Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 16.12.2016 року Липовецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 74. У позову позивач вказує, що їх шлюб із відповідачем виявився невдалим, їх спільне життя не склалось, між ними не було досягнуто порозуміння, відсутні спільні погляди на життя та створення сім'ї, їх шлюб став формальним. Подружні відносини між ними припинені, вони проживають на даний час окремо, спільного господарства не ведуть. Позивач вважає, що збереження шлюбу суперечить його інтересам, отож є підставою для припинення шлюбу судом. Позивач в судове засідання не з'явився, проте надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась. Представник відповідача надав через канцелярію суду заяву, в якій зазначив, що позивач проти розірвання шлюбу не заперечує, просить розгляд справи проводити за відсутності позивача та його відсутності. Ураховуючи наведене, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому здійснює його в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів, в загальному порядку, при цьому не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали цивільної справи, повно з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, яким суд дав належну оцінку, дійшов висновку про таке. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 16.12.2016 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Згідно поданих до суду заяв, судом встановлено, що сторони не бажають миритися, мають стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній (ч.ч.1, 3 ст.55 СК України). Згідно з ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд враховує, що сім'я є добровільним союзом двох людей, примушування подружжя до збереження шлюбу є неприпустимим, тому суд, з урахуванням встановлених обставин, дійшов висновку про те, що сім'я розпалась, шлюб існує формально, між позивачем та відповідачем відсутні близькі стосунки, які притаманні подружжю, відтак збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення, отож позов підлягає задоволенню. У відповідності до положень ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст. 105,110,112, СК України,

Outcome: approved