Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів з вимогою про скасування арешту з транспортного засобу - автомобіля, марки Toyota, модель Highlander, 2006 р.в., кольору чорного, шасі (кузов, рама) № [NUMBER] реєстраційний номер - [NUMBER], належний [PERSON], накладений постановою від 03.03.2014 року (ВП 42292085) про накладення арешту на все рухоме майно [PERSON], Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області; та постановою від 14.04.2014 року (ВП 42292085) про розшук майна [PERSON], та про скасування зазначених постанов. В обґрунтування позову посилався на наступне. 25 січня 2007 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір № 1170-н, на одержання кредиту у сумі 299970,0 гривень, з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 25 січня 2014 року. У забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору між банком та [PERSON] укладено договір застави, предметом якого є спірний автомобіль. У зв'язку з невиконанням [PERSON] своїх зобов'язань, по кредитному договору, виникла значна сума заборгованості, яка значно перевищує вартість заставного майна, що підтверджується розрахунком заборгованості. Під час проведення дій по реалізації заставного майна, банку (заставодержателю) стало відомо що на примусовому виконанні відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області перебуває виконавче провадження про примусове стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» грошової суми, в межах якого накладено арешт на зазначений автомобіль. У зв'язку із зазначеним банк, як заставодержатель та стягувач, вимушений звернутись до суду із відповідною заявою про скасування заходів забезпечення позову. Відповідач у судове засідання не з'явився неодноразово, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся в установленому законом порядку, поважних причин неявки в судове засідання суду не представив. Суд у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, який не з'явився, у порядку заочного розгляду справи. Представник третьої особи [PERSON] надав суду заяву, якою просив позовні вимоги позивача задовольнити, справу розглянути за його відсутності. Представник ПАТ «Дельта Банк» в судове засідання не з'явився, про час та дату розгляду судової справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник позивача надав суду заяву, якою просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом установлені такі фактичні обставини на підставі представлених сторонами письмових доказів. 25 січня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління ВАТ «Ощадбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 1170-н, на одержання кредиту у сумі 299970,0 гривень з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 25 січня 2014 року. В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором № 1170-н від 05 січня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління та [PERSON] укладено договір застави, предметом якого є рухоме майно, а саме: - транспортний засіб, типу легковий універсал, марки Toyota, модель Highlander, 2006 року випуску, кольору чорного, шасі (кузов, рама) № [NUMBER] реєстраційний номер - [NUMBER], належний заставодавцю, [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого РЕВ 1-го МРВ ДАІГУМВС України в Одеській області 24.01.2007 року. У зв'язку з невиконанням [PERSON], своїх зобов'язань, по кредитному договору, виникла істотна сума заборгованості, яка значно перевищує вартість заставного майна, що підтверджується розрахунком заборгованості. Під час проведення дій з реалізації заставного майна, банку (заставодержателю) стало відомо про те, що на примусовому виконанні відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області перебуває виконавче провадження (ВП42292085) про примусове стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» грошової суми. В рамках виконавчого провадження ВП- 42292085 державним виконавцем 03.03.2014 року винесено постанову про накладення арешту на рухоме майно [PERSON] в тому числі на транспортний засіб, типу легковий універсал, марки Toyota, модель Highlander, 2006 року випуску, кольору чорного, шасі (кузов, рама) № [NUMBER], реєстраційний номер - [NUMBER], який знаходиться в заставі АТ «Ощадбанк» відповідно до договору застави від. 25.01.2007 року. Також в рамках виконавчого провадження ВП -42292085 державним виконавцем 14.04.2014 року винесено постанову про оголошення розшуку транспортного засобу, типу легковий універсал, марки Toyota, модель Highlander, 2006 року випуску, кольору чорного, шасі (кузов, рама) № [NUMBER], реєстраційний номер - [NUMBER]., який належить [PERSON]. Зазначені постанови ухвалено в межах виконавчих проваджень за виконавчими листами, відповідно до яких позивач по справі не є стягувачем. Згідно зі ст. 572 Цивільного кодексу України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Як вбачається з ч.1 ст.23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. Відповідно до ст.1 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу» передбачено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Таким чином, аналізуючи у сукупності наведені положення закону, суд дійшов висновку, що ПАТ «Державний ощадний банк України» має переважне право перед іншими кредиторами на задоволення своєї вимоги до [PERSON] за рахунок заставленого майна - транспортного засобу, марки Toyota, модель Highlander, 2006 року випуску, кольору чорного, шасі (кузов, рама) № [NUMBER], реєстраційний номер - [NUMBER], який належить [PERSON]. Судом враховано, що відповідно до положень ст.585 ЦК України, ст.16 Закону України «Про заставу» право позивача на заставу виникло у нього з моменту укладення договору застави - починаючи з 05 січня 2007 року, тобто до ухвалення оскаржуваних постанов. Отже, на момент накладення арешту на спірне майно в порядку забезпечення виконання зобов'язання відповідача перед третіми особами спірний автомобіль вже знаходився у заставі банку - позивача. Таким чином, враховуючи, що позивачу належить переважне право перед іншими кредиторами на задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави, суд дійшов висновку, що арешт спірного транспортного засобу має бути скасовано. Згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з - під арешту. Статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майна з - під арешту. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Способом захисту цивільного права є припинення дії, яка порушує права відповідно до ст. 16 ЦК України.

Outcome: approved