Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності, якому просив визнати договір купівлі-продажу 1/4 частки домоволодіння, розташованого на земельній ділянці в [ADDRESS], укладений 16.08.2013року між нею та [PERSON] - дійсним; припинити право власності [PERSON] на 1/4 частку вказаного домоволодіння, в рахунок стягнення боргу в розмірі 28 583,50 грн. за розпискою від 16.08.2013року; визнати за нею право власності на 1/4 частку домоволодіння, розташованого по [ADDRESS], в рахунок стягнення боргу в розмірі 28 583, 50 грн. за розпискою від 16.08.2013року та стягнути з відповідача судові витрати по справі. Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за своєї відсутності не надав. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Представник третьої особи виконкому Павлоградської міської ради Дніпропетровської області у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, повністю поклався на розсуд суду. Таким чином, в порядку ч. 2 ст. 77 ЦПК України, суд визнає, що відповідач не з'явився до суду без поважних причин та відповідно до вимог ч.1 ст. 224 ЦПК України, вважає можливим ухвалити заочне рішення по справі. Вивчивши матеріали справи, аналізуючи їх у всій сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, згідно ст. 392 ЦК України. Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як встановлено в судом, на земельній ділянці, площею 760 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], розташовані домоволодіння, які складаються: будинок під літерою «Б», в якому 1/4 частка належить позивачу, на підставі свідоцтва про право на спадщину від 24.09.1987 року р.№2-5153, виданого Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою, що підтверджується інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно та 1/4 частки, що належить відповідачу, на підставі свідоцтва про право на спадщину від 21.06.1996 року р.№2-5153, виданого Першою Чернігівською державною нотаріальною конторою (а.с.8,12,13). Будинок під літерою «А, А1», а саме 1/2 частина домоволодіння[ADDRESS] належить [PERSON], на праві власності на підставі договору дарування від 19.11.1999 року р.№1-4291, договору дарування від 07.07.2000 року р.№1-2551, рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.11.2010 року у справі № 2-7362/2010 та додаткового рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.02.2011 року у справі № 2-7362/2010 (а.с.9-11). Зазначені будинки було вперше здано в експлуатацію в 1959 році, це були глиняні будинки, які за тривалий час експлуатації прийшли до аварійного стану та потребували реконструкції, капітального ремонту, що в 2001- 2011 роках позивачем та [PERSON] фактично і було зроблено. Право власності на домоволодіння зареєстроване в органах МБТІ. Будинок «Б», який позивач реконструювала та зробила в ньому капітальний ремонт, складається фактично з 1-ї житлової кімнати, та коридору. У вересні 2012 року, [PERSON] звернулася з позовом до Павлоградського міськрайонного суду до [PERSON], [PERSON], треті особи Колективне підприємство «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації», Павлоградська міська рада, про виділення в натурі частки домоволодіння. В уточненому зустрічному позові позивач та [PERSON] просили суд припинити спільну часткову власність між співвласниками [PERSON], [PERSON] та [PERSON]; визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частку домоволодіння за адресою: [ADDRESS], що належала на праві власності [PERSON] у зв'язку з відмовою її від власності на цю частку на мою користь [PERSON] та отриманням від мене грошової компенсації вартості цієї частки, а також тим, що спільне володіння і користування даним майном є неможливим. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2013 року в задоволенні мого позову [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про припинення спільної часткової власності, визнання права власності на частину домоволодіння було відмовлено. Ухвалою Дніпропетровського апеляційного суду від 19 грудня 2013року, рішення Павлоградськогоміськрайонного суду від 19 вересня 2013року, залишено без змін (23-30). Відповідач ніколи не мешкала у вищевказаному спірному будинку, жодного разу не приймала участі в управлінні, утриманні та збереженні спільного майна, однак вступила у спадкування в 1996 році, на неодноразові звернення щодо спільного вирішення зазначених питань, відповідала відмовою. Фактично домоволодіннями володіють позивач та [PERSON], в зв'язку з чим вони були вимушені звернутись до суду з зустрічним позовом. Рішенням виконкому Павлоградської міської ради від 08.06.2011року за №504» «Про розподіл домоволодінь та присвоєння нових поштових адрес», дозволено розподіл домоволодінь та присвоєння нових поштових адрес: домоволодіння під літерами «А»,»А1»,»Б», які розташовані на [ADDRESS], розділити з присвоєнням нових поштових адрес: [PERSON] та [PERSON] за адресою [ADDRESS]; [PERSON] за адресою [ADDRESS] (а.с.31). Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 21.05.2013 року, обладнання окремого входу в будинку «Б», згідно часток сторін по справі неможливо. У відповідності з долями позивача та [PERSON], ринкова вартість будинку «Б» складає 57167грн., тобто 1/4 частина, яка належить [PERSON] складає 28 583,50грн. (а.с.20,21). Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджаннясвоїм майном. Згідно ч.ч.1-3 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до частин 1,2 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається, згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 ЦК України), співвласник, який бажає виділу, має право одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Таким чином, у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. При цьому грошова або інша майнова компенсація, відповідно до ст. 364 ЦК України може бути виплачена співвласнику, який виділяється, лише за його згодою. В рішенні Павлоградського міськрайонного суду від 19 вересня 2013року та ухвалі Дніпропетровського апеляційного суду від 19 грудня 2013року визначено, що [PERSON], визнала позов [PERSON] про визнання права власності на будинок під літерою «Б», що знаходиться за адресою: [ADDRESS], у зв'язку з отриманням від позивача компенсації за долю, яка належить їй на праві власності, що підтверджується її заявою від 16.08.2013 року (а.с.18). Відмова від належної відповідачу частки на користь позивача свідчить про наявність певного правочину між ними. На підтвердження своїх намірів, [PERSON] були передані грошові кошти у сумі 6 400 дол. США та 5 000грн., що фактично складає 28 583,50грн., а відповідач, у свою чергу, передала [PERSON] правовстановлюючі документи на 1/4 частку домоволодіння, про що було складено розписку про отримання відповідачем, грошових коштів в рахунок оплати вартості 1/4 частки будинку, який вона продавала, а позивач купила (а.с.19). Отже, фактичний продаж відповідно до вимогстатті 655 ЦК України між сторонами відбувся. Відповідач зобов'язалась у подальшому підготовити усі документи для оформлення права власності у нотаріальному порядку, в строк до 01 січня 2014 року, але до теперішнього часу відповідач ухиляється від їх оформлення. В будинку «Б» домоволодіння [ADDRESS], позивач народилася та мешкала зі своїми батьками, за сімейними обставинами виїзжала. Однак, з 19.04.1995 року позивач постійно мешкає в зазначеному домоволодінні, що підтверджується пропискою у паспорті та домовій книзі, сплачує всі комунальні послуги, доглядає за ним (а.с. 5,15-17). В зв'язку з ухиленням відповідача від оформлення документів на 1/4 частину спірного домоволодіння позивач змушена звернутись до суду з даним позовом. Частиною 2 ст. 220 ЦК України, визначено, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. На підставі вищезазначеного, суд вважає, що зібрані у справі докази у своїй сукупності та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 285,84 грн., сплачений при подачі позову. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved