Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення інфляційних витрат, 3% річних за порушення виконання грошового зобовязання та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 27.12.2006 року між ним та [PERSON] по цивільній справі №2-1359/2007 про стягнення грошових коштів укладено мирову угоду. Згідно даної угоди відповідач зобовязується сплатити [PERSON] суму в розмірі 16\~500,00 грн. рівними частинами по 3300,00 грн. протягом пяти місяців, починаючи з січня 2007 року. Проте до цього часу мирова угода не виконана. У судове засідання представник позивача не зявився, надавши заяву про розгляд справи без участі, позов підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, не повідомивши про причини неявки та їх поважність, а тому суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності та за наявних у справі матеріалів, відповідно до положень статей 224-233 ЦПК України. Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 27.12.2006 року по цивільній справі №2-1359/06р визнано мирову угоду, укладену [PERSON] та ПП Олефір [PERSON], за якою: позивач [PERSON] зменшує позовні вимоги до 16\~500 грн.; відповідач [PERSON] визнає позовні вимоги в сумі 16\~500,00 грн. і зобовязується виплачувати заборгованість рівними частками по 3300 грн. протягом пяти місяців, починаючи з січня 2007 року; частки сплачуються щомісячно до останнього числа відповідного місяця. Провадження у справі за позовом [PERSON] до ПП Олефіра [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики закрито (а.с.7). Відповідач [PERSON] зобовязаний був повернути позивачу грошові кошти в термін до травня 2007 року, однак, у визначений термін грошові кошти повернуті не були. Постановою ВДВС Полтавського районного управління юстиції від 25.07.2013 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-1359/2007 виданого 16.07.2007 року Полтавським районним судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в сумі 16\~500 грн. (а.с.8). Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до вимог ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно вимог ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. У разі порушення зобовязання згідно вимог ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з довідкою Полтавського районного відділу ДВС ГТУЮ у Полтавській області від 29.06.2017 року №7068, погашення заборгованості відбувалося відповідно до платіжних доручень: №3068 від 15.08.2014 року на суму 960,11 грн.; №3907 від 30.09.2014 року на суму 1000,00 грн.; №4557 від 14.11.2014 року на суму 272,73 грн.; №606 від 04.02.2015 року на суму 318,18 грн.; №990 від 03.03.2015 року на суму 181,82 грн.; №1416 від 27.03.2015 року на суму 545,45 грн.; №3148 від 24.06.2015 року на суму 363,64 грн.; №4696 від 16.09.2015 року на суму 272,73 грн.; №6237 від 14.11.2015 року на суму 454,55 грн.; №479 від 15.02.2016 року на суму 272,73 грн.; №850 від 07.04.2016 року на суму 272,73 грн.; №1512 від 15.05.2017 року на суму 195,62 грн. Сума заборгованості станом на 01.06.2017 року становить 11\~389,71 грн. (а.с.9). Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. З даним позовом позивач звернувся до суду 20.09.2017 року. Таким чином, враховуючи вищенаведене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, в межах загальної позовної давності 3 роки, тобто за період з 20.09.2014 року по 20.09.2017 року. Щодо обрахунку інфляційного збільшення суд зазначає наступне. Відповідно до розяснень ПВГСУ від 17.12.2013 року №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання . У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р. На суму інфляційних нарахувань не нараховуються проценти. До вимог про стягнення суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції застосовується загальна позовна давність (стаття 257 ЦК України). Відповідно до рекомендацій Верховного Суду України від 03.04.97 р N 62-97р. щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, сукупний індекс інфляції розраховується за формулою: ІВС = (ІІ1: 100) х (ІІ2: 100) х (ІІ3: 100) х ... (ІІZ: 100), де 1-ІІ - індекс інфляції за перший місяць прострочення, 2-ІІ - індекс інфляції за другий місяць прострочення, Z-ІІ - індекс інфляції за останній місяць прострочення. При застосуванні індексу інфляції слід умовно рахувати, що у разі якщо сума внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, індексується за період даного місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця. Для обрахунку інфляційного збільшення необхідно від суми заборгованості з врахуванням індексу інфляції відняти суму заборгованості за відповідний період. № п/пПеріодІндекс інфляції, який застосовується або сукупний індекс інфляції за відповідний періодСума заборгованостіСума заборгованості з урахуванням індексу інфляції Інфляційне збільшення 1.20.09.2014-30.09.2014 15539,89 0 2.01.10.2014-14.11.20141,02414539,8914888,84736348,95736 3.15.11.2014-04.02.20151,0821066714267,1615438,5891171,428998 4.05.02.2015-03.03.20151,05313948,9814688,27594739,29594 5.03.03.2015-27.03.20151,10813767,1615254,013281486,85328 6.28.03.2015-24.06.20151,1697403213221,7115465,967292244,257286 7.25.06.2015-16.09.20151,0046678412858,0712918,0894160,01941347 8.17.09.2015-14.11.20150,98712585,3412421,73058-163,60942 9.15.11.2015-15.02.20161,0363842612130,7912572,15982441,3698174 10.16.02.2016-07.04.20161,0111858,0611976,6406118,5806 11.08.04.2016-15.05.20171,16106604811585,3313451,333321866,003319 12.15.05.2017-20.09.20171,05083985311389,7111968,76118579,0511773 8892,20777117 Розрахунок 3% річних у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України проводиться за формулою: сума санкції = Сх 3 х Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д кількість днів за весь час прострочення. № п/пПеріодКількість днів простроченняЗаборгованість3% річних 1.20.09.2014 -30.09.20141015539.8912.77251233 2.01.10.2014 -14.11.20144414539.8952.58261589 3.15.11.2014 -04.02.20158114267.1694.9841063 4.05.02.2015 -03.03.20152613948.9829.80877918 5.04.03.2015 -27.03.20152313767.1626.02559014 6.28.032015 -24.06.20158813221.7195.63099836 7.25.06.2015 -16.09.20158312858.0787.71669671 8.17.09.2015 -14.11.20155812585.3459.9958674 9.15.112015 -15.02.20169212130.7991.72871342 10.16.02.2016 -07.04.20165111858.0649.70638849 11.08.04.2016 -15.05.201740211585.33382.7919995 12.16.05.2017 -20.09.201712711389.71119.8259901 1103.570258 Таким чином, заборгованість зі встановленого індексу інфляції за період з 20.09.2014 року по 20.09.2017 року від суми боргу складає 8892,21 грн., тоді як заборгованість 3% річних становить 1103,57 грн. Загальна сума, яка підлягає стягненню, складає 9995,78 грн. Вирішуючи питання про наявність чи відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі відшкодування збитків та моральної шкоди. Наслідки порушення договору позичальником встановлені ст.ст. 625 та 1050\~ЦК України, які не передбачають відшкодування моральної шкоди. За таких обставин, суд не вбачає законних підстав для задоволення позову в частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір пропорційно до задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial