Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення грошової суми, посилаючись на наступні обставини. Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23.01.2015 р. по справі № 310/6531/14-ц було вирішено стягнути з [PERSON] на користь Релігійної громади Української православної церкви при храмі на ім'я [PERSON] безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 22 000,00 грн. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 22 квітня 2015 року у справі № 22-ц/778/2384/15 рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23.01.2015 р. залишено без змін. Під час розгляду справи № 310/6531/14-ц Бердянським міськрайонним судом Запорізької області було встановлено, що з рахунку Релігійної громади Української православної церкви при храмі на ім'я [PERSON] 14 грудня 2012 року проведено перерахування коштів в сумі 22 000,00 грн. на рахунок [PERSON]. Суд зробив висновок про те, що перерахування відбулось без відповідної правової підстави Зазначене рішення набрало чинності, отже обставини, встановлені у ньому не підлягають доказуванню на підставі ч. 3 ст. 61 ЦПК України. На момент подання даної позовної заяви відповідач грошові кошти у розмірі 22 000,00 грн. не повернув, продовжує ними користуватися. Отже, у зв'язку із безпідставним перерахуванням відповідачем на свою картку грошових коштів, у розмірі 22 000,00 грн. у відповідача виникло зобов'язання перед позивачем по поверненню 22 000,00 грн., а перебіг строку почався з 15.12.2012 р. - на наступний день після перерахування коштів на картку. У зв'язку із тим, що рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23.01.2015 р. по справі № 310/6531/14-ц з відповідача суму основного боргу стягнуто, позов подається про стягнення з відповідача інфляційних втрат, 3% річних та проценти за користування чужими грошовими коштами. У зв»язку з чим позивач прохав стягнути з відповідача суму інфляційних витрат у розмірі 13\~664, 13 грн; 3 (три) відсотки річних у розмірі 1900, 45 грн та проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 8\~644, 51 грн Розрахунок по вказаній заборгованості зроблені позивачем та надані до суду. В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги, викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Суд, заслухав сторони, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов підлягаючим частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23.01.2015 року, яке набуло законної сили 22.04.2015 року з [PERSON] на користь Релігійної громади української Православної Церкви при храмі на ім.»я [PERSON] Троїці було стягнуто безпідставно набуті кошти у розмірі 22000 гривень 00 копійок. Встановлено, що на теперішній час кошти відповідачем позивачу не повернуті. В даному випадку між сторонами виникли правовідносини з приводу виконання судового рішення, врегульовані Законом України « Про виконавче провадження», до них не можути застосовуватися норми, що передбачають цивільно-правову відповідальність за невиконання грошового зобов»язання ( ст. 625 ЦК України). Відповідно до правової позиції ВСУ, яка висловлена під час розгляду справи у справі № 6-3019 цс 15 від 13.01.2016 року, згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов»язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу входить до складу грошового зобов»язання і виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів. При наявності у справі судового рішення, яким вже було встановлено розмір завданої шкоди та відповідно стягнуто її, такий розмір шкоди відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України має преюдиційне значення для суду при вирішення справи і суд не вправі змінювати його, в тому числі і шляхом застосування положень ст.625 ЦК України. Тому суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми інфляційних витрат та 3% річних за користування чужими грошима незаконними і необґрунтованими. Частиною 2 ст. 1212 ЦК України визначено, що у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу). Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 8 ЦК України визначено, що якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). Оскільки розмір процентів за користування безпідставно отриманими коштами не встановлено, нарахування процентів за користування чужими грошовими коштами здійснюється із застосуванням аналогії закону на підставі приписів ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, яка регулює подібні відносини та встановлює, що у разі не встановлення договором розміру процентів, як в даному випадку, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Відповідно до рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23.01.2015 року встановлено, що саме 14 грудня 2012 року відповідач [PERSON] перерахував з розрахункового рахунку Релігійної громади в АТ « Таскомбанк» на свою особисту картку грошові кошти у розмірі 22\~000 гривень. Тобто, саме з 15.12.2012 року у позивача виникло право ставити питання про стягнення з відповідача на його користь процентів за користування ним чужими коштами, але ці вимоги підлягають частковому задоволенню, тільки по день винесення судового рішення, тобто по 23.01.2015 року, оскільки після винесення судового рішення між сторонами виникли правовідносини з приводу виконання судового рішення. Тому позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування чужими грошима підлягають частковому задоволенню у розмірі 4063,61 гривні за період з 15.12.2012 року по 23.01.2015 року. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам. На підставі\~ ст.ст.\~525,536, 636, 1212, 1214 ЦК України і\~

Outcome: partial