Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі, треті особи: Вижницька районна рада Чернівецької області, Вижницька районна державна адміністрація, посилаючись на таке. 01.07.2019р. позивач був прийнятий на посаду лікаря-стоматолога до КУ «Вижницька районна лікарня», яка 16.09.2020р. була реорганізована в КНП «Вижницька районна лікарня». Наказом відповідача від 18.03.2020р. №14зв-101 позивача було звільнено з роботи з 25.03.2020р. у зв`язку зі скороченням штату та чисельності працівників. Позивач вважає таке звільнення незаконним, оскільки, в супереч вимога ч.3 ст.43 КЗпП його не було запрошено на розгляд подання адміністрації КНП «Вижницька РЛ» первинною профспілковою організацію про розірвання трудового договору з ним, та відповідно, розгляд цього подання відбувся без його присутності. Крім того, в оскаржуваному наказі, зазначено дві різні дати попередження позивача про звільнення, а саме зазначено, що позивач попереджений про звільнення 22.01.2020р., та 20.01.2020р. Вказане на думку позивача не дає можливості зрозуміти, коли все ж таки позивач був повідомлений про звільнення. Крім того, позивача звільнили у зв`язку з ліквідацією Берегометської філії КНП «Вижницька РЛ», що суперечить вимогам ст.16 Закону України «Про основи охорони здоров`я», де вказано, що ліквідація існуючих медичних установ забороняється. Та, крім цього, як зазначає позивач, при вивільненні його було порушено п.5 ст.20 Закону України «Про зайнятість населення», та на його думку, оспорюваний наказ частково суперечить законодавству щодо колективних договорів. Крім того, позивач вказує, що після його звільнення на посаду лікаря-стоматолога в КПН «Вижницька РЛ» було прийнято [PERSON] . Це суперечить п.1 ст.40 КЗпП, оскільки, позивач [PERSON] , має переважне право бути прийнятим на посаду, з якої його було звільненно. У зв`язку з викладеним просив суд скасувати оскаржуваний наказ про його звільнення та поновити його на роботі. Крім того, просив поновити йому строк на звернення до суду з позовом про оскарження наказу, зважаючи на те, що строки на оскарження наказу про звільнення продовжуються на строк дії карантину. Відповідач позов не визнав. Надав суду відзив на позов, в якому вказав, що вимоги позивача є необгрунтованими, та зазначає, що вказані обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, не свідчать про порушення законодавства про працю. Так, на думку відповідача, чине законодавство не вимагає згоду первинного профспілкового комітету на те, щоб попередити особу про подальше звільнення, але статтею 43 КЗпП передбачено отримання згоди первинної профспілкової організації на безпосереднє звільнення. Крім того, відповідач зазначає, що дійсно, мали місце описки в наказах, разом з тим, на думку відповідача, звільнення [PERSON] відбулось у відповідності до чинного законодавства. Крім того, вказував, що [PERSON] було прийнято на посаду лікаря-стоматолога, яка стала вакантною 16.04.2020р. після звільнення лікаря-стоматолога [PERSON] . Інші посилання позивача відповідач вважав взагалі нелогічними та безпідставними. Треті особи - Вижницька районна державна адміністрація та Вижницька районна рада Чернівецької області надали суду надали суду пояснення, в яких вказали, що КНП Вижницька РВ самостійно здійснює свою господарську діяльність. Разом з тим, треті особи вважають, що оспорюваний наказ відповідача - є законним, та просять суд відмовити у задоволенні позову. Провадження у справі було відкрито 25.08.2020р. та, зважаючи на складність справи, було призначено підготовче судове засідання на 29.09.2020р. 28.09.2020р. до суду надійшло клопотання представника відповідача Кириляка Ю.І. про відкладення підготовчого судового засідання з огляду на те, що, всупереч ч.3 ст.43 КЗпП, рішення первинної профспілкової організації про надання згоди на звільнення [PERSON] було прийняте у відсутності самого [PERSON] . За таких обставин керівник відповідача - КНП Вижницька РЛ - направив профкому повторне подання про дачу згоди не звільнення [PERSON] . Засідання профкому було призначено на 28.09.2020. Станом на момент подання клопотання до суду представник відповідача не отримав протокол профкому за результатами розгляду подання. Разом з тим представник відповідача вважав, що протокол засідання профкому є доказом у справі, у зв`язку з чим просив суд відкласти підготовче засідання. 16.10.2020р. до суду надійшло клопотання представника відповідача про продовження процесуального строку, в якому представник просив продовжити строк для подачі доказів, посилаючись на таке. У зв`язку з тим, що рішення профкому про дачу згоди на звільнення [PERSON] було прийняте без його присутності, та керівник відповідача направив повторне подання до профкому для дачі згоди на звільнення [PERSON] . Засідання профкому по розгляду повторного подання про надання згоди на звільнення було призначено на 23.09.2020р., та повторно на 28.09.2020р., і втретє - на 05.10.2020р. В заяві зазначено, що [PERSON] «з метою створення видимості порушень його прав на засідання профкому не з`являвся». Тому засідання відкладалось. 05.10.2020р. профком дав згоду на звільнення [PERSON] . Крім того, в клопотанні про долучення доказів, яке додано до вказаної заяви, представник відповідача вказує, що [PERSON] , будучи повідомленим по телефону про дату час та місце проведення засідання профкому - в засідання на 23.09.2020р. не з`явився, та «ухиляється» від отримання повідомлення про проведення засідання. Повторно засідання профкому було призначено на 28.09.2020р., та повідомлено [PERSON] рекомендованим листом. Але [PERSON] знову не з`явився. Внаслідок чого засідання профкому було відкладено втретє на 05.10.2020р. Про дату час і місце проведення засідання 05.10.2020р., як вказує представник відповідача, [PERSON] повідомив член профкому [PERSON] за допомогою програми «Viber», про що свідчить скріншот. Крім того, про дату час та місце проведення засідання профкому щодо подання керівника КНП Вижницька РВ повідомлявся його адвокат Стратій М.В. [PERSON] 05.10.2020р. знову не з`явився, внаслідок чого засідання профкому було проведено без його участі та надано згоду профкому на звільнення [PERSON] . Крім того, представник відповідача вказував, що [PERSON] не писав заяву про прийняття його до профспілки, тому він не є членом профспілки, і отримання згоди профспілки на його звільнення - не потрібно. Тому, за відсутності згоди профкому на звільнення [PERSON] - його звільнення було проведено у відповідності до вимог Закону. На вказані заяву та клопотання представник [PERSON] - адвокат Стратій М.В. надав відзив, в якому вказав, що [PERSON] не був повідомлений про час та місце засідання профкому щодо розгляду подання про його звільнення. Сам Стратій М.В. , як представник [PERSON] , також не був повідомлений про це. Вказує, що будь-яких доказів повідомлення цього відповідач не надав. Ухвалою від 30.10.2020р. було закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 18.11.2020р. Представник позивача адвокат Стратій М.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позові та письмових поясненнях, наданих до позову, просив позов задовольнити. Вказував, що [PERSON] та сам Стратій М.В. не отримали повідомлення про розгляд профкомом подання адміністрації КНП «Вижницька РЛ» про надання згоди на розірвання трудового договору з [PERSON] . Представник відповідача адвокат Кириляк Ю.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позов, та в заявах. Відмовився від допиту в якості свідка голови профкому КНП Вижницька РЛ [PERSON] . Крім того, надав суду копію статуту профспілки працівників охорони здоров`я на підтвердження тієї обставини, що особа може стати членом профспілки на підставі заяви. Треті особи в судове засідання свої представників не направили, хоча про час та місце розгляду справи належним чином були повідомлені. Вижницька районна рада надала суду заяву про розгляд справи у відсутності свого представника, просила відмовити у задоволенні позову. Суд, заслухавши думку представника позивача та представника відповідача, знаходить можливим провести розгляд справи у відсутності представників третіх осіб. Проаналізувавши обставини справи та відповідні їм правовідносини, врахувавши пояснення представників сторін, надавши оцінку доказам, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Так п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. У постанові Верховного Суду України від 23.03.2016 року по справі №6-2748цс15 викладено правовий висновок про те, що під час звільнення працівника на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку зі змінами в організації праці, у тому числі скорочення штату працівників, необхідно дотримуватись гарантій, передбачених ст.49-2 КЗпП України. Статтею 49-2 КЗпП України передбачено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Пунктом 10 ч.1 ст.247 КЗпП України та п.10 ст.38 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» визначено, що виборний орган первинної профспілкової організації на підприємстві, в установі, організації надає згоду або відмовляє в наданні згоди на розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з працівником, який є членом професійної спілки, що діє на підприємстві, в установі та організації, у випадках, передбачених законом. У статті 43 КЗпП України та статті 39 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» визначено, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених п.1 ст.40 КЗпП України, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. Якщо працівник або його представник не з`явився на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах строку, визначеного частиною другою цієї статті. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності. Таким чином, звільнення за скороченням штату може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник або без такої згоди, якщо власник не отримав листа про мотивоване непогодження з таким звільненням. Судом встановлено, що [PERSON] 01.07.2020р. прийнятий на посаду лікаря-стоматолога до КУ «Вижницька центральна районна лікарня», яка в подальшому реорганізована в КНП «Вижницька районна лікарня». Вказане підтверджується записами в трудовій книжці [PERSON] (а.с.8). Наказом КНП «Вижницька районна лікарня» від 16.12.2019р. №141 «Про затвердження структури та штатного розпису КНП «Вижницька РЛ» затверджено структуру КНП «Вижницька РЛ» та затверджено штатний розпис КНП «Вижницька РЛ» з 20.03.2020р. та ліквідовано філії КНП «Вижницька РЛ» в м.Вашківці та в смт.Берегомет Вижницького району (а.с.57, 58). Вказане означає, що дійсно у КНП Вижницька РВ відбулось скорочення чисельності та штату працівників. З п.п.5.1 п.5 Наказу №8 від 17.01.2020р. КНП «Вижницька районна лікарня» «Про вивільнення працівників у зв`язку зі скороченням штату та чисельності КНП «Вижницька районна лікарня» вбачається, що інспектора з відділу кадрів [PERSON] зобов`язано попередити про вивільнення з роботи у зв`язку зі скороченням штату та чисельності працівників серед інших відділень в стоматологічному відділенні - лікаря-стоматолога [PERSON] 0,5 ставки смт.Берегомет (а.с. 22-25). Підпунктами 5.2 - 5.6. вказаного наказу зобов`язано ознайомити всіх працівників, яких вивільнюється - з даним наказом, та запропонувати їм (за їх згодою) переведення на інші вакантні посади (у випадку наявності). Аналогічна інформація вказана в наказі №24 від 18.02.2020р. КНП «Вижницька РЛ» «Про внесення змін та доповнень до наказу №8 від 17.01.2020р.» (а.с.27-30) Будь-яких відміток у вказаному наказі, додатків чи інших документів про те, що [PERSON] повідомлений про майбутнє вивільнення, так само інформації про те, що [PERSON] було запропоновано бути переведеним на іншу посаду, чи інформації про відсутність вакантних посад в КНП «Вижницька РЛ» - немає. 25.03.2020р. [PERSON] був звільнений з займаної посади у зв`язку зі скороченням штату та чисельності працівників відповідно до п.1 ст.40 КЗпП на підставі наказу №14 від 18.03.2020р. Вказане підтверджується записами в трудовій книжці [PERSON] . З Наказу КНП «Вижницька районна лікарня» №14зв-101 від 18.03.2020р. «Про звільнення лікаря-стоматолога [PERSON] » (а.с.9). вбачається, що [PERSON] звільнено з займаної посади з 25.03.2020р. на підставі ч.1 ст.41 КЗпП у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників. В наказі зазначено, що підставою для звільнення [PERSON] є: - Наказ №8 від 17.01.2020р. - Попередження про звільнення 20.01.2020р. - Згода профкому (протокол №9 від 12.03.2020р.). Також, у даному наказі є відмітка, що «працівник з наказом ознайомлений18 березня 2020р.» З протоколу №10 від 16.03.2020р. засідання ОПК КНП Вижницька РЛ (а.с.111) вбачається, що профком дав згоду на розірвання трудового договору з [PERSON] у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників. При цьому у протоколі відсутня інформація про те, чи був запрошений [PERSON] на засідання профкому. Крім того номер вказаного протоколу та дата його прийняття - протокол №10 від 16.03.2020р. - не співпадають з аналогічними даними, вказаними у наказі від 18.03.2020р. №14зв-101 Про звільнення [PERSON] , де зазначено, що згода профкому дана у протоколі №9 від 12.03.2020р. Отже, зважаючи на відсутність доказів щодо того, що [PERSON] був повідомлений про час та місце проведення засідання профкому щодо надання згоди на його звільнення, та зважаючи на ту обставину, що представник відповідача Вижницької РЛ визнав обставину, що згода профкому була надана без повідомлення [PERSON] , суд знаходить, що рішення профкому, щодо надання згоди на звільнення [PERSON] від 16.03.2020р. - не має юридичного значення. Як зазначено вище, представник відповідача заявляв клопотання про продовження строку на подання доказів, оскільки розгляд подання адміністрації КНП Вижницька РЛ про звільнення [PERSON] було проведено без повідомлення [PERSON] , та у зв`язку з викладеним адміністрація КНП Вижницька РЛ подала повторне подання про надання згоди на звільнення [PERSON] на підставі ч.1 ст.40 КЗпП. (Зважаючи на ту обставину, що відповідач самостійно ініціював повторну процедуру отримання згоди профспілки на звільнення [PERSON] , тому суд НЕ зупиняв провадження у справі, та не направляв запит до профспілки КНП Вижницька РЛ на згоду на звільнення [PERSON] , як визначено ч.9 ст.43 КЗпП то рекомендовано п.15 Постанови ВСУ №9 від 06.11.1992 року. На думку суду саме такі дії суду свідчать про об`єктивність та неупередженість суду у вирішенні спору у даній справі). Так, на підтвердження вирішення вказаного подання відповідачем було надано протоколи №27 від 23.09.2020р. (а.с.113, 114) та №28 від 28.09.2020р. (а.с.117,118) ОПК КНП «Вижницька РЛ», в яких зазначено, що розгляд подання адміністрації КНП Вижницька РЛ про надання згоди на звільнення [PERSON] відкладалось у зв`язку з тим, що [PERSON] не був повідомленим про час та місце розгляду подання, та було вирішено відкласти розгляд подання до 05.10.2020р. З протоколу від 05.10.2020р. №30 засідання ОПК КНП «Вижницька РЛ» (а.с.123,124) вбачається, що профком дав згоду на звільнення [PERSON] у його відсутності. В резолютивній частині вказаного протоколу зазначено, що « [PERSON] був тричі належним чином повідомлений, але відмовлявся з`явитись, тому профком здійснює розгляд подання без його участі.» Як доказ повідомлення [PERSON] про час та місце розгляду подання про його звільнення відповідачем до матеріалів справи додано письмове повідомлення [PERSON] від 24.09.2020р. (а.с.115), та повторне повідомлення від 28.09.2020р. (а.с.119) Повідомлення від 28.09.2020р. адвокату Миколі Стратію (а.с.120) про те, щоб адвокат повідомив свого клієнта [PERSON] , що розгляд подання щодо звільнення [PERSON] відбудеться 05.10.2020р. Аналізуючи вказані повідомлення, суд дійшов висновку, що вони не підтверджують ту обставину, що [PERSON] був повідомленим належним чином про час та місце розгляду подання про його звільнення, виходячи з такого. На вказаних повідомленнях відсутні будь-які відмітки про те, що [PERSON] чи його адвокат Стратій М.В. дійсно ознайомився зі вказаними повідомленнями, відсутні докази надіслання цих повідомлень на адресу [PERSON] . Також, відповідачем додано рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, адресоване на ім`я [PERSON] від 24.09.2020р. (а.с.116) На вказаному повідомленні про вручення, також, відсутні будь-які відмітки про його вручення [PERSON] . Крім того, відповідачем додано скріншоти відправлень особі « Николай Стратий » (а.с.121) та особі « [PERSON] » (а.с.122) з повідомленнями про розгляд подання щодо звільнення [PERSON] . Будь-яких доказів того, що вказані скріншоти є скріншотами відправлень через програму відправлень повідомлень «VIBER» чи інших програм саме позивачу [PERSON] чи його адвокату Стратію М.В., так само, як і доказів того, що ці відправлення були отримані [PERSON] чи його адвокатом Стратієм М.В. та що вони були прочитані вказаними особами - до матеріалів справи не додано. Надаючи оцінку вказаним доказам, та зважаючи на ту обставину, що Стратій М.В. заперечив отримання ним повідомлень, суд дійшов висновку, що [PERSON] та його адвокат Стратій М.В. не були повідомлені жодного разу про розгляду повторного подання щодо звільнення [PERSON] . Отже, вказане, на думку суду, означає, що розгляд повторного подання адміністрації КНП «Вижницька РЛ» про звільнення [PERSON] було здійснено профкомом 05.10.2020р. без належного повідомлення [PERSON] , тобто всупереч вимогам ч.3 ст.43 КЗпП, яким визначено, що «подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. Якщо працівник або його представник не з`явився на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах строку, визначеного частиною другою цієї статті. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності.» За таких обставин [PERSON] був позбавлений права дати особисті пояснення на зборах профкому. Тому суд визнає, що звільнення [PERSON] було здійснено з порушенням вимог закону, тому воно є незаконним. Оцінюючи позицію відповідача щодо того, що для звільнення [PERSON] не було необхідності виконувати вимоги ч.3 ст.43 КЗпП та отримувати згоду профспілки на розірвання з [PERSON] трудового договору, оскільки [PERSON] не був членом профспілки КНП «Вижницька РЛ», тому що не писав заяву про його прийняття до профспілки, суд дійшов висновку, що це твердження відповідача є безпідставним та демагогічним, виходячи з такого. Як на доказ того, що [PERSON] не був членом профспілки відповідачем додано до матеріалів справи лист №17 від 15.10.2020р. Об`єднаного профспілкового комітету працівників охорони здоров`я (а.с.125), де зазначено, що «лікар-стоматолог [PERSON] заяву про прийняття його до профспілки не подавав, та його було прийнято у профспілку «автоматично» після прийняття на роботу. З нього здійснювались членські відрахування у профком. Заперечень з його боку не було.» Вказаний лист, на думку суду, беззаперечно підтверджує ту обставину, що [PERSON] беззаперечно був членом профспілки, оскільки безпосередньо про це зазначається в листі та, крім цього, з [PERSON] на користь профкому стягувались кошти. Профком не має права стягувати кошти з особи, яка не є членом профспілки. Сама по собі процедура зарахування [PERSON] в члени профспілки не оскаржується сторонами в межах даної справи, внаслідок чого суд не може вийти за межі позовних вимог та оцінювати правомірність зарахування [PERSON] в члени профспілки. Зважаючи на те, що [PERSON] був членом профспілки, тому на нього поширюються гарантії, передбачені ч.3 ст.43 КЗпП щодо отримання згоди профспілки на його звільненні. Отже, підсумовуючи викладене, суд вважає доведеним, що [PERSON] , працюючи на посаді лікаря-стоматолога КНП Вижницька РЛ, був членом профспілки працівників охорони здоров`я. Тому на його звільнення необхідно було отримати згоду профспілки в порядку, передбаченому ч.3 ст.43 КЗпП, а саме його необхідно було повідомити про час та місце розгляду подання про його звільнення. І тільки у випадку, якби він був належним чином повідомлений про час та місце розгляду такого подання - можна було б здійснювати розгляд подання без його участі. Разом з тим, розгляд подання профкомом про надання згоди на звільнення [PERSON] - без участі самого [PERSON] , при відсутності беззаперечних доказів повідомлення [PERSON] про час та місце розгляду подання- свідчить про порушення вимог ч.3 ст.43 КЗпП. Вирішуючи клопотання позивача щодо про поновлення строку для подачі позовної заяви, суд вважає, у задоволенні клопотання слід відмовити, виходячи з такого. Відповідно до ч.1 ст.233 КЗпП «працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.» Позивач стверджує, що йому трудова книжка була вручена 25.03.2020р. Разом з тим позивач звернувся до суду 21.08.2020р. Відповідно до глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.» Постановами КМУ №211 від 11.03.2020р., №392 від 20.05.2020р. та №641 від 22.07.2020р. встановлено на території України карантин з 12.03.2020р., та його продовжено до 31 грудня 2020р. Зважаючи на те, що безпосереднім днем звільнення [PERSON] було 25.03.2020р., тобто під час дії карантину, та він звернувся до суду 21.08.2020р., тобто також в період дії карантину, тому його місячний строк на звернення до суду, визначений ст.233 КЗпП безпосередньо продовжений законом. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що [PERSON] не пропустив строк на звернення до суду з позовом у справі про звільнення. Суд вважає посилання позивача на незаконність його звільнення у зв`язку з порушенням заборони на ліквідацію існуючих медичних установ, що визначена в ст.16 Закону України «Про основи охорони здоров`я України», та також посилання на порушення Закону України «Про зайнятість населення» та на «часткове порушення законодавства щодо колективних договорів» - безпідставним. Позивач оскаржував накази відповідача щодо ліквідації Берегометської філії КНП Вижницька ЦРЛ, та рішенням Вижницького районного суду від 05.06.2020р., яке набуло законної сили на підставі постанови від 03.09.2020р. Чернівецького апеляційного суду - йому було відмовлено в задоволенні позову. Також, позивач посилаючись на порушення Закону України «Про зайнятість населення» та «часткове порушення законодавства щодо колективних договорів», - жодним чином не обгрунтував в чому, на його думку, полягають такі порушення. Копія Статуту профспілки працівників охорони здоров`я України (а.с.154-162) - не спростовує тієї обставини, що [PERSON] був членом профспілки КНП Вижницька РЛ. Інші докази по справі не спростовують зазначених висновків суду. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приймає до уваги, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», оскільки він звернувся з позовом про поновлення на роботі. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зважаючи на ту обставину, що позов задоволено на користь позивача, якого звільнено від сплати судового збору, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 840, 80 грн.

Outcome: approved