Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Ясногородської сільської ради Єланецького району Миколаївської області та [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, посилаючись на те, що 24.04.2005 року він придбав у [PERSON] житловий будинок, що знаходиться в с. Гражданка вул. Шевченка, 24 Єланецького району Миколаївської області, за що сплатив останньому 1000 грн. 00 коп. У вищевказаному будинку він проживає постійно з 24.04.2005 року. На даний час у нього виникла необхідність переукласти договори з організаціями по наданню комунальних послуг, саме для цього йому потрібні правовстановлюючі документи на даний будинок. Він звернувся до [PERSON], який продав йому вищевказаний будинок, для отримання правовстановлюючих документів, проте, в останнього ніяких документів не виявилося. З огляду на викладене, позивач просив визнати за ним право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: с. Гражданка вул. Шевченка, 24 Єланецького району Миколаївської області за набувальною давністю. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю, просив його задовольнити. Представник відповідача- Ясногородської сільської ради Єланецького району Миколаївської області в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Клопотання про розгляд справи до суду не направив. Судом ухвалено про розгляд справи у відсутність відповідача на підставі ч.4 ст.169 ЦПК України. Вислухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що\~24.04.2005 року [PERSON] придбав у [PERSON] будинок, що знаходиться в с. Гражданка вул. Шевченка, 24 Єланецького району Миколаївської області, за що сплатив останньому 1000 грн. 00 коп., що підтверджується розпискою [PERSON] від 24.04.2005 року. В судовому засіданні встановлено, та підтверджено поясненями допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON], що у вищевказаному будинку позивач проживає постійно з 24.04.2005 року. Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.321, ст. 328 ЦК України право власності є непорушним та набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за субєктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Згідно п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Оскільки позивач добросовісно, з 24.04.2005 року заволодів чужим майном- житловим будинком, що знаходиться за адресою: с. Гражданка вул. Шевченка, 24 Єланецького району Миколаївської області, понад десять років відкрито, безперервно ним володіє, за ним може бути визнано право власності на це нерухоме майно за набувальною давністю згідно ч.1 ст. 344 ЦК України. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved