Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Українська Страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в якому просив стягнути з відповідача на свою користь, з урахуванням відмови від частини позовних вимог, які вирішені ухвалою від 4.07.2014р., - страхове відшкодування в розмірі 66000,00 грн. та 26000, 00 грн. пені., а всього: 92000,00 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що він з відповідачем уклав Комплексний договір №06/02-026981 добровільного страхування транспортного засобу (КАСКО) водія та пасажирів від нещасних випадків строком на 1 рік - з 12.02.2008 по 11.02.2009р. Умови договору він виконав, сплативши необхідний страховий платіж відповідачу. Однак 9.05.2008 р. стався страховий випадок за участю його застрахованого автомобіля Chevrolet Aveo державний номер [NUMBER]. Враховуючи умови договору позивач вказує на те, що він виконав їх повністю, а 27.05.2008 ПАТ «УкрСиббанк», як вигодонабувач за договором страхування, надав відповідачу згоду на виплату повної суми страхового відшкодування на користь позивача (т.2 а.с.84-88). В судовому засіданні представник позивача заявив клопотання про відмову від частини позовних вимог, яке суд задовольнив відповідною ухвалою 4.07.2014р. та закрив провадження в частині стягнення з відповідача на користь позивача: пені за договором страхування в сумі 29342,00 грн., інфляційного збільшення в сумі 37016,00 грн., 3% річних в сумі 9208,73 грн., пені згідно із Законом України «Про захист прав споживачів» в сумі 237215,25 грн. та страхового відшкодування в сумі 100,00 грн. Остаточно підтримав позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на свою користь страхове відшкодування в розмірі 66000,00 грн. та 26000, 00 грн. пені., а всього: 92000,00 грн. При цьому, не підтримував раніше заявлене клопотання про визнання мирової угоди, а просив задовольнити пред»явлені вимоги. Представник відповідача в судовому засіданні визнав остаточно пред»явлені позовні вимоги у вищевказаному розмірі, просив позов задовольнити і не просив розглядати питання визнання раніше заявленої морової угоди. Треті особи в судове засіданні не з»явились, про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно матеріалів справи, рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 19.10.2011 року в задоволенні позову було відмовлено (т.1 а.с.154-156), яке ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 15.03.2014 року залишено без змін (т.1 а.с.202-204). Разом із тим, 4.09.2012 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково, вищевказані рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасовано, а справу передано на новий розгляд суду першої інстанції (т.1 а.с. 231-232). Під час повторного розгляду справи сторони уклали між собою мирову угоду яку суд своєю ухвалою від 22.07.2014 року визнав на умовах, визначених сторонами в тексті мирової угоди (т.2 а.с.158 - 159). Однак, ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 27.11.2013 року апеляційну скаргу третьої особи - правонаступника ПАТ «УкрСиббанк» - ПАТ «Дельта Банк» задоволено і вищевказану ухвалу скасовано з підстав того, що не була з»ясована думка вигодонабувача за договором страхування - ПАТ «УкрСиббанк» Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Як вбачається із матеріалів справи і це встановлено судом, між позивачем [PERSON] та АКІБ «Укрсиббанк» укладений комплексний договір №06/02-026981 від 11.02.2008 добровільного страхування транспортного засобу ( КАСКО) водія та пасажирів від нещасних випадків (НВ), вигодонабувачем якого вказаний АКІБ «УкрСиббанк», при цьому, умовами договору не передбачена можливість змінювати вигодонабувача після настання страхового випадку (а.с.12-16). Згідно ч.3, ч.4 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Постановою судді Шевченківського районного суду м.Києва від 22.05.2008 року встановлено, що 9.05.2008р. о 23-40 год. [PERSON], керуючи автомобілем «Шевролет Авео» державний номер [NUMBER] по пр-ту Перемоги в м.Києві вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КпАП України, внаслідок чого здійснив наїзд на світлову опору, що призвело до пошкодження транспортного засобу (а.с.17). Власником вказаного транспортного засобу являється [PERSON] (т.2 а.с.37). Позивач звернувся до відповідача із відповідною заявою про стягнення страхового випадку, а відповідач, в свою чергу, звернувся до вигодонабувача по договору страхування - АКБ «Укрсіббанк» із пропозицією надати банківські реквізити для отримання страхового відшкодування, або підтвердити відсутність заперечень щодо перерахування даної виплати безпосередньо [PERSON] При цьому, вказали, що сума попереднього розміру збитків складає 72100,00 грн. (т.1 а.с.18, 40). Згідно висновків судової автотоварознавчої експертизи №263 від 30.06.2010, матеріальний збиток, заподіяний власнику вказаного автомобіля внаслідок пошкодження останнього при ДТП складає 68640,00 грн., а також визначено, що вказаний автомобіль відновленню не підлягає і як майно втрачено в повному обсязі (т.1 а.с.72-75). Відповідно до ч.1 ст.990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до п.3 ч.1 ст.988 ЦК України, п.3 ч.1 ст.20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до положень п.22.5 Договору страхування розмір страхового відшкодування становить 66100,00 грн., що розрахований наступним чином: 72100,00 грн. страхова сума за Договором страхування (п.9 Договору) - 0,00 грн. суми франшизи - 0,00 грн. попередні страхові виплати до даному договору - 6000,00 грн. вартість придатних залишків транспортного засобу. Також, згідно розрахунків позивача (т.2 а.с.85) щодо розміру пені за Договором страхування в розмірі подвійної ставки НБУ згідно умов п.24.2 вказаного договору станом на 28.04.2013 , що складає в період з 6.09.2008 по 28.04.2013року 1695 днів затримки виплати та становить 55342,00 грн. Крім того, згідно п.22.5 Договору страхування, автомобіль зазнав конструктивної загибелі, оскільки розмір матеріального збитку перевищує 75% дійсної вартості пошкодженого автомобіля. Згідно ч.2 ст.985 ЦК України страхувальник має право при укладенні договору страхування призначити фізичну або юридичну особу для одержання страхової виплати (вигодонабувача), а також замінювати її до настання страхового випадку, якщо інше не встановлено договором страхування. Відповідно до вимог ч.4 ст.3 Закону України «Про страхування» страхувальники мають право при укладанні договорів страхування інших, ніж договори особистого страхування, призначити фізичних осіб або юридичних осіб (вигодонабувачів) які можуть зазнати збитків в результаті настання страхового випадку для отримання страхового відшкодування, а також змінювати їх до настання страхового випадку, якщо інше не передбачено договором страхування. З наведених норм вбачається, що договір страхування надає третій особі право вимагати від страховика здійснити страхову виплату на свою користь, тобто наділяє вигодо набувача правами страхувальника, але не покладає на нього обов»язків останнього. З матеріалів справи вбачається, що АКІБ «УкрСиббанк» змінив назву на ПАТ «УкрСиббанк». Згідно ч.2 ст.636 ЦК України виконання договору на користь третьої особи може вимагати як особа, яка уклала договір, так і третя особа, на користь якої передбачено виконання, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із суті договору. Також, згідно ч.2 ст.636 ЦК України, якщо третя особа відмовилась від права,наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатись цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. Згідно письмових пояснень по справі від третьої особи АТ «УкрСиббанк», АТ «УкрСиббанк» відмовляється від виплати суми страхового відшкодування, яка заявлена в позові на користь вигодонабувача - АТ «УкрСиббанк» та підтримує позов позивача та не заперечує проти сплати на користь страховика суми страхового відшкодування (т.2 а.с.245). Згідно п.18 ч.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при розгляді таких справ суди повинні враховувати положення статей 636, 985 ЦК, статтю 3 Закону України «Про страхування», і у разі якщо буде встановлено, що вигодонабувач відмовився від пред'явлення позову до страховика або сума страхової виплати більша, ніж має отримати вигодонабувач, страхувальник/потерпілий не позбавлений права на пред'явлення позову про виплату страхового відшкодування на свою користь на загальних підставах. Як уже зазначалось, як вбачається із комплексного договору укладеного між сторонами, вигодонабувачем є ПАТ «УкрСиббанк» і умовами вказаного договору не передбачена можливість змінювати вигодонабувача після настання страхового випадку. Адже,заміну вигодонабувача можна змінити тільки до настання страхового випадку. Натомість, із матеріалів справи вбачається, що такої заміни не відбулося. Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таким чином, оскільки сторона позивача наполягає та стягненні з відповідача тільки пені в розмірі 26000,00 грн. та страховому відшкодуванні в розмірі 66000,00 грн., а від інших позовних вимог відмовилась і відмова прийнята судом, а провадження в частині позовних вимог закрито, тому суд не може вийти за межі позовних вимог. Крім того, у відповідності до ч.4 ст.174 ЦПК України суд вбачає наявність законних підстав прийняти визнання відповідачем позову, оскільки це не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в даному випадку - ПАТ «Дельта Банк», оскільки він не являється вигодонабувачем по вказаному Договору страхування. А правовідносини, що виникають із кредитного договору між [PERSON] та ПАТ «УкрСиббанк», який, в свою чергу, уклав договір купівлі-продажу з ПАТ «Дельта Банк» щодо права вимоги по кредитном зобов»язанням [PERSON] - не стосується предмету даного спору. Таким чином, враховуючи те, що вигодонабувач ПАТ «УкрСиббанк» надав свою письмову згоду на отримання позивачем [PERSON] страхового відшкодування і підтримав заявлені позовні вимоги, тобто обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги ґрунтуються на вищезазначених вимогах закону, суд прийшов до висновку, вказані позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Судові витрати розподіляються відповідно до правил ч.1 ст.88 ЦПК України та стягуються із відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved