Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на наступне. [PERSON] (далі - відповідач) звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» (далі - Позивач/Банк) з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву б/н від 28.04.2010 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 34 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на сайті позивача складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом в заяві. Позивач свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач порушила умови кредитного договору, зобов`язання за ним не виконала, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 01.09.2019 року становить 65 041,27 грн, з яких 26 832,95 грн - заборгованість за тілом кредиту, 16 032,88 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 18 502,05 грн - заборгованість за пенею, 100 грн - пеня за несвоєчасність сплати боргу, 500 грн - фіксована частина штрафу та 3 073,39 грн процентна частина штрафу. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить стягнути з відповідачки суму заборгованості та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з`явився, причини неявки суду не відомі, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача. В судове засідання відповідачка не з`явилась, причини неявки суду не відомі, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій визнала позовні вимоги в частині тіла кредиту та судового збору, крім того просила розстрочити виконання рішення на 12 місяців. Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності відповідачки. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Між позивачем та відповідачкою 28.04.2010 року була укладена Заява б/н, відповідно до умов якої кредитор надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 34 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком договір, про що свідчить підпис відповідачки у заяві. З матеріалів справи вбачається, що позивач всі зобов`язання, які були покладені на нього згідно істотних умов договору, виконав в повному обсязі, а саме видав кредит у розмірі, встановленому договором. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 549 ЦК України визначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. З розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 01.09.2019 року утворилась заборгованість у сумі 65 041,27 грн, з яких 26 832,95 грн - заборгованість за тілом кредиту, 16 032,88 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 18 502,05 грн - заборгованість за пенею, 100 грн - пеня за несвоєчасність сплати боргу, 500 грн - фіксована частина штрафу та 3 073,39 грн процентна частина штрафу. Таким чином, оскільки відповідачка порушила майнові права позивача, з неї повинна бути стягнута заборгованість. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості по відсоткам за користування кредитом, заборгованості за пенею та штрафів, суд вважає необхідним зазначити наступне. Виходячи із принципу справедливості та розумності, закріпленого у ст. 3 ЦК України, та враховуючи, що позивач не довів, що його розмір збитків у зв`язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору значно перевищує отримані відповідачем грошові кошти та дорівнює саме вказаному вище розміру, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по відсоткам, пені та штрафів не підлягають задоволенню, та приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню на користь позивача заборгованість за простроченим тілом кредитом 26 932,95 грн. Саме така сума, на думку суду, є співрозмірною із заборгованістю за кредитним договором. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 1 921,00 грн. Крім того відповідачкою заявлено клопотання про розстрочення сплати тіла кредиту та судового збору на 12 місяців. Згідно ч. 1 ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Враховуючи майновий стан відповідача, її бажання сплати боргу суд вважає правильним вжити заходи для виконання рішення та розстрочити виконання вказаного рішення на 12 місяців щомісячними платежами у розмірі 2396,17 грн. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: partial