Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування майнової та моральної шкоди, покликаючись на те, що позивачі є власниками земельної ділянки на [ADDRESS]. У 2005 році вони здійснили надбудову над будинком на даній земельній ділянці, виготовили та погодили проект на відповідність нормативним вимогам та звіт про обстеження будівлі, відповідно до якого будинок готовий до експлуатації. Позивачі неодноразово звертались до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради із заявами про погодження технічної експлуатації надбудови, тамбуру, долучали до заяв необхідну технічну документацію, але адміністрація вимагала інші, не передбачені чинним законодавством документи та прийняла розпорядження, яким зобов'язала позивачів демонтувати надбудову, тамбур та фундамент до будинку. У липні 2011 року Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради подала до суду позов про демонтаж надбудови, тамбуру, фундаменту на [ADDRESS], а позивачі оскаржили розпорядження адміністрації. 18 липня 2012 року судом визнано дане розпорядження протиправним та скасовано його. 11 червня 2015 року судом відмовлено Залізничній районній адміністрації Львівської міської ради відмовлено у задоволенні позову про демонтаж надбудови, тамбуру, фундаменту на [ADDRESS]. Такими незаконними діями Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, її посадовими особами - [PERSON], [PERSON] позивачам було створено перешкоди у погодженні технічної експлуатації будинку, здійсненні права власності, чим було завдано матеріальної та моральної шкоди. Захищаючи свої порушені права від свавілля чиновників Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради позивачі користувались послугами адвокатів, несли судові витрати, вели листування з адміністрацією, виготовяли документацію, а також, у зв'язку із тривалою судовою тяганиною погіршувався стан їхнього здоров'я, появилась нервозність, душевна тривога, часті головні болі, томук позивачі зазнали матеріальних збитків на придбання ліків. Також, [PERSON] здійснювала догляд за своїм батьком, який проживав у Хмельницькій області та змушена була з'являтись у судові засідання, зокрема, у м. Київ. Просять стягнути з відповідачів [PERSON] на їх користь 7500,00 грн. майнової шкоди, [PERSON], 60000,00 грн. моральної шкоди, [PERSON] 40000,00 грн. моральної шкоди. У судовому засіданні позивач [PERSON], яка діє також від імені позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтримала позовні вимоги, давши аналогічні пояснення, просить позов задовольнити. Представник Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради та [PERSON] у судовому засіданні позов заперечив, пояснивши, що позивачами не надано суду жодних доказів щодо завдання їм майнової та моральної шкоди діями відповідачів. Просить у задоволенні позову відмовити. Представник [PERSON] у судовому засіданні позов заперечила, просить відмовити у його задоволенні за безпідставністю. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши інші матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог. Судом встановлено, що розпорядженням Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради №469 від 15 червня 2011 року зобов'язано [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] демонтувати самочинно здійснені прибудову, фундамент під прибудову, надбудову другого поверху над існуючим житловим будинком на [ADDRESS] в термін до 01 липня 2011 року. /а.с. 11/ Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 18 липня 2012 року розпорядженням Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради №469 від 15 червня 2011 року визнано протиправним та скасовано. /а.с. 53-55/ Відповідно до рішення Апеляційного суду Львівської області від 11 червня 2015 року в задоволенні позову Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про зобов'язання [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] демонтувати самочинно здійснені прибудову, фундамент під прибудову, надбудову другого поверху над існуючим житловим будинком на [ADDRESS] відмовлено. /а.с. 61-63/ Згідно ч. 1, 2 ст. 3 ЦПК України кожна особа мас право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. 2. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. На підставі наведеного, суд вважає, що Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради звернувшись до суду із позовом про зобов'язання [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] демонтувати самочинно здійснені прибудову, фундамент під прибудову, надбудову другого поверху над існуючим житловим будинком на [ADDRESS] лише скористалась своїми правами, наданими їй у відповідності до чинного законодавства України та дане звернення до суду жодним чином не вказує на порушення Залізничною районною адміністрацією Львівської міської ради прав [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] чи зловживання посадовими особами Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради своїми правами. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, проте позивачами не надано, а судом не здобуто жодних належних та допустимих доказів щодо заподіяння діями чи бездіяльністю Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради чи її посадовими особами, зокрема, [PERSON] чи [PERSON] майнової шкоди позивачам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Також, суд не бере до уваги надані позивачами товарні чеки щодо купівлі медичних препаратів та ксерокопіювання, оскільки позивачами не надано жодних доказів, що такі були придбані у зв'язку із діями чи бездіяльністю Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради чи її посадовими особами. Суд не бере до уваги покликання позивачів на постанову Залізничного районного суду м. Львова від 18 липня 2012 року, яким визнано протиправним та скасовано розпорядженням Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради №469 від 15 червня 2011 року як на доказ протиправності дій відповідачів, оскільки постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2013 року, яку залишено без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16 липня 2015 року, скасовано вказану постанову Залізничного районного суду м. Львова від 18 липня 2012 року та у задоволенні позову відмовлено. /а.с. 59, 60/ Що стосується завдання позивачам моральної шкоди відповідачами [PERSON] та [PERSON], то в ході судового розгляду не встановлено наявність такої шкоди, наявність причинного зв'язку між нанесенням моральної шкоди та діями відповідачів і вину останніх в її заподіянні. Крім того, позивачами не доведено фактів заподіяння їм моральних страждань та порушення нормальних життєвих зв'язків через будь-які дії чи бездіяльність [PERSON] чи [PERSON] і за яких обставин чи якими саме діями вони заподіяні, оскільки в судовому засіданні не встановлено протиправність діянь відповідачів, якими могла бути завдана позивачам моральна шкода, а відтак у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивачів моральної шкоди слід відмовити за її безпідставністю. Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх об'єктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог, оскільки позивачами не представлено, а судом не отримано жодних переконливих доказів у їх підтвердження.

Outcome: dismissed