Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, яким просить звільнити з-під арешту, однокімнатну квартиру, що знаходиться в [ADDRESS], загальною площею 27,90кв., що накладені Орджонікідзевським ВДВС м Харків ГТУЮ у Харківській області в рамках виконавчих проваджень № 21069780 та № 47637903. Обґрунтовуючи доводи позову позивач зазначає, що відповідно до укладеного договору від 06.08.2007 між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON], остання отримала кредитні кошти в сумі 64976 доларів США,також тим е днем між тими ж сторонами укладено іпотечний договір, предметом якого є незакінчене будівництво вищевказаної квартири. У звязку із неможливістю виконання умов кредитного договору, погашення виниклої заборгованості, позичальник згідно заяви передала предмет іпотеки банк з метою добровільної її реалізації, з спрямуванням коштів від продажу на погашення заборгованості за кредитним договором. Однак, реалізувати заставне майно не є можливим через те, що Орджонікідзевським ВДВС в рамках виконавчих проваджень накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження. Згідно діючого законодавства зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом у черговості їх державної реєстрації. Органом ДВС накладено арешт на майно боржника пізніше, аніж внесено обтяження нерухомого майна, що знаходиться в іпотеці. На сьогоднішній день, внаслідок винесення вищевказаних постанов про арешт, порушено право позивача, як іпотекодержателя відповідного майна. В судовому засіданні представник позивача підтримав викладені обставини і вимоги позову. Відповідач в судове засідання не зявився, будучі повідомленим про день та час розгляду справи належним чином, заяв про поважні причини своєї відсутності або про слухання справи за його відсутністю не надав, тому суд зі згодою представника позивача, розглядає справу у відсутності відповідача, поставляючи заочне рішення,що не суперечить правилам ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надавши письмові заперечення. Суд, вивчивши доводи позивача, заперечення третьої особи, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до правил ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Встановлено, 06.08.2007 між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладений договір, згідно умов якого, остання отримала кредитні кошти в сумі 64976 доларів США. 06.08.2007 між тими ж сторонами укладено іпотечний договір, предметом якого є незакінчене будівництво квартира [ADDRESS]. Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 29.12.2011 Орджонікідзевським ВДВС ХМУЮ накладено арешт на квартиру [ADDRESS]. У звязку із неможливістю виконання умов кредитного договору, погашення виниклої заборгованості, позичальник згідно заяви від 01.02.2017 передала предмет іпотеки банку з метою добровільної її реалізації, з спрямуванням коштів від продажу на погашення заборгованості за кредитним договором. Такі обставини вбачаються із відомостей з Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна, копії заяви [PERSON] (а.с.6,12,13). Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Отже, вищенаведене свідчить, що договір іпотеки укладений 06.08.2007, а постанова державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження винесено 29.12.2011, тобто пізніше ніж укладено договір іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом у черговості їх державної реєстрації. Далі, право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки згідно якого іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодеражателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання (ст.ст. 37,38 ЗУ «Про іпотеку»). У п. 4.5 іпотечного договору від 06.08.2007 таке застереження відображено (а.с.24-27). Статтею 33 ЗУ «Про іпотеку» встановлений вичерпний перелік підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки для задоволення вимог іпотеко держателя, а саме, на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Правилами ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майно з під арешту. Далі, також встановлено, що 10.08.2007 між АКБ СР «Укрсоцбанк» та [PERSON] в забезпечення виконання зобовязань за договором кредиту від 10.08.2007, укладений іпотечний договір № 839/4/27/38/7-575, згідно умов якого [PERSON] в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк» передано нерухоме майно, а саме, квартира [ADDRESS], яка реалізована в примусовому порядку органами виконавчої служби. Доводи державного виконавця, викладені у запереченнях, не спростовують висновків суду. Таким чином, суд надійшов до висновку, що вимоги позову підлягають задоволенню і у суду є підстави для звільнення майна із-під арешту.

Outcome: approved