Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, змінивши предмет якого, остаточно просив визнати договір іпотеки №04/І-398 від 22.08.2006 року укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] недійсним. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 18 травня 1975 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] За час перебування у шлюбі подружжям було набуто майно - земельна ділянка [ADDRESS]. 22.08.2006 року між відповідачами було укладено кредитний договір згідно якого банк передав його дружині грошові кошти. На забезпечення виконання умов вказаного договору відповідачем [PERSON] передано в іпотеку банку зазначену земельну ділянку,яка є спільним сумісним майном подружжя. При цьому про укладені дружиною правочини він дізнався лише в лютому 2015 року отримавши поштою рішення суду про стягнення з дружини коштів на користь банку. Оскільки свою згоду на передачу спірного майна в іпотеку він не надавав, просить його вимоги задовольнити в судовому порядку. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, пояснила, що подружжям Король під час шлюбу придбано земельну ділянку [ADDRESS]. Вказану земельну ділянку відповідач [PERSON] без відома позивача передала в іпотеку банку в забезпечення виконання умов укладеного між відповідачами в 2006 році кредитного договору. Оскільки вказана земельна ділянка є спільною сумісною власністю подружжя просить позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяв, клопотань суду не подав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, в поданій суду заяві просила розглядати справу у її відсутність та задовольнити позовні вимоги. Суд вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 травня 1975 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу виданого 19.06.1990 року виконкомом Козелецької районої ради Чернігівської області. Як вбачається з копії державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 27.04.1999 року виданого [PERSON] Обухівською міською радою останній на підставі рішення Обухівської міської ради народних депутатів від 25.01.1999 року №46 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,109 га, розташовану на ж/м Дзюбівка для будівництва, обслуговування житлових будівель та господарських споруд - 0,100 га, ведення особистого підсобного господарства - 0,009 га. 22.08.2006 року АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір кредиту №384/97/06-П згідно якого кредитор надав позичальнику у тимчасове користування грошові кошти у сумі 4000 Євро зі сплатою 12,5% річних з кінцевим терміном повернення кредиту до 22 серпня 2011 року. В забезпечення виконання зобов'язань за укладеним кредитним договором відповідачами 22.08.2006 року укладено та нотаріально посвідчено і зареєстровано в реєстрі за №3255 іпотечний договір №04/І-398, згідно якого [PERSON] передала в іпотеку нерухоме майно, а саме земельну ділянку площею 0,109 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд - 1000 кв.м. та ведення особистого підсобного господарства - 90 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] В зв'язку із досягненням згоди та збільшенням строку кредитування 07.07.2009 року до вказаного іпотечного договору сторонами внесено зміни. Як вбачається із заочного рішення Обухівського районного суду від 03.02.2015 року з [PERSON] стягнуто на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором №384/97/06-П від 22.08.2006 року в розмірі 61941 грн. 73 коп. Положеннями ч.1 ст.215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Відповідно до ч.1-3,5,6 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на ту обставину, що у відповідача [PERSON] не було необхідних повноважень для розпорядження майном, яке є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки він згоди на передачу такого майна в іпотеку банку не надавав. Однак з такими доводами позивача суд погодитись не може, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до ст.22 Кодексу про шлюб та сім'ю України (далі - КпШС України) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Аналогічна норма міститься в ст. 60 СК України, який набрав чинності з 1 січня 2004 року. Статтею 61 СК України (у редакції, чинній до внесення змін Законом № 2913-VI) було встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, у тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. 9 лютого 2011 року набрав чинності Закон № 2913-VI , яким ст. 61 СК України доповнено частиною п'ятою такого змісту: об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації. Частина п'ята статті 61 виключена на підставі Закону № 4766-VI від 17.05.2012 року. Правовідносини подружжя Король щодо спірної земельної ділянки виникли у 1999 році, а тому регулюються нормами КпШС України, за якими приватизована земельна ділянка не є спільним майном подружжя. Закон № 2913-VI не має зворотної дії в часі і не може бути застосований до спірних правовідносин. Враховуючи вищевикладене, спірна земельна ділянка не є майном, набутим подружжям за час шлюбу, оскільки [PERSON] безоплатно отримала її в приватну власність у 1999 році, використавши своє право громадянина на приватизацію. За наведених вище обставин підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Outcome: dismissed