Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право користування будинком [ADDRESS] , посилаючись на те, що він є власником зазначеного домоволодіння. У вказаному будинку зареєстровані відповідачі на правах дружини позивача та її дітей. 27 вересня 2013 року шлюб між сторонами було розірвано, а починаючи з жовтня 2012 року відповідачі в будинку не проживають, в ньому відсутні їхні речі. Тому він просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування вказаним будинком, оскільки їх реєстрація порушує його права як володільця майна. Позивач в судове засідання не з`явився, але від нього до суду надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти винесення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з`явились, про час, місце судового розгляду повідомлені належним чином, про поважні причини своєї неявки суд не повідомили. Через неявку відповідачів у судове засідання, на підставі заяви позивача, у відповідності зі\~ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, але від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних матеріалів справи, беручи до уваги висновок органу опіки та піклування, та враховуючи інтереси дитини. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, прийшов до висновку, що заява підлягає повному задоволенню з наступних підстав. На підставі договору дарування житлового будинку від 04.08.2003 року, позивач є власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується доданою до матеріалів справи копією договору дарування будинку /а.с.5/, що також копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 1224380 від 12.08.2003 року /а.с.6/. Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27.09.2013 року шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було розірвано /а.с.8/. Відповідно довідки від 21.01.2019 року голови квартального комітету № 10, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані колишня дружина [PERSON] [PERSON] і її діти [PERSON] та [PERSON] , однак з жовтня 2012 року у вказаному будинку не проживають /а.с.7/. Судом встановлено, що у зв`язку з реєстрацією відповідачів у належному позивачу будинку, останній не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном. Згідно ч. 1ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки відповідачі є членами сім`ї позивача, а саме: [PERSON] колишня дружина, [PERSON] та [PERSON] діти відповідача, тому згідно з чинним законодавством України, у даному випадку слід застосовувати вимоги ч.2ст.405 ЦК України, згідно яких член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Будь-якої домовленості між сторонами щодо строку відсутності відповідачів в будинку судом не встановлено. Таким чином, на підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає позовні вимоги цілком законними та обґрунтованими, а відтак такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved