Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і вимоги обґрунтовує тим, що з 03.12.1990 року його прийняли на роботу до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання». 30.10.2018 року він звільнився з роботи за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником умов колективного договору (ч.3 ст.38 КЗпП України). Згідно ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст.44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав зазначених у ч.3 ст.38 працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. На день звільнення з роботи ПАТ «Сумське НВО» нарахувало йому заборгованість з заробітної плати у сумі 41887грн. 20коп., але виплатити її внаслідок відсутності грошових коштів відмовилося. Вважає ці дії незаконними, оскільки, у відповідності до ч.1 ст.116 КЗпП України, виплата всіх сум, що належить працівнику від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути на його користь з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 41887грн. 20коп. Суд, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню з таких підстав: Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 03.12.1990 року був прийнятий на роботу до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання. 30.10.2018 року позивач звільнився з роботи за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником умов колективного договору (ч.3 ст.38 КЗпП України). Викладені обставини підтверджуються копією трудової книжки позивача [PERSON] (а.с.7). Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Судом встановлено, що в день звільнення позивача ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» не виплатило належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України, що визнано відповідачем. Як вбачається з наданого позивачем розрахункового листа заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] становить 41887грн. 20коп., включаючи суму вихідної допомоги (а.с.8). Згідно з ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надані суду відзив на позовну заяву та докази, які б спростували аргументи позивача. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі в розмірі 41887грн. 20коп. (ця сума визначена з урахуванням утриманого податку на доходи фізичних осіб та військового збору). Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 768грн.40коп.

Outcome: approved