Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія», в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму страхового відшкодування у розмірі 25291,56 грн., пеню у розмірі 417,31 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 1500 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 252,92 грн. 27.11.2014 року представник позивача [PERSON] уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача на користь позивача суму страхового відшкодування у розмірі 25291,56 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 1500 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 252,92 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 20.12.2013 року о 15:45 годині [PERSON] керував автомобілем Лексус номерний знак [NUMBER] по вул.Ахсарова в м.Харкові, не урахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечну швидкість та безпечну дистанцію, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем Мітсубісі Аутлендер державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], в результаті чого її автомобіль був пошкоджений на загальну суму 25291,56 грн. відповідно до експертного дослідження. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» у судове засідання не з'явився, причини своєї неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи сповіщений своєчасно та належним чином. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно копії cвідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, позивач [PERSON] є власником автомобіля Мітсубісі Аутлендер державний номер [NUMBER]. 20.12.2013 року о 15:45 годині [PERSON] керував автомобілем Лексус номерний знак [NUMBER] по вул.Ахсарова в м.Харкові, не урахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечну швидкість та безпечну дистанцію, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем Мітсубісі Аутлендер державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] Викладене підтверджується постановою Дзержинського районного суду міста Харкова від 30.01.2014 року, якою [PERSON] визнаний винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та йому призначене покарання у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 340 грн. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. За таких обставин суд вважає доведеною вину [PERSON] у дорожньо - транспортній пригоді, що сталася 20.12.2013 року о 15 годині 45 хвилин, та такою, що не підлягає доказуванню. Розмір завданих збитків [PERSON] за пошкоджений транспортний засіб складає 25 291,56 грн. (згідно висновку ТОВ «АВТОПАРТНЕР-ЦЕНТР» вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу Mitsubishi outlander (державний номер [NUMBER]) в результаті пошкодження КТЗ в ДТП). Відповідно з положенням ст.ст. 3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захисту своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні й суспільні інтереси в спосіб, визначений законами України. Перелік можливих способів захисту міститься в ст. 16 ЦК України. Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Приписами норми ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності,інше речове право, договір підряду,оренди тощо) володіє транспортним засобом. Джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому іх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадяни, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Відповідно до пунктів 1.4.,1.6.,1.7 ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-ІУ (далі - Закон) особи, відповідальність яких застрахована,- це визначені в договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності особи, цивільно-правова відповідальність яких застрахована згідно з цим договором, або, залежно від умов договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, будь-які особи, що експлуатують забезпечений транспортний засіб: власники транспортних засобів - це юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди, довіреності або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах; забезпечений транспортний засіб- наземний транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, будь-який наземний транспортний засіб, який експлуатується особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, на законних підставах. Статтею 3 Закону передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності з метою забезпечення шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно ст. 6 цього ж Закону страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка стала за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів та іншим. Відповідно до ч.2 ст.27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч.2 ст.59 цього ж кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтвердженні засобами доказування,не можуть бути підтвердженні іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них,що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Таким чином, оскільки позивачем підтверджено факт настання дорожньо-транспортної пригоди,та що остання сталася з вини [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого застрахована у Страховому товаристві з додатковою відповідальністю «Гарантія», що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами (заявою про виплату страхового відшкодування, висновком про вартість матеріального збитку), суд дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача страхового відшкодування у сумі 25 291,56 грн. Стосовно вимог щодо стягнення з відповідача судових витрат, які складаються з судового збору в сумі 243,60 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 1 500,00 грн., суд зазначає наступне. Згідно ст.12 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право на правову допомогу, яка надається адвокатом або іншим фахівцями у галузі права в порядку, встановленому законом. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи належить витрати на правову допомогу (ст.79 ч.3п.2 ЦПК України). Згідно ч.1.ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. З аналізу зазначених норм вбачається, що правовою допомогою в цивільному процесі визначається допомога правового характеру адвоката або іншого фахівця у галузі права. Крім того, судові витрати, в тому числі на правову допомогу, повинні бути пов'язані тільки з розглядом конкретної цивільної справи, що розглядається судом. Під час розгляду даної справи інтереси позивача представляв адвокат [PERSON], яка діє на підставі свідоцтва на право заняття адвокатською діяльністю № 952 та договору про надання юридичних послуг № 14 від 23.12.2013р. В матеріалах справи знаходиться копія квитанції до прибуткового касового ордеру №14 від 23.12.2013р., яка підтверджує сплату витрат на правову допомогу в сумі 1500 грн. Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» визначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Аналогічне застереження міститься і у Постанові Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 509 «про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави», якою затвердженні граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ. Таким чином, з відповідача Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» підлягають стягненню на користь позивача [PERSON] сума страхового відшкодування у розмірі 25291,56 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 1500 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 252,92 грн.

Outcome: approved