Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «БАНК ФОРУМ», [PERSON] про визнання договору поруки таким, що припинився. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 16 жовтня 2008 року між АКБ «ФОРУМ» в особі Львівської філії, правонаступником якого є ПАТ «БАНК ФОРУМ» та [PERSON] був укладений Кредитний договір №0067/08/6.10-ZNv, згідно якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти для поточних потреб у сумі 95 000,00 доларів США, із кінцевим терміном повернення 15 жовтня 2018 року. На забезпечення виконання кредитного договору №0067/08/6.10-ZNv від 16 жовтня 2008 року між АКБ «ФОРУМ» в особі Львівської філії, правонаступником якого є ПАТ «БАНК ФОРУМ» та [PERSON] було укладено Договір поруки від 16 жовтня 2008 року. Згодом, позивачу стало відомо, що 21 серпня 2010 року між [PERSON] як позичальником та ПАТ «БАНК ФОРУМ» було укладено Додаткову угоду № 2 до Кредитного договору №0067/08/6.10-ZNv від 16 жовтня 2008 року, за умовами якої внесено зміни та доповнення до основного кредитного договору, в зв'язку з чим було відстрочено виконання основного зобов'язання, що призводить до збільшення періоду до 15 жовтня 2020 року, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами. Таким чином, внаслідок відповідної зміни зобов'язання збільшився обсяг відповідальності поручителя - [PERSON] А тому в силу положень ч. 1 ст. 559 ЦК України позивач вважає, що в момент укладення Додаткової угоди № 2 до Кредитного договору №0067/08/6.10-ZNv від 16 жовтня 2008 року за умовами якої внесено зміни та доповнення до основного Кредитного договору, в результаті чого було змінено зобов'язання позичальника без згоди поручителя, припинився договір поруки укладений між [PERSON] як поручителем та Банком. У судовому засіданні представник позивача - [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача ПАТ «БАНК ФОРУМ» - Жук Р.С. заперечив проти задоволенні позову з підстав викладених у запереченні. Просить відмовити у задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена, що вбачається з матеріалів справи, про причини неявки суд не повідомила. Заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд встановив наступне: Як було встановлено судом, 16 жовтня 2008 року між АКБ «ФОРУМ» в особі Львівської філії, правонаступником якого є ПАТ «БАНК ФОРУМ» та [PERSON] був укладений Кредитний договір №0067/08/6.10-ZNv (а.с.4-6), згідно якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти для поточних потреб у сумі 95 000,00 доларів США, із кінцевим терміном повернення 15 жовтня 2018 року. 16 жовтня 2008 року між АКБ «ФОРУМ» в особі Львівської філії, правонаступником якого є ПАТ «БАНК ФОРУМ» та [PERSON] було укладено Договір поруки на забезпечення виконання кредитного договору №0067/08/6.10-ZNv (а.с. 14). Також судом встановлено, що 21 серпня 2010 року між [PERSON] як позичальником та ПАТ «БАНК ФОРУМ» було укладено Додаткову угоду № 2 до Кредитного договору №0067/08/6.10-ZNv від 16 жовтня 2008 року, за умовами якої внесено зміни та доповнення до основного кредитного договору. З Додаткової угоди №2 від 21 серпня 2010 року вбачається, що сторони домовилися внести зміни до п. 1.2, виклавши її в наступній редакції: «п. 1.2. кредитні кошти надаються строком по 15 жовтня 2020 року». Тобто, з даного пункту договору випливає, що позичальник погодився на продовження терміну кредитного договору з « 15 жовтня 2018 року» на « 15 жовтня 2020 року», що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами. Ч. 1 статті 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Ч. 2 статті 554 ЦК України передбачає, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно положень статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Частина 2 вказаної статті передбачає, що якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. А отже, обов'язок [PERSON] щодо виконання зобов'язань боржника [PERSON], перед кредитором виникає у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов'язання боржником перед кредитором, а також з моменту пред'явлення боржником вимоги до поручителя, та такий відповідає в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Статтею 6 ЦК України визначено, що сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Зміст правочину становлять права та обов'язки, про набуття, зміну або припинення яких учасники правочину домовилися. Зміст договору чи іншого правочину закріплюється у його статтях (пунктах). Згідно ч. 1 статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. А отже, як вбачається з наведеного зміна умов договору, внаслідок чого змінюється права та обов'язки сторін, допускається лише за спільною згодою таких, якщо інше не встановлено договором або законом. Як було встановлено судом у засіданні, ПАТ «БАНК ФОРУМ» не укладав з [PERSON] додаткової угоди до договору поруки, у зв'язку з підписанням 21 серпня 2010 року Додаткової угоди №2, та ніяким чином не повідомляв позивача про укладення зазначеної Додаткової угоди. Представником Банку до заперечень було подано лише копію листа від 20 серпня 2012 року та повідомлення про вручення, який скеровувався ПАТ «БАНК ФОРУМ» до [PERSON] про дострокове погашення заборгованості за Кредитним договором №0067/08/6.10-ZNv від 16 жовтня 2008 року. Інших повідомлень на адресу [PERSON] Банком не скеровувалося. Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 20 лютого 2013 року по справі № 6-172цс12 до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України правові позиції Верховного Суду України, висловлені за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом. В судовому засіданні представник Банку звертав увагу суду на п. 3.4 Договору поруки від 16 жовтня 2008 року, згідно якого при внесенні змін у Кредитний договір і його пролонгації, обставини, що з нього виникають, розповсюджуються на поручителя. Однак, такий пункт Договору поруки суд не бере до уваги, оскільки зазначення в договорі поруки про розповсюдження на поручителя обставин, що виникають із Кредитного договору, при внесенні до нього змін і його пролонгації, не звільняє сторони основного зобов'язання від узгодження цих змін із поручителем, адже договором не передбачено, що такі зміни проводяться без їх узгодження (додаткового повідомлення), і докази такого узгодження відсутні. Також, із змісту п. 3.4 договору поруки від 16 жовтня 2008 року не зрозуміло які саме обставини, що виникають із Кредитного договору розповсюджуються на поручителя, що свідчить про відсутність чіткої, однозначної попередньої згоди поручителя на зміну зобов'язання внаслідок якої збільшується обсяг його відповідальності. Пунктом 22 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» передбачено, що припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим. В силу положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 57 ЦПК України визначає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 2 статті 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. У зв'язку із вищенаведеним, є підстави визнати поруку [PERSON] перед Банком припиненою, і відповідно договір поруки від 16 жовтня 2008 року, укладений між цими сторонами, припиненим. Відповідно до платіжного доручення позивач сплатив судовий збір у розмірі 243,60 гривень на користь держави. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved