Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 11.08.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачкою був укладений кредитний договір № 500955418, відповідно до якого позивач зобов'язується надати відповідачеві кредит в сумі 47042,47 грн, у строк з 11.08.2014 року до 12.08.2019 року. Відповідач відповідно до умов договору виконав взяті на себе зобов'язання, а саме надав позивачці кредит, а остання в порушення умов договору свої зобов'язання належним чином не виконувала, в результаті чого станом на 12.07.2015 року має прострочену заборгованість за кредитом в сумі 56142,48 грн., яка складається з тіла кредиту в сумі 45129,03 грн., відсотків в сумі 4758,65 грн., комісії в сумі 4854,80 грн. та штрафу в сумі 1400 грн. Відповідно до умов договору позивач має право на отримання процентів за користування кредитом та стягнення неустойки. Позивач просив стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за кредитним договором та сплачений судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але надіслав заяву в якій просив слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У разі неявки відповідача не заперечував проти заочного розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. ст. 224 ЦПК України, відповідно до якої у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає, що справу можливо розглянути у відсутність сторін на підставі наявних в цивільній справі доказах. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки в ході розгляду справи встановлено, що 11.08.2014 року між сторонами було укладено договір № 500955418 відповідачка цього ж дня року отримала кредит у вигляді у сумі 47042,47 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,99 % з встановленим терміном повернення 12.08.2019 року. У порушення норм закону та умов договору відповідачка зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала та станом на 12.07.2015 року має прострочену заборгованість за кредитом в сумі 56142,48 грн., яка складається з тіла кредиту в сумі 45129,03 грн., відсотків в сумі 4758,65 грн., комісії в сумі 4854,80 грн. та штрафу в сумі 1400 грн. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Положенням ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України божник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язком для виконання. Положенням ч.1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцеві) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк та інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. А тому суд з урахуванням наведеного вважає за доцільне стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 56142,48 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 45129,03 грн., за відсотками 4758,65 грн., за комісією 4854,80 грн. та штрафу в сумі 1400 грн., а також судовий збір в сумі 561,42 грн. Приймаючи до уваги викладене та,

Outcome: approved