Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» про визнання кредитного та іпотечного договорів припиненими, мотивуючи позов тим, що 17.12.2019 року між ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» та [PERSON] було укладено договір №17-12-19-01-Ш про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. За умовами договору позивач отримав грошові кошти в розмірі 80000,00 грн. на термін по 16.12.2020 року. В якості забезпечення своїх зобов`язань за договором, позичальник надав в іпотеку кредитодавцю нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] . Позивач зазначає, що зобов`язання за договором він виконав у повному обсязі, зокрема вніс на рахунокТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» грошові кошти в розмірі 80000,00 грн. В зв`язку з цим, необхідно визнати належне виконання кредитного договору та зняти обтяження з предмету іпотеки. Враховуючи викладене, [PERSON] звернувся до суду з цим позовом та просив: -визнати припиненим Договір про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №17-12-19-01-Ш, укладений 17.12.2019 року між ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» та ним; -визнати припиненим Іпотечний договір, укладений 17.12.2019 року між ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» та ниму якості забезпечення виконання зобов`язання за Договором №17-12-19-01-Ш від 17.12.2019 року; -стягнути з ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» на його користь витрати на правову допомогу у розмірі 20000,00 грн. Представник позивача Покоєвич А.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених у позові та відповіді на відзив. Представник додатково зазначив, що ними визнається факт внесення позивачем коштів на погашення кредитного договору на загальну суму 119200,00 грн., відповідно до графіку погашення заборгованості. Таким чином, позивач повністю погасив заборгованість за договором - 02.06.2021 року - дата припинення зобов`язання. Також зазначив, що відповідач має лише право на стягнення 35 річних від простроченої суми за кредитним договором, що становить 1104,66 грн., проте за період з 17.12.2020 року по 02.06.2021 року [PERSON] було сплачено грошові кошти у сумі 5600,00 грн., що в п`ять разів перевищує вказаний розмір. Представник відповідача ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» - Дударенко А.М. в судовому засіданні позов не визнала, надала відзив на позовну заяву та пояснила, що 17.12.2019 року позивач звернувся до них щодо можливості отримання ним кредиту, в результаті чого його було проінформовано про фінансову послугу що пропонується із зазначенням її вартості тощо. Вподальшому між сторонами було укладено Договір про надання коштів у позику та іпотечний договір. В результаті цього, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження 17.12.2019 року здійснено запис про іпотеку. Представник відповідача зазначила, що позивачем не було дотримано встановленого графіку розрахунків з повернення споживчого кредиту та сплати процентів, що встановлено умовами договору. Так, позивачем сплачено 119200,00 грн., замість 401600,00 грн. Таким чином, з боку позивача має місце порушення зобов`язання. Законом України «Про іпотеку» не передбачено такої підстави припинення іпотеки як часткове виконання зобов`язання. Отже, оскільки вимога про визнання припиненим довору №17-12-19-01-Ш надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту та іпотечного договору, обґрунтовується виключно частковим виконанням обов`язку за основнним зобов`язанням, то вони не підлягають задоволенню. Просила відмовити у задоволенні позову повністю. Також зазначила, що докази понесення витрат на правничу допомогу будуть надані суду у встановлений ЦПК України строк. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що 17.12.2019 року між ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» та [PERSON] укладений договір №17-12-19-01-Ш надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти у сумі 80000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, цільового харакрету використання (споживчі цілі), платності та забезпеченості, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 42% річних та інші нараховані суми (за наявності підстав для їх нарахування) на умовах та в строки, встановлених цим договором. Тип процентної ставки - фіксована (а.с. 83-96). За умовами договору кредит надавався строком на 12 місяців від дати отримання позичальником кредиту, тобто з 17.12.2019 року по 16.12.2020 року. У разі невиконання/неналежного виконання позичальником зобов`язань з повернення кредиту, відсотків за користування кредитом, сплати пені, штрафів та інших нарахувань передбачених договором, дія даного договору продовжується до повного виконання позичальником зобов`язань, включаючи день фактичного та повного розрахунку. Реальна річна процентна ставка складає 54,97% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту складає 155,13% від суми кредиту або 124100,00 грн. Відповідно до п. 3.6 договору сторони домовилися, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіку розрахунків, яким регламентовано періодичність, строки та розміри платежів за договором (Додаток №1), що є невід`ємною частиною цього договору. У разі допущення позичальником порушень виконання графіку розрахунків, розмір щомісячно нарахованих відсотків змінюватиметься відповідно до абз. 2 п. 1.1 та п. 7.1 цього договору. Так, пунктом 7.1 договору визначено, що сторони дійшли згоди про те, що у випадку порушення позичальником графіку розрахунків (Додатку №1 до даного Договору), а саме: ненадходження планового щомісячного платежу в повному обсязі та в строки передбачені графіком розрахунків, з наступного дня кредит за договором автоматично визначається кредитом з підвищеним ризиком. Протягом строку визначення кредиту кредитом з підвищенним ризиком відсотки за користування кредитом нараховуються в розмірі 720 відсотків річних за користування кредитом. При порушенні позичальником будь-якого зобов`язання по сплаті кредиту та/або відсотків за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожен день тривання порушення позичальником від суми простроченого зобов`язання (п. 8.3 договору). 17.12.2019 року на забезпечення виконання зобов`язань за вказаним вище договором між ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» та [PERSON] укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріально округу Кабаєвою А.А. та зареєстрованого за № 1899, відповідно до якого в іпотеку Товариства передано нерухоме майно, що належить іпотекодавцю, а саме: [ADDRESS] (а.с. 97-105а). Відповідно до умов іпотечного договору (п. 3.4) іпотеко держатель має право: -у випадку невиконання основного зобов`язання, задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки шляхом його реалізації у спосіб визначений цим договором та чинним законодавством України; -задовольнити вимоги в тому обсязі, які є на момент фактичного задоволення, зокрема, - суму боргу, неустойку, збитки, завдані простроченням виконання, витрати, пов`язані з утриманням та зверненням стягнення на предмет іпотеки тощо. Згідно п. 4.2., 4.3. іпотечного договору, іпотека припиняється виконанням забезпеченого нею основного зобов`язання, а також в інших випадках, передбачених чинним законодавством України. У разі часткового виконання забезпечених іпотекою зобов`язань, іпотека зберігається у первісному обсязі. Пунктом 7.3. іпотечного договору передбачено, що він набуває чинності з дня нотаріального посвідчення і діє до повного виконання основного зобов`язання, враховуючи можливу наявність додаткових угод, у тому числі про його пролонгацію, збільшення та ін. Обтяження іпотекою предмета іпотеки підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження від 17.12.2019 року (а.с. 106-109). З матеріалів справи вбачається, що 17.12.2019 року [PERSON] звернувся із заявою на отримання позики, в якій просив перерахувати 65000,00 грн. на розрахунковий рахунок, надав доручення на виплату, за рахунок отриманого кредиту 10500,00 грн. ФОП [PERSON] як оплату за надані послуги по Договору про надання послуг №КБ 17-12-19-01-Ш від 17.12.2019 року, 4500,00 грн. [PERSON] , як оплату за вчинення нотаріальних дій (а.с. 110). Факт перерахування відповідачем вказаних коштів підтверджується платіжним дорученням №450 від 17.12.2019 року (а.с. 111), платіжним дорученням №451 від 17.12.2019 року (а.с. 112) та платіжним дорученням № 452 від 17.12.2019 року (а.с. 113). Згідно квитанції від 02.06.2021 року позивачем було внесено грошові кошти в розмірі 80000,00 грн. на погашення кредитної заборгованості за договором №17-12-19-01-Ш від 17.12.2019 року (а.с. 19). Факт надходження вказаних коштів відповідачем не заперечується. При цьому суд звертає увагу, що зазначена вище сума була внесена 02.06.2021 року, тобто через пів року після закінчення строку на який було надано кредит. Саме цю дату вказує позивач, як дату припинення зобов`язання. Крім того, проаналізувавши платіжні доручення про сплату позивачем щомісячного платежу за умовами договору №17-12-19-01-Ш, судом було встановлено, що [PERSON] не дотримувалась дата платежу, яка визначена договором - 17.01.2020 року (а.с. 114-127), що також не запечував представник позивача. В зв`язку з цим, ним з першого місяця було порушено Графік розрахунків, як наслідок наставала відповідальність за неналежне виконання зобов`язання. Таким чином, [PERSON] було допущено порушення умов кредитного договору. Позивач не дотримувався встановленого графіку розрахунків з повернення споживчого кредиту та сплати процентів, що встаовлені умовами договору та вбачається з наданих відповідачем доказів (а.с. 59). Суд не приймає до уваги посилання представника позивача про сплату позивачем 5600,00 грн. в рахунок погашення 3% річних за прострочення виконання зобов`язання за період з 17.12.2020 року по 02.06.2021 року, оскільки ці кошти були сплачені 04.05.2020 року тобто задовго до кінцевої дати повернення кредиту. Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно зі статтями 599-601, 604-609 ЦК України зобов`язання припиняються у разі: виконання, проведеного належним чином; за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо); зарахування зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги; за домовленістю сторін; внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора; поєднанням боржника і кредитора в одній особі; неможливістю його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає; смерті фізичної особи; ліквідації юридичної особи. Таким чином, припинення зобов`язання можливе за умови його виконання, що проведене належним чином. Під припиненням зобов`язання розуміють припинення правового зв`язку між його сторонами, звільнення їх від прав та обов`язків, що становлять зміст зобов`язання. Закон України «Про іпотеку» є спеціальним законом щодо врегулювання правовідносин з приводу іпотечного майна. Згідно зі статтями 1, 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель є заставодавцем або іпотекодавцем. Відповідно до статті 575 ЦК України та статті 1 Закону іпотека - це окремий вид застави, вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (частина перша статті 3 Закону). Вона має похідний характер від основного зобов`язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону). Підстави припинення іпотеки окремо визначені в статті 17 Закону, відповідно до частини першої якої іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Докази того, що [PERSON] здійснив повне погашення боргових зобов`язаннь, позивачем суду не надано. Згідно із ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 - ч. 3 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву. Позивачем у справі відповідно до ч. 4 ст. 83 ЦПК України, не було повідомлено про неможливість подання доказів у встановлений законом строк. Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи. Слід відзначити, що матеріали справи не містять належних доказів виконання зобов`язання належним чином, що унеможливлює застосування таких юридичних наслідків, як припинення кредитного та іпотечного договорів. Представник відповідача стверджує та надає розрахунок, відповідно до якого позивачу слід сплатити заборгованість в розмірі 401600,00 грн. (а.с. 59). З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що закінчення строку дії договору не припиняє зобов`язання, яке не було виконане належним чином однією зі сторін. Судом втановлено, що зобов`язання позичальника за кредитним договором залишилося невиконаним, тому суд дійшов висновку, що основне зобов`язання сторін не припинилося, у зв`язку з чим відсутні й передбачені статтею 17 Закону України «Про іпотеку» підстави для припинення іпотеки. За належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання (аналогічний висновок сформулював Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 910/16461/16; див. також пункт 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц)». Таким чином, оскільки підстави для припинення основного зобов`язання відсутні, тому не підлягають задоволенню і вимоги щодо припинення зобов`язань, які виникають з іпотечного договору, оскільки вони є похідними зобов`язаннями. Крім того, сам факт закінчення строку дії кредитного договору за наявності заборгованості боржника за цим договором не є підставою для припинення дії договору іпотеки, який укладений для забезпечення виконання кредитного договору боржником. Аналогічний висновок міститься також у постанові ВС від 04.12.2013 №6-125цс13 та постанові ВС від 22.10.2014 року №6-153цс14. Безпідставними є посилання у відповіді на відзив на висновки викладені у постанові Верховного суду від 17.10.2018 року у справі №308/10886/15, оскільки у справах встановлені різні обставини та підстави позову. З приводу наявності у відповідача права на нарахування процентів за кредитним договором після спливу строку дії договору, суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять детального розрахунку заборгованості за договором, в зв`язку з чим суд позбавлений можливості дослідити період нарахування процентів, їх ставку та чи нараховувались кошти за ст. 625 ЦК Укаїни. Порядок нарахування заборгованості не є предметом розгляду цієї справи. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, встановивши правовий характер спірних правовідносин, шляхом дослідження всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявних у справі доказів, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини по справі, які складають правову підставу позову, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України та враховуючи те, що суд дійшов висновку про відмову у задоволені позову, судовий збір слід залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed