Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 12.07.2007 року між Акціонерним комерційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник АТ «УкрСиббанк») та [PERSON] був укладений кредитний договір №11182032000, згідно з умовами якого Банк надав кредитні кошти у розмірі 14351,00 доларів США 00 центів, з розрахунку в розмірі 13 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 12.07.2007 року по 11.07.2014 року. У забезпечення виконання кредитних зобовязань у цей же день між Акціонерним інноваційним комерційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір поруки № б/н, відповідно до умов якого [PERSON], поручилась за виконання [PERSON] обовязків, які виникли на підставі кредитного договору. Посилаючись на невиконання відповідачами умов кредитного договору, просить стягнути солідарно з відповідачів 93672,92 грн. заборгованості по кредитному договору. У судове засідання представник позивача не зявився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі, та зазначила, що свої вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилися, про причини неявки не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надавали. Відповідачем [PERSON] було надано заяву про відкладення розгляду справи в звязку з зайнятістю його в іншому суді, проте підтверджуючих документів не надав, тому суд вважає не поважною причину неявки відповідача. Представник відповідача в судове засідання не зявилася з невідомих причин. За таких обставин, проводиться заочний розгляд справи. Встановлено, що 12.07.2007 року між Акціонерним комерційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник АТ «УкрСиббанк») та [PERSON] був укладений кредитний договір №11182032000, згідно з умовами якого Банк надав кредитні кошти у розмірі 14351,00 доларів США 00 центів, з розрахунку в розмірі 13 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 12.07.2007 року по 11.07.2014 року. У забезпечення виконання кредитних зобовязань у цей же день між Акціонерним інноваційним комерційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір поруки № б/н, відповідно до умов якого [PERSON], поручилась за виконання [PERSON] обовязків, які виникли на підставі кредитного договору. Разом з тим, [PERSON] свої зобовязання за кредитним договором не виконує, у звязку з чим склалася заборгованість, яка згідно розрахунку станом на 30.01.2017 року складає 93672,92 грн., з яких 4908,20 грн. тіло кредиту; 74167,93 грн. відсотки; 14596,79 грн. комісія. Згідно з договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року своє право вимоги, що виникло з кредитного договору у Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» передано Публічному акціонерному товариству «Дельта банк». Таким чином, у ПАТ «Дельта банк» існують підстави для стягнення заборгованості (а.с.31-37). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п.3 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Щодо посилання відповідачів на пропущення строку позовної давності, то вони є хибними, оскільки строк дії договору закінчується 11.07.2014 року, а позов до суду було предявлено 14.03.2017 року, тобто в межах трирічного строку. Проте, згідно наявних матеріалів справи, рішенням Київського районного суду м. Полтави від 03.08.2010 року було задоволено позовні вимоги та стягнуто у солідарному порядку з [PERSON], [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість по договору про надання споживчого кредиту №11182032000 від 12.07.2007 року, яка станом на 02.08.2010 року становить 92536 грн. 30 коп., з яких: заборгованість за простроченим кредитом 11642,86 доларів США, що по курсу НБУ станом на 02.08.2010 року становить 91893 грн. 60 коп.; заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом 0,06 доларів США, що по курсу НБУ станом на 02.08.2010 року становить 0,47 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 142 грн. 23 коп.; штраф за порушення зобовязань 500 грн. та понесені судові витрати в сумі 1163 грн. 76 коп., а всього 93700 грн. 06 коп. За таких обставин позов задоволенню не підлягає в частині стягнення тіла кредиту, оскільки є рішення, яке набрало законної сили по даному кредитному договору та згідно якого здійснюються стягнення з відповідачів на користь позивача, про що свідчить постанова про відкриття виконавчого провадження. Щодо вимог про стягнення комісії, то останні також задоволенню не підлягають враховуючи наступне. Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. При цьому законодавством визначено декілька наслідків невідповідності правочину нормам актів цивільного законодавства: недійсність правочину або його нікчемність у випадках, визначених законом (стаття 215 ЦК України). \~\~ За положеннями частини другої статті 215 ЦК України правочин є нікчемним, якщо його недійсність прямо встановлена законом. Визнання у такому випадку правочину недійсним в окремому порядку не вимагається. Зазначені положення законодавства поширюються як на договори як вид правочинів загалом, так і на окремі положення певних видів договорів, зокрема договорів кредиту.\~\~ Згідно із частинами першою, третьою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник повернути кредит та сплатити відсотки.\~\~ Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.\~\~ \~Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.\~\~ Згідно із цим Законом послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1).\~\~ Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними\~(Верховний суд України від 06.09.17 р. у справі\~№ 6-2071цс16). Між тим є ще висновки, які були зроблені в постановах\~\~\~Верховного Суду України, зокрема у постанові №6-\~1746цс16\~від 16.11.2016р. щомісячні комісії за обслуговування кредиту є незаконними, якщо банк не доведе, які саме послуги надаються позичальнику і включаються в таку комісію;\~№6-80цс13\~від 25.09.2013р. та\~\~\~№6-80цс12\~від 12.09.2013р. - несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту та дострокове його погашення.\~\~ Враховуючи, що позивачем не було доведено, які саме послуги надаються позичальнику і включаються в комісію в задоволенні позовних вимог в цій частині необхідно відмовити. В частині стягнення на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» з [PERSON], [PERSON] 74167,93 грн. відсотків за кредитним договором №11182032000 від 12.07.2007 року, то позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення, оскільки виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України та змісту кредитного договору можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до статті 1048 цього Кодексу. На підставі викладеного та

Outcome: partial