overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачкою не склалося, сім'я розпалась, в зв'язку з відсутністю спільних інтересів, розбіжностями характерів та різними поглядами на сімейні взаємовідносини. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведуть. Позивач вважає, що збереження сім'ї неможливо у зв'язку з чим, просить позов задовольнити. Позивач в судове засідання не прибув, повідомлений належним чином (а.с.12). Однак подав заяву якою підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні, просив строк для примирення не надавати, оскільки на його думку це не можливо, і оскільки їх шлюб носить формальний характер, просив його розірвати та справу розглянути у його відсутність (а.с.14). Відповідачка в судове засідання не з`явився, повідомлена належним чином, шляхом вручення їй рекомендованого листа з повідомленням суду та копією позовної заяви (а.с.13). Подала заяву про визнання позовних вимог, наполягала на розірванні шлюбу та справу просила розглянути у її відсутність (а.с.15). Позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов'язані з розірванням шлюбу. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За правилами, встановленими ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 26 червня 2010 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 271 та підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6). Від цього шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.7). Позивач миритися не бажає, наполягає на розірванні шлюбу. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права та права їх дитини. Враховуючи вищеназвані обставини, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] - існує формально, а тому підлягає розірванню. За заявою відповідачки, відповідно до ст. 113 СК України, залишити їй прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу, що розривається - «[PERSON]». На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на припинення сімейно-шлюбних відносин і втрату взаємних почуттів через регулярні сварки по різним побутовим причинам та непорозуміння. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Відповідач позовні вимоги визнала. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 29.08.2009 року, який був зареєстрований у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 1092. Від спільного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] року. Спір про майно відсутній. Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини у січні 2013 році, відновлювати які не бажають. Фактично сім'я розпалася, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Примирення між подружжям не можливе, тому суд вважає необхідним шлюб розірвати. Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є жит\-ловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч.1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно договору між батьками, укладеного 21 січня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 54 син [PERSON], [INFO], після припинення шлюбу за домовленістю між батьками залишається проживати разом із батьком [PERSON]. Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку про визначення місця проживання дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 05 листопада 2012 року у виконкомі Великокучурівської сільської ради Сторожинецького району, Чернівецької області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис №45. Від шлюбу неповнолітніх дітей немає. Причиною розпаду сімї послужили ті обставини, що у сторін різні погляди на життя, постійні непорозуміння призвели до втрати сторонами почуття любові одне до одного, протягом останніх чотирьох місяців подружжя разом не проживає. Позивач просив суд шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, однак направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, визнавши позовні вимоги про розірвання шлюбу. В судовому засіданні було встановлено, що сторони уклали шлюб 05 листопада 2012 року у виконкомі Великокучурівської сільської ради Сторожинецького району, Чернівецької області актовий запис №45. Від шлюбу неповнолітніх дітей немає. Згідно положень абзацу першого ч.2 ст.3 СК України сімю складають особи які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки, а відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Вирішуючи даний спір про розірвання шлюбу суд виходить із встановлених обставин та відповідних їм правовідносин, а також враховує, що відповідно до положень ст.24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зважаючи на це суд знаходить, що позовні вимоги про розірвання шлюбу є обгрунтованими і підлягають задоволенню, оскільки позивач не хоче примирення, а відповідачка визнала позов, тому, на думку суду дана сім`я розпалася і зберегти її при таких обставинах неможливо, а подальше збереження сім`ї буде суперечити інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 28 квітня 1990 року у сільській раді с.Бобівці, Сторожинецького району, Чернівецької області було зареєстровано шлюб між ним та [PERSON], актовий запис №5. Від шлюбу у сторін неповнолітніх дітей немає Причиною розпаду сімї послужили ті обставини, що у сторін різні погляди на життя, постійні непорозуміння призвели до втрати сторонами почуття любові одне до одного. Позивач просив суд шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, однак направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, визнавши позовні вимоги про розірвання шлюбу. В судовому засіданні було встановлено, що сторони уклали шлюб 28 квітня 1990 року у сільській раді с.Бобівці, Сторожинецького району, Чернівецької області, актовий запис №5. Від шлюбу у сторін неповнолітніх дітей немає Згідно положень абзацу першого ч.2 ст.3 СК України сімю складають особи які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки, а відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Вирішуючи даний спір про розірвання шлюбу суд виходить із встановлених обставин та відповідних їм правовідносин, а також враховує, що відповідно до положень ст.24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зважаючи на це суд знаходить, що позовні вимоги про розірвання шлюбу є обгрунтованими і підлягають задоволенню, оскільки позивач не хоче примирення, а відповідач не надав заперечень на позов, тому, на думку суду дана сім`я розпалася і зберегти її при таких обставинах неможливо, а подальше збереження сім`ї буде суперечити інтересам сторін. Приймаючи до уваги, що позивач [PERSON] є інвалідом ІІ групи та звільнений від сплати судового збору у відповідності до п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 31 березня 2011 року у Сторожинецькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області було зареєстровано шлюб між ним та [PERSON], актовий запис №26. Від шлюбу у сторін народилося троє дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Причиною розпаду сімї послужили ті обставини, що у сторін різні погляди на життя, постійні непорозуміння призвели до втрати сторонами почуття любові одне до одного. Позивач просив суд шлюб розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, однак в позовній заяві просив справу розглядати у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, визнавши позовні вимоги про розірвання шлюбу. В судовому засіданні було встановлено, що сторони уклали шлюб 31 березня 2011 року у Сторожинецькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області було зареєстровано шлюб між ним та [PERSON], актовий запис №26. Від шлюбу у сторін народилося троє дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Згідно положень абзацу першого ч.2 ст.3 СК України сімю складають особи які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки, а відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Вирішуючи даний спір про розірвання шлюбу суд виходить із встановлених обставин та відповідних їм правовідносин, а також враховує, що відповідно до положень ст.24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зважаючи на це суд знаходить, що позовні вимоги про розірвання шлюбу є обгрунтованими і підлягають задоволенню, оскільки позивач не хоче примирення, а відповідач не надав заперечень на позов, тому, на думку суду дана сім`я розпалася і зберегти її при таких обставинах неможливо, а подальше збереження сім`ї буде суперечити інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання в розмірі 1/4 частини усіх видів її заробітку (доходу), починаючи з дня подачі заяви і до закінчення нею навчання, але не довше 23 років. До суду позивач не з'явився, але надав заяву, в якій просив суд позовні вимоги задовольнити та справу розглянути без його участі. Відповідачка до суду не з'явилася, надавши заяву в якій вказує, що не заперечує проти стягнення з неї аліментів в розмірі ? частини всіх доходів і просить справу розглянути без її участі. Третя особа - [PERSON]до суду не з'явився, надавши заяву в якій вказує, що проти задоволення позову не заперечує і прохає справу розглянути без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.01.1997 року позивач та відповідачка є батьками [PERSON], [INFO] (а. с. 7). Рішенням Гадяцького районного суду шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 16.11.2010 року (а. с. 6). Згідно довідки з місця проживання повнолітній [PERSON], [INFO], проживає разом з [PERSON] (а. с. 10). Відповідно до довідки з місця навчання [PERSON] навчається на денному відділенні Інституту електромеханіки, енергозбереження і систем управління Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського з 01.09.2014 р. по 30.06.2018 р. за держзамовленням (а. с. 9). Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує, що [PERSON] навчається, відповідачка працює двірником в КП «Гадяч-житло», іншим особам аліменти не сплачує, позовні вимоги визнала, тобто проти стягнення з неї аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання не заперечує. Згідно ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 200 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. З урахуванням вищезазначеного, суд прийшов до висновку про визначення розміру аліментів у частці, яка складає 1/4 від усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивач за даним позовом звільнений від сплати судових витрат, тому згідно ст. 88 ЦПК України суд стягує їх з відповідача на користь держави в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за договором реструктуризації. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що під час технічної перевірки стану електричних приладів обліку і електроустановок у відповідача за адресою: м.Дніпропетровськ, проспект ім. газети «Правда»[ADDRESS], що проводилась 18 липня 2011 року згідно з п.37 Правил користування електричною енергією для населення, представниками позивача було виявлено порушення п.п. 42, 48 цих Правил, а саме безоблікове користування електричною енергією поза приладом обліку прихованим способом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, вказавши в ньому, що 28 серпня 2013 року помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме квартиру в будинку №11-б по вул.. Заставнянській м. Чернівці. Спадкодавцем було складено заповіт, за яким все належне спадкодавцю майно, в тому числі і квартиру в будинку 311-б по вул.. Заставнянській м. Чернівці він заповів у рівних частках йому та його сестрі - Берідзе [PERSON]. Заповіт знаходився у відповідачки, яка з ним звернулась до нотаріуса для прийняття спадщини. Про наявність заповіту я дізнався від нотаріуса, коли 03 квітня 2014 року отримав листа. Маючи намір прийняти спадщину, 15 квітня 2014 року він звернувся до приватного нотаріуса. Однак, у прийнятті заяви йому було відмовлено, і зв*язку з пропуском встановленого законодавством строку на прийняття спадщини. Строк для прийняття спадщини був пропущений ним з поважних причин: необізнаність про існування заповіту та тяжкий стан здоров*я після смерті батька. Просить визначити додатковий строк для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, що відкрилася внаслідок смерті його батька - [PERSON], який помер 28 серпня 2013 року. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, підтвердивши обставини, які викладені в позовній заяві. Відповідачка та представник відповідачки в судове засідання не з*явилися, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, не заперечують проти задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Норма статті 1270 ч.1 ЦК України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.. Згідно цих вимог закону судом встановлено, що 28 серпня 2013 року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме квартиру в будинку 311-б по вул.. Заставнянській м. Чернівці. Спадкодавцем було складено заповіт, за яким все належне спадкодавцю майно, в тому числі і квартиру в будинку №11-б по вул.. Заставнянській м. Чернівці він заповів у рівних частках [PERSON] та Берідзе [PERSON]. Про існування заповіту йому нічого не було відомо. Смерть батька дуже негативно вплинула на стан здоров*я [PERSON], внаслідок чого він не мав змоги звернутися до нотаріуса із заявою для прийняття спадщини. Відповідачка позов визнала, що відповідно до вимог ст.174 ч.4 ЦПК України є підставою для задоволення позову. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] пропустив строк з поважних причин, а тому має бути визначений йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, в один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, вказавши в ньому, що він є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування. 14 грудня 2012 року шлюб між ним та [PERSON] був розірваний. У вищевказаній квартирі зареєстровані він, його батько [PERSON] та відповідачка. Вказав, що відповідачка не проживає у вказаній квартирі з 14 грудня 2012 року. Квартиру вона покинула добровільно, її ніхто не виганяв, не чинив перешкод в проживанні. В квартиру відповідачка не поверталася з того часу, вселитися не намагалися. Реєстрація відповідачки у квартирі створює йому перешкоди у відчуженні квартири. Просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі та просив визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS]. Відповідачка в судове засідання не з*явилася, хоча належним чином була повідомлена про день, час та місце розгляду справи, у зв*язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутності. Суд, заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Згідно ст. 405 ч.2 ЦК України член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім*ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно цих вимог судом встановлено, що відповідно до договору дарування від 07 серпня 1999 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Згідно довідки ЖБК-25 від 20 травня 2015 року в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: власник - [PERSON] та члени його сім*ї - батько, [PERSON] та колишня дружина власника, [PERSON] Згідно акту ЖБК-25 відповідачка [PERSON] з 14 грудня 2012 року в квартирі [ADDRESS] не проживає, що підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачка [PERSON] більше року без поважних причин не проживає в квартирі [ADDRESS], а тому її слід визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки вказуючи, що КП «Макіївський міськводоканал» надав послуги водопостачання та водовідведення наймачу квартири [ADDRESS] та членам її сім'ї на підставі особового рахунку № [NUMBER]. За даним особовим рахунком сплата послуг своєчасно та в повному обсязі не призводилася, у зв'язку з чим, за період з 01.07.2010 року по 30.06.2012 року на даному особистому рахунку склалася заборгованість у розмірі 2239,99 гривень, яку позивач просить стягнути на його користь. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON], що діяла на підставі довіреності, підтримала позовні вимоги і просила суд позов задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про причину неявки суду не повідомила, хоча була повідомлена про час та місце судового розгляду належним чином, у зв'язку з чим, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів та ухвалює заочне рішення. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.ст. 64, 68 ЖК України наймач та члени його сім'ї зобов'язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги, в тому числі за послуги водопостачання та водовідведення. Судом встановлено, що відповідачка мешкає у квартирі [ADDRESS], тому повинна нести відповідальність по сплаті за комунальні послуги. Відповідно до довідки КП «Макіївський міськводоканал» заборгованість [PERSON], яка мешкає за адресою: [ADDRESS] за період з 01.07.2010 року по 30.06.2012 року складає 2239,99 гривень (а.с.7). Таким чином, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за послугами водопостачання та водовідведення за період з 01.07.2010 року по 30.06.2012 року у розмірі 2239,99 гривень. Також з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача, сплачений ним судовий збір в розмірі 229,40 гривень. На підставі ст.ст. 64, 67, 68 ЖК України, ст.ст. 257 ЦК України,

Outcome: approved