Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за наданні послуги з постачання централізованого опалення та гарячої води, судові витрати, посилаючись на те, що позивач належним чином виконав перед [PERSON] , [PERSON] , які зареєстровані у квартирі [ADDRESS] своє зобов`язання щодо надання послуг з постачання централізованого опалення та гарячої води, проте відповідачі, будучи споживачами вказаних послуг з липня 2014 р. не вносили плату за отримані послуги з постачання гарячої води та з жовтня 2014 року не вносили плату за отримані послуги з постачання централізованого опалення, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.10.2019 становить 46 992,55 грн., з яких 33 205,88 грн. - заборгованість за послуги з постачання гарячої води; 13 786,67 грн. - за послуги з централізованого опалення. Крім того, позивач просить стягнути з відповідачів на свою користь інфляційні втрати в сумі 9 756,30 грн., а також 3% річних сумі 3 336,06 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, просила відстрочити сплату заборгованості. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, з завами чи клопотаннями про неможливість розгляду справи у його відсутність до суду не звертався. У відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надання послуг з централізованого опалення та гарячої води в будинку [ADDRESS] здійснюється позивачем ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ». Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є споживачем житлово-комунальних послуг у квартирі [ADDRESS] . Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Згідно з п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків» затверджених Постановою КМУ № 45 від 24 січня 2006 року «Про внесення змін до постанови Кабміну від 08 жовтня 1992 року № 572», власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» врегульовані права та обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, якими є власник, споживач, виконавець та виробник, серед яких обов`язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості, згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладання із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за недотримання умов його виконання, згідно з типовим договором. Правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а його обов`язком - оплатити житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Крім того, відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач є споживачем комунальних послуг. Даним Законом передбачено, що під договором слід розуміти усну чи письмову угоду між споживачем та виконавцем послуг. Цей Закон також передбачає оформлення письмової угоди через посередництво квитанцій та інших розрахункових документів. Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Як встановлено в судовому засіданні, відповідачі неналежним чином сплачують за надані їм послуги, у зв`язку з чим, згідно з розрахунком позивача, за ними утворилась заборгованість, що станом на 01.10.2019 р. становить 46 992,55 грн., з яких 33 205,88 грн. - заборгованість за послуги з постачання гарячої води; 13 786,67 грн. - за послуги з централізованого опалення, а також 9 756,30 грн. інфляційних втрат та 3% річних сумі 3 336,06 грн. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ч. 2. ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи те, що правовідносини, які передбачають обов`язок споживача оплатити фактично надані житлово-комунальні послуги та право замовника послуг вимагати відповідної плати, є за своєю правовою природою грошовим зобов`язанням, тому за прострочення його виконання підлягають застосуванню наслідки, передбачені ч.2 ст.625 ЦК України щодо стягнення інфляційних нарахувань та трьох процентів річних від простроченої суми (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 30 жовтня 2013 року у справі за № 6-59цс13). Відповідачами не надано належних та допустимих доказів своєчасної та у повному обсязі сплати наданих послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води та відсутності заборгованості перед позивачем по оплаті цих послуг. Враховуючи вищевикладене, суд вважає встановленим факт порушення прав позивача, тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за наданні послуги з постачання централізованого опалення та гарячої води в розмірі 46 992,55 грн., інфляційних втрат в сумі 9 756,30 грн., 3% річних в сумі 3 336,06 грн. є законними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, оскільки позов підлягає задоволенню, тому з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути в рівних частках з кожного 2 102 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду. Відповідно до ч.1 ст. 432 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Оскільки відповідач в судовому засіданні визнала наявну за нею заборгованість перед позивачем частково та погодилась її сплатити, однак просила відстрочити сплату, суд вважає необхідним задовольнити її вимогу відстрочивши сплату заборгованості на 6 місяців, тобто до 01.09.2021 року.

Outcome: approved