Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за грошовим зобов'язанням, посилаючись на те, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 22.06.2010 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто заборгованість у розмірі 23 407,70 грн. Постановою ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві від 25.03.2016 року виконавчий лист, виданий 25.08.2010 року, повернуто стягувачу. Відповідач не виконав взятого на себе зобов'язання щодо повернення отриманої суми позики, тому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 05.06.2018 року позивач просить стягнути з нього три процент річних від простроченої суми в розмірі 5 402,21 грн., суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 61 038,43 грн. та судові витрати. В судове засідання позивач не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 05.06.2018 року в повному обсязі, просив їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Відзиву на позов не надав, явку представника не забезпечив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 22.06.2010 року №2-1919/10 позовні вимоги [PERSON] задоволено, стягнуто з [PERSON] суму боргу у розмірі 23 407,70 грн., що складається: із суми боргу з урахуванням індексу інфляції у розмірі 18 824,84 грн., 3% річних у розмірі 849,45 грн., процентів у розмірі 2 967,00 грн., судового збору у розмірі 226,41 грн., збору за інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи у розмірі 120,00 грн., витрат, пов'язаних з подачею оголошення у друкованих ЗМІ про виклик до суду відповідача у розмірі 420,00 грн. (а.с. 3, зворот). 25.08.2010 року Шевченківським районним судом м. Києва видано виконавчий лист №2-1919/10 про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 23 407,70 грн. Постановою ВДВС Шевченківвського РУЮ у м. Києві від 25.03.2016 року виконавчий лист, виданий 25.08.2010 року, повернуто стягувачу з підстав того, що в ході проведення виконавчих дій не встановлено ідентифікаційний код відповідача, за боржником не зареєстровано транспортних засобів, виходом державного виконавця за адресою, вказаною у виконавчому документі, боржника та належного йому майна не розшукано. (а.с. 22). Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. За приписами ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку заборгованості станом на 05.06.2018 року заборгованість відповідача за 3% річних за прострочення виконання зобов'язань становить 5 402,21 грн., а розмір інфляційних втрат становить 37 631,43 грн., разом - 43 033,64 грн. Відповідно до положень статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як убачається з позовної заяви, відповідач суму позики не повернув. Враховуючи наведене, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 3% річних та інфляційні втрати за прострочення виконання зобов'язань у розмірі 43 033,64 грн., тому в цій частині позов підлягає задоволенню. Разом з тим, позивач окрім зазначеного просить стягнути суму боргу у розмірі 23 407,70 грн. Проте із матеріалів справи убачається, що вказана сума основного боргу вже була стягнута рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 22.06.2010 року, а підставами звернення до суду із вказаним позовом є невиконання [PERSON] саме зазначеного рішення. Таким чином, у задоволенні позовних вимог в частині повторного стягнення основної суми боргу слід відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial