Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, а саме будинком [ADDRESS], [PERSON], знятті її з реєстраційного обліку, в ході судового розгляду уточнив заявлені вимоги, просив суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування будинком [ADDRESS]. У позовній заяві вказав, що йому на підставі договору дарування частини будинку від 06.06.2011 року, укладеного між [PERSON] і ним, належить 12/25 частин будинку [ADDRESS]. У придбаній частині будинку він не проживає, зареєстрований за іншою адресою. Вважає, що діями відповідача порушується його право власності на частину будинку, оскільки відповідач зареєстрований у вказаному будинку і не бажає зніматися з реєстрації, хоча у будинку не проживає. Просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житлом будинком [ADDRESS]. В судове засідання позивач не з`явився. Представник позивача адвокат [PERSON] підтримала заявлені вимоги. Відповідач [PERSON] позов не визнала, суду пояснила, що договір дарування частини житлового будинку від 06.06.2011 року вона буде оспорювати, з житлового будинку її практично вигнали, іншого житла у неї немає, у будинку залишилося її майно і особисті речі. Просить в задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає необхідним в задоволенні заявлених вимог відмовити з наступних підстав : Згідно вимог ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з вимогами ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог і заперечень. Суду представлений договір дарування частини будинку від 06.06.2011 року відповідно до якого [PERSON] подарувала 12/25 частин будинку [ADDRESS] [PERSON] З договору дарування вбачається, що предметом відчуження є частина житлового будинку літ А-1, а саме кімнати 1-3,1-4, нежитлова прибудова літ А1-1, тамбур літ а-1, ганок літ а, паркан 1, 3 житловою площею 23.3 кв.м., загальною площею 36.7 кв.м. Згідно з реєстраційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 24.01.2014 року, власниками вказаного будинку є [PERSON] /12.25 частини / і [PERSON] / 13/25 частини /. Суду не представлено позивачем ніяких даних про те чи зареєстрована [PERSON] у спірному будинку, з якого часу, якою частиною будинку користувалася, з якого часу не проживає в нім. Суду представлено рішення Жовтневого районного суду м Маріуполя від 27.09.2013 року, з якого виходить, що [PERSON] зверталася до суду з позовом про вселення. При винесенні рішення суд бере до уваги той факт, що в заявлених вимогах [PERSON] не ставиться питання про усунення яких-небудь перешкод в здійсненні ним права власності, немає посилання на те, які саме права позивача порушені відповідачем в даному випадку. При зверненні до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, позивач не посилається на які - небудь норми житлового права. Крім того, суд також враховує той факт, що позивачу належить 12/25 частин спірного будинку, у зв'язку з чим, на думку суду, їм не може ставитися питання про визнання [PERSON] такою, що втратила право користуванні усім будинком. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про неможливість задоволення заявлених вимог.

Outcome: dismissed