Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про визнання незаконним та скасування наказу № 164-п від 05.11.2015 р., поновлення на роботі, поновлення дії контракту. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 27.03.2013 р. між ним та Державним агенством України з питань управління державними корпоративними правами та майном, яке в подальшому реорганізовано та утворено Міністерство промислової політики України, було укладено контракт № 2, згідно якого позивача призначено на посаду директора Державного підприємства заводу «Електроважмаш» терміном до 26.03.2018 р. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 28.01.2015 р. № 61-р функції та повноваження Міністерства промислової політики України передано Міністерству економічного розвитку і торгівлі України. 05.11.2015 р. Міністром економічного розвитку і торгівлі України видано наказ №1 64-п про звільнення позивача з посади директора Державного підприємства заводу «Електроважмаш». Вказує, що даний наказ є незаконним, оскільки зазначена в наказі підстава звільнення, а саме «у зв`язку з одноразовим грубим порушенням обов`язків, передбачених контрактом, в результаті чого для підприємства настали значні негативні наслідки, а також порушення порядку здійснення розрахунків в іноземній валюті» не відповідає дійсним обставинам, а згідно діючого законодавства не може бути підставою для його звільнення та припинення контракту. Також зазначає, що відповідачем при виданні оспорюваного наказу не додержано порядок передбачений для звільнення керівника держаного підприємства, що належать до сфери управління Мінпромполітики України, оскільки звільнення позивача відбулось без погодження з Харківською обласною державною адміністрацією. Крім того, вказує, що відповідачем при виданні оспорюваного наказу не дотримано ст. 149 КЗпП України, оскільки акти перевірок, комісій, службових розслідувань йому на ознайомлення не надавались та його письмові пояснення з цього приводу не відбирались, а з самим наказом його ознайомлено лише 06.11.2015 р., чим грубо порушено ст. 47 КЗпП України. У зв`язку з наведеними обставинами, позивач просить визнати незаконним та скасувати наказ N 164-п від 05.11.2015 р. про його звільнення, поновити його на роботі, поновити дію Контракту № 2 від 27.03.2013 р. з керівником підприємства, що є у державній власності з дати його звільнення - з 05.11.2015 р. Рішення Печерського районного суду м. Києва від 15.12.2015 р., рішення апеляційного суду м. Києва від 23.03.2016 р., ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.12.2016 р. скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 28.09.2017 р. справу передано для розгляду судді Підпалому В.В. Ухвалою від 02.10.2017 р. справу прийнято до свого провадження. 09.08.2018 р. в судовому засіданні до участі у справі залучено третіх осіб: Кабінет Міністрів України, Харківську обласну державну адміністрацію, ДП «Завод «Електроважмаш», [PERSON] . 24.10.2019 р. в судовому засідання до участі у справі залучено третю особу Фонд державного майна України. Ухвалою від 27.11.2019 р. закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити. Представники відповідача Семенюка П.А. , Харабари Т.І. в судовому засіданні заперечували проти позову, просили відмовити в його задоволенні, вказали, що звільнення позивача відбулось з дотриманням вимог Кодексу законів про працю України і тому відсутні підстави для його поновлення на роботі. Представник третіх осіб Богдашевського Т.С. , Ореховського О.А. , Федорчука О.В. , Ізвєкова К.В. надали пояснення по справі. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що 27.03.2013 р. між Державним агентством України з управління державними корпоративними правами та майном і [PERSON] укладено контракт № 2, що є у державній власності, згідно з яким позивача призначено на посаду директора ДП «Завод «Електроважмаш» на термін з 27.03.2013 р. до 26.03.2018 р. Додатковою угодою № 25 від 29.08. 2014 р. внесено зміни до зазначеного контракту, з якої вбачається, що Державне агентство України з управління державними корпоративними правами та майном реорганізовано та створено Міністерство промислової політики України, а тому в тексті контракту слова «Державне агентство України з управління державними корпоративними правами та майном» замінено словами «Міністерство промислової політики України». Наказом Міністра економічного розвитку і торгівлі України № 132-к від 27.08.2015 р. [PERSON] було звільнено із займаної посади на підставі п. 8 ст. 36 КЗпП України. 15.10.2015 р. рішенням Печерського районного суду м. Києва в справі за позовом [PERSON] до Міністерства економічного розвитку та торгівлі України про визнання наказу про звільнення незаконним та поновлення на роботі, цей наказ визнано незаконним та скасовано, поновлено позивача на посаді директора ДП «Завод «Електроважмаш» із 27.08. 2015 р. На виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 15.10.2015 р., 05.11.2015 р. наказом № 163-п Міністерства економічного розвитку і торгівлі України [PERSON] було поновлено на посаді директора ДП «Завод «Електроважмаш» із 27.08.2015 р. Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 05.11.2015 р. № 164-п позивача звільнено із займаної посади з підстав, передбачених п. 8 ст. 36 КЗпП України, у зв`язку з одноразовим грубим порушенням законодавства чи обов`язків, передбачених контрактом, у результаті чого для підприємства настали значні негативні наслідки, у зв`язку з порушенням порядку здійснення розрахунків у іноземній валюті. При цьому підставою для звільнення позивача з посади стали доповідна записка заступника міністра Коржа Р.А., матеріали Державної фіскальної служби України (вх. № 03/56055/3-15 від 18.09.2015 р., № 03/61538 від 25.09.2015 р.), довідка від 04.11.2015 р. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає, або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до пункту 3 ст. 21 КЗпП України, особливою формою трудового договору є Контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організація праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування Контракту визначається законами України. У відповідності до п. 8 ст. 36 КЗпП України, визначено, що підставами припинення трудового договору є: підстави, передбачені Контрактом. Виходячи з особливостей зазначеної форми трудового договору, спрямованої на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівників з урахуванням їх індивідуальних здібностей і професійних навичок, закон надав право сторонам при укладенні контракту самим установлювати їхні права, обов`язки та відповідальність, зокрема як передбачену нормами КЗпП України, так і підвищену відповідальність керівника та додаткові підстави розірвання трудового договору. Відповідно до Роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 22 «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 р., вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 8 ст. 36 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір при наявності умов, визначених сторонами в Контракті для його розірвання. Також судом встановлено, що за результатами проведення планової документальної перевірки ДП «Завод «Електроважмаш» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.11.2013 р. по 31.12.2014 р. ДП «Завод «Електроважмаш» донараховано 4 458,3 грн., у тому числі пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності 2 666, 8 грн., які сплачено ДП «Завод «Електроважмаш» до бюджету. Відповідно до пп. «б», «з» п. 26 контракту № 2 від 27.03.2013 р., укладеного між сторонами, керівник може бути звільнений з посади, а цей контракт розірваний з ініціативи Міністерства промислової політики України в односторонньому порядку з дати, вказаної в наказі про його звільнення, у тому числі за пропозицією органу виконавчої влади, до закінчення терміну його дії у разі одноразового грубого порушення керівником законодавства чи обов`язків, передбачених контрактом, у результаті чого для підприємства настали значні негативні наслідки; у разі порушення порядку здійснення розрахунків в іноземній валюті Ураховуючи зазначене, можна зробити висновок, що керівник ДП «Завод «Електроважмаш» [PERSON] порушив порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті, унаслідок чого було нараховано та сплачено підприємством пеню в розмірі 2 666, 8 грн. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підстави, передбачені контрактом, є самостійною підставою припинення трудового договору, а його розірвання з підстав передбачених контрактом, які не містять ознак дисциплінарного порушення, не є дисциплінарним стягненням, а тому положення ст. 149 КЗпП України на спірні правовідносини не поширюється. Окрім того, помилковим є думка Позивача, що відсутність погодження від Голови Харківської обласної державної адміністрації на звільнення позивача є безумовною підставою для скасування наказу про звільнення його та поновлення його на роботі, з огляду на наступне. Згідно з п.п. 16, 17 Постанови Кабінету Міністрів України від 19.03.1993 р. № 203 «Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства, що є у державній власності» контракт з керівником підприємства може бути розірваний на підставах, установлених чинним законодавством, а також передбачених у контракті. При цьому розірвання контракту з ініціативи органу управління майном або керівника підприємства повинно провадитися з урахуванням гарантій, установлених чинним законодавством. При розірванні контракту з підстав, установлених у контракті, але не передбачених чинним законодавством, звільнення провадиться згідно з п. 8 ст. 36 КЗпП України, про що робиться відповідний запис у трудовій книжці керівника підприємства. Відповідно до п. 6. постанови Кабінету Міністрів України від 09.10.2013 р. № 818 «Про затвердження Порядку погодження з Головою Ради міністрів Автономної Республіки Крим, головами місцевих державних адміністрацій призначення на посади та звільнення з посад керівників підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, і внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 19.03.1993 р. № 203» повідомлення про погодження або вмотивовану відмову в погодженні призначення на посаду або звільнення з посади керівника підприємства разом з карткою погодження (вмотивованої відмови) призначення на посаду або звільнення з посади керівника підприємства не пізніше 5 днів після її надходження надсилається керівникові центрального органу виконавчої влади, які додаються до особової справи кандидата на посаду за місцем роботи. У разі коли протягом 5 днів повідомлення про погодження або вмотивовану відмову в погодженні призначення на посаду або звільнення з посади керівника підприємства Головою Ради міністрів Автономної Республіки Крим, головою місцевої держадміністрації не надіслані, пропозиція вважається погодженою. Судом установлено, що листом від 04.11.2015 р. Міністр економічного розвитку і торгівлі України звернувся до Голови Харківської обласної державної адміністрації з проханням погодити в одноденний термін звільнення позивача з посади директора ДП «Завод «Електроважмаш» з підстав, передбачених контрактом. Відповідного погодження від Голови Харківської обласної державної адміністрації на звільнення позивача з займаної посади відповідачем не отримано, відтак з урахуванням п. 6 вищезазначеної постанови пропозиція вважається погодженою. Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 р. № 453 «Про перелік підприємств, установ і організацій, що належить до сфери управління Міністерства промислової політики України» до сфери управління вказаного Міністерства передано ДП «Завод «Електроважмаш». Статут ДП «Завод «Електроважмаш» затверджено наказом Міністерства промислової політики України від 24.06.2014 р. № 148, як компетентним органом, що здійснює функції управління цього державного підприємства. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 28.01.2015 р. № 61-р «Питання Міністерства економічного розвитку і торгівлі» функції і повноваження Міністерства промислової політики України (що припиняється) передано до Мінекономрозвитку. Підпунктом 213 п. 4 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.07.2014 р. № 459 «Положення про Міністерство економічного розвитку і торгівлі України» визначено, що Мінекономрозвитку відповідно до покладених на нього завдань утворює, ліквідує, реорганізовує підприємства, установи та організації, засновані на державній власності, уповноваженим органом управління яких є Мінекономрозвитку, затверджує їх статути (положення), здійснює контроль за їх дотриманням, в установленому порядку призначає на посаду та звільняє з посади їх керівників. Виходячи з наведеного, Мінекономрозвитку є уповноваженим органом управління ДП «Завод «Електроважмаш» та в установленому порядку мало право призначити та звільняти з посади його керівника. З іншого боку, Закон України від 27.02.2014 р. № 794-VII «Про Кабінет Міністрів України, який набув чинності 02.03.2014 р., відповідно до Конституції України визначає організацію, повноваження і порядок діяльності Кабінету Міністрів України. Статтею 24 цього Закону визначено повноваження Кабінету Міністрів України у відносинах з державними господарськими об`єднаннями, підприємствами, установами та організаціями. Частиною 1 статті вказаного Закону встановлено, що Кабінет Міністрів України в межах коштів, передбачених у Державному бюджеті України, може утворювати, реорганізовувати та ліквідовувати відповідно до закону державні господарські об`єднання, підприємства, установи та організації, зокрема для здійснення окремих функцій з управління об`єктами державної власності. Кабінет Міністрів України затверджує положення та статути державних господарських об`єднань, підприємств, установ та організацій, розмір асигнувань на їх утримання і граничну чисельність працівників, призначає на посаду та звільніє з посади їх керівників і заступників керівників, застосовує до них заходи дисциплінарної відповідальності. Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 цього Закону визначено повноваження Кабінету Міністрів України у сфері економіки та фінансів й визначено, що останній, зокрема, здійснює відповідно до закону управління об`єктами державної власності, у тому числі корпоративними правами, делегує в установленому законом порядку окремі повноваження щодо управління зазначеними об`єктами міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади, місцевим державним адміністраціям та відповідним суб`єктам господарювання. Пунктом 2 параграфу 9 затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 18.07.2007 р. № 950 (у редакції постанови від 09.11.2011 р. № 1156) «Регламентом Кабінету Міністрів України чітко визначено перелік випадків погодження Кабінетом Міністрів України кадрових питань щодо певних посад: призначення членів Кабінету Міністрів України (окрім Міністра закордонних справ та Міністра оборони), а також Голови; призначення Директора Державного бюро розслідувань; призначення та звільнення голів місцевих держадміністрацій; призначення та звільнення перших заступників та заступників міністрів; призначення Голови Національного агентства з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів; призначенні і звільнення керівника Національної поліції; призначення на посаду і звільнення з посади керівників державних господарських об`єднань, підприємств, установ та організацій, функції з управління якими здійснює Кабінет Міністрів, та їх заступників; призначення на посаду перших заступників, заступників, заступників голів - керівників апарату обласних, Севастопольської міської держадміністрацій, а також призначення на посаду та звільнення з посади першого заступника, заступників, заступника голови - керівника апарату Київської міської держадміністрації, повноваження яких стосуються сфери виконавчої влади. Вбачається, що цей перелік є виключним та розширеному тлумаченню не підлягає. Виходячи з наведеного слід зробити висновок, що Кабінет Міністрів України України погоджує призначення та звільнення з посади не всіх керівників державних підприємств, а лише тих підприємств, що функції з управління яких він здійснює. Таким чином, ДП «Завод «Елктроважмаш» не знаходиться під безпосереднім прямим управлінням Кабінету Міністрів України й функції з управління підприємством законодавством покладено на Мінекономрозвитку. Правові основи управління об`єктами державної власності та повноваження органів державної влади у даній сфері визначені Законом України від 21.09.2006 р. №185-V «Про управління об`єктами державної власності» в чинній станом на 05.11.2015 р. редакції зі змінами, внесеними Законом України від 09.04.2015 р. № 319-VIII. Частиною 1 статті 4 цього Закону визначено, що суб`єктами управління об`єктами державної власності є, зокрема: Кабінет Міністрів України; міністерства, інші органи державної влади та державні колегіальні органи (далі уповноважені органи управління); Фонд державного майна України тощо. Частиною 2 ст. 5 цього Закону передбачено вичерпний перелік повноважень Кабінету міністрів України у сфері управління об`єктами державної власності та зокрема, встановлена наступні: визначає орган виконавчої влади та державні колегіальні органи, які здійснюють функції з управління об`єктами державної власності; встановлює порядок передачі об`єктів державної власності суб`єктам управління, визначеним цим Законом; визначає умови створення та діяльності господарських структур; приймає рішення про створення, реорганізацію та ліквідацію господарських структур і визначає уповноважені органи управління, які здійснюють контроль за їх діяльністю; призначає на посади та звільніє з посад керівників господарських структур, стосовно яких функції з управління виконує Кабінет міністрів України; приймає рішення про створення, реорганізацію та ліквідацію казених підприємств і визначає центральні органи виконавчої влади, до сфери управління яких вони належать При цьому вбачається, що серед переліку таких повноважень відсутні такі, що пов`язані з погодженням укладення чи розірвання контракту із керівником державного підприємства, як і повноваження призначення та звільнення керівників господарських структур,стосовно яких Кабінет міністрів України не виконує функції з управління. Частиною 2 ст. Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Отже, можна зробити висновок, що станом на час звільнення Позивача уповноваженим органом ДП «Завод «Електроважмаш» був Мінекономрозвитку як самостійний суб`єкт управління цим об`єктом державної власності, Кабінет Міністрів не був наділений функціями з управління ДП «Завод «Електроважмаш», чинне законодавство не вимагає за таких обставин погодження з Кабінетом Міністрів України питання щодо звільнення керівника такого підприємства та не надає Кабінету Міністрів України відповідних повноважень здійснювати такі погодження. Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 19.03.1993 р. № 203 «Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства , що є у державній власності» (із змінами від 09.10.2013 р. № 818) встановлено, що контракти з керівниками підприємств, що є у державній власності, укладаються з міністерствами, іншими підвідомчими Кабінету Міністрів України органами державної влади, у віданні яких перебувають ці підприємства, за погодженням Кабінету Міністрів України, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевою державною адміністрацією відповідно до номенклатурних груп, до яких вони належать за показниками, затвердженими згідно з додатком № 2 цієї постанови. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 р. № 256-р (із останніми змінами, внесеними постановою Кабінету міністрів України від 18.05.1994 р. № 319) встановлено порядок погодження із Кабінетом Міністрів України при укладенні контракту з керівником підприємства, що є загальнодержавній власності і віднесено згідно із вищевикладеними додатком № 2 до першої номенклатурної групи. Цим розпорядженням також встановлено, що внесення змін до контракту або розірвання контракту з керівником з ініціативи органу управління майном до закінчення терміну його дії провадиться після його погодження з Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Отже, можна зробити висновок, що вказане розпорядження Кабінету міністрів України від 27.04.1993 р. № 256-р щодо погодження розірвання контракту з керівником державного підприємства до закінчення терміну його дії з Кабінетом Міністрів України, як і сама постанова від 19.03.1993 № 203 в частині погодження цього питання із Кабінетом міністрів України не підлягає для застосування спірних відносин, оскільки: у Кабінету міністрів України були відсутні повноваження щодо погодження розірвання контракту з керівником державного підприємства, оскільки на момент прийняття Мінекономрозвитку наказу від 05.11.2015 р. № 164-п про звільнення [PERSON] з посади директора ДП «Завод «Електроважмаш» прийняття рішення щодо укладення чи розірвання контракту з керівником підприємства державної власності належало до виключеної компетенції органу управління і не потребувало жодних погоджень; пунктами 4, 5 розділу ІХ Перехідних та прикінцевих положень Закону від 27.02.2014 р. № 794-VІІ чітко передбачено, що до приведення актів законодавства у відповідність цим Законом їх положення застосовуються в частині, що не суперечить Конституції України та цьому Закону. Розпорядженням Кабінету міністрів України від 27.04.1993 р. № 256-р передбачалася необхідність погодження розірвання контракту з керівником державного підприємства з Кабінетом Міністрів України. Проте, дане положення було чинним на момент дії Декрету Кабінету міністрів України від 15.12.1992 р. № 8-2 «Про управління майно, що є загальнодержавній власності». Варто зазначити, що розпорядження Кабінету міністрів України від 27.04.1993 р. № 256-р втратило чинність згідно з постановою Кабінету міністрів України від 11.02.2016 р. № 62. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 27.04.199 р. № 256-р встановлений порядок погодження з Кабінетом Міністрів України при укладенні контракту з керівником підприємства, що є загальнодержавній власності і які віднесено з додатком № 2 до постанови Кабінету Міністрів України від 19.03.1993 р. № 203 до першої номенклатурної групи. Передбачено, що внесення змін до контракту або розірвання контракту з керівником такого підприємства з ініціативи органу управління майном до закінчення терміну його дії провадиться після погодження з Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено чинним законодавством. Згідно з додатком 2 до Постанови Кабінету Міністрів України від 19.03.1993 р. № 203 до першої номенклатурної групи належать державні підприємства, середньооблікова чисельність штатних працівників (за останній місяць перед укладенням контракту) становить віл 5001 та більше. Контракт з [PERSON] укладений 27.03.2013 р., коли органом управління майно ДП «Завод «Електроважмаш» було Агентство держмайна України, тому в Мінекономрозвитку відсутні відомості про чисельність працівників за останні місяць перед укладенням контракту. Виходячи зі звіту з праці за січень-грудень 2015 року ДП «Завод «Електроважмаш» середня кількість усіх працівників в еквіваленті повної зайнятості за звітній (грудень) місяць складала 3 100 осіб, а за період початку року 4 298 осіб, тобто менше 5 0001 штатних працівників. Отже, при звільненні [PERSON] положення Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 р. № 256-р не повинні були застосовуватись. Водночас, Мінекономрозвитку було доведено до відома Кабінет Міністрів України позицію з приводу необхідності дострокового розірвання контракту із [PERSON] . Листом від 28.08.2015 р. № 2411/01/28450 було направлено звернення до Прем`єр - Міністра України Яценюка А.П. з привод створення директором ДП «Завод «Електроважмаш» [PERSON] передумов нанесення збитків інтересам підприємства внаслідок проведення неефективної економічної політики, зокрема прояву ознак корупції, що призвело до нанесення підприємству значних збитків. За результатами розгляду даного листа Прем`єр - Міністр України Яценюк А.П. надав доручення від 02.09.2015 р. № 35988/2/1-15 Голові Державної фінансової інспекції України Гавриловій Л.В., Міністру внутрішніх справ України Авакому А.Б. та Голові Державної фіскальної служби України Насірову Р.М. щодо перевірки наведених фактів. За результатами проведених перевірок було підтверджено факти нанесення підприємству збитків що підтверджується листами ДФС України від 14.09.015 р. № 1240/3/999922-01-01-11 та Держфінінспекції від 27.01.2016 р. № 06-14/90. Жодних заперечень, застережень чи зауважень з приводу заміни керівника ДП «Завод «Електроважмаш» Кабінетом міністрів України не надавалось. Зокрема, факт нанесення збитку державному підприємству не оспорювався й, крім того, був визнаний державним підприємством, яке перерахувало донараховані кошти до бюджету. За таких обставин, вбачається, що вимоги позивача про визнання незаконним та скасувати наказ N 164-п від 05.11.2015 р. про його звільнення, поновилення його на роботі, поновлення дію Контракту № 2 від 27.03.2013 р. з керівником підприємства, що є у державній власності з дати його звільнення - з 05.11.2015 р. не знайшли свого підтвердження належними доказами. З огляду на наведене, в задоволенні позову слід відмовити. На підставі вищенаведеного та

Outcome: dismissed