Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, по якому просив суд визнати [PERSON], 1961 року народження, [PERSON], 1962 року народження, [PERSON], 1984 року народження, такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою за адресою: [ADDRESS]; усунути перешкоди у користуванні власністю, шляхом зняття з реєстрації [PERSON], 1961 року народження, [PERSON], 1962 року народження, [PERSON], 1984 року народження з реєстрації місця проживання - квартири [ADDRESS]; стягнути з відповідачів на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 243, 60 грн. Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 16.09.2011 позивач набув право власності на [ADDRESS] на підставі Свідоцтва, виданого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] На даний час в спірній квартирі зареєстровані та проживають відповідачі. Позивач посилається на те, що відповідачі проживають в даній квартирі без достатньої правової підстави та просить суд усунути перешкоди у користуванні власністю та зняти відповідачів з реєстрації за даною адресою. Представник позивача в судовому засіданні позові підтримала, просила суд його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові. В судовому засіданні [PERSON] та його представник - [PERSON], [PERSON] позов не визнали, заперечували проти його задоволення. Інші учасники процесу до судового засідання не з'явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, надані докази, вважає позов підлягаючим задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі. По справі встановлені наступні фактичні обставини. Позивач по справі є власником квартири [ADDRESS], на підставі свідоцтва від 16.09.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 3066, відповідно до якого позивач придбав дану квартиру на прилюдних торгах, що раніше належала [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посідченого приватним нотаріусом ОМНО [PERSON] від 06.10.2009 року, проведені І Київським ВДВС ОМУЮ ( а.с.3). Право власності на вказану квартиру зареєстровано в КП « ОМБТІ та РОН» 21.11.2012 року за реєстровим № 28360206, номер запису 137, в книзі: 767 пр-165 ( а.с. 3 на обороті). На даний час відповідачі зареєстровані та проживають в [ADDRESS], що підтверджується випискою з домової книги, копія якої наявна в матеріалах справи ( а.с.5) Статтею 41 Конституції України та ст. 1Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР « Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів №2, №4, №7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. На підставі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захистсвого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Судовий захист цивільних прав та інтересів, шляхом визнання відповідного права, гарантується ст. 16 ЦК України, з якої вбачається, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст.. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.. 317 ЦК України, власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст.. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст.. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Об'єктом власності особи може бути, зокрема,- житловий будинок, садиба, квартира ( ст.ст. 379, 382 ЦК України). Відповідачами по справі надано до суду копію рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02.10.2012 року, яким визнано недійсним договір купівлі-продажу [ADDRESS], укладений 06.10.2009 року між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом ОМНО [PERSON]. Суд критично ставиться до тверджень відповідачів, що в них є правові підстави для проживання в спірній квартирі, оскільки даним рішенням за [PERSON] не визнано право власності на квартиру. В судовому засіданні представник позивача пояснила, що [PERSON] звертався до суду з позовом про визнання прилюдних торгів, на підставі яких [PERSON] було видане свідоцтво на спірну квартиру, недійсними. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10.12.2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 09.04.2014 року в задоволені позову відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.06.2014 року, відкрито касаційне провадження у даній справі за скаргою [PERSON]. Судом приймається до уваги те, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначено, що правові підстави, передбачені ст.. 328 ЦПК України для зупинення виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10.12.2013 року до закінчення касаційного провадження відсутні, тобто рішення про відмову в визнанні торгів недійсними набрало законної сили. Відповідно до ст.124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Таким чином, судом встановлено, що відповідачі зареєстровані та проживають в квартирі позивача без достатніх для того правових підстав, оскільки на теперішній час, ні [PERSON], ні інші відповідачі не є власниками квартири, чим порушують права позивача, як власника зазначеної квартири. В даний час позивач не в змозі реалізувати своє право власності та користування в повному обсязі, оскільки відповідачі не зняті з реєстраційного обліку по даній квартирі та проживають в ній. Житлові права членів сім'ї власника квартири є похідними від прав власника цієї квартири, отже припинення прав власності особи на квартиру припиняє право членів його сім'ї на користування цією квартирою. Оскільки судом встановлено, що права та інтереси позивача, як основного квартиронаймача, порушуються, та враховуючи ту обставину, що з моменту відчуження спірної квартири відповідачі втратили право користування зазначеною квартирою, суд дійшов до висновку, що позовні є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.3 ст.213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. На підставі викладеного й

Outcome: approved