Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього заборгованості за договором позики. У підтвердження своїх позовних вимог зазначає, що між ним та відповідачем було укладено договір позики відповідно до умов якого позивач надав відповідачу грошові кошти в розмірі 32600 грн. На підтвердження договору позики, відповідач 10 травня 2013 року надав йому розписку, у якій зобов'язався повернути борг до 15 вересня 2013 року рівними частинами, починаючи з 1 червня 2013 року. На прохання позивача про добровільну сплату заборгованості ніяким чином не відреагував. У зв'язку з цим, позивач просить стягнути боргу в розмірі 36000 грн., а також просить стягнути пеню в розмірі 46618 грн., а також судові витрати по справі. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, просив їх задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеним у позові. Відповідач до судового засідання не з'явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив, тому суд вважає можливим зі згоди позивача провести заочний розгляд справ та постановити заочне рішення. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами було укладено договір позики від 10 травня 2013 року, відповідно до п. 1.1 якого відповідач взяв в борг у позивача 32600 гривень, що підтверджується розпискою відповідача від 19 вересня 2012 року, в якій останній зобов'язався повернути вищевказану суму до 15 вересня 2013 року рівними частинами, починаючи з 1 червня 2013 року. Але до теперішнього часу свої зобов'язання не виконав. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Згідно зі змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК). Як передбачено ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Нарахована позивачем за умовами договору позики пеня становить 46618 грн., що значно перевищує збитки, які завдані [PERSON] Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. За таких обставин, суд вважає, що суму неустойки слід зменшити до суми в розмірі 20000 грн. У зв'язку з тим, що відповідач до тепер не повернув позивачу позичені в нього гроші в розмірі 36000 грн., тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму, пеню в розмірі 20000 грн., а також судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 526,00 грн.

Outcome: partial