Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, в якому просив суд стягнути з [PERSON] : 5 444 грн. відшкодування майнової шкоди, завданої понесеними витратами на оплату запчастин; 8 300,34 грн. - відшкодування втрати товарної вартості транспортного засобу; 400 грн. - відшкодування витрат на проведення автотоварознавчого дослідження пошкодженого транспортного засобу; 5 000 грн. - компенсації моральної шкоди; витрати по сплаті судового збору. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 23.01.2020 року у зазначеному позові відмовлено повністю. 28.01.2020 року [PERSON] звернулася до суду з заявою щодо розподілу судових витрат в порядку п.3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, та просила суд: ухвалити додаткове рішення, відповідно до якого стягнути з [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] ) понесенні судові витрати в сумі 7 852,86 грн. (сім тисяч вісімсот п`ятдесят дві тисячі гривень вісімдесят шість копійок). Суд не вбачав необхідності викликати сторони в судове засідання, враховуючи характер вирішуваного питання, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 270 ЦПК України. У зв`язку з цим, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що вимога щодо стягнення з [PERSON] судових витрат підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Частиною 3 тієї ж статті ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] протягом розгляду даної справи в суді понесла судові витрати пов`язані з оплатою судового збору за подану апеляційну скаргу у сумі 2 122, 12 гривень (т.1 а.с.202), з оплатою судового збору за подану касаційну скаргу у сумі 2 315,04 гривень (т. 2 а.с.31) та судові витрати на проведення судової товарознавчої експертизи, проведеної експертом Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України на підставі ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2016 року у сумі 3303 гривні (т.1 а.с.122). Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Орієнтовний розрахунок судових витрат зазначено в відзиві на позов, що поданий до суду після направлення судом касаційної інстанції даної справи на новий розгляд (т.2 а.с.98-102). У даному орієнтовному розрахунку судових витрат, який зазначено в відзиві на позов, що поданий до суду після направлення судом касаційної інстанції даної справи на новий розгляд, [PERSON] зазначено, що розмір судових витрат на проведення судової товарознавчої експертизи, проведеної експертом Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України на підставі ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2016 року становить: 3303 гривень. Стосовно витрат [PERSON] пов`язаних з оплатою банківських послух (комісій), суд роз`яснює [PERSON] , наступне. Згідно ЗУ «Про банки та банківську діяльність» від 07.12.2000 року, банківська комісія - грошові суми, що списуються з рахунків клієнтів як плата за обслуговування рахунку або за надання спеціальних послуг. Банківська комісія - це винагорода за здійснення банком банківських операцій. Правова основа комісійної винагороди за банківські послуги - договір, за яким одна сторона - банк - зобов`язується здійснювати банківські операції від свого імені в інтересах клієнтів, які, у свою чергу, беруть на себе зобов`язання за здійснення цих операцій сплачувати на користь банку комісійну винагороду за банківські послуги згідно з банківськими тарифами. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що оплата за банківські послуги не відносяться до витрат пов`язаних з розглядом справи. Згідно ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Враховуючи все вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати пов`язані з оплатою судового збору за подану апеляційну скаргу у сумі 2 122, 12 гривень, з оплатою судового збору за подану касаційну скаргу у сумі 2 315,04 гривень та судові витрати на проведення судової товарознавчої експертизи, проведеної експертом Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України у сумі 3303 гривні (т.1 а.с.122). На підставі викладеного,

Outcome: approved