Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів та просив визнати недійсним кредитний договір №L6019346 від 20.07.2018 р. між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДІНЕРО», Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ». Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» припинити дії з нарахування та стягнення заборгованості, процентів та штрафних санкції за кредитним договором №L6019346 від 20.07.2018 р. [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 21.07.2018 року позивачу неодноразово телефонували невідомі особи з пропозицією укласти кредитний договір з кредитною спілкою «Ваша готівка» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДІНЕРО». При цьому, особи, як телефонували уточняли у позивача, чи ним було подано заявку на отримання кредиту, про що він неодноразово, під час кожної телефонної розмови з такими особами, повідомляв, що не подавав таку заявку. Разом з тим, позивачу в ході телефонних розмов було повідомлено, що від його імені подано заяву про отримання кредиту. В зв`язку з вищенаведеним, позивачем було подано заяву про вчинення кримінального правопорушення до Конотопського ВП ГУНП в Сумській області. Зазначений факт підтверджується протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 21.07.2018 року. Позивач звернувся через сайт ТОВ «Українське Бюро кредитних історій» із запитом про отримання інформації щодо існування можливої заборгованості стосовно нього. У відповідь на зазначені звернення було сформовано Витяг із зазначеного сайту, згідно з відомостями Кредитної історії якої, розмір поточної заборгованості позивача становить 5000 грн., сума обов`язкового платежу на дату 11.02.2019 року - 9805,00 грн. перед ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДІНЕРО». Згідно з відомостями Реєстру запитів до Бюро кредитних історій, на паспортні дані позивача невідомо ким було подано 13 заяв про отримання кредитних коштів до різних фінансових установ. Тому, позивачем 20.02.2019 року було направлено до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДІНЕРО» запит про отримання інформації з вимогою надати належним чином завірені копії документів, які підтверджують ймовірну видачу кредитних коштів, а також належним чином засвідчену копію таких кредитних договорів, відповідно до умов яких, позивач є стороною (Боржником). На дане звернення ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДІНЕРО» не надала жодної відповіді. Однак, після цього позивач отримав від ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» вимоги про погашення кредитної заборгованості від 22.03.2019 р. вих.№ДГ2203/14 в якій вказано, що їй було відступлено право вимоги заборгованості за Договором фінансового кредиту №L6019346 від 20.07.2018 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДІНЕРО». Для з`ясування обставин, 29.03.2019 р. позивач направив ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» запит про отримання інформації з вимогою надати належним чином завірені копії документів, які підтверджують ймовірну видачу кредитних коштів, а також належним чином засвідчену копію таких кредитних договорів, відповідно до умов яких, позивач є стороною (Боржником). Листом вих.№ДГ1104/6 від 11.04.2019 року ТОВ «ФК» «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» повідомило про укладення договору про відступлення права вимоги №06112018-DG, предметом якої є права вимоги зазначені у відповідних реєстрах. Передача зазначеного права вимоги за договором відступлення здійснена за Реєстром боржників від 06.11.2018 року. При цьому, до листа вих.№ДГ1104/6 від 11.04.2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» додає лише копії договору відступлення права вимоги №06112018 - DG та Витяг з Реєстру боржників від 06.11.2018 року до зазначеного договору відступлення права вимоги, кредитного договору, загальних умов договору кредитної лінії, спеціальних умов для короткострокового кредиту договору кредитної лінії №AG9360256, паспорту споживчого кредиту Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма), а також Загальні умови позики. Зазначив, що ним не було надіслано жодної заяви на отримання кредитних коштів та не укладено кредитного договору, а також не вчинено жодних дій для отримання кредитних коштів від ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДІНЕРО». Зазначений факт відсутності волевиявлення виникнення правовідношення з ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДІНЕРО» підтверджується копією протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 21.07.2018 року та копією висновку про результати розгляду повідомлення Конотопським ВП ГУНП в Сумській області від 21.07.2018 року. Виходячи з вищезазначеного, відомості щодо позивача як боржника за неукладеним договором позики №L6019346 від 20.07.2018 р, включаючи паспортні данні, внесені ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДІНЕРО» безпідставно та протиправно в зв`язку з тим, що позивач є не боржником перед відповідачами за кредитними зобов`язаннями, а тому підлягають вилученню з Єдиного реєстру кредитних історій. На підставі викладеного просив позов задовольнити. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 25.11.2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 13.12.2019 року відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. 18.12.2019 року від представника ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» надійшла заява про визнання його неналежним відповідачем та відзив на позовну заяву, в якому він проти задоволення позову заперечував посилаючись на те, що 06.11.2018 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ДІНЕРО» укладено договір про відступлення прав вимоги №06112018-DG, відповідно до якого відступлено право вимоги за кредитними договорами, тому числі і за договором №L6019346 від 20.07.2018 року, боржником за яким є позивач. Оскільки ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» не було стороною правочину, Товариство є неналежним відповідачем. Крім того, заявляючи позов про визнання недійсним договору, позивач має довести наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними і настанням відповідних наслідків. При цьому, оспорюваий кредитний договір відповідає вимогам законодавства, моральним засадам суспільства, не порушує прав та інтересів, а зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства України. Просив у задоволенні позову відмовити. 28.12.2019 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якій він зазначив, що оскільки після укладення договору про відступлення до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» від ТОВ «ФК «ДІНЕРО» перейшли права та обов`язки як до нового кредитора від первісного кредитора у зобов`язанні, ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» є належним відповідачем у справі. Також зазначив, що у позивача було відсутнє волевиявлення для вчинення правочину, який би був спрямований на укладання кредитного договору та отримання кредитних коштів за таким договором, доказів отримання яких у відзиві на позовну заяву не надано жодним з відповідачів. 08.01.2020 року від представника ТОВ «ФК «ДІНЕРО» надійшов відзив на позовну заяву в якому він просив у задоволенні позову відмовити і закрити провадження у справі, посилаючись на те, що невідомі скориставшись невдосконаленістю системи мобільного оператора «Водафон» та зловживаючи довірою клієнтів, здійснили пере випуск сім-карток, заволоділи персональними даними клієнтів та отримали кредитні кошти у ТОВ «ФК «ДІНЕРО». Дізнавшись про вищевикладені обставини, відповідач ТОВ «ФК «ДІНЕРО» звернувся до органів поліції із заявою про вчинення кримінального правопорушення від 09.12.2019 року. Для того, щоб припинити боргове зобов`язання позивача [PERSON] перед відповідачем, ТОВ «ФК «ДІНЕРО» було списано вказаний борг у розмірі 9805,00 грн. та відповідні дані про списання боргу позивача перед відповідачем було передано до ТОВ «Українське бюро кредитних історій» для очищення кредитної історії позивача. Право вимоги за борговим зобов`язанням позивача перед відповідачем у розмірі 9805,00 грн. було передано ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» згідно договору про відступлення права вимоги №06112018-DG від 06.11.2018 року. Однак, після з`ясування всіх обставин відповідачем було відкликано право вимоги за вказаним борговим зобов`язанням. Отже, дії щодо стягнення заборгованості з позивача у розмірі 9805,00 грн. припинено. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи в судове засідання не з`явились. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 21.07.2018 року позивачу неодноразово телефонували невідомі особи з пропозицією укласти кредитний договір з кредитною спілкою «Ваша готівка» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДІНЕРО». Разом з тим, позивачу в ході телефонних розмов було повідомлено, що від його імені подано заяву про отримання кредиту. В зв`язку з вищенаведеним, позивачем було подано заяву про вчинення кримінального правопорушення до Конотопського ВП ГУНП в Сумській області. Зазначений факт підтверджується протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 21.07.2018 року. В подальшому позивач звернувся через сайт ТОВ «Українського Бюро кредитних історій» із запитом про отримання інформації щодо існування можливої заборгованості стосовно нього. У відповідь на зазначені звернення було сформовано Витяг із зазначеного сайту, згідно з відомостями Кредитної історії якої, розмір поточної заборгованості становить 5000 грн., сума обов`язкового платежу на дату 11.02.2019 року - 9805,00 грн. перед ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДІНЕРО». Згідно з відомостями Реєстру запитів до Бюро кредитних історій, на паспортні дані позивача невідомо ким було подано 13 заяв про отримання кредитних коштів до різних фінансових установ. Тому, позивачем 20.02.2019 року було направлено до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДІНЕРО» запит про отримання інформації з вимогою надати належним чином завірені копії документів, які підтверджують ймовірну видачу кредитних коштів, а також належним чином засвідчену копію таких кредитних договорів, відповідно до умов яких, позивач є стороною (боржником). На дане звернення ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДІНЕРО» не надала жодної відповіді. Однак, після цього позивач отримав від ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» вимоги про погашення кредитної заборгованості від 22.03.2019 р. вих.№ДГ2203/14 в якій вказано, що їй було відступлено право вимоги заборгованості за договором фінансового кредиту №L6019346 від 20.07.2018 року. Для з`ясування вказаних обставин, 29.03.2019 р. позивач направив ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» запит про отримання інформації з вимогою надати належним чином завірені копії документів, які підтверджують ймовірну видачу кредитних коштів, а також належним чином засвідчену копію таких кредитних договорів, відповідно до умов яких, позивач є стороною (боржником). Листом вих.№ДГ1104/6 від 11.04.2019 року ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» повідомило про укладення договору про відступлення права вимоги №06112018-DG, предметом якої є права вимоги зазначені у відповідних реєстрах. Передача зазначеного права вимоги за договором відступлення здійснена за Реєстром боржників від 06.11.2018 року. При цьому, до листа вих.№ДГ1104/6 від 11.04.2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» додало лише копії договору відступлення права вимоги №06112018-DG та Витяг з Реєстру боржників від 06.11.2018 року до зазначеного договору відступлення права вимоги, кредитного договору, загальних умов договору кредитної лінії, спеціальних умов для короткострокового кредиту договору кредитної лінії №AG9360256, паспорту споживчого кредиту Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма), а також Загальні умови позики. Відповідно до Розділу ІІ «Тлумачення термінів» договору відступлення прав вимоги №06112018-DG зазначено, що документи, які є у наявності у кредитора та засвідчують права, що передаються, а саме: кредитні договори в електронному вигляді (в оригіналі, з усіма додатками, додатковими угодами), фото боржника з паспортом в руках (фото 1-й або 2-й розворот паспорта, а також розворот з реєстрацією, а у разі наявності у боржника ID- картки - фото лицевої сторони даної картки, а також фото витягу або довідки про місце реєстрації), інформація з заявками на отримання кредиту у виді реєстру, інформація щодо заборгованості Боржника за Кредитним договором у вигляді реєстру, виписка виконаних грошових зобов`язань за Кредитним договором, копія Правил надання кредитів, завірена печаткою та підписом уповноваженої особи Первісного Кредитора, згідно яких видавався відповідний кредит про який вказано в Реєстрі Боржників та інші наявні у Кредитора документи, що засвідчують Права вимоги до Боржника та містить інформацію, яка є важливою для здійснення Прав вимоги Новим Кредитором. В свою чергу, ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» не надало жодного підтвердження підписання позивачем будь-яких договорів та інших документів щодо начебто виданої суми позики, а також видачі/перерахування коштів позивачеві. В свою чергу, ТОВ «ФК «ДІНЕРО» у своєму відзиві підтверджує факт відсутності волевиявлення позивача на укладання кредитного договору. З відзиву та доданих до нього документів вбачається, що невідомі особи скориставшись недосконалістю системи мобільного оператора «Водафон» та зловживаючи довірою клієнтів, здійснили перевипуск сім-карток, заволоділи персональними даними клієнтів та отримали кредитні кошти у ТОВ «ФК «ДІНЕРО». Дізнавшись про вищевикладені обставини, відповідач ТОВ «ФК «ДІНЕРО» звернувся до органів поліції із заявою про вчинення кримінального правопорушення№1459 від 09.12.2019 року. Для того, щоб припинити боргове зобов`язання позивача [PERSON] перед відповідачем, ТОВ «ФК «ДІНЕРО» було списано вказаний борг у розмірі 9805,00 грн. та відповідні дані про списання боргу позивача перед відповідачем було передано до ТОВ «Українське бюро кредитних історій» для очищення кредитної історії позивача. Право вимоги за борговим зобов`язанням позивача перед відповідачем у розмірі 9805,00 грн. було передано ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» згідно договору про відступлення права вимоги №06112018-DG від 06.11.2018 року. Однак, після з`ясування всіх обставин відповідачем було відкликано право вимоги за вказаним борговим зобов`язанням. Отже, дії щодо стягнення заборгованості з позивача у розмірі 9805,00 грн. припинено. Відповідно до положень статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно з положеннями пункту 1 частини 2 вище зазначеної статті Цивільного кодексу України встановлено, що договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Частиною 2 статті 13 Цивільного кодексу України встановлено: «при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині». Відповідно до положень частини 1 статті 14 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Частиною 2 зазначеної статті Цивільного кодексу України зазначено, що особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Частиною 2 статті 202 Цивільного кодексу України встановлено: «правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків». Встановлено, що позивачем не було надіслано жодної заяви на отримання кредитних коштів та не укладено кредитного договору, а також не вчинено жодних дій для отримання кредитних коштів від ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДІНЕРО». Зазначений факт відсутності волевиявлення виникнення правовідношення з ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДІНЕРО» підтверджується копією протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 21.07.2018 року та копією висновку про результати розгляду повідомлення Конотопським ВП ГУНП в Сумській області від 21.07.2018 року. Згідно до положень частини 1 статті 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави та суспільства, його моральним засадам. Положеннями частини 3 та 4 вище зазначеної статті Цивільного кодексу зазначено, що правочин має вчинятись у встановленій законом формі відповідно до статті 205 Цивільного кодексу України, а волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно, як вже було зазначено вище, позивачем не було вчинено жодних дій, які могли б бути спрямовані на укладення кредитного договору з ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДІНЕРО». Тобто, позивач не виявив волевиявлення на набуття кредитних коштів, не надавав власних паспортних даних та не фотографувався з власним паспортом, як це зазначено в розділі 2 Договору про відступлення прав вимоги №206112018-DG, а також не підписував документи та Кредитний договір жодним з передбачених чинним законодавством України способів. Вказані обставини також підтверджуються відзивом та долученими до нього документами ТОВ «ФК «ДІНЕРО». Частиною 2 статті 207 Цивільного кодексу України зазначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною 2 статті 208 Цивільного кодексу України у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Відповідно до статті 1047 Цивільного кодексу України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Проте, відповідно до листування між позивачем та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДІНЕРО», поточний кредитор «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» не надало жодного документу, який міг би підтвердити надання кредитних коштів позивачеві, перерахунок їх на його власну платіжну карту, заяву про надання кредиту, а також не надано реквізитів платіжної картки, на яку повинні були б бути переведені кредитні грошові кошти, а також відсутні докази, що власником зазначеної платіжної картки є позивач відповідно до положень Розділу ІІ «Укладення договору за допомогою дистанційних засобів» Загальних умов договору позики та Загальних умов договору кредитної лінії. В порушення умов пункту 2.1.1.2 Загальних умов договору позики та Загальних умов договору кредитної лінії поточний кредитор «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» не надало позивачу пропозицію на позику в паперовому вигляді чи на іншому носії. А ні до вимоги про погашення кредитної заборгованості вих.№ДГ 2203/14 від 22.03.2019 року, а ні до листа вих.№ДГ1104/6 від 11.04.2019 року не було долучено вищезазначених доказів надання ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДІНЕРО» визначеної грошової суми кредитних коштів та укладення кредитного договору. Відповідно до правил статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно правової позиції викладено у Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 8 червня 2016 року по справі № 6-1103цс16 «Досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки…на підтвердження укладення договору позики та його умов згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей; розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником у борг грошей із зобов`язанням їх повернення й дату отримання коштів (постанова від 11 листопада 2015 року)». Проте, відповідачі не надали жодного з зазначених документів до надісланих Вимог та Листів Позивачу на підтвердження існування правовідношення стосовно боргових зобов`язань Позивача перед ним. Відповідно до вище вказаної постанови зазначено: «у справі, яка переглядається, суд першої інстанції, встановивши, що договір позики в письмовій формі сторони не укладали, інших належних та допустимих доказів на підтвердження факту укладення договору позики сторони не надали, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача спірних грошових коштів». Виходячи з вищезазначеного, відомості щодо позивача як боржника за неукладеним договором позики №L6019346 від 20.07.2018 р, включаючи паспортні данні, внесені ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДІНЕРО» безпідставно та протиправно в зв`язку з тим, що позивач не є боржником перед відповідачами за кредитними зобов`язаннями, а тому підлягають вилученню з Єдиного реєстру кредитних історій. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову позивача у повному обсязі. Обставини на які посилались відповідачі як на підставу для відмови у позові не приймаються судом до уваги, оскільки вони не підтвердженні жодним належним доказом. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з кожного відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору 768,40 грн. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Позивачем на підтвердження надання йому правничої допомоги на суму 9350,00 грн., долучено договір про надання правової допомоги від 01.07.2019 року; додаток №1 Тарифи на послуги до договору про надання правової допомоги від 01.07.2019 року; акт прийму-передачі послуг за договором про надання правової допомоги від 01.07.2019 року; квитанцію про оплату послуг з правової допомоги на суму 9350,00 грн. На підставі викладеного суд приходить до висновку про стягнення з кожного відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в сумі 4675,00 грн.

Outcome: approved