Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зазначивши, що 30.09.1983 року між ними було зареєстровано шлюб. З 2006 року шлюбні відносини між позивачем та відповідачем були припинені та вони мешкають окремо один від одного. Припиненню шлюбних відносин передував скандал із взаємними образами та погрозами, що припинення між ними та подальше спільне проживання є неможливим, та з того часу жодного разу не спілкувались та не цікавились життям один одного. Позивач в судове засідання не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволені позовних вимог наполягає. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачка у судове засідання не зявилася, будучи належним чином повідомленою про час, дату та місце слухання справи, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки яке мається матеріалах справи. З урахуванням того, що відповідачка не з'явилася до суду з неповажної причини, суд вважає за можливе розглядати справу за її відсутності. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При цьому згідно листа Верховного Суду України від 27.09.2010 року, направленого на імя голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не зявився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача та неявки відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. 30.09.1983 року між сторонами відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області було зареєстровано шлюб, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії І-ЖС № 157104 від 04.08.2015 року, актовий запис № 1404 від 30.09.1983 року /а.с. 8/. Спільне життя у сторін не склалось через наявність істотних розходжень характерів і життєвих принципів, відсутня спільність цілей і інтересів, між ними повністю втрачено почуття любові та поваги. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з 2006 року, однією сімєю сторони не проживають, спільне господарство не ведуть, намірів до відновлення шлюбних відносин сторони не мають. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Спору про поділ майна сторони не мають. Згідно ч.2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved