Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, зменшивши вимоги якого просить стягнути з відповідача на його користь 3 649, 77 грн. недоплаченої частини заробітної плати за роботу у шкідливих умовах праці, 9 676, 13 грн. недоплаченої частини заробітної плати за високі досягнення в праці, 53 883, 79 грн. компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, а також витрати на правничу допомогу в розмірі 2 900 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що перебував з ЛМКП «Львівтеплоенерго» у трудових відносинах, 01.09.2007 був переведений у Теплоелектроцентраль №1 на посаду начальника зміни котлотурбінного цеху, згідно з наказом №489 від 31.07.2015 - звільнений з посади у зв'язку із скороченням штату працівників. Проте, з листопада 2012 року по день звільнення відповідач здійснював нарахування заробітної плати з порушенням норм чинного законодавства, що призвело до суттєвого заниження розміру заробітної плати, у зв'язку з чим звертався до суду щодо стягнення заробітної плати. Так, рішенням Апеляційного суду Львівської області від 12.09.2017, яке набрало законної сили, скасовано рішення Сихівського районного суду м.Львова від 19.12.2016, яким у позові відмовлено, та вирішено стягнути з ЛМКП «Львівтеплоенерго» на його користь невиплачену заробітну плату за період з листопада 2012 року по липень 2015 року в розмірі 50 666 грн. 69 коп. Однак, стягнута судом заборгованість становить лише основну частину заробітної плати і не стосується доплат за шкідливі умови праці, високі досягнення в праці та компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушення встановлених строків їх виплати.За результатами проведеного розрахунку сума невиплачених доплат за шкідливі умови праці становить 3 649, 77 грн., за високі досягнення в праці - 9 676,13 грн. щодо суми компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, то така становить 53 883, 79 грн. В судовому засіданні позивач та його представник уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та відповіді на відзив, просять задоволити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Подав до суду відзив, в якому позов не визнав, зазначивши, що оскільки за спірний період заборгованість перед працівниками із заробітної плати та виплатах із соціального страхування була відсутня, відтак, посилання позивача на норми Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», яким не регулюється питання індексації перерахунку заробітної плати проведеного під час розгляду спору в суді, є безпідставним. Окрім цього, вважає поданий позивачем розрахунок неналежним, оскільки компенсація нарахована за всі місяці без виключення, що є невірним. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача та представника позивача, оглянувши матеріали цивільної справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з ЛМКП «Львівтеплоенерго» та відповідно до наказу №311-к від 31.08.2007 був переведений з 01.09.2007 у Теплоелектроцентраль № 1 на посаду начальника зміни котлотурбінного цеху. Згідно з наказом № 489 від 31.07.2015 позивача звільнено у зв'язку із скороченням штату. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 12.09.2017, яке набрало законної сили, стягнуто з ЛМКП «Львівтеплоенерго» на користь [PERSON] невиплачену заробітну плату за період з листопада 2012 року по липень 2015 року в розмірі 50 666 грн. 69 коп., яку визначено судом без утримання встановлених законом податків та обов'язкових платежів. Так, вищевказаним судовим рішенням встановлено, що діями відповідача порушено трудові права позивача на належний рівень оплати праці, передбачений чинним законодавством, а тому враховуючи встановлені у рішенні обставини, які згідно з вимогами ч.4 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню у межах даної справи, суд приходить до висновку, що стягнута у ньому сума невиплаченої заробітної плати на користь позивача становить лише основну частину заробітної плати та не включає доплат за шкідливі умови праці, високі досягнення в праці та компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушення встановлених строків їх виплати. Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про оплату праці» основною заробітною платою є винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Частиною 2 цієї статті визначено, що додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Відповідно до ч. 2 ст. 100 КЗпП України на важких роботах, на роботах із шкідливими і небезпечними умовами праці, на роботах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я встановлюється підвищена оплата праці. Згідно з п. 17.6 колективного договору ЛМКП «Львівтеплоенерго» на 2012-2013 роки визначено доплату за роботу у важких і шкідливих умовах праці в розмірі до 12 відсотків тарифної ставки (посадового окладу). Додатком №7 до вищевказаного колективного договору визначено, що за досягнення високої кваліфікації і зразкове виконання трудових обов'язків, працівнику встановлюється надбавка за високі досягнення в праці до 50% посадового окладу (місячної тарифної ставки). Як вбачається з розрахункових листків за період з листопада 2012 року по липень 2015 року, доплата за шкідливі умови праці відповідачем встановлена у розмірі 8 % від посадового окладу позивача, надбавка за високі досягнення в праці - на рівні 20 % від його посадового окладу. Згідно з розрахунком, наданим позивачем, сума недоплаченої частини заробітної плати за роботу у шкідливих умовах праці за період з листопада 2012 року по липень 2015 року складає 3 649, 77 грн. (з яких: листопад - грудень 2012 року - 273, 62 грн., 2013 рік - 1 381, 90 грн., 2014 рік - 1 530, 55 грн., січень - липень 2015 року - 436, 70 грн.); сума недоплаченої частини заробітної плати за високі досягнення в праці становить 9 676, 13 грн. (з яких: листопад - грудень 2012 року - 684, 05 грн., 2013 рік - 3 454, 78 грн., 2014 рік - 3 947, 88 грн., січень - липень 2015 року - 1 589, 43 грн.). Даний розрахунок відповідачем не спростовано та не надано іншого, а тому такий приймається судом до уваги. Статтею ст. 43 Конституції України визначено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що з ЛМКП «Львівтеплоенерго» на корить [PERSON] необхідно стягнути 3 649, 77 грн. недоплаченої частини заробітної плати за роботу у шкідливих умовах праці та 9 676, 13 грн. недоплаченої частини заробітної плати за високі досягнення в праці. Згідно з ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Статтями 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» передбачено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, зокрема визначено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року. Відповідно до п. 4 Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Згідно з наданим позивачем розрахунком сума компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням термінів їх виплати за період з листопада 2012 року по липень 2015 року становить 53 883, 79 грн. З огляду на те, що у визначені законодавством строки відповідачем не виплачено позивачу заробітну плату, що потягло за собою втрату частини доходів у зв'язку із порушенням термінів їх виплати, поданий позивачем розрахунок відповідачем не спростовано, відтак, з ЛМКП «Львівтеплоенерго» на корить позивача підлягає стягненню компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати у розмірі 53 883, 79 грн. Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує положення ст. 137 ЦПК України, за якими за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відтак, враховуючи наявність акту виконаних робіт (надання послуг) з надання професійної правничої допомоги у справі №464/2553/18 за період з 04.05.2018 по 10.09.2018, складеного на підставі договору від 04.05.2018, укладеного між [PERSON] та адвокатом [PERSON], що діє згідно з свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю №681, загальна сума витрат склала 2 900 грн., а тому враховуючи задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку, що така підлягає стягненню з відповідача в користь позивача. Окрім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь держави слід стягнути 1762 грн. судового збору. На підставі ст.ст.100 К3пП України, ст.ст. 2, 21, 34 Закону України «Про оплату праці» та

Outcome: approved