Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором в сумі 118818,13 грн. У підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що відповідач звернувся до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 12.11.2018 року. У подальшому відповідач ознайомившись із умовами обслуговування кредитних карток та підписавши паспорт споживчого кредиту від 20.11.2019 року, отримав картку типу Преміальна картка Platinum(кредитний ліміт до 100\~000 грн.). У порушення умов договору відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим заборгованість відповідача за кредитним договором перед банком складає 118\~818,13 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача разом із судовими витратами. Ухвалою від 25.01.2021 року відкрито провадження по справі та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 23.03.2021 року представником відповідача [PERSON] [PERSON] надано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечував проти позову в повному обсязі, посилаючись на те, що відповідач починаючи з 2008 року користувався кредитними коштами Позивача, та при цьому здійснював погашення заборгованості перед Позивачем, не допускаючи її прострочення. З боку представників банківської установи відносно відповідача ніколи не виникало претензій щодо строків та порядку користування послугами кредитування та погашення заборгованості, на адресу відповідача не направлялося жодної вимоги. Щодо наявності та відповідно погашення будь-якої заборгованості, в тому числі простроченої. Відповідач не погоджується з висунутими вимогами, щодо наявності заборгованості та зазначає про безпідставність її нарахування. Крім того зазначає, що до позовної заяви додано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, датовану 12.11.18 року, яку начеб то підписав Відповідач. Однак останній не мав можливості підписувати Анкету-заяву у вказаний період часу, так як починаючи з 26.02.2018 року залишив територію України, та до теперішнього часу в Україну не повертався, залишаючись проживати за кордоном, що підтверджується даними закордонного паспорту Відповідача РВ901573, з відміткою, про перетин кордону України. 23 квітня 2021 року Ухвалою суду клопотання представника відповідача про витребування доказів задоволено та витребувано з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України (01601, м.Київ, вул. Володимирська,26) інформацію про перетинання [PERSON] , ( [INFO] , закордонний паспорт громадянина України [NUMBER] виданий 03.11.2015 року, орган що видав паспорт 1201, РНОКПП [NUMBER] ) державного кордону України, а також ліній розмежування з автономною Республікою Крим і тимчасово непідконтрольними Україні районами Донецької та Луганської областей за період з 25.02.2018 року по 13.11.2018 року. 28 квітня 2021 року представником позивача надано до суду відповідь на відзив в якому зокрема вказував на те, що відповідачем не доведено та матеріалами справи не встановлено, що грошовими коштами протиправно заволоділа інша особа. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просив їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач та його представник до судового засідання не з`явились, представник відповідача надав заяву в якій просив провести розгляд справи у його та відповідача відсутності та відмовити у задоволенні позовних вимог. Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно ч. 1 ст. 4 та ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частинами 3, 4 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч.1 ст.81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що 12.11.2018 року відповідач з метою отримання банківських послуг звернувся до позивача та, підписавши відповідну анкету-заяву №б/н від 12.11.2018 року. У подальшому відповідач підписав паспорт споживчого кредиту від 20.11.2019 року, отримав картку типу Преміальна картка Platinum(кредитний ліміт до 100\~000 грн.). Своїм підписом у названій анкеті-заяві відповідач засвідчив також свою згоду на те, що ця заява разом з «Умовами і Правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку» складає договір між ним і банком, а також те, що він зобов`язується виконувати ці «Умови і Правила надання банківських послуг». За пунктом 2.1.1.5.5 «Умов і Правил надання банківських послуг» Відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевитратам платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідно до пунктів 2.1.1.12.4, 2.1.1.12.6 «Умов та Правил надання банківських послуг» строки і порядок погашення за кредитом (кредитний ліміт) за кредитними картами із встановленим мінімальним обов`язковим платежем, а також овердрафту, що виникає за такими картами, наведені, зокрема, в довідці про умови кредитування, яка є невід`ємною частиною договору, та встановлюються даним пунктом. Платіж включає в себе плату за користування кредитом, передбачену «Тарифами банку», та частину заборгованості за кредитом. За користування кредитом і овердрафтом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому «Тарифами банку», з розрахунку 365/366 календарних днів на рік. У разі виникнення прострочених зобов`язань на суму від 100 грн. Клієнт сплачує пеню, розраховану за цим пунктом «Умов та Правил надання банківських послуг». Згідно з пунктами 2.1.1.5.6, 2.1.1.7.6, 2.1.1.12.11 «Умов та Правил надання банківських послуг» у разі невиконання зобов`язань за договором на вимогу банку Клієнт зобов`язаний виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. При порушенні Клієнтом строків платежів за будь-яким з грошових зобов`язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, він зобов`язаний сплатити банку штраф розмір якого встановлюється тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає сплаті в зазначений банком термін. Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань у цілому або в установленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших зобов`язань за договором. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданої позивачем, відповідач свої зобов`язання щодо своєчасного погашення заборгованості за кредитом та сплати відсотків не виконав, у зв`язку з чим станом має перед позивачем заборгованість на загальну суму 118\~818,13 грн., що складається з такого: - 68638,12 грн. - заборгованість за поточним тілом кредита; - 33524,73 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; - 4294,27 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 12361,01 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Відповідно до статей 1054, 1055 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Частинами першою, другою статті 1051 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною; тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. За визначенням частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому; друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (стаття 536 ЦК України). Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання (частина друга статті 615 ЦК України). Згідно з положеннями статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України). В ході судового розгляду судом встановлено, що відповідач [PERSON] з 25.02.2018 року перетнув кордон України та до теперішнього часу не повертався в країну, зазначене підтверджується відповіддю Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України (а.с.151). Як вбачається зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів, правовідносини між позивачем та [PERSON] виникли з 12.11.2018 року, а саме з часу підписання анкети заяви №б/н, однак на той час відповідач фактично перебував за межами країни, отже не міг особисто укладати будь-які договори на території України. З огляду на вищенаведене суд вважає, що позивачем не надано суду доказів оформлення та укладання між сторонами кредитного договору, отримання кредитної картки тощо, які б свідчили про волевиявлення [PERSON] укласти кредитний договір та отримати відповідно кредитні кошти, оскільки підпис в наданій Анкеті-заяві не належить Відповідачу . Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати у виді судового збору віднести за рахунок позивача. Відповідно до статей 15, 16, 509, 525-527, 530, 534, 549, 612, 626, 1050, 1054, 1056-1 Цивільного кодексу України,

Outcome: dismissed