Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення коштів за договором банківського вкладу та завданої моральної шкоди внаслідок вчасного неповернення коштів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 04.04.2014 року між ним та ПАТ «Міський комерційний банк» був укладений договір строкового банківського вкладу №2630/80/171536, відповідно до умов якого банк прийняв від позивача грошові кошти в сумі 105000 гривень, з процентною ставкою 25,35% річних, строком з 04.04.2013 року по 04.07.2014 року. 04.04.2014 року на виконання умов договору, позивач як вкладник вніс у касу банку грошову суму, у розмірі 105000 гривень. 04.07.2014 року в день закінчення строку дії вкладу, позивач пред'явив відповідачу вимогу повернути вклад, оскільки відповідне право позивача передбачене п. 1.3, 4.3.2 договору. Проте, ПАТ «Міський комерційний банк» відмовив позивачу у поверненні його вкладу, посилаючись на відсутність коштів. Таким чином позивач вважає, що відповідач порушив свої зобов'язання за договором строкового банківського вкладу №2630/80/171536 від 04.04.2014 року, а тому просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Позивач в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив справу розглядати без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання свого представника не направив, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, у зв'язку з чим, суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка представника відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував позивач. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, врахувавши заяву позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим, та таким що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Згідно ч. 3 ст. 1060 ЦК України якщо відповідно до договору банківського вкладу вклад повертається вкладникові на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, проценти за цим вкладом виплачуються у розмірі процентів за вкладами на вимогу, якщо договором не встановлений більш високий процент. Згідно ч. 1 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Судом встановлено, що 04.04.2014 року між ним та ПАТ «Міський комерційний банк» був укладений договір строкового банківського вкладу №2630/80/171536, відповідно до умов якого банк прийняв від позивача грошові кошти в сумі 105000 гривень, з процентною ставкою 25,35% річних, строком з 04.04.2013 року по 04.07.2014 року. 04.04.2014 року на виконання умов договору, позивач як вкладник вніс у касу банку грошову суму, у розмірі 105000 гривень. 04.07.2014 року в день закінчення строку дії вкладу, позивач пред'явив відповідачу вимогу повернути вклад, оскільки відповідне право позивача передбачене п. 1.3, 4.3.2 договору. За змістом п. 1.1, 1.3, 4.3.2 договору строкового банківського вкладу №2630/80/171536 від 04.04.2014 року відповідач зобов'язаний був повернути вклад у день закінчення строку дії вкладу, а саме - 04.07.2014 року. За змістом п. 7.1 цього ж договору, повернення вкладу мало бути здійснено у будь-який із двох способів: через касу або на рахунок позивача. Проте, ПАТ «Міський комерційний банк» відмовив у поверненні позивачу вкладу, посилаючись на відсутність у касі грошових коштів. Позивач просив стягнути з ПАТ «Міський комерційний банк» суму банківського вкладу в розмірі 105000 гривень з нарахованими відсотками в розмірі 11157,47 гривень, на що слід зазначити наступне. Правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем з приводу укладеного договору банківського вкладу є цивільно-правовими за своїм змістом. Частина 2 статті 1060 ЦК України містить імперативну норму про обов'язок банку видати вкладнику за його першою вимогою та не допускає іншого порядку регулювання даних відносин спеціальним законодавством чи договором. Згідно до ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Враховуючи те, що 04.04.2014 року між ПАТ «Міський комерційний банк» та [PERSON] було укладено договір строкового банківського вкладу №2630/80/171536, суд приходить до висновку, що вони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов'язання щодо виконання даного договору. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем порушені умови вказаного договору строкового банківського вкладу, а тому сума внеску по вказаному договору із нарахованими відсотками підлягає поверненню позивачу у повному обсязі. Також відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Виходячи з обставин вказаних позивачем на підтвердження спричинення моральної шкоди в розмірі 5000 гривень, суд вважає такі обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Відповідно до ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач довів ті обставини на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави 1211 грн. 57 коп. судового збору.

Outcome: approved