Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування, обґрунтовуючи це наступним. 27 квітня 2017 року помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, до якого, зокрема, входили: земельна ділянка (пай) площею 5,80 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на землю, виданого на підставі розпорядження Вільнянської райдержадміністрації від 23.09.1999р. №396; автомобіль ЗАЗ 1102, рік випуску 1992, реєстраційний номер [NUMBER] , колір білий, двигун №2450135599, кузов № ХТЕ 110220N0129638 комбі, свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії ЯТС № 329841 від 22.06.2000р., виданого Вільнянським МРЕВ УДАІ УМВС України в Запорізькій обл.; ? частка житлового будинку та розташована під ним ? частка земельної ділянки, що знаходяться за адресою: Запорізька область Вільнянський р-н, с. Гарасівка, вул. Садова, б. 29. Спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку в спадковому майні не має. Позивач прийняв спадщину, так як у встановлений законом строк подав заяву до нотаріальної контори. При зверненні до нотаріальної контори для оформлення спадщини щодо житлового будинку позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, у зв'язку з тим, що ним не було надано правовстановлюючих документів на вищезазначений житловий будинок та земельну ділянку під ним. Згідно матеріалів справи, батько позивача [PERSON] прийняв спадщину після померлої матері [PERSON] та дійсно мав у володінні ? частку вищевказаного житлового будинку, що підтверджується технічним паспортом та свідоцтвом на право приватної власності № 2, виданого виконкомом Любимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області від 02.03.1993 року. Враховуючи викладене, позивач не має можливості оформити право власності на спадщину в нотаріальній конторі, оскільки у нього відсутні оригінали правовстановлюючих документів на житловий будинок та земельну ділянку під ним, у зв'язку з чим позивач змушений звернутись до суду з вказаним позовом. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала, просила суд його задовольнити в повному обсязі на тих підставах, що в ньому зазначені. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнаються у повному обсязі. Враховуючи, що представник позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не зявився, тому справа розглядається в порядку ст.ст.280,281 ЦПК України. Суд, вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ст. 6 та ст. 13 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону. Кожен, чиї права і свободи, викладені в цій конвенції, порушуються, має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Право на судовий захист гарантується також і статтею 55 Конституції України. У судовому засіданні встановлено наступне. Позивач [PERSON] є рідним сином [PERSON], який після укладення шлюбу з його матірю взяв прізвище [PERSON], а після розірвання шлюбу змінив на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, де в графі батько вказано «Ващук Василий Иванович», та в графі мати, «Ващук Ирина Ивановна» російською мовою. 27 квітня 2017 року помер батько позивача [PERSON]. Після смерті батька позивача відкрилася спадщина. 15.06.2017 року [PERSON], звернувся до Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області із заявою про прийняття спадщини за законом після померлого 27.04.2017р. батька гр. [PERSON], який проживав за адресою: [INFO], та надав відповідні документи, що підтверджено довідкою від 28.10.2017року №1601/02-14/131/2017, виданою Вільнянською державною нотаріальною конторою Запорізької області.Заведена спадкова справа за № 131 за 2017 рік. У заяві до нотаріальної контори [PERSON] спадщиною зазначив вищевказане майно. Згідно довідки № 02-03-12/389 від 06.07.2018р., виданої виконавчим комітетом Любимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, бабуся позивача, [PERSON], мала на праві власності житловий будинок №29, що знаходиться за адресою: с. Гарасівка, вулиця Садова Вільнянського р-ну Запорізької області згідно Технічного паспорту на житловий будинок від 29.09.1992року та Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок №2 від 02.03.1993, виданого Любимівською с/радою Вільнянського р-ну Запорізької області та приватизовану земельну ділянку біля цього будинку розміром 0,31 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю Серія ЗП, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 046 від 01.12.1995 року. Після смерті [PERSON], єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину, є позивач. Інші спадкоємці відсутні. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до вимог цивільного законодавства визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо: 1) постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1268 ЦК України), 2) він подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України) протягом шестимісячного строку, встановленого ст. 1270 ЦК України. Спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку в спадковому майні не має, оскільки з наданої до суду копії спадкової справи померлого [PERSON] вбачається, що єдиним спадкоємцем після його смерті є тільки позивач, який є спадкоємцем за законом. Позивач прийняв спадщину, так як у встановлений законом строк подав заяву до нотаріальної контори. При зверненні до нотаріальної контори для оформлення спадщини щодо житлового будинку та земельної ділянки під ним позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, у зв'язку з тим, що ним не було надано правовстановлюючих документів на вищезазначене майно. Нотаріально позивач не має можливості оформити права власності на ? частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, та на ? частку земельної ділянки під ним, тому відповідно до ст. 1 Протоколу № 11 Європейської конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» право мирно володіти своїм майном, підлягає судовому захисту. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. \~ \~ \~ \~Виходячи з вищенаведеного, позивач [PERSON] прийняв спадщину за законом у відповідності з вимогами діючого законодавства. Оскільки заповіту померлим [PERSON] складено не було, спадкування після його смерті має здійснюватися за законом. З врахуванням того, що представником відповідача позов визнано, враховуючи, що позивач має право на спадкування майна померлого батька, спадщину фактично прийняв, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved