Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів в якому просить стягнути з [PERSON] товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» страхове відшкодування у розмірі 19336,20 гривень, а також стягнути з [PERSON] товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» та [PERSON] спричинену моральну шкоду у розмірі 10000 гривень, посилаючись на те, що він, як уповноважена особа, володіє автомобілем [NUMBER]. 27.02.2014 року близько 16 години 50 хвилин в м.Лозова Харківської області на перехресті вул.Орджонікідзе, [PERSON], [INFO], керуючи автомобілем марки ВАЗ 21099, державний номерний знак [NUMBER], не вибрав безпечної швидкості руху та допустив наїзд на стоячий автомобіль марки Toyota Corolla, державний номерний знак [NUMBER], тим самим скоїв ДТП. Відповідно до калькуляції по ремонту автомобіля до договору заказ-наряду №175 від 28.02.2014 року з ФЛП [PERSON], вартість відновлювального ремонту складає 19336,20 гривень. Згідно Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цивільна відповідальність власника автомобіля марки ВАЗ 21099, державний номерний знак [NUMBER] на момент ДТП була застрахована відповідно до полісу №АС/5467528 від 05.10.2013 року. Він своєчасно звернувся до страховика та надав йому усі необхідні документи, але останній виплати страхового відшкодування до теперішнього часу так і не здійснив. Також не надано і мотивованої відмови. Він звернувся з заявою до Моторного (транспортного) страхового бюро Україна у якій просив забезпечити виконання зобов'язань відповідно до «Полісу» та виплатити йому страхове відшкодування. У своїй відповіді від 31.05.2016 року вих. №14986 за підписом виконуючого обов'язки начальника департаменту [PERSON] йому було повідомлено, що на теперішній час МТСБУ не володіє інформацією щодо ліквідації СТзДВ «Гарантія» чи визнання даної страхової компанії банкрутом. У зв'язку з ДТП та пошкодженням автомобіля, а також марними та тривалими спробами вирішити питання з відповідачами щодо виплати коштів на його відновлення, він пережив значний психологічний стрес. У цей час його почав турбувати постійний головний біль. Відповідачі фактично примусили його, покинувши все, перейматися виключно проблемами, які були створені завдяки їх діям. Своїми безпідставними відмовами у виплаті страхового відшкодування посадовими особами СТзДВ «Гарантія» принижено його людську гідність. Він втратив нормальний сон та став нервовим. Все це у свою чергу позбавило його можливості вести нормальне життя, негативно позначилося на його психологічному стані та викликало постійне відчуття тривоги. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, але надав суду заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає, в разі неявки в судове засідання відповідача, просить винести заочне рішення на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи. Представник відповідача [PERSON] товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Згідно до положення ч.2 ст.77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ст.169 ч.4 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 27.02.2014 року близько 16 години 50 хвилин в м.Лозова Харківської області на перехресті вул.Орджонікідзе, [PERSON], [INFO] , керуючи автомобілем марки ВАЗ 21099, державний номерний знак [NUMBER], не вибрав безпечної швидкості руху та допустив наїзд на стоячий автомобіль марки Toyota Corolla, державний номерний знак [NUMBER]. Постановою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07.03.2014 року встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача [PERSON] Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі зазнали механічні пошкодження (а.с.51). Відповідно до ст.61 ч.4 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно п.22.1 ст.22 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Відповідно до ст.29 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно п.А ч.ч.41.1,41.2 ст.41 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: у разі недостатності коштів та майна страховика - повного члена МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Згідно калькуляції по ремонту автомобіля до договору заказ-наряда №175 від28.02.2014 року вартість матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, власнику автомобіля Toyota Corolla, державний номерний знак [NUMBER], складає 19336,20 грн. (а.с.49-50). Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ВАЗ 21099, державний номерний знак [NUMBER] , застрахована СТзДВ «Гарантія», про що свідчить Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/5467528 від 05.10.2013 року (а.с.5). 14.11.2014 року позивач [PERSON] звернувся до СТзДВ «Гарантія» з заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.9-10). 19.04.2016 року позивач [PERSON] звернувся до Генерального директора Моторного (транспортного) страхового бюро України з заявою про зобов'язання відповідно до «Полісу» та виплати страхового відшкодування (а.с.11-12) Як вбачається з листа в.о.начальника департаменту внутрішнього страхування Моторного (транспортного) страхового бюро України, на даний час МТСБУ не може застосувати до зазначеного страховика заходів впливу, оскільки членство СТзДВ «Гарантія» в МТСБУ було припинено. На теперішній час МТСБУ не володіє інформацією щодо ліквідації СТзДВ «Гарантія» чи визнання даної страхової компанії банкрутом (а.с.14). Статтею 7 Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що оцінка майна проводиться у випадках, встановлених законодавством України, міжнародними угодами, на підставі договору, а також на вимогу однієї з сторін угоди та за згодою сторін. Проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках: визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Проведення незалежної оцінки майна є обов'язковим у випадках застави державного та комунального майна, відчуження державного та комунального майна способами, що не передбачають конкуренцію покупців у процесі продажу, або у разі продажу одному покупцю, визначення збитків або розміру відшкодування, під час вирішення спорів та в інших випадках, визначених законодавством або за згодою сторін. Відповідач у добровільному порядку сплату страхового відшкодування в розмірі 19336,20 грн. не здійснив. Згідно ст.1191 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Враховуючи те, що вина відповідача [PERSON] у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди доведена, цивільна відповідальність власника автомобіля марки ВАЗ 21099, державний номерний знак [NUMBER] на момент ДТП була застрахована, наявність заподіяних матеріальних збитків, завданих автомобілю [NUMBER] документально підтверджена, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] товариство з додатковою відповідальністю «Гарантія» на користь [PERSON] суму страхового відшкодування в розмірі 19336,20 грн. Відповідно до ст.1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. 2. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Що стосується вимог позивача про стягнення моральної шкоди у розмірі 10000 грн., то судом не встановлені підстави її стягнення, оскільки доказів на її спричинення позивачем до суду не надано та матеріали справи не містять. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому судом, під час розгляду справи були створені всі необхідні умови для забезпечення здійснення позивачем наданих законом прав для всебічного та повного дослідження обставин справи, у порядку ч.4 ст.10 ЦПК України було розяснено права та обовязки, положення щодо змагальності процесу та необхідності надання доказів на підтвердження своїх доводів, позивач попереджався про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і відповідне право на забезпечення доказів. Зазначеними правами позивач особисто або через свого представника, не скористався. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, які встановлені ст.ст.10,11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог або заперечень, саме сторона визначає коло доказів, які вона надає суду. Судові витрати суд розподіляє відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial