Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів та просить визнати недійсним договір факторингу від 22.02.2013 р, укладений між ОТП банком та ОТП Факторингом, в частині передачі боргу за кредитним договором № МL 502/079/2008 від 04.06.2008 р.; визнати недійсним договір переуступки права вимоги від 22.02.2013 р., укладений між ОТП банком та ОТП Факторингом, в частині передачі боргу за кредитним договором № МL-502/079/2008 від 04.06.2008 р.; визнати недійсним договір комісії від 22.02.2013 р., укладений між ОТП банком та ОТП Факторингом, в частині передачі боргу за кредитним договором № МL-502/079/2008 від 04.06.2008 р. При цьому посилається на те, що 22.02.2013 р. між ОТП банком та ОТП Факторингом був укладений договір переуступки права вимоги боргу за кредитними договорами, договір комісії від 22.02.2013 р., а також Договір факторингу від 22.02.2013 р., покладений в основу Договору переуступки права вимоги і договору комісії. Вказані угоди суперечать змісту п.5 ст. 203 ЦК та не спрямовані на реальне настання правових наслідків, якими обумовлені. При передачі заборгованості банки повинні були розділити боржників на фізичних і юридичних осіб, але кредити продавалися цілими портфелями на суми в кілька мільярдів гривень. На сьогоднішній день, ТОВ «ОТП Факторинг» виключено з Державного реєстру фінансових установ, а також, анульовано свідоцтво про реєстрацію фінансової установи серії ФК № 241 та додаток до нього від 03.12.2009 р., виданих ТОВ «ОТП Факторинг Україна». В свою чергу, для здійснення фінансовими установами валютних Факторингових операцій, вони повинні мати генеральну валютну ліцензію НБУ. Валютою кредиту (і валютою погашення) за кредитним договором № МL- 502/003/2008 від 14.01.2008 року - є іноземна валюта, що є істотною умовою договору і\~ змінювати таку умову Договору в односторонньому порядку ні ОТП банк, ні ОТП Факторинг не мають права. А значить, якщо боржник погашає кредит в доларах, то, відповідно до вимог ч.1 ст. 527 ЦК України, ОТП Факторинг зобов'язаний особисто прийняти у нього валюту на погашення валютного кредиту. Однак, ОТП Факторинг не має права бути стороною договору уступки права вимоги за кредитами, де валютою зобов'язання є іноземна валюта, без наявності валютної ліцензії. Сама переуступка прав стягнення не може бути проведена без належного повідомлення боржника, при цьому зробити це банк повинен письмово і під підпис боржника. Досудове вимога, оформлена належним чином, ним отримана не була. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Представник відповідачів в судовому засіданні позов не визнав, вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, надав суду письмові заперечення на позов. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що 04 червня 2008 р. між ЗАТ «ОТП Банк», що в свою чергу змінив назву на ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № МL-502/079/2008, відповідно до якого позивачу було надано кредит в розмірі 80000,00 дол. США строком до 04.06.2023 р. 22.02.2013 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» було укладено договір факторингу № б/н з додатком № 1 до вказаного договору, відповідно до якого Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» у відповідності ст.ст. 512, 514, 1077 - 1079, 1082, 1084 Цивільного кодексу України відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитними договорами в тому числі за кредитним договором № МL-502/079/2008 від 04 червня 2008 р. Також 22.02.2013 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (надалі „Фактор) та ПАТ «ОТП Банк» (надалі „Клієнт) було укладено акт відступлення (приймання-передачі) кредитного портфелю. Згідно п. 1 вказаного акту Клієнт відступив (передав), а Фактор набув (прийняв) права грошової вимоги на частину Кредитного портфелю, як визначено у статі 1 Договору факторингу від 22 лютого 2013 року, укладеного між Клієнтом і Фактором (надалі „Договір), та у Додатку 1 до Договору. Згідно п. 2 Фінансування Клієнта за відступення прав вимоги на згадану частину Кредитного портфелю (зазначену у Додатку 1 до Договору) складає 7234919,73 гривень. Відповідно до платіжного доручення № 946 від 22 лютого 2013 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» сплатило ПАТ «ОТП Банк» 7234919,73 гривень компенсація вартості Кредитного портфелю. 22.02.2013 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (надалі „Сторона-1) та ПАТ «ОТП Банк» (надалі „Сторона-2) було укладено договір про відступлення права вимоги. Відповідно до п. 1.1.1. Сторона 2 передає та відступає Стороні 1 сукупність прав, належних Стороні 2 за Договорами забезпечення, включаючи, але не обмежуючись, правом звертати стягнення на заставне майно. Відповідно до додатку № 1 до вказаного договору Стороні 1 передано право вимоги за Договорами забезпечення в тому числі за договором іпотеки № РML-502/003/2008 від 14.01.2008 р., майновий поручитель [PERSON] Також 22.02.2013 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (надалі „Комітент) та ПАТ «ОТП Банк» (надалі „Комісіонер) було укладено договір комісії. Згідно п. 3.2. договору Сторони цим погоджуються, що Комісіонер буде вчиняти від свого імені, але за рахунок Комітента правочини, повязані з обслуговуванням Кредитного портфелю. Згідно з ч.1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до банківської ліцензії від 08 липня 2009 року виданої на ім'я ПАТ «ОТП Банк» вказано перелік прав, а саме: на право здійснювати банківські операції, визначені частиною першою та пунктами 5-11 частини другої статті 47 Закону України «Про банк та банківську діяльність», тобто зазначений вище п.6 ч.2 ст.47 (придбання або відчуження права вимоги на виконання зобов'язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог та прийом платежів (факторинг)) входив до переліку пунктів, право на які мав ПАТ«ОТП Банк» на момент укладання договору купівлі-продажу кредитного портфелю. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг та яка внесена до відповідного реєстру у порядку, встановленому законом. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг. Фінансова послуга - операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Пунктом 11 ст. 4 зазначеного закону встановлено, що до фінансових послуг відноситься послуги факторинг. Статтею 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» зазначено перелік видів діяльності, які потребують ліцензування, до такої діяльності надання факторингу не відноситься. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію фінансової установи Серії ФК № 241 від 03.12.2009 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та додатку до нього, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» має право на здійснення видів фінансових послуг, які має право здійснювати фінансова компанія без отримання ліцензій та/або дозволів відповідно до законодавства - надання факторингу. Розпорядженням № 2023 від 20.08.2015 року виключено інформацію про ТОВ «ОТП Факторинг Україна» з Державного реєстру фінансових установ на підставі поданої заяви та анульовано свідоцтво про реєстрацію фінансової установи Серії ФК № 241 та додаток до нього від 03.12.2009 р., видані Товариству. Проте, на момент укладання оскаржуваних договорів від 22.02.2013 року свідоцтво було чинним. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно 1 ст. 513 ЦК України Правочин щодо заміни кредитора у зобовязанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первічного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб'єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Відповідно до змісту глави 73 ЦК України, яка регулює правовідносини факторингу, випливає, що факторинг передбачає заміну кредитора у зобовязанні, а тому до цих відносин можуть застосовуватися і загальні положення глави 47 Цивільного кодексу України в частині заміни кредитора у зобовязанні. Згідно статті 518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобовязанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобовязанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент предявлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обовязок до предявлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання. Відповідно до от. 24 Закону України «Про іпотеку», відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Як вбачається з досліджених судом матеріалів справи Договір відступлення права вимоги підписаний заступником Директора ТОВ «ОТП Факторинг Україна» [PERSON], що діяв на підставі Статуту компанії та скріплений печаткою. Вказаний договір нотаріально посвідчений. Відповідно ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до\~статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 статті 203 Цивільного кодексу України. Вимогами статті 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Також, суд зазначає про те, що відповідно до ухвали Вищого спеціалізованого суду України від 13.04.2016 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в липні 2013 року звертався до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № МL-502/079/2008 від 04 червня 2008 р. Справа перебувала на розгляді місцевого, апеляційного та Вищого спеціалізованого суду України, якими не було встановлено неправомірності укладання оскаржуваних договорів. Таким чином, як вбачається з досліджених судом матеріалів справи оскаржувані договори відповідають всім вимогам ст.ст. 203, 215 ЦК України, тому відсутні будь-які правові підстави для визнання їх недійсними. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed