Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, яким просить розірвати договір підряду від 17.05.2017, укладений між ФОП [PERSON] та [PERSON] ; стягнути з відповідача на свою користь матеріальний збиток у розмірі 7257грн. та моральну шкоду в розмірі 2750грн. Вимоги позову мотивує тим, що позивач 17.05.2017 уклала договір з ФОП [PERSON] про надання послуг з проведення робіт з утеплення фасаду квартири позивача на суму 17030грн. За умовами договору відповідач як підрядник зобов`язався виконати за завданням замовника роботи з ремонту об`єкта,який знаходиться по [ADDRESS] та утеплення фасаду стіни у встановлений строк. Позивач внесла аванс у розмірі 7000грн., при цьому, відповідач зажадав ще суму 5500грн., яка також сплачена позивачем. Однак, підрядник до виконання умов договору не приступив, роботи у встановлений термін не виконав. Підряднику за попередньою усною домовленістю продовжений термін для виконання умов договору, але останній так і не приступив до виконання робіт, будь-яких пояснень не надав, акт прийому-передачі виконаних робіт не складався. Позивач в подальшому відмовився від виконання робіт з поверненням 5500грн., але підрядник більш не з`явився. Позивачем направлено на адресу відповідача вимогу про відшкодування завданих збитків в сумі 6000грн., що останнім проігноровано. Крім того зазначає, що неправомірні дії відповідача призвели до сильних емоційних переживань, в той період часу помер чоловік, позивачем витрачено соціальні зв`язки та фінансові витрати для вирішення питань щодо розпочатих робіт тощо, а тому діями відповідача вчинено і моральну шкоду, яку позивач оцінює в 2750грн. Ухвалою судді визначено вказану справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи, у відповідності до вимог ст. 274 ЦПК України. Відповідачу направлено копію позовної заяви з додатками до неї разом із ухвалою про відкриття провадження по справі та встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. З боку відповідача до суду у встановлений законом строк відзив відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України і всі докази, що підтверджують заперечення проти позову, не надіслано, зустрічний позов не пред`явлено. Відповідно до правил ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд вивчивши доводи позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає, позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи із такого. Відповідно до правил ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, встановлено, що 17.05.2017 між [PERSON] , як замовником та ФОП [PERSON] як підрядником, укладений договір підряду на проведення ремонтно-будівельних робіт. Пунктом 1.1 визначено, що підрядник зобов`язується виконати за завданням замовника роботи по ремонту об`єкту, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а замовник зобов`язується прийняти та сплатити виконані роботи. Пунктом 2.1 визначено, що підрядник зобов`язується почати виконання робіт 18.05.2017 та завершити виконання робіт 05.06.2017. Пунктами 3.2, 3.3 визначено, що вартість робіт визначається на підставі прейскуранту цін і складає 17030грн. Замовник протягом 1 дня х дня підписання договору повинен сплатити підряднику аванс в розмірі 7000грн. Згідно накладної від 31.05.2017 позивачем сплачено 5500грн. Такі обставини вбачаються із копій договору підряду від 17.05.2017, накладної від 31.05.2017 (а.с.5-9). Між тим, підрядник до виконання умов договору не приступив, взяті на себе зобов`язання не виконав у встановлений договором термін. Відповідно до п.2 ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів», якщо при виконанні робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору,споживач має право призначити виконавцю відповідний термін для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги в певний термін - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків тертій особі за рахунок виконавця. Між тим, і після продовження терміну для виконання умов договору, підрядник роботи не виконав, так прийому-передачі виконаних робіт не складений, а тому позивач в подальшому відмовився від виконання робіт, вимагав розірвання договору та повернення сплачених коштів. 10.06.2019 позивачем на адресу відповідача направлена вимога про відшкодування завданих збитків, що останнім проігноровано, кошти не повернуто (а.с.10-12). Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо)або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання0, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до положень ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (висновок про застосування норм права, викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 910/12382/17). Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19). За змістом ст.ст. 509, 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18) та від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18). Отже, правовідношення, в якому у зв`язку із фактичним закінченням строку виконання робіт у відповідача (виникло зобов`язання повернути позивачу суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) відповідно до ч.2 ст.693 ЦК України, є грошовим зобов`язанням, а тому відповідно на нього можуть нараховуватися інфляційні втрати та 3 % річних на підставі частини другої ст. 625 цього Кодексу. В силу положень ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. З урахуванням викладеного позовні вимоги про стягнення 7257,36грн., з яких заборгованість за зобов`язанням - 5500грн., інфляційні нарахування -1268,24грн. та 3 проценти річних від простроченої суми - 489,12грн. за період з 17.05.2017 по 02.05.2020 підлягають задоволенню у заявленому розмірі згідно з неспростованим відповідачем розрахунком позивача. Далі, позивач просить розірвати договір від 17.05.2017. Відповідно до ст.ст. 610,611 ЦК України порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно п.4.1.5 замовник має право ініціювати внесення змін у договір, вимагати розірвання договору та відшкодування збитків при наявності суттєвих порушень підрядником умов договору. Отже, суд вважає, що є підстави для розірвання договору підряду від 17.05.2017. Далі, позивач також просить стягнути з відповідача й моральну шкоду яку оцінює в сумі 2750грн. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. Абзацом першим п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 з подальшими змінами та доповненнями, визначеного, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Частина друга ст. 23 ЦК України визначає, що моральна шкода полягає у фізичному болю, стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самою, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у принижені честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає від характеру та обсягу страждань ( фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивача, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин (п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України « про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди від 31.03.1995 № 4). Відповідно до положень ч. 1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду, яку оцінює в розмірі 2750грн., посилаючись на неправомірні дії відповідача, які призвели до сильних емоційних переживань, що в той період часу раптово помер чоловік, тому позивачем витрачено соціальні зв`язки та фінансові витрати для вирішення питань щодо розпочатих робіт тощо, при цьому, жодним доказом такі доводи та вимоги не підтверджено, а тому суд відмовляє у задоволені вимог позову щодо стягнення з відповідача моральної шкоди. Надання з боку позивача копії свідоцтва про смерть [PERSON] не є доказом у підтвердження спричинення моральної шкоди з боку відповідача, а тому в цієї частині позовних вимог необхідно відмовити. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, надані докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково. Відповідно до правил ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позивних вимог.

Outcome: partial