Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, яким просить стягнути з останнього на свою користь заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення на загальну суму 6368,23грн., а потім уточнив з урахуванням строків позовної давності на суму загалом в розмірі 3723,21грн. разом із судовими витратами. Обґрунтовуючи доводи позову позивач зазначає, що відповідач проживає та зареєстрований за адресою: [INFO] і є споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. Разом з цим, у відповідача перед позивачем виникла заборгованість з урахуванням позовної давності за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.04.2012 по 31.12.2014 та за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.01.2012 по 31.12.2014 в розмірі 3015,86грн., з урахуванням індексу інфляції в сумі 578,84грн. та 3% річних від простроченої суми 128,51грн., а всього на загальну суму 3723,21грн. Представник позивача надав заяву про слухання справи за його відсутністю, вимоги позову підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, надавши письмові заперечення. Суд, вивчивши доводи позивача, заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до правил ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Встановлено, що власником квартири № 16 по пр. 50 річчя ВЛКСМ (Ювілейний), 34-«б» в м. Харкові, є з 2007 [PERSON]. Такі факти вбачаються із відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.83-84). Пункт 1 ч. 2 ст. 22 ЗУ «Про питну воду та питне водопостачання» № 2918 від 10.01.2002р. зазначає, що споживач зобовязаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання та водовідведення. Відповідно до правил ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так, дійсно встановлено, що за вищевказаною адресою у споживачів перед позивачем виникла заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з з урахуванням позовної давності за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.04.2012 по 31.12.2014 та за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.01.2012 по 31.12.2014 в розмірі 3015,86грн., з урахуванням індексу інфляції в сумі 578,84грн. та 3% річних від простроченої суми 128,51грн., а всього на загальну суму 3723,21грн. Такий факт підтверджено зводнею карткою абонента, розрахунком 3% та індексації по заборгованості за послуги, відомостями відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Харківської області. Відповідно до положень ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обвязки. Цивільні права та обовязки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обовязків може бути настання або ненастання певної події. Відповідно до ч.2 ст. 509 ЦК України зобовязання виникають із підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Разом з цим, встановлено, що власником вищевказаної квартири з 2007 є [PERSON], при цьому до останнього позовних вимог не предявлено. У разі, коли житлове приміщення належить одній особі на праві приватної власності, а інші особи мають тільки право користування, то належним відповідачем за позовами про стягнення заборгованості за комунальні послуги є власник житлового приміщення (ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ухвала ВССУ від 20.11.2013 по справі № 6-29503св13). Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Позивачем не надано суду доказів того, що [PERSON] за вказаний період виниклої заборгованості користувалась послугами позивача або є членом сімї власника. Отже, аналізуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем не доведено наявність з боку [PERSON] порушення зобовязань щодо користування послугами позивача, тому у суду відсутні підстави для задоволення вимог позову. На підставі викладеного і

Outcome: approved