Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною, зазначивши, що від шлюбу з відповідачем вони мають двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами було розірвано 26.03.2013 року. Діти проживають з відповідачкою. Відповідач йому після розірвання шлюбу не дозволяє бачитись з дітьми, настроює їх проти нього. Органи опіки склали графік його спілкування з дітьми, але марно, відповідач усунула його від спілкування та виховання дітей, його подарунки дітям викидає, його батьки також не можуть побачитись з онуками. У зв'язку з цим позивач просить суд зобов'язати відповідача усунути перешкоди у його спілкуванні з дітьми і визначити вільне побачення без присутності матері [PERSON] за місцем мого проживання двічі на неділю; вільне відвідування дітей у будь-який день один раз в неділю за місцем їх проживання з відповідачем в зручний для неї день і час без обов'язкової присутності їх матері [PERSON]; спільне дозвілля з дітьми у вихідний день (зоопарк, кінотеатр, гойдалки та інше) без присутності відповідача; спільні з дітьми в літній час оздоровчі поїздки до місць відпочинку дітей строком до 2-х місяців без присутності матері. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та надали суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечувала, зазначивши, що з часу розпаду сім'ї позивач не бере участь в утриманні дітей, через що виникла заборгованість по сплаті аліментів. Зазначила, що ніколи не чинила перешкод позивачу у вихованні дітей та спілкуванні з ними згідно рішення органу опіки та піклування, при цьому заперечувала можливість спілкування позивача з дітьми без її присутності та за межами м. Дніпропетровська Представник третьої особи просив суд винести рішення згідно інтересів малолітніх дітей. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач є батьком малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]., які проживають на разі з відповідачем. Спору щодо визначення місця проживання дітей між сторонами на разі не існує. Рішенням Амур-Нижньодніпровської районної в м. Дніпропетровську ради №1237 від 19.09.2013 року були призначені дні побачень позивачу з дітьми кожну першу та третю суботу, неділю місяця з 10.00 до 18.00 год. за місцем проживання дітей в межах м. Дніпропетровська, проте відповідач стала чинити перешкоди позивачу у вихованні та спілкуванні з дітьми, наполягаючи на її обов'язковій присутності. Дані обставини підтверджуються зверненнями позивача до органу опіки та піклування з цього питання. Статтею 157 Сімейного Кодексу України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею; той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватись з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст.159 Сімейного Кодексу України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні часу побачень позивача з малолітнім дітьми суд враховує рівність прав та обов'язків сторін щодо дітей, вік та стан здоров'я останніх, відсутність медичних чи психологічних рекомендацій спеціалістів щодо необхідності постійної присутності матері при дітях, тому необхідності в обов'язковій присутності відповідача при побаченнях позивача з дітьми судом не встановлено, як і не встановлено того факту, що спілкування позивача з дітьми перешкоджає нормальному розвитку дітей. Також при визначенні часу для побачень, суд враховує той факт, що позивач проживає за межами м. Дніпропетровська, ним створені всі необхідні умови для можливості зустрічі з дітьми за місцем його постійного проживання, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов проживання позивача, складеним 25.10.2013 року спеціалістами служби у справах дітей Павлоградської райдержадміністрації. З огляду на вищевикладене, з урахуванням всіх обставин справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме зобов'язати відповідача не чинити перешкоди позивачу у спілкуванні з дітьми, та визначити дні побачень позивачу з дітьми, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], кожної суботи місяця з 10.00 години по наступну за нею неділю до 10.00 години, та кожну середу місяця з 18.00 до 20.00 години без присутності матері, [PERSON], надати позивачу можливість спільного відпочинку з дітьми раз на рік тривалістю 14 календарних днів. Саме такий час для спілкування з дітьми, на думку суду, буде достатнім для участі позивача у вихованні дітей та буде відповідати інтересам малолітніх дітей. При цьому суд вважає необґрунтованими інші вимоги позивача, оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих необхідності встановлення саме таких способів виховання. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі , що складаються з судового збору в розмірі 229,40 грн.

Outcome: partial