Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «Родовід Банк», який є правонаступником ВАТ «Родовід Банк», про визнання кредитного договору №34/СЖ-002.08.1 від 07.02.2008р. та договору іпотеки від 07.02.2008р. припиненими, т.я. в лютому 2013р., після закінчення строку договору, позивач сплатив банку суму заборгованості, а саме, суму кредиту та відсотків. Не сплаченою, як вважає банк, залишилася сума пені - 13433,35 доларів США, однак, її розрахунок був здійснений в порушення вимог укладеного з банком кредитного договору, а саме, відповідно до вимог п.4.6 договору: за порушення строків /термінів/ повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, сплачується банку пеня у розмірі 1,6 % від суми простроченого платежу. Тобто, згідно правильного розрахунку, сума пені, яка повинна бути сплачена банку, складає тільки - 448,39 доларів США. Саме цю суму позивач сплатив банку 20.09.2013р. Тобто, він повністю розрахувався з банком за вищевказаними договорами, але, банк відмовляється визнати договори припиненими та повернути позивачу оригінали правовстановлюючих документів на предмет іпотеки - [ADDRESS]: договір купівлі-продажу квартири, витяги з реєстрів права власності на нерухоме майно та технічний паспорт на квартиру. Тому, позивач змушений був звернутися з позовом до суду для встановлення своїх порушених прав. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 20.09.2013р., підтвердив у судовому засіданні позовні вимоги позивача та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача по справі - ПАТ «Родовід Банк», який є правонаступником ВАТ «Родовід Банк», заперечує проти позовних вимог позивача - позичальника за кредитним договором та іпотекодавця за договором іпотеки, наполягаючи на нарахованій та не сплаченій позивачем на користь банка суми пені - 13433,35 доларів США, хоча, при цьому, представник відповідача підтвердив у судовому засіданні, що розрахунок зроблено всупереч вимог п.4.6 кредитного договору. Представник 3-ї особи по справі - Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції в Запорізькій області в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений вчасно. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача - ПАТ «Родовід Банк» та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав: 07.02.2008р. між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк» на підставі змін до статуту від 17.06.2009р., та позивачем [PERSON], був укладений кредитний договір №34/СЖ-002.08.1, згідно якого, позивальник - позивач по справі отримав від банка на споживчі цілі кредит на суму 68125 доларів США, із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 14% річних та строком дії договору - до 07.02.2013р. включно /а.с.7-10/. В забезпечення виконання кредитного договору, банк уклав з позивачем договір іпотеки від 07.02.2007р., відповідно до якого, іпотекодавець [PERSON], як майновий поручитель, зобов'язався перед банком відповідати своїм майном /предметом іпотеки/: [ADDRESS], по зобов'язанням за вищевказаним кредитним договором /а.с.11-16/. Оскільки позивач через фінансові труднощі неналежним чином виконував свої зобов'язання, за ним утворилася заборгованість, т.я. він періодично допускав прострочення платежу. Але в лютому 2013 року, після закінчення строку кредитного договору, позивач сплатив на рахунок відповідача суму кредиту та процентів. Відповідно наданого розрахунку заборгованості позивача перед банком станом на 02.09.2013р., позивач має заборгованість тільки по пені в сумі 107372,85гр., що еквівалентно - 13433,36 доларів США /а.с.17/. Як встановлено в судовому засіданні, цей розрахунок пені було здійснено банком у відповідності до розрахунку за формулою «сума простроченої заборгованості * 1,6% кількість днів простроченої заборгованості». Однак, вищевказаний розрахунок протирічить вимогам укладеного з банком кредитного договору, а саме - п. 4.6, відповідно до якого: за порушення строків (термінів) повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом сплачувати банку пеню у розмірі 1,6 процента від суми простроченого платежу. Таким чином, згідно умов договору, не передбачена часова складова (кількість днів) застосованої відповідачем формули. Представником позивача був наданий суду звіт незалежного аудитора - приватної фірми «Лінара-аудіт» про фактичні результати перевірки деяких положень кредитного договору №34/СЖ-002.08.1, відповідно до якого, станом на 02.09.2013р. розмір пені за простроченим зобов'язанням позивача перед банком зі сплати кредиту становить - 2917,88гр., за простроченим зобов'язанням по сплаті по відсоткам становить - 668,08гр., а загальний показник пені складає - 3583,96гр. /а.с.61-83/. 20.09.2013р. позивач, відповідно квитанції №3460_3 /а.с.19/, сплатив вищевказану суму заборгованості по пені на користь банка, тобто в повному обсязі, розрахувавшись за кредитним договором №34/СЖ-002.08.1 від 07.02.2008р. Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязуються надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до вимог ст.598 та 599 ЦК України: зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, та зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Тобто, позивач, відповідно до вимог ст.551 ЦК України, сплатив суму пені, розмір якої розрахований відповідно умов кредитного договору, а не за розрахунком, який здійснив відповідач всупереч п.4.6 договору, а саме, порушивши умови кредитного договору №34/СЖ-002.08.1 від 07.02.2008р., укладеного між банком та позивачем . Представник відповідача згоден з тим, що сума пені розрахована банком без додержання вимог п. 4.6 договору, однак, як він пояснив суду, він підтримує позицію банка і наполягає саме на визначеній сумі пені - 107372,85гр., що еквівалентно - 13433,36 доларів США, яку позивач сплатив банку частково. Тому, відповідач не погодився визнати кредитний договір та договір іпотеки припиненими та відмовився повернути позивачу правовстановлюючі документи на предмет іпотеки - [ADDRESS]. Однак, ст.3 Закону Укрїни «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання, або до закінчення строку дії іпотечного договору. У відповідності до ст.17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; з інших підстав, передбачених законом. П.5.4 Договору іпотеки від 07.02.2008р. зазначено, що договір діє до повного розрахунку іпотекодавця із іпотекодержателем за основним зобов'язанням. Якщо основне зобов'язання вважається виконаним, то і договір іпотеки, також, повинен бути визнаний припиненим. Крім того, у відповідності до п. 5.9 договору іпотеки, укладеного між банком та позивачем, правовстановлюючі документи на предмет іпотеки, а саме: договір купівлі-продажу, посвідчений 29.11.2004р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в Державному реєстрі правочинів 29.11.2004р. за №310903, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданий Орендним підприємством Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації 01.12.2004р. за №5648547, витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданий Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації 24.01.2008р. №17489785, технічний паспорт ЗМБТІ на квартиру за адресою: [ADDRESS], знаходяться у відповідача. Після припинення основного зобов'язання та зобов'язання за договором іпотеки, вищевказані документи повинні бути повернуті банком позивачу, як вимагають умови договору. До того ж, у відповідності до Положення про Державну реєстраційну службу України, затвердженого указом Президента України від 06.04.2011р. №401/2011, укрдержреєстр здійснює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно відповідно до Закону. Таким чином, саме на укрдержреєстр покладено обов'язок зняти заборону на відчуження предмету іпотеки. Заборона відчуження предмету іпотеки зареєстрована приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] 07.02.2008 р. в реєстрі за №6, відповідні записи були внесені до Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. Крім того, позивач, у відповідності до вимог ст.79, 84 ЦПК України, просить суд стягнути з відповідача витрати, понесені ним при підготовці звіту незалежного аудитора - приватної фірми «Лінара-аудіт» в сумі - 1500гр. /а.с.53/ та суму судового збору - 114,71гр. /а.с.2/. Суд вважає вимоги позивача та його представника законними, обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження представленими по справі доказами, тому, вони підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved