Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 22.12.2017 року до Новоукраїнського ТВБВ №10010/098 звернулась відповідач [PERSON] з проханням надати кредит по рахунку, операції за яким здійснюються з використанням платіжної картки у розмірі 13500.00 грн. Заяву було задоволено та 22.12.2017 року та між [PERSON] і ПАТ «Державний ощадний банку України» від імені якого діє філія - Кіровоградське обласне управління було укладено заяву про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використянням електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER], банк відкрив [PERSON] кредитну лінію з лімітом кредиту в сумі 13500.00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 38.00% річних. В період з 26.12.2017 року по 13.02.2018 року відповідач використала кредитний ліміт в сумі 12837.50 грн. Відповідач порушила умови договору та не в повному обсязі здійснювала часткове повернення кредиту, так як не здійснювала необхідного мінімального платежу, а з 23.03.2018 року платежів по кредиту не здійснювала, тому станом на 06.09.2018 року виникла заборгованість по кредиту в розмірі 15738.04 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 18.10.2018 року було відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на 06.11.2018 року (а.с. 73). Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутністю, позов підтримує у повному обсязі, просить суд позов задовольнити. Відповідно до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, ухвала про відкриття провадження у справі разом з додатками надсилалася відповідачу за місцем її реєстрації, але станом на 06.11.2018 року до суду не повернулось поштове повідомлення, тому розгляд справи було відкладено на 27.11.2018 року, а відповідачу повторно було направлено повідомлення про розгляд справи. Станом на 27.11.2018 року до суду повернулось поштове повідомлення з якого вбачається, що відповідач [PERSON] 30.10.2018 року отримала повідомлення про розгляд справи та ухвалу про відкриття провадження з додатками. Відзив до суду не подала, з клопотанням про відкладення розгляду справи для надання додаткового часу для подачі відзиву, до суду не зверталася. Відповідно положень ч. 2 ст. 191 та ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі статтею 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У відповідності до ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом ст..ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Судом встановлено, що 22.12.2017 року відповідач [PERSON] звернулась до позивача Новоукреїнського ТВБВ №10010/098 філії Кіровоградське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банку України» з заявою на встановлення відновлювальної кредитної лінії (а.с.29). Також 22.12.2017 року між [PERSON] та ПАТ «Державний ощадний банку України» від імені якого діє філія - Кіровоградське обласне управління було укладено заяву про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використянням електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER], банк відкрив [PERSON] кредитну лінію з лімітом кредиту в сумі 13500.00 грн. (а.с.28). З копії заяви (п.6.1) чітко вбачається, що відповідач висловила згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки та особистим підписом засвідчила, що згодна на приєднання та погоджується з Умовами користування кредитом відповідно до умов договору та підтверджує укладення між нею та банком Кредитного договору. Приєдналась до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та в вікриття поточного рахунку з використання електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER], який діє в редакції на день підписання заяви (п 3.1). Підписанням даної заяви підтвердила, що ознайомлена з загальною ватрістю кредиту і реальною річною процентною ставкою та витратами по кредиту, які викладені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту у додатку до заяви (п.6.11). Відповідачу [PERSON] було надано всю інформацію про споживчий кредит, що підтверджується її підписом в паспорті споживчого кредиту (а.с. 53). Тобто, відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами користування кредитом» та Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до обслуговування фізичних осіб, датою укладення Кредитного договору є дата підписання Заяви на встановлення відновлюваної кредитної лінії (Кредиту) уповноваженим представником (працівником) Банку, датою надання Кредиту (частин Кредиту) є дата використання Клієнтом Кредиту (кредитних коштів). Кредитний договір діє до повного виконання Клієнтом всіх грошових обов'язань за Кредитним договором. Перебіг строку кредитування починається з дати -адання Банком Клієнту Кредиту / встановлення ліміту кредитування. Відповідно до п.1.5. Розділу XXII Договору перед встановленням кредиту за Картковим Кредитом Банк інформував Клієнта про умови кредитування та загальну :- -ртість Кредиту. Відповідно до п.1.15.1. Розділу XXII Договору Клієнт зобов'язується використати Кредит за цільовим призначенням і своєчасно та в повному обсязі повернути суму Кредиту, сплатити всі нараховані проценти та інші платежі, ередбачені Кредитним Договором. За користуванням Кредитом Клієнт зобов'язаний .планувати Банку проценти в порядку та розмірах, визначених в Заяві на встановлення з ілновлювальної кредитної лінії. У випадку, передбаченому в Заяві Заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії, Відповідно до п.6.3. Заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії дія кредитної лінії встановлюється строком 60 місяців, відповідно по п.6.5. Заяви про приєднання строк Кредиту (користування ним) встановлюється на відповідний період дії платіжної картки. При випуску платіжної картки на новий термін, строк дії Кредиту подовжується на строк дії платіжної картки. Згідно п.6.7. Заяви про приєднання, клієнт щомісячно здійснює часткове повернення Кредиту в розмірі мінімального платежу, розмір якого встановлений Договором та розраховується від фактично отриманої Клієнтом суми Кредиту (сплата якої не прострочена), визначеної за звітний період на дату сплати мінімального платежу, в порядку та на умовах, передбачених Договором. Згідно ч.І ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну пію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. В позові позивач зазначив, що взяті на себе зобов'язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконала, не в повному обсязі здійснювала часткове повернення кредиту, не здійснювала необхідного мінімального платежу, а з 23.03.2018 року платежів по кредиту зовсім не здійснювала, тому станом на 06.09.2018 року виникла заборгованість по кредиту в розмірі 15738.04 грн., яка складається з основного боргу тіла кредиту 9047.70 грн.; простроченого боргу 3260.55 грн.; відсотків за користування кредитом 2316.20 грн.; прострочених відсотків 397.24 грн.; пені за прострочені відсотки 432.01 грн., комісії за додаткові послуги банку 284.34 грн.; інфляційні витрати за прострочення сум заборгованості 10.18 грн. та 3% річних від прострочених сум заборгованості 43.52 грн., що підтверджується розрахунком банку (а.с. 59-67). Відповідно до п.1.24. Розділу XXII Договору за невиконання або несвоєчасне, в повному обсязі виконання Клієнтом зобов'язання перед Банком у розмірі та в строки. передбачені Договором про споживчий кредит, Банк має право нарахувати на суми прострочених платежів та стягнути пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня. Згідно ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦПК Кодексу. Відповідно до п.1.28. Розділу XXII Договору будь-яке невиконання Клієнтом в Договору породжує у Банка право достроково відкликати Кредит, а у клієнта обов'язок достроково погасити заборгованість за кредитом у повному обсязі та сплатити всі платежі, передбачені Договором. Відповідно до п.1.30. Розділу XXII Договору якщо Банк на підставі Договору вимагає повернення Кредиту, таке повернення Кредиту має бути здійснені Клієнтом протягом 30 (тридцяти) календарних днів, з дня одержання повідомлення про таку вимогу від Банку. Якщо протягом цього періоду Клієнт усуне порушення умов Договору, вимога Банку втрачає чинність. На виконання вимог Договору банком було надіслано [PERSON] вимогу про дострокове повернення кредиту №109.20-10/2/78077/1018-10 від 21.08.2018 року, яку вона отримала 05.09.2018 року, що підтверджується підписом в поштовому повідомленні (а.с. 57, 58), але вимоги банку до даного часу не виконала. За загальними положеннями ЦПК України обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Ч. 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. На час розгляду справи в суді відповідачка не подала доказів виконання нею кредитного зобов'язання. Виходячи з приписів параграфів 1, 2 глави 71 ЦК України, нарахування відсотків здійснюється виключно на поточне та/або прострочене тіло кредиту, тобто на суму кредиту фактично отриману позичальником. Зокрема, ч. 1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Відповідач в порушення умов кредитного договору та наведених норм ЦК України, свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконала та не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню згідно розрхунку позивача (а.с. 67). За умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені графіком повернення кредиту та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, за порушення графіку повернення кредиту та процентів за користування ним, договором встановлено відповідальність. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно із ч.3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 ЦК України). Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховним Судом України викладеними у постанові від 06.11.2013 року у цивільній справі № 6-116цс13 та у постанові від 03.06.2015 року у цивільній справі № 6-31цс13. Положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Суд, дійшов висновку про те, що обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії, та вважає, що встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, позивач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються відповідачу. При цьому позивач нараховував, а відповідач сплатив комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок позивача, що є незаконним. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16, яка обов'язкова для всіх судів. Щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат банку, то відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, передбачені ст. 625 ЦК, не є штрафними санкціями. Підставою застосування передбаченої цією нормою відповідальності є прострочення боржником виконання грошового зобов'язання. Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК). В даному випадку в заяві зазначено, що договір кредитування становить 60 місяців. Також, судова практика виходить з того, що приписи ст. 625 ЦК про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов'язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. («Аналіз практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві» - ВСУ). Тому суд приходить до висновку, що вимоги банку про стягнення комісії за додаткові послуги банку 284.34 грн.; інфляційні витрати за прострочення сум заборгованості 10.18 грн. та та 3% річних від прострочених сум заборгованості 43.52 грн., задоволенню не підлягають. З урахуванням встановлених обставин справи і відповідних їм правовідносин, суд вважає, що відповідач порушила вимоги ст.ст. 526, 530 ЦК України і не виконала належним чином умов кредитного договору. Таким чином, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача боргу за кредитом є частково обгрунтованими та позов підлягає частковому задоволенню, зокрема в розмрі 15021 грн. 69 коп., з яких: 9047,70 грн. - заборгованість за основним боргом по кредиту; 3260.55 грн. - заборгованість простроченого боргу; 2316.20 - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 397.24 грн. - заборгованість прострочених відсотків. Крім того, відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відшкодування судових витрат понесених позивачем пропорційно сумі задоволення позовних вимог, що складає сплачена сума судового збору в розмірі 1676.03 грн. (15021.69:15792.17х1762.00=1907.53)= 1676 грн. 03 коп. На підставі ст.ст. 253, 258, 261, 525, 526, 527, 530, 610, 611, 629, 631, 1049, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial