Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно посилаючись на те, що 06 жовтня 2007 року померла його матір [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на майно до складу якого уввійшла земельна ділянка площею 0,141 га, яка розташована в селі Мотовилівська Слобідкана вул.Шевченка Фастівського району Київської області для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка належала чоловіку спадкодавиці [PERSON] відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю і який помер 28 листопада 2005 року. Спадкоємцем першої черги за законом є позивач, як син спадкодавиці. Позивач звернувся до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину але нотаріусом йому було відмовлено із-за відсутності правовстановлюючого документа на вказану земельну ділянку. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2017 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. В підготовче судове засідання позивачем надано до суду письмову заяву де зазначено про підтримання своїх позовних вимог та просить справу слухати у його відсутність. Представник відповідача в підготовче засідання надав до суду письмову заяву про слухання справи у його відсутність, проти позову не заперечували. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Відповідно до ст. 200 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем, суд ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, матеріалами справи встановлено, що 06 жовтня 2007 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОК №096749 виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області від 08.10.2007 року (а.с.4). Після її смерті відкрилася спадщина на майно до складу якого уввійшла земельна ділянка площею 0,141 га цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка розташована на території с.Мотовилівська Слобідка вул.Шевченка Фастівського району Київської області, яка належала спадкодавиці на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON], який помер 28 листопада 2005 року (а.с.5-7). Спадкодавець заповіту не залишила. Спадкоємцями першої черги спадкового майна є позивач, як син померлої, що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с.12). Стаття 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з положенням ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Позивач звернувся з заявою про прийняття спадщини до Білоцерківської міської державної нотаріальної контори однак [PERSON] державним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з відсутністю у позивача належно оформлених правовстановлюючих документів (а.с.11). Виходячі з умов Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ст.49 ЗУ Про нотаріат відмова нотаріуса є обгрунтованою. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Пленум Верховного Суду України в своїй постанові №7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування передбачив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду, що було зроблено позивачем. Згідно з вимогами ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з письмових матеріалів, а саме Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за [PERSON] зареєстровано земельну ділянку площею 0,141 га цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої на території с.Мотовилівська Слобідка вулиця Шевченка Фастівського району Київської області, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом посвідченим державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори від 21 вересня 2006 року, зареєстроване в реєстрі за №1-5877, право власності на зазначену земельну ділянку перейшло в порядку спадкування до [PERSON] (а.с.7,9). Згідно п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку. За таких обставин, суд, оцінюючи зібрані у справі сукупні докази, вважає, що позов підлягає задоволеню. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved