Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення вихідної допомоги у розмірі 21 000 грн. та середнього заробітку за час затримки розрахунку у розмірі 11 333 , 22 грн. , посилаючись на те , що з 12.09.2006 р. до 26.09.2013 р. він перебував у трудових відносинах з відповідачем та був звільнений за власним бажанням у зв»язку з тим , що відповідач протягом тривалого часу не виконував законодавство про працю та умови трудового договору . На час звільнення відповідач не провів з ним повного розрахунку та не виплатив вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку . В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з обставин , що викладені у позовній заяві . Просив стягнути з відповідача на користь позивача вихідну допомогу невиплачену при звільненні у розмірі 21 000 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку відповідно до уточненої заяви про збільшення розміру позовних вимог та розрахунку відповідача у розмірі 25 136 грн. 36 коп . Представник відповідача заявлені позовні вимоги визнала в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку , в задоволені решти вимог просила відмовити посилаюсь на їх необґрунтованість . Вислухавши пояснення сторін , дослідивши матеріали справи , суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково виходячи з наступного . Судом встановлено , що позивач наказом № 129-ос від 25.09.2013 р. був звільнений з посади начальника кошторисної групи за власним бажанням ( ст. 38 КЗпП України ) ( а.с. 38 ) . Підстава звільнення - заява позивача від 25.09.2013 р. , в якій останній просив його звільнити за власним бажанням з 26.09.2013 р. На час звільнення , в порушення вимог ст. 116 КЗпП України , відповідач не провів з позивачем повного розрахунку, станом на 26.09.2013 р. заборгованість відповідача по виплаті заробітної плати позивачу складала 36 386 грн. 45 коп . Судовим наказом Деснянського районного суду м. Києві від 25.11.2013 р. з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість по виплаті заробітної плати у розмірі 34 419 грн. 89 коп . Відповідно до ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки , зазначені в статті 116 КЗпП України , при відсутності спору про їх розмір підприємство , установа , організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку . Згідно представленого представником відповідача розрахунку , з яким погодився представник позивача , середній заробіток за час затримки розрахунку на час розгляду справи складає 25 136 грн. 36 коп . Зазначений розрахунок обчислений відповідно до Постанови КМ України від 08.02.1995 р. № 100 „ Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати » та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача . Відповідно до ч. 3 ст. 38 КЗпП України працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням , якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю , умови колективного чи трудового договору . Відповідно до ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю , колективного чи трудового договору ( статті 38 і 39 ) працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі , передбаченому колективним договором , але не менше тримісячного середнього заробітку З встановлених по справі обставин вбачається , що позивач був звільнений за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України . Відповідно до ч.5 ст. 48 КЗпП України порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України. Згідно з п.2.25 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників , затвердженої Наказом Міністерства праці України , Міністерством юстиції України та Міністерством соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 р. записи про причини звільнення у трудовій книжці повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю , пункт закону . Відповідно до запису про причини звільнення позивача у трудовій книжці останній звільнений за власним бажанням на підставі ст.. 38 КЗпП України . Формулювання причини звільнення внесеної до трудової книжки позивачем не оспорювалось . Відповідно до ст.. 60 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень . Позивачем не надано доказів на підтвердження того , що він був звільнений на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України , а тому вимоги останнього про стягнення з відповідача на його користь вихідної допомоги при звільнення не підлягають задоволенню . Оскільки при подачі позовної заяви позивачка була звільнена від сплати судових витрат , відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 251 грн. 36 коп . На підставі викладеного ,

Outcome: partial