Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором №201-ПФД про поворотну фінансову допомогу від 15 червня 2005 року в розмірі 58 090, 55 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 20 квітня 2016 року становить 1 477 823, 59 гр. Посилається в позові на те, що 15 червня 2005 року між ним та відповідачем був укладений Договір №201 - ПФД про поворотну фінансову допомогу із внесенням змін та доповнень відповідно до додаткової угоди від 11 травня 2015 року. За умовами укладеного договору він надав відповідачу на поворотній основі безпроцентну фінансову допомогу в розмірі 277 750 грн. 00 коп., що еквівалентна 55 000 доларів США, а останній зобов'язався повернути фінансову допомогу, строк виконання визначено в 10 років. Строк виконання за договором настав 15 червня 2015 року. В зв»язку з тим, що грошові кошти йому відповідачем повернуті не були, 15 вересня 2015 року він направив відповідачу лист з вимогою про повернення суми заборгованості за договором. Листом №151/1 від 29 жовтня 2015 року відповідач повідомив його, що товариство має фінансові труднощі, які унеможливлюють виконання останнім зобов'язання за договором. Виходячи з цього, просить задовольнити позов та стягнути з відповідача 55 000,00 доларів США боргу, 1 870, 00 доларів США збитків від інфляції та 1 220, 55 доларів США річних. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнала. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За правилами статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з ч. 1 ст. 1049 кодексу позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 15 червня 2005 року між сторонами був укладений Договір №201 - ПФД про поворотну фінансову допомогу із внесенням змін та доповнень відповідно до додаткової угоди від 11 травня 2015 року. / а. с. 11 - 13 / Відповідно до п.1.1. договору позикодавець надає позичальнику на поворотній основі безпроцентну фінансову допомогу, а позичальник зобов'язується повернути фінансову допомогу в строк, передбачений договором. Відповідно до 2.1. договору фінансова допомога складає суму в розмірі 277 750 (двісті сімдесят сім тисяч сімсот п'ятдесят) гривень 00 коп., що еквівалентна 55 000 (п'ятдесят п'ять) тисяч доларів США 00 центів для придбання житлового будинку з присадибними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Сторони в судовому засіданні підтвердили, що предметом договору були долари США, оскільки в той момент відповідач, як юридична особа, не міг приймати позику в іноземній валюті. Факт отримання та оприбуткування отриманих відповідачем коштів підтверджується наданими представником відповідача квитанцією до прибуткового касового ордера № 47 від 15 червня 2005 року та прибутковим касовим ордером №47 від 15 червня 2005 року. / а.с. 56 - 57 / Додатковою угодою від 11 травня 2015 року до договору №201 - ПФД від 15 червня 2005 року сторони домовилися про повернення відповідачем коштів у розмірі 55 000 (п'ятдесят п'ять) тисяч доларів США 00 центів. У випадку повернення суми фінансової допомоги в гривневому еквівалентні курс валюти гривня по відношенню до долара США рахується по офіційному курсу НБУ станом на день повернення фінансової допомоги. Пунктом 3.1. договору визначено строк надання фінансової допомоги - 10 років. Таким чином, відповідно до положення п.3.1. Договору, строк повернення фінансової допомоги настав 15 червня 2015 року. Станом на день розгляду справи відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, отримані від позивача кошти не повернув. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог , що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що умови договору відповідачем у визначений договором строк не виконані, а тому вимоги позивача є обгрунтованими. За змістом ч.ч.1,2 ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. Звертаючись до суду, позивач просить стягнути суму боргу за курсом НБУ станом на 20.04.2016 року, що діяв станом на день звернення до суду. Представник відповідача проти даних обставин не заперечував. Виходячи з цього, а також домовленості сторін, викладеної в Додатковій угоді від 11 травня 2015 року до Договору про поворотну фінансову допомогу, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу в розмірі 1 477 823, 59 гр. / 55 000,00 х 25,44 = 1 477 823, 59 гр./ Згідно ст. 625 ЦК України боржник , який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач просить стягнути з відповідача як інфляційні збитки в зв»язку з несвоєчасним виконанням відповідачем зобов»язання, так і 3% річних від простроченої суми. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Таким чином, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає. Норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, визначеного у гривнях. За таких обставин підстави для стягнення з відповідача суми боргу з врахуванням індексу інфляції відсутні. Такої ж точки зору притримується Верховний Суд України в постанові № 6-771цс15 від 227.01.2016 року, яка, з точки зору ст.360-7 ЦПК України, є обов»язковою для суду. Відповідно до проведеного позивачем розрахунку 3% річних від простроченої суми становить 1 220, 55 доларів США/ 55 000 доларів США х 3% : 270 : 100 = 1 220, 55 доларів США/. Представник відповідача приведеного позивачем розрахунку не оспорює. Виходячи з цього, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 31 050, 79 гр. річних / 1 220, 55 х 25,44 = 31 050. 79 /. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Виходячи з цього, на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню 6 890 грн. 00 коп. судового збору.

Outcome: partial