Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на автомобіль, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 31 травня 2012 року [PERSON] на підставі довіреності посвідченої приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON] передав [PERSON] право користування та розпорядження автомобілем марки HYUNDAI, модель SONATA, 2010 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], шасі (кузов, рама) № КМНЕВ41ВВВА168801. [PERSON] вищевказаний автомобіль належав на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САЕ 888994. 28 січня 2014 року [PERSON] помер. [PERSON] (дружина померлого) та [PERSON] (донька померлого) є спадкоємцями на майно померлого, які не виявили бажання в установленому законом порядку оформити спадкові права на вищевказаний автомобіль та до цього часу не намагалися витребувати його у позивача. Отже з 2012 року по теперішній час позивач відкрито, безперервно та добросовісно володіє автомобілем як своїм власним майном, здійснює догляд, за власні кошти підтримує автомобіль в належному технічному стані. Позивач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце його проведення сповіщався належним чином, причини неявки суду не відомі, до суду надійшла заява позивача, відповідно до якої він просить розглянути справу за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про дату, час та місце його проведення сповіщалися належним чином, причини неявки суду не відомі, до суду надійшли заяви від відповідачів, відповідно до яких вони позов визнають у повному обсязі та не заперечують проти його задоволення. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, 31 травня 2012 року [PERSON] на підставі довіреності посвідченої приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON] передав [PERSON] право користування та розпорядження автомобілем марки HYUNDAI, модель SONATA, 2010 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], шасі (кузов, рама) № КМНЕВ41ВВВА168801. [PERSON] вищевказаний автомобіль належав на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САЕ 888994. 28 січня 2014 року [PERSON] помер. [PERSON] (дружина померлого) та [PERSON] (донька померлого) є спадкоємцями на майно померлого, які не виявили бажання в установленому законом порядку оформити спадкові права на вищевказаний автомобіль та до цього часу не намагалися витребувати його у позивача. Отже з 2012 року по теперішній час позивач відкрито, безперервно та добросовісно володіє автомобілем як своїм власним майном, здійснює догляд, за власні кошти підтримує автомобіль в належному технічному стані. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. На підставі ч. 1 ст. 397 ЦК України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе, а частина 3 цієї статті передбачає, що фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. З наданих суду документів вбачається, що [PERSON] правомірно, добросовісно, відкрито та безперервно володіє чужим рухомим майном. А на підставі ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Таким чином, суд вважає, що є всі підстави для визнання права власності на автомобіль марки HYUNDAI, модель SONATA, 2010 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], шасі (кузов, рама) № КМНЕВ41ВВВА168801 за позивачем [PERSON] На підставі викладеного та

Outcome: approved