Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просить суд звернути стягнення на предмет застави - транспортний засіб марки LAND- ROVE, модель RANGE ROVER, 2011 року випуску, шасі № [NUMBER] , тип - ЗАГАЛЬНИЙ ЛЕГКОВИЙ УНІВЕРСАЛ-В, реєстраційний № [NUMBER] , який зареєстрований Центр 7441 21.09.2017 та належить [PERSON] , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого ЦЕНТР 7441 21.09.2017 року в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед [PERSON] за договором позики від 05 грудня 2017 року шляхом визнання за [PERSON] право власності на автомобіль марки - LAND-ROVE, модель RANGE ROVER, 2011 року випуску, шасі № [NUMBER] , тип - ЗАГАЛЬНИЙ ЛЕГКОВИЙ УНІВЕРСАЛ-В, реєстраційний № [NUMBER] з правом вчинення подальших дій пов`язаних з перереєстрацією права власності цього транспортного засобу в Регіональному сервісному центрі МВС у Чернігівській області на [PERSON] та наділивши правом зняття з обліку вказаний транспортний засіб та постановленння на облік. Позов мотивований тим, що 05 грудня 2017 року він передав відповідачу 1 400 000,00 грн., про що укладено договір позики. Крім того, з метою забезпечення виконання вищевказаного договору, між ним та відповідачем було укладено договір застави. Предметом застави за цим договором є спірний транспортний засіб. Втім, кошти йому повернуті не були і він звернувся до [PERSON] з вимогою передати автомобіль, який є предметом застави. Однак виявилося, що вказаний автомобіль знаходиться під арештом та вилучений в рамках кримінального провадження, тому вона немає змоги передати йому предмет застави. В судовому засіданні представник позивача адвокат Дубовик Н.М. позовні вимоги підтримала, в своїх поясненнях посилаючись на обставини викладені в позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала та пояснила що 05.12.2017 року вона взяла в борг у позивача в сумі 1 400 000 грн під заставу спірного автомобіля. На даний момент автомобіль перебуває під арештом у кримінальному провадженні. В подальшому надала заяву про розгляд справи у її відсутності. Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами 05.12.2017 року укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав відповідачу 1 400 000 грн, зі сплатою 1% річних, з терміном повернення до 05.12.2018 року. (а.с.11). Згідно стаття 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідач отримала грошові кошти від позивача, що підтверджується наданою розпискою (а.с.14) та не заперечується відповідачем. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до вимог ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідачем не заперечується той факт, що грошові кошти в сумі 1 400 000 грн вона не повернула позивачу у визначений договором позики строк. Свідок [PERSON] дала показання, що вона в кінці 2017 року була свідком при передачі грошових коштів позивачем відповідачу в сумі 1 400 000 грн та підписувала як свідок розписку. Свідок [PERSON] дав показання, що йому відомо, що в кінці 2017 року позивач дав у борг відповідачу грошові кошти в сумі 1 400 000 грн. Він був присутній при передачі коштів. Виконання вказаного договору позики забезпечується заставою, про що укладений відповідний договір застави від 05.12.2017 року та внесені відомості в Державний реєстр обтяжень рухомого майна (а.с.12,15). Предметом застави є автомобільмарки LAND-ROVER, модель RANGE ROVER, 2011 року випуску, шасі № [NUMBER] , тип - ЗАГАЛЬНИЙ ЛЕГКОВИЙ УНІВЕРСАЛ-В, реєстраційний № [NUMBER] , який зареєстрований Центр 7441 21.09.2017 та належить [PERSON] , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого ЦЕНТР 7441 21.09.2017 року. Предмет застави оцінений у 1 400 000 грн. (п.1.2 договору застави). Як встановлено в судовому засіданні, ухвалою слідчого судді від 09.02.2018 (справа № 554/839/18) у кримінальному провадженні №12017170000000564 накладено арешт на рухоме майно, яким володіє на праві приватної власності [PERSON] , а саме: транспортний засіб «LAND ROVER RENGE ROVER», 2011 року випуску, номер кузова [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] . Позивач звертався до суду з клопотанням про зняття арешту на вказаний автомобіль та ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 05.03.2019 року (справа №552/6585/18) йому було в цьому відмовлено. (а.с.17,18). Згідно звіту про оцінку № 059 від 10.12.2019 грудня ринкова вартість спірного автомобіля становить 480 000 грн. (а.с.21-24). П.1.1 договору застави визначено, що відповідно до цього Договору забезпечується заставою виконання зобов`язань Позичальника по договору позики від 05 грудня 2017 року; що укладений між Позичальником та Заставодержателем (далі - «Договір кредиту», «Договори кредиту»), за умовами якого Позичальник, зокрема, зобов`язаний повернути Заставодержателю кошти в розмірі 1400000.00 .(один мільйон чотириста) гривень до 05 грудня 2018 року, сплатити Заставодержателю проценти за користування позикою у розмірі 1 (один) % річних, на умовах зазначених у Договорі кредиту, сплачувати неустойку у розмірі та у випадках, передбачених Договором процентної позики і цим Договором, а також інші витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги. Строки повернення кредиту та інші умови Договору кредиту можуть бути змінені угодами сторін Договору кредиту. Відповідно до п.4.1 договору застави заставодержатель набуває право звернення стягнення на Предмет застави у випадках, передбачених договором кредиту, цим Договором та Законодавством, в тому числі у разі невиконання або неналежного виконання Заставодавцем умов цього договору та/або договору кредиту (повністю або частково), зокрема, але не виключно, якщо в строки, встановлені договором кредиту, цим Договором, Заставодавець не поверне (повністю або частково) Заставодержателю кошти, та/або не сплатить проценти, та/або не сплатить інші платежі та/або іншу заборгованість, неустойки (пені, штрафи), що передбачені та/або випливають із договором кредиту, цим Договором, а також в інших випадках, а також якщо будь-яка з гарантій/запевнень або будь-який документ, надані Заставодавцем у відповідності з цим Договором, виявляться (стануть) недійсними. Застава є способом забезпечення зобов`язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (стаття 1 Закону України «Про заставу» та стаття 572 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 586 ЦК України заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною першою статті 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до частини першої статті 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави. Законом передбачено чітко визначені способи звернення стягнення на предмет застави в разі невиконання чи неналежного виконання забезпеченого заставою зобов`язання. Договір про задоволення вимог заставодержателя, яким також вважається відповідне застереження в договорі застави, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет застави відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог заставодержателя не перешкоджає заставодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет застави. Заставодержатель може задовольнити забезпечену заставою вимогу шляхом набуття права власності на предмет застави. Правовою підставою для реєстрації права власності заставодержателя на майно, яке є предметом застави, є договір про задоволення вимог заставодержателя або відповідне застереження в договорі застави, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу заставодержателю права власності на предмет застави в рахунок виконання основного зобов`язання. Договір про задоволення вимог заставодержателя або відповідне застереження в договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу заставодержателю права власності на предмет застави у рахунок виконання основного зобов`язання; право заставодержателя від свого імені продати предмет застави будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу. Згідно з п.4.3 договорузастави заставодержатель має право звернути стягнення на Предмет застави, будь-яким способом, не забороненим Законодавством, у тому числі: 4.3.1. 3а рішенням суду у встановленому Законодавством та цим Договором порядку; 4.3.2. Одним із наступних способів звернення стягнення в позасудовому порядку, передбачених цим Договором, а саме: передача Предмета застави у власність Заставодержателя в рахунок виконання Зобов`язання, що забезпечується цим Договором; продаж/передача Заставодержателем Предмета застави третій особі-покупцю будь-яким не забороненим Законодавством способом; Іншими способами, передбаченими Законодавством на момент звернення стягнення та умовами цього Договору. 4.3.3 Спосіб звернення стягнення на Предмет застави обирається Заставодержателем на власний розсуд. Позивачем обрано спосіб захисту своїх порушених прав як звернення стягнення на предмет застави шляхом визнання за ним в судовому порядку права власності на заставне майно, а саме автомобіль марки LAND-ROVER, модель RANGE ROVER, 2011 року випуску, шасі № [NUMBER] , тип - ЗАГАЛЬНИЙ ЛЕГКОВИЙ УНІВЕРСАЛ-В, реєстраційний № [NUMBER] , що належить відповідачу. Однак даний спосіб звернення стягнення на предмет застави сторони передбачили, як спосіб звернення в позасудовому порядку ( п.4.3.2 договору застави) При цьому суд враховує, що положення Закону України «Про заставу» не містять можливості визнання права власності на предмет застави за заставодержателем за рішенням суду. Відповідно до п.1 ч.1 статті 26 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов`язання в порядку, встановленому цим Законом; Тобто для реалізації заставодержателем позасудового способу звернення стягнення на предмет застави шляхом визнання права власності на нього за загальним правилом необхідні тільки воля та вчинення дій з боку заставодержателя, якщо договором не передбачено іншого порядку. Таким чином, передача заставодержателю права власності на предмет застави є способом позасудового врегулювання, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду. Застереження в договорі застави про задоволення вимог заставодержателя шляхом визнання права власності на предмет застави - це виключно позасудовий спосіб урегулювання спору, який сторони встановили самостійно у договорі. Виходячи з викладеного, у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити, оскільки суд не наділений повноваженнями звертати стягнення на предмет застави шляхом визнання права власності на нього заставодержателем, внаслідок чого відсутні правові підстави для звернення стягнення на предмет застави в обраний заставодержателем спосіб, оскільки такий спосіб захисту порушених прав є позасудовим способом захисту. Висновки суду узгоджуються з висновками викладеними в Постанові Верховного суду від 09.10.2019 року № 646/12750/14-ц.

Outcome: dismissed