Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення збитків, мотивуючи свої вимоги тим, що внаслідок ДТП, яке сталося з вини відповідача, було пошкоджено автомобіль позивача, що в свою чергу унеможливило виконання позивачем зобов'язань перед ТОВ «АЗІМУТ-БУД» щодо надання послуг з доставки обладнання. Внаслідок чого, не отримав грошову винагороду від ТОВ «АЗІМУТ-БУД» та був змушений сплатити ТОВ «АЗІМУТ-БУД» штраф. Наведене спричинило позивачу моральну шкоду, яку позивач просив стягнути з відповідача на його користь. Позивач в судове не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав заяву згідно якої підтримав позовні вимоги, просив розглядати справу у його відсутність та про те, що не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечує проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.01.2015 між позивачем та ТОВ «АЗІМУТ-БУД» було укладено договір №03ЦД від 03.01.2015 про надання послуг з доставки обладнання. Відповідно до умов договору позивач повинен надавати за завданням ТОВ «АЗІМУТ-БУД» послуги з доставки обладнання в порядку та на умовах, визначених договором. 03.02.2015 близько 11:00 год. відповідач, рухаючись на автомобілі «Ягуар», д/н [NUMBER] по пр-ту Бажана - вул. Дніпровська Набережна в м. Києві, не вибрав безпечну швидкість, не врахував дорожню обстановку і не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням позивача, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Відповідно до постанови судді Дарницького районного суду м. Києва від 23.04.2015 водія [PERSON] було визнано винною в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди за вищевказаних обставин. Згідно звіту серії SL №24172 від 17.03.2015 автотоварознавчого дослідження встановлення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля [NUMBER], в результаті його пошкодження в ДТП, було встановлено, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу перевищує його ринкову вартість, тобто розмір матеріального збитку дорівнює ринковій вартості транспортного засобу до моменту ДТП. Внаслідок пошкодження автомобіля [NUMBER], позивач не міг належним чином виконувати умови договору №03ЦД про надання послуг з доставки обладнання від 03.01.2015, про що він письмово повідомив ТОВ «АЗІМУТ-БУД» з проханням тимчасово призупинити дію Договору. Внаслідок чого, 07.02.2015 між позивачем та ТОВ «АЗІМУТ-БУД» було укладено додаткову угоду №1 до Договору №03ЦД про надання послуг з доставки обладнання від 03.01.2015 про тимчасове призупинення дії договору, згідно якої позивачем сплачено штраф у розмірі 20% від суми договору, а саме 24000,00 грн. Як зазначено позивачем в позовній заяві, внаслідок відмови від виконання умов Договору №03ЦД про надання послуг доставки обладнання від 03.01.2015 позивачем не було отримано доходів (упущена вигода) на суму 60000,00 грн. (15000,00 грн. щомісячної винагороди, яку позивач не отримав протягом лютого-травня 2015 року). Крім того, позивачем було зазначено, що він повинен сплатити штраф ТОВ «АЗІМУТ-БУД» за відмову від виконання умов Договору в розмірі 20% від сумі Договору, що складає 36000,00 грн. Таким чином, за розрахунком позивача, його матеріальні збитки складають 96000,00 грн. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача завдану йому моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 2400,00 грн. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Крім того, ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. При цьому, слід зазначити, що положеннями ст. 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст. 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як вбачається з копії листа від 04.2015, надісланого позивачем до ТОВ «АЗІМУТ-БУД», позивач повідомив ТОВ «АЗІМУТ-БУД» про ДТП, що сталося 03.02.2015 за участю його автомобіля та що автомобіль було пошкоджено до стану «не підлягає ремонту» та попросив призупинити дію договору № 03ЦД від 03.01.2015. (а.с. 37) Листом від 07.02.2015, ТОВ «АЗІМУТ-БУД» повідомило позивача про те, що враховуючи, що він, в односторонньому порядку відмовляється від виконання умов договору, то позивач зобов'язанні сплатити ТОВ «АЗІМУТ-БУД» штраф в розмірі визначеному п. 5.3. Договору №03ЦД про надання послуг з доставки обладнання від 03.01.2015, а саме 24000,00 грн. Одночасно, ТОВ «АЗІМУТ-БУД», погодилося призупинити дію договору, за умови укладення додаткової угоди №1 Договору №03ЦД про надання послуг з доставки обладнання від 03.01.2015 та сплати штрафу в строк до 28.02.2015. (а.с. 38) При цьому, того ж дня, 07.02.2015 між позивачем та ТОВ «АЗІМУТ-БУД» було укладено додаткову угоду № 1 до договору № 03ЦД від 03.01.2015 про надання послуг з доставки обладнання. (а.с. 36) Згідно зазначеної додаткової угоди, сторони прийшли до згоди призупинити дію Договору № ОЗЦЦ від 03.01.2015 про надання послуг з доставки обладнання до 31.12.2015 та про те, що позивач зобов'язується сплатити замовнику (ТОВ «АЗІМУТ-БУД») штраф визначений у п. 5.3. Договору №03ЦД про надання послуг з доставки обладнання від 03.01.2015 в розмірі 36000,00 грн. у строк до 28.02.2015. Інших доказів про правовідносини позивача з ТОВ «АЗІМУТ-БУД», в тому числі про недоотримання позивачем щомісячної винагороди за лютий-травень 2015 року у розмірі 60000,00 грн., розірвання в односторонньому порядку, з боку позивача, договору № 03ЦД від 03.01.2015 та про сплату, позивачем штрафу в розмірі 36000,00 грн., позивачем та його представником не надано, тому, оцінивши надані докази з дотриманням положень ст. 212 ЦПК України, суд дійшов висновку, що в задоволенні цих позовних вимог слід відмовити, через їх не доведеність. Що стосується позовної вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн. слід зазначити наступне. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Як було зазначено вище, ст. 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст. 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Проаналізувавши зазначені норми закону та зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов свого підтвердження факт порушення прав позивача, завдання позивачу матеріальних та моральних збитків, моральних чи фізичних страждань, втрат немайнового характеру діями чи бездіяльністю відповідача, внаслідок пошкодження відповідачем автомобіля позивача, однак, оскільки позивачем не надано жодних доказів наявності моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн., позовна вимога про відшкодування моральної шкоди, з відповідача на користь позивача, підлягає задоволенню на суму 500,00 грн. відповідно до ступеню та стійкості моральних переживань позивача з приводу пошкодженого автомобіля. При цьому, суд враховує принципи розумності та справедливості. Що стосується вимоги позивача про стягнення 2400,00 грн. правової допомоги, слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки, позивачем та його представником не було надано докази оплати правової допомоги, дана вимога не підлягає задоволенню. При подачі позову позивачем було сплачено судовий збір, оскільки позов підлягає частковому задоволенню, вказані кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ст. 88 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial