Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , а також про стягнення аліментів на утримання останньоїу розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів (заробітку), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08 квітня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що позивачка є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] . 15.10.1999 року між позивачем та відповідачкою було укладено шлюб. 25.10.2013 року шлюб між позивачем та відповідачкою було розірвано на підставі рішення Микитівського районного суду м.Горлівки Донецької області від 25.10.2013 р. по справі №252/8366/13-ц. У вересні 2012 р. позивач та відповідачка перестали проживати однією сім`єю. Дочка [PERSON] спочатку проживала з відповідачкою, яка не працювала і доглядала за дитиною, матеріальним забезпеченням дитини займався батько [PERSON] . У липні 2013 р. позивач переїхав на постійне місце проживання до м.Маріуполя, продовжуючи утримувати та виховувати малолітню доньку. В липні-серпні 2014 р. батьки відповідачки вивозили дитину на оздоровлення до сел. УрзуфМангушського району Донецької області. Сама відповідачка на той час перестала належним чином виконувати свої батьківські обов`язки та доглядати за дитиною. У неї з`явились свої інтереси та справи, які не стосувались дитини, яка потребувала підвищеної уваги у зв`язку з інвалідністю. Тому родиною позивача було прийнято рішення забрати дитину постійно проживати до себе в родину, про що повідомили відповідачку по телефону. Відповідачка проти цього не заперечувала. Таким чином, з серпня 2014 р. малолітня [PERSON] переїхала проживати в родину позивача в м.Маріуполь. Наразі дитина проживає з позивачем за адресою: [ADDRESS] . Дитина навчається у НВК «Гімназія-школа» №27 м.Маріуполя, з серпня 2014 р. спостерігається в КНП «ЦПМСД №2 м.Маріуполя» та регулярно проходить лікування. Весь час батько дитини позивач займається вихованням доньки, здійснює її повне матеріальне утримання, піклується про її здоров`я та розвиток. Відповідачка, знаючи про те, що дитина хвора та погано почувається, самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків, матеріально дитину не забезпечує, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, взагалі не спілкується з донькою, не вітає її зі святами, тобто ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Наведені обставини є підставою позбавлення відповідачки батьківських прав стосовно її неповнолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання останнього. Позивач та його представник надали суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи була повідомлена у встановленому зако ном порядку. Третя особа надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність та на розсуд суду. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до ст.280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм відносини. Згідно зі Свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 26.07.2011 року, [PERSON] народилася [INFO] , батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] . На підставі рішення Микитівського районного суду м.Горлівки Донецької області від 25.10.2013 р. по справі №252/8366/13-ц 25.10.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. З серпня 2014 р. малолітня [PERSON] переїхала проживати в родину позивача в м. Маріуполь. Згідно Довідки №93 від 02.04.2019 р. за адресою: [ADDRESS] , проживає сім`я з 4 осіб: [PERSON] (дружина), [PERSON] (донька), [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до Акту № 94 обстеження житлово-побутових умов від 02.04.2019 р. встановлено, що у приміщенні створені гарні умови для проживання сім`ї. У дітей є власна кімната, яка обладнана сучасними меблями для підготовки уроків та сну. Наявні достатній одяг за сезонами, постільна білизна, харчові продукти, іграшки, книжки. [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не мешкає, до працівників ЖБК «Граніт» жодного разу не зверталась, з дитиною [PERSON] не спілкується, участь у її вихованні не приймає. Згідно Характеристики на лікаря судово-медичного експерта відділу судово-медичної експертизи КЗОЗ «Донецьке обласне бюро судово-медичної експертизи» [PERSON] Позивач з 01.09.2016 року працює лікарем судово-медичним експертом відділу судово-медичної експертизи КЗОЗ «Донецьке обласне бюро судово-медичної експертизи». Зарекомендував себе як добросовісний, працелюбний працівник, в колективі користується авторитетом, є одруженим, виховує двох неповнолітніх дітей. Відповідно до Довідки №35 від 04.04.2019 р. дитина [PERSON] відвідувала групу №7 закладу дошкільної освіти №130 «Перлинка» з 01.09.2014 року по 31.08.2017 року. За час перебування у садочку мати дівчинки - [PERSON] жодного разу у закладі не з`являлася. Активну участь у житті дитини приймав батько - [PERSON] та його дружина [PERSON] . Згідно Довідки № 60 від 18.03.2019 р. дитина [PERSON] навчається у НВК «Гімназія-школа» №27 м. Маріуполя у 2 В класі. Відповідно до характеристики №78 від 19.03.2019 р. [PERSON] навчається у НВК «Гімназія-школа» №27 м. Маріуполя з 2017 р. Зарекомендувала себе як старанна та дуже уважна учениця, має достатній рівень у навчанні. Вихованням [PERSON] займається батько - [PERSON] , а також активно допомагає у вихованні та піклуванні за дитиною його дружина - [PERSON] . Згідно Протоколу ВКК №22-3/286 від 30.05.2018 року, а також Індивідуальній програмі реабілітації дитини-інваліда №22/-3/286 від 30.05.2018 р. [PERSON] перебуває на «Д» обліку та має діагноз: стійкий правосторонній спастичний геміпарез з порушенням маніпулятивної функції правої кисті та функції ходьби на тлі аномалії розвитку головного мозку. GMFCS ІІ рівень, MACS ІІІ рівень. У довідці КНП «ЦПМСД №2 м. Маріуполя» від 25.03.2019 р. зазначено, що дитина [PERSON] прибула з м. Горлівки Донецької області у серпні 2014 р., з того часу спостерігається в КНП «ЦПМСД №2 м.Маріуполя» лікарем-педіатром [PERSON] Батько дитини, [PERSON] , водить дитину на огляд лікаря, здійснює догляд за дитиною задовільно, рекомендації лікаря виконує, в тому числі виконує індивідуальну програму реабілітації особи з інвалідністю, що була розроблена для дитини. Мати дівчинки, [PERSON] , жодного разу щодо дитини не зверталась, ніколи не приводила дитину на огляд до лікаря. Відповідно до Довідки №01/146 від 26.03.2019 р. у серпні 2018 року дитина [PERSON] отримувала лікувальну допомогу в КЛПУ «Обласний дитячий кістково-туберкульозний санаторій м. Маріуполь». Батько [PERSON] та його дружина [PERSON] регулярно відвідували дитину, звертались до лікарів щодо стану здоров`я дитини, виконували в повному обсязі рекомендації лікарів. Згідно ст.150, ст.164, ст.166 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дітей, турбуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, забезпечити отримання дітьми повної загальної середньої освіти, готувати до самостійного життя. Батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов`язків по утриманню дітей. На підставі ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п.15, п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 19 Сімейного Кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно висновку Виконавчого комітету Маріупольської міської ради №13-31-57 від 23.05.2019 року, вважається доцільним залишити на розсуд суду питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість потребує спеціального захисту та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом № 475/97-ВР (475/97-ВР) від 17 липня 1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. За ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. При ухваленні даного рішення суд враховує положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. Оскільки судом встановлено, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини, з метою захисту прав та інтересів дитини, відповідачка має бути позбавлена батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст.157 СК України, той із батьків, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно із частиною другою статті 166 СК особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Однак від народження дитини відповідач ухиляється від утримання дитини, його виховання, не піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний розвиток. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. При ухиленні від цього обов`язку, відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст.180, ст.182 Сімейного кодексу України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Одним із способів утримання, відповідно до ч.2 ст.181 Сімейного кодексу України, є стягнення аліментів за рішенням суду. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких певних обставин, враховуючи, що утримання неповнолітньої дитини є не право, а обов`язок батьків, і позбавлення батьківських прав не звільняє їх від виконання цього обов`язку, з відповідачки підлягає стягненню аліменти на користь позивача [PERSON] , на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 квітня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір у сумі 768,40 гривень. На підставі Сімейного кодексу України, Цивільного кодексу України,

Outcome: approved