Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього заборгованості в сумі 86246,51 грн. У підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] 05.05.2006 року уклали кредитний договір № DNI0AU00750115. Згідно договору АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов`язався надати відповідачу кредиту розмірі 39742,50 гри. на термін до 06.05.2013 р., а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором. відповідач сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором № DNI0AU00750115. 06.12.2012 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з позовною про звернення стягнення на предмет застави відповідача. 28.12.2012 Індустріальним районним суд м.Дніпропетровська було винесено рішення про звернення стягнення на предмет застави. Винесення рішення Індустріальний районний суд м.Дніпропетровська від 28.12.2012 року не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання. На даний час рішення Індустріальний районний суд м.Дніпропетровська від 28.12.2012 року не виконано боржником. Прострочена сума заборгованості становить 45595,51 грн. Оскільки з відповідача було стягнуто заборгованості за кредитним договором за період з дати укладання кредитного договору до дати поточної заборгованості, яка була вказана в рішенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28.12.2012 року, тобто за період з 05.05.2006 року по 04.12.2012 року, то за період після подання позовної заяви від 06.12.2012 року, з 07.12.2012 по 13.05.2020 року відповідач має заборгованість у розмірі 86246,51 грн., яка складається з: 76077,22 грн. індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання; 10169,29 грн. 3% річних від простроченої суми. Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористався. Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно ч. 1 ст. 4 та ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частинами 3, 4 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що сторони по справі 05.05.2006 року уклали кредитний договір № DNI0AU00750115. Згідно договору АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов`язався надати відповідачу кредиту розмірі 39742,50 гри. на термін до 06.05.2013 р., а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконав, у зв`язку з чим заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28.12.2012 року, яке набрало законної сили 08.01.2013 року, було в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № DNI0AU00750115 від 04.05.2006 року в сумі 159007 гри. 09 коп., звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль: Деу M1 Т13110 модель: Daewoo M1 Т13110, рік випуску: 2005, тип ТЗ: Легковий седан-В, № кузова/шас [NUMBER] , реєстраційний номер: [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] ( [ADDRESS] , ІПН: [NUMBER] ) шляхом опису та передачі зазначеного автомобіля ПАТ КБ «ПриватБанк» з правом його продажу ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, із зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. За вимогами статей 527, 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст.81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження розміру заборгованості відповідача за кредитним договором № DNI0AU00750115 від 05.05.2006 року в розмірі 45595,51 грн. на яку нараховуються інфляційні збитки та 3% річних, розрахунку заборгованості за договорм не надано,а тому суд позбавлений можливості пересвідчитись у законності та обґрунтованості вимог позивача. Тому, позовні вимоги про стягнення інфляційних збитків та 3% річних задоволенню не підлягає. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Outcome: dismissed