~ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося 12.02.2018 року. Відповідно, з [PERSON] на користь\~ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню пеня за прострочення зобов'язань в сумі\~за період з 12.02.2017 року по 12.02.2018 року в сумі 1100,00 грн. Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за процентами у сумі 6142,95 грн., пеню у розмірі 1100,00 грн., а всього 7242,95 грн. Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем ( судовий збір у розмірі 1762,00 грн.) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 945,40 грн. (7242,95грн. х 1762,00 грн. /13499,12 грн. = 945,40 грн.)

Outcome: partial