Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Малоданилівської селищної об`єднаної територіальної громади Дергачівського району Харківської області про визнання Державного акту недійсним, визнання права власності на земельну ділянку. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 04 листопада 1997 року він звернувся до Черкасько - Лозівської сільської ради із заявою про передачу безоплатно у приватну власність земельної ділянки загальною площею 0,10 га під ведення особистого підсобного господарства, розташованої в [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Черкасько - Лозівської сільської ради №325 від 14.07.1998 року йому було виділено земельну ділянку розміром 0,119 га. Рішенням виконавчого комітету Черкасько - Лозівської сільської ради № 358 від 11.08.1998 року йому було передано безкоштовно в приватну власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована в [ADDRESS] , загальною площею 0,119 га. Отже, згідно п. б ст. 12 ЗК України Черкасько - Лозівська сільська рада згідно наданих їй повноважень рішенням виконавчого комітету Черкасько - Лозівської сільської ради № 358 від 11.08.1998 року передала позивачу земельну ділянку, розташовану в [ADDRESS] загальною площею 0,10 га безоплатно у приватну власність для ведення особистого підсобного господарства. 28.09.1998 року йому було видано державний акт на право постійного користування земельною ділянкою по [ADDRESS] на підставі рішення № 358 від 11.08.1998 року. Даний державний акт підлягає визнанню недійсним у судовому порядку, оскільки його зміст суперечить рішенню виконавчого комітету Черкасько - Лозівської сільської ради № 358 від 11.08.1998 року, яким дана земельна ділянка передана йому у власність, а не у постійне користування. Згідно Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 року, який набрав чинності 01.01.2002 року ( п.1 ч.2 ) рішення про передачу громадянам України безкоштовно в приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування згідно з Декретом Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам чи їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку по технічній документації відносно складання документів, що посвідчують право на землю. В п.7 вказано, що громадяни та юридичні особи, які отримали у власність, тимчасове користування земельні ділянки у розмірах, які були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Про існуючу помилку в державному акті він дізнався лише у 2019 році і відразу почав збирати документи для подачі позовної заяви до суду про визнання державного акту на земельну ділянку недійсним та про визнання права власності на земельну ділянку, яка розташована в [ADDRESS] , згідно рішення виконавчого комітету Черкасько - Лозівської сільської ради № 358 від 11.08.1998 року. Просить поновити строк звернення до суду із позовом, визнати державний акт серії № ХР-10-00-084771 від 28.09.1998 на право постійного користування земельною ділянкою, виданий на ім`я [PERSON] , який мешкає в [ADDRESS] на підставі рішення виконавчого комітету Черкасько - Лозівської сільської ради №358 від 11.08.1998 року, площею 0,119 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , виділену для ведення особистого підсобного господарства недійсним, визнати за ним право власності на вказану вище земельну ділянку . У судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явився, згідно заяви позов підтримує, просить розглядати справу без його участі, без звукозапису судового процесу. Представник відповідача - Малоданилівської селищної об`єднаної територіальної громади у судове засідання не з`явився, згідно заяви покладається на розсуд суду, просить справу розглядати без його участі, що суд вважає за можливе. Представник третьої особи- Головного управління Держгеокадастру у Харківській області у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наступне. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 04 листопада 1997 року позивач звернувся до Черкасько - Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області із заявою про передачу безоплатно у приватну власність земельної ділянки загальною площею 0,10 га під ведення особистого підсобного господарства, розташованої в [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Черкасько - Лозівської сільської ради народних депутатів Дергачівського району Харківської області № 4 від 14.01.1997 за позивачем закріплено земельну ділянку розміром 0,10 га в [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Черкасько - Лозівської сільської ради народних депутатів Дергачівського району Харківської області №325 від 14.07.1998 року позивачу було збільшено земельну ділянку на 0,019 га під ведення особистого підсобного господарства та вирішено рахувати за ним земельну ділянку розміром 0,119 га. Рішенням виконавчого комітету Черкасько - Лозівської сільської ради народних депутатів Дергачівського району Харківської області № 358 від 11.08.1998 року позивачу передано безкоштовно в приватну власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована в [ADDRESS] , загальною площею 0,119 га. Позивачеві було видано державний акт на право постійного користування землею. На підставі державного акту на право постійного користування землею серії ХР -10-00-084771 від 28.09.1998, виданого на підставі рішення Черкасько-Лозівської сільської ради народних депутатів від 11.08.1998 № 358 [PERSON] надано у постійне користування земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0.119 га в межах населеного пункту згідно з планом, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Згідно Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 року, який набрав чинності 01.01.2002 року ( п.1 ч.2 ) рішення про передачу громадянам України безкоштовно в приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування згідно з Декретом Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам чи їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку по технічній документації відносно складання документів, що посвідчують право на землю. В п.7 вказано, що громадяни та юридичні особи, які отримали у власність, тимчасове користування земельні ділянки у розмірах, які були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Встановлено, що зміст вказаного вище державного акту суперечить рішенню виконавчого комітету Черкасько - Лозівської сільської ради № 358 від 11.08.1998 року, яким дана земельна ділянка передана позивачу у власність, а не в постійне користування. Відповідно до ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою. такий акт визнається недійсним. Суд вважає можливим поновити строк для звернення з позовом до суду, оскільки позивач про помилку у Державному акті дізнався лише у 2019 році. Таким чином, з урахуванням доказів, наданих у справі, позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 155 Перехідних положень Земельного Кодексу України. ст. ст. 12, 13, 81, 83, 89, 258, 259, 263-265, 268, 351, 352, 354 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved