Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Осичківської сільської ради Савранського району Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що [INFO]. померла її рідна мати [PERSON]. Після смерті спадкодавця залишилось спадкове майно, яке складається із земельної ділянки [NUMBER] масив № 15 площею 2,2147га, розташованої на території Осичківської сільської ради Савранського району. Право власності на [PERSON] на зазначену спадкову земельну ділянку посвідчувалося Державним актом на право власності на земельну ділянку серії АЯ № 089699, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 197. Позивач є спадкоємцем першої черги та фактично прийняла спадщину. Звернулась у визначений шестимісячний строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої було відкрито спадкову справу. [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований в [ADDRESS] Крім того, позивачу нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку [NUMBER] масив № 15 площею 2,2147га, розташованої на території Осичківської сільської ради Савранського району у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну ділянку, а саме оригіналу Державного акта. Оригінал Державного акта спадкодавця втратила ще за життя та не встигла виготовити новий правовстановлюючий документ у зв'язку зі смертю. З метою захисту своїх прав спадкоємця [PERSON] змушена звернутись до суду. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала суду письмову заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи за її відсутності (а. с. 28). Представник відповідач - голова Осичківської сільської ради Савранського району Одеської області Гончарук В.П., позов визнав в повному обсязі, заперечень не має, справу просив розглянути за відсутності представника сільської ради (а. с. 24). Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. [INFO]. померла [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Савранського районного управління юстиції в Одеській області [INFO]. (а. с. 8). До складу спадщини серед іншого спадкового майна увійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва [NUMBER] масив № 15 площею 2,2147га, розташована на території Осичківської сільської ради Савранського району. Право власності [PERSON] на зазначену спадкову земельну ділянку посвідчувалося Державним актом на право власності на земельну ділянку серії АЯ № 089699, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 197 (а. с. 11). Своє майно [PERSON] нікому не заповідала. У разі відсутності заповіту спадкування здійснюється за законом відповідно до черговості спадкоємців (ч. 2 ст. 1223 ЦК України). Родинні відносини між позивачем та спадкодавцем просліджуються у посвідці про народження позивача (а. с. 6), свідоцтві про одруження позивача (а. с. 7), витязі з державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію шлюбу (а. с. 10). Встановлено, що позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON], отримавши свідоцтва про право на спадщину (а. с. 21). Отже, позивач в установленому законом порядку прийняв спадщину, але нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину у виді земельної ділянки їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну ділянку на спадкодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЗК України у редакції, що діяла на час відкриття спадщини, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Пунктом «б» ч. 2 названої статті передбачено, що право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується, зокрема, свідоцтвом про право на спадщину. Частиною 6 ст. 126 ЗК України встановлено, що при набутті права власності на земельну ділянку на підставі документів, визначених частиною другою цієї статті, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку, в кожному такому випадку відчуження земельної ділянки; на державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, роблять відмітку про перехід права власності на земельну ділянку із зазначенням документа, на підставі якого відбувся такий перехід. В силу Закону України 16.06.2011р. № 3521-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення процедури посвідчення права власності на землю» положення цього Закону щодо посвідчення права власності на земельні ділянки документами, зазначеними у ч. 2 ст. 126 ЗК України, поширюються також на випадки, коли зазначені документи були укладені (видані) до набрання чинності цим Законом, але державні акти на право власності на земельні ділянки видані не були. В такому випадку нотаріус, який посвідчив (видав) відповідний документ, звертається з письмовим запитом до органу, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, про підтвердження того, що державний акт на право власності на землю (земельну ділянку) не виданий новому власнику земельної ділянки. Після надходження до нотаріуса письмового підтвердження такого факту державний акт на право власності на земельну ділянку вилучається нотаріусом із його справ та після здійснення відмітки про перехід права власності на неї долучається до відповідного документа, зазначеного у ч. 2 ст. 126 ЗК України. Право власності [PERSON] на зазначену спадкову земельну ділянку посвідчувалося Державним актом на право власності на земельну ділянку серії АЯ № 089699, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 197 (а. с. 11). Зазначений Державний акт спадкодавцем був втрачений, що підтверджується оголошенням в ЗМІ (а. с. 13). Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). При цьому, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). З огляду на наведене, та враховуючи, що позивач в установлений законом строк прийняв спадщину за законом після смерті [PERSON], суд дійшов висновку, що вимоги позивача про визнання права власності на зазначену спадкову земельну ділянку є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково. Суд вважає вимогу позивача про визнання Державного акту на право власності на земельну ділянку серії АЯ № 089699, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 197 недійсним безпідставною, оскільки при переході права власності від спадкодавця до спадкоємця зазначений правовстановлюючий документ втрачає свою юридичну силу.

Outcome: partial