Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати та моральної шкоди. В обґрунтування позовної заяви вказував, що згідно рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 14.03.2011 року по цивільній справі за його позовом до Драбівського виробничого управління житлово-комунального господарства про стягнення заробітної плати зобов'язано відповідача провести перерахунок його заробітної плати у відповідності з вимогами Галузевих угод між Міністерством з питань житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України (на 2007-2009 та на 2010-2012 роки) за період з 28 січня 2009 року по 01 квітня 2010 року із застосуванням коефіцієнтів співвідношення мінімальної тарифної ставки робітника І розряду за підгалузями, видами робіт та окремими професіями до встановленого угодою мінімальної тарифної ставки робітника І розряду (додаток №2) та виплату індексації заробітної плати за період з 20.02.1996 року по 23.11.2010 рік, провести нарахування та виплату компенсації за несвоєчасно проведені виплати заробітної плати за період з 01.01.2008 року по 23.11.2010 рік. Дане рішення суду набрало законної сили 03 квітня 2012 року, але у зв'язку з тим, що відповідач по справі умисно, протиправно ухиляється від його виконання, що підтверджується ухвалою Драбівського районного суду Черкаської області від 13.02.2014 року за скаргою позивача на постанову про закриття кримінального провадження, позивач змушений в порядку ст.55 Конституції України звернутися за захистом своїх законних прав та інтересів до суду. На даний час відповідач по справі не провів виплат належних позивачу сум при звільненні, а тому відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника належних звільненому працівникові сум у строки визначені ст.116 КЗпП України підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. З урахуванням збільшення позовних вимог, поданих під час судового розгляду, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по виплаті заробітної плати за 2009 та 2010 роки в розмірі 13526 грн. 68 коп. та компенсацію за затримку виплати заробітної плати за період: 2010 рік - 38 днів, 2011 рік - 365 днів, 2012 рік - 365 днів, 2013 рік - 365, 2014 рік - 135 днів в розмірі 344 490 грн. 24 коп. Всього 356 993 грн. 92 коп., та моральну шкоду у сумі 6000 грн. Наявність моральної шкоди позивач обґрунтовує тим, що своїми протиправними діями по умисному невиконанню рішення суду відповідачем, вимусило його шукати інші джерела засобів для відновлення порушених його життєвих зв'язків. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили їх задоволити. Представники відповідача позов не визнали повністю, заперечували проти його задоволення. Представник відповідача Цимбал В.П. пояснив, що порушень при нарахування відповідачу заробітної плати не було, підприємство встановлювало розмір посадового окладу позивача відповідно до умов колективного договору, а норми галузевої угоди носять рекомендаційний характер, відповідач був обізнаний з своєю заробітною платою і її розмір ним не оспорювався, при звільнені йому були виплачені всі належні йому кошти. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що позивач працював у відповідача на посаді головного інженера в період з 20.02.1996 по 23.11.2010 рік. Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 14 березня 2011 року було задоволено частково цивільний позов [PERSON] до Драбівського виробничого управління житлово-комунального господарства про стягнення заробітної плати, рішенням суду зобов'язано відповідача провести перерахунок заробітної плати [PERSON] у відповідності з вимогами Галузевих угод між Міністерством з питань житлово-комунального господарства, Всеукраїнським об'єднанням обласних організацій роботодавців підприємств житлово-комунальної галузі «Федерація роботодавців ЖКГ України» та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України (на 2007-2009 та на 2010-2012 роки) за період з 28 січня 2009 року по 01 квітня 2010 року із застосуванням коефіцієнтів співвідношення мінімальної тарифної ставки робітника І розряду за підгалузями, видами робіт та окремими професіями до встановленого угодою мінімальної тарифної ставки робітника І розряду (додаток №2) та виплату індексації заробітної плати за період з 20.02.1996 року по 23.11.2010 рік, провести нарахування та виплату компенсації за несвоєчасно проведені виплати заробітної плати за період з 01.01.2008 року по 23.11.2010 рік. Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 03.04.2012 року вищевказане рішення суду залишено без змін та набрало законної сили. Позивач, звертаючись до суду з вимогою про стягнення заробітної посилається на те, що відповідач не виконує рішення суду від 14.03.2011 року, в підтвердження надано ухвалу Драбівського районного суду Черкаської області від 13.02.2014 року з якої вбачається що по факту невиконання рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 14 березня 2011 року проводиться досудове розслідування в порядку КПК України. Суд вважає, що позивачем невірно обрано спосіб захисту порушеного права. Так, рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 14 березня 2011 року було зобов'язано відповідача провести нарахування та виплати належних відповідачу сум з заборгованості по заробітній платі. Ст.368 ЦПК України передбачено видачу стороні на користь, якої ухвалено рішення одного виконавчого листа. Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606 примусове виконання рішення суду покладається на державну виконавчу службу. Даний закон регулює порядок і умови виконання рішень судів, а також визначає права та обов'язки сторін виконавчого провадження - стягувача та боржника (ст.12 вищевказаного закону). Саме в порядку виконання прийнятого судом рішення стягувач, в даному випадку, і має право доводити правильність нарахування йому заборгованості відповідачем, у зв'язку з чим він наділений відповідними правами, зокрема заявляти клопотання про проведення експертизи у разі незгоди з проведеними розрахунками боржника. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача компенсацію за затримку виплати заробітної плати з дати звільнення по час прийняття рішення суду по його позову, посилаючись на норми ст.117 КЗпП України. Відповідно до абз.5 п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» непроведення розрахунку з працівником у день звільнення є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку. Таким чином, оскільки позивач не надав суду доказів виплати йому підприємством заборгованості по заробітній платі, суд вважає, що строк звернення до суд по стягненню коштів за затримку виплати заробітної плати відповідно до ст.117 КЗпП України не розпочався. Дана позиція викладена в ухвалі Верховного Суду України від 03.11.2010 року № 6-5736св10. Враховуючи вищевикладене, суду вважає, позовні вимоги, в тому числі і щодо стягнення моральної шкоди, не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed