Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» про визнання зобов'язання виконаним, визнання дій незаконними. В обґрунтування позовних вимог він зазначив, що між ним та ПАТ «АКБ «Капітал» був укладений кредитний договір за № 0029 від 27.02.2008 року. 29.06.2011 року ним було здійснено повне погашення заборгованості за вищевказаним кредитним договором, про що свідчить квитанція № ТК.66808.3847.540 від 29.06.2011 року, а також виписка з його особистого рахунку [NUMBER], але згодом ним було отримано інформацію від банку, відповідно до якої у нього наявна заборгованість у розмірі 8666 гривень 90 копійок. З метою встановлення причини нарахування заборгованості він звернувся до відповідача з листом стосовно отримання наступної інформації, а саме: інформації, яка підтверджує повне виконання зобов'язання за кредитним договором за № 0029 від 27.02.2008 року, укладеним між ним та ПАТ «АКБ «Капітал»; інформації щодо платежів, які було здійснено в рамках договору за № 0029 від 27.02.2008 року, укладеним між ним та ПАТ «АКБ «Капітал»; щодо наявності або відсутності штрафів за договором за № 0029 від 27.02.2008 року, укладеним між ним та ПАТ «АКБ «Капітал», і, в разі наявності періодів та механізмів їх нарахування. До теперішнього часу відповідач по справі відмовляється визнати те, що ним був належним чином погашений кредит 29.06.2011 року. Просив суд визнати зобов'язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором за № 0029 від 27.02.2008 року виконаним належним чином та припиненим; визнати пеню за кредитним договором за № 0029 від 27.02.2008 року у розмірі 1223 гривень 95 копійок нарахованою неправомірно та такою, що підлягає скасуванню; визнати пеню за кредитним договором за № 0029 від 27.02.2008 року у розмірі 28 гривень 74 копійок нарахованими неправомірно та такими, що підлягають скасуванню; визнати заборгованість у розмірі 166 гривень 27 копійок та штраф у розмірі 166 гривень 27 копійки нарахованими неправомірно та такими, що підлягають скасуванню. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду додаткові письмові пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Просив позов задовольнити в повному обсязі. Клопотань з приводу відкладення розгляду справи від позивача не надходило, тому суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі. Крім того, надав до суду заперечення, відповідно до яких зазначив, що позивачу на його лист від 17.02.2012 р. відповідачем була надана відповідь, всі докази є в матеріалах справи, також зазначив, що позивачем було частково погашено заборгованість за кредитом, оскільки мала місце прострочка сплати тіла кредиту та процентів за його користування, і банком була нарахована пеня, починаючи з 29.06.2010 року. Просив суд відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи ПАТ «Українська страхова компанія» належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з,явився. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступних висновків. Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно зі ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Як встановлено судом, 27.02.2008 року між [PERSON] та ВАТ «Акціонерно-Комерційний банк «Капітал», правонаступником прав та обов'язків якого є ПАТ «Акціонерно-Комерційний банк «Капітал», було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0029, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 30000 гривень строком з 27.02.2008 року по 26.02.2011 року зі сплатою 23 % річних, з врахуванням офіційного індексу інфляції за відповідний період, над прогнозованим індексом інфляції, що публікується КМУ (т.1, а.с. 33-34). Позивач погодився з умовами договору, про що свідчить його особистий підпис під договором. Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснювати свої права і виконувати свої обов'язки відповідно до договору. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до пунктів 5.1 та 5.2 договору про надання споживчого кредиту № 0029 від 27.02.2008 року, за порушення строків повернення кредиту та/або сплати відсотків за користування кредитними коштами позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на той момент, від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочки; у випадку порушення позичальником строків сплати відсотків за користування кредитними коштами, банк має право вимагати від позичальника сплати штрафу у розмірі 100 % від суми несплачених в строк відсотків. У відповідності до умов договору та враховуючи факт несвоєчасного виконання позивачем покладених на нього договором обов'язків по поверненню обов'язкових частин кредиту та плати за його користування, банком була нарахована пеня в розмірі 2 241,89 гривень та штраф в сумі 13 613,42 гривень, а всього 15888,63 грн., при цьому нарахування пені за прострочку виконання зобов'язань почалось з 29.06.2010 року, про що між іншим банк зазначив у своїй відповіді від 19.03.2012 р. на запит позивача (т.1, а.с.20). Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується самим позивачем погашення простроченої заборгованості за вищевказаним кредитним договором було здійснено лише 29.06.2011 року, про що свідчить квитанція ТК.66808.3847.540 від 29.06.2011 року, а також виписка з особистого рахунку [NUMBER]. (т.1, а.с.7). Згідно ч. 4 ст. 631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце, під час дії договору. Відповідно до п. 4.4.4. договору кошти для погашення заборгованості за даним договором направляються за наступною черговістю: в першу чергу - на сплату прострочених нарахованих відсотків за кредитом; в другу чергу - на сплату простроченої заборгованості за кредитом; в третю чергу - на сплату нарахованих за договором пені, штрафів, тощо; в четверту чергу - на сплату нарахованих відсотків за кредитом; в п'яту чергу - на сплату основної суми кредиту. І це є, відповідно до умов договору, зобов'язанням позичальника позивача у справі, а не банку. Таким чином, суд вважає, що банк на підставі обумовлених сторонами в договорі умов, направив грошові кошти, сплачені позивачем 29.06.2011 року, на погашення простроченої заборгованості за кредитним договором, яка виникла у позивача через несвоєчасне виконання покладених на нього обов'язків по сплаті відсотків за користування кредитними коштами та по тілу кредиту. Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що про повне погашення заборгованості по кредиту свідчить запис в квитанції №TR.66808.3847.540 від 29.06.2011 «призначення платежу - повне погашення простроченої заборгованості по кредиту», оскільки як вбачається з довідки - розрахунку заборгованості по кредитному договору позивача, він мав заборгованість по сплаті пені та штрафу (т.1, а.с.21-22). Таким чином, у суду відсутні підстави для визнання зобов'язання припиненим внаслідок його виконання. На підставі вищезазначеного суд приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність позову, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що відповідач по справі діяв в межах умов Договору, а нарахування суми заборгованості та штрафних санкцій є наслідком несвоєчасного виконання [PERSON] кредитних зобов'язань. На підставі ст.ст., 559, 627, 628, 629, 631, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed