Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження здоровя. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що працюючи на ПрАТ «ІГЗК» з 01.04.1988 року машиністом бурової установки в карєрі цеху Карєр Прат «ІГЗК» при виконані роботи підпадав під дію виробничого пилу та загальної вібрації, показники котрих перевищували нормативні через недосконалість робочого місця. Працюючи з 13.03.1987 року по 01.04.1988 року бурильником свердловини шарового буріння в карєрі рудника Інгулецького ГЗК позивач здійснював виробничі дії, під час котрих також підпадав під дію виробничого пилу та загальної вібрації, показники котрих перевищували нормативні. У звязку із заподіянням шкоди, позивач 08.11.2016 року, пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією, де йому було визначено ступень втрати професійної працездатності 40%, з яких 25% по вібраційній хворобі; 15% по ХОЗЛ. Таким чином, позивач змушений тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури і лікування. Тому, просить суд стягнути з ПрАТ «ІГЗК» та Криворізького відділення Управління виконавчої дирекції ФСС України в Дніпропетровській області на свою користь [PERSON] солідарну суму моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження його здоровя у розмірі 259504,00 грн. без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб. Ухвалою від 26.09.2018 року суд вирішив питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою від 16.10.2018 року судом вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 11.02.2019 року залишено без розгляду позовні вимоги [PERSON] до Криворізького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження здоровя. До початку судового засідання представником позивача [PERSON] подано заяву про проведення розгляду цивільної справи за його відсутності та відсутності позивача. Просив позовні вимоги в частині стягнення відшкодування моральної шкоди з ПрАТ «ІГЗК» задовольнити повністю. \~ \~ \~ \~Представник відповідача 1 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно відзиву представник відповідача [PERSON] просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливим провести судове засідання без участі представника відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлено, що позивач працював на підприємстві відповідача з з 13.03.1987 року по 11.11.2016 року [PERSON] працював на підприємстві відповідача (а.с. 18-25). Згідно п. 16 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 15.07.2016 року професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи з 01.04.1988 року по теперішній час машиністом бурової установки в карєрі цеху Карєр ПрАТ «ІнГЗК» при виконанні роботи працівник підпадав під дію виробничого пилу та загальної вібрації, показники котрих перевищували нормативні через недосконалість робочого місця. Працюючи з 13.03.1987 року по 01.04.1988 року бурильником свердловини шарового буріння в карєрі рудника Інгулецького ГЗК [PERSON] здійснював виробничі дії, під час котрих також підпадав під дію виробничого пилу та загальної вібрації, показники котрих перевищували нормативні (а.с. 12-16). Відповідно до п. 17 вказаного вище Акту причиною виникнення професійного захворювання стало пил з вмістом SiO2 від 10 до 70 %: 5,2-12,2 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3, загальна вібрація: 106 дБ при ГДР 101дБ та 115 дБ при ГДР 100 дБ. Оглядом МСЕК 08.11.2018 року [PERSON] первинно встановлено 40% втрати професійної працездатності (а.с. 8-9). Повторним оглядом МСЕК 07.11.2017 року [PERSON] встановлено 40% втрати професійної працездатності (а.с. 11). \~ \~ \~ \~Згідно ч. 4 ст. 43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні та здорові умови праці. Стаття 153 КЗпП України встановлює, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008 р. встановлено, що обовязок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду. Таким чином, ПрАТ «ІнГЗК» є належним відповідачем по справі. Статтею 173\~КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. Згідно ст. 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ст.\~23\~ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Частиною 3 ст. 1166 ЦК України визначено, що шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках встановлених законом. У відповідності до ст. 4 ЗУ «Про охорону праці», державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань. Свої моральні страждання, повязані з ушкодженням здоровя на ПрАТ «ІнГЗК» позивач оцінює в розмірі 129752,00 гривень. Як вбачається з матеріалів справи, позивач зазнав ушкодження здоровя, повязане з виконанням трудових обовязків, у звязку з чим отримав 40% втрати професійної працездатності безстроково. При вказаних обставинах суд вважає, що наслідками професійного захворювання порушено звичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв'язки. Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди (суму її компенсації), судом ураховано тяжкість завданої позивачеві моральної шкоди, глибину, тривалість та характер моральних та фізичних страждань, їх інтенсивність та довготривалість, стан здоров'я, тяжкість професійного захворювання, настання у зв'язку з цим негативних змін у житті, необхідність лікування, втрату у зв'язку з цим життєвих зв'язків, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, що вимагає додаткових зусиль для організації свого життя, обсяг втрати позивачем працездатності унаслідок профзахворювання. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, що відповідає вимогам п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Тому суд вважає, що сума компенсації спричиненої позивачеві моральної шкоди повинна складати 40000,00 гривень. Щодо вимоги про стягнення 129752,00 грн., то суд приходить висновку, що така сума належним чином не вмотивована, є завищеною і не відповідає тяжкості та характеру завданої позивачеві шкоди. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд, стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 гривень. На підставі викладеного, та

Outcome: partial