Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Кредитної спілки «Фенікс-Черкаси» про стягнення коштів, а саме інфляційних та пені за невиконання судового рішення вказуючи, що 18.10.2007 року між нею та кредитною спілкою «Фенікс-Черкаси» був укладений договір про внесення вкладу члена кредитної спілки на депозитний рахунок, у відповідності до якого вона внесла 2000 гривень строком на 24 місяці, а відповідач взяв на себе зобов»язання нараховувати відсотки за депозитним договором у розмірі 31% річних з виплатою відсотків вкінці терміну. Крім того, між нею та відповідачем були укладені інші договори : 01.02.2008 року договір № 38д-9/08 на суму 10000 гривень під 31% річних строком на 26 місяців, 15.10.2009 року № 177д-18/09 на суму 2000 гривень під 29% річних, строком на 12 місяців, 02.04.2010 року договір № 47д-18/10 на суму 7000 гривень під 30% річних строком на 18 місяців. В день закінчення договору кредитна спілка належні вклади не повернула. 14.01.2015 року вона звернулась до суду з позовом до відповідача і 31.10.2016 року було прийнято Соснівським районним судом м. Черкаси заочне рішення яким було стягнуто з КСВ «Фенікс-Черкаси» 22613,41 грн. Постільки рішення суду не виконано, просить стягнути на її користь інфляційні втрати відповідно до індексу інфляції в розмірі 3238,84 грн, та пеню у розмірі 3% річних в сумі 678 грн , а всього 3916,84 грн. В судове засідання позивач не з»явилась, надала суду клопотання про розгляд справи в її відсутність зв»язку з перебуванням на лікуванні. Позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити та стягнути понесені судові витрати за публікацію оголошення в газеті. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, причини неявки суду невідомі, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає розглянути справу з винесенням заочного рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що 18.10.2007 року між позивачем та кредитною спілкою «Фенікс-Черкаси» був укладений договір про внесення вкладу члена кредитної спілки на депозитний рахунок, у відповідності до якого вона внесла 2000 гривень строком на 24 місяці, а відповідач взяв на себе зобов»язання нараховувати відсотки за депозитним договором у розмірі 31% річних з виплатою відсотків вкінці терміну. Крім того, між позивачем та відповідачем були укладені інші договори : 01.02.2008 року договір № 38д-9/08 на суму 10000 гривень під 31% річних строком на 26 місяців, 15.10.2009 року № 177д-18/09 на суму 2000 гривень під 29% річних, строком на 12 місяців, 02.04.2010 року договір № 47д-18/10 на суму 7000 гривень під 30% річних строком на 18 місяців. В день закінчення договору кредитна спілка належні вклади не повернула. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 26.04.2012 року позов [PERSON] до КС «Фенікс-Черкаси» про стягнення коштів задоволено та стягнуто з відповідача неповернутий вклад в розмірі 35548,57 грн, невиплачені відсотки та інфляційні, а всього 48986,82 грн. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 19.03.2015 року за невиконання судового рішення з відповідача стягнуто інфляційні втрати та пеню на загальну суму 4788,16 грн. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.10.2016 року з відповідача КС «Фенікс-Черкси» на користь позивача [PERSON] стягнуто 22 613,41 грн. Як зазначає позивач в позовній заяві, рішення суду не виконується, заборгованість не виплачена. Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України. Відповідно до ч.1 ст.14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов»язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов»язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (ч.2 ст.14 ЦПК України). Статтею 625 ч. 1 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов»язання. Боржник який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. ( ч.2 с.625 ЦК України). Позивач скористалась своїм правом на звернення до суду з відповідним позовом. За розрахунком позивача, який перевірений судом, розмір інфляційних втрат становить за період з 31.10.2016 року по 19.10.2017 року - 3238,78 грн та 3% річних в сумі 656 грн, а всього 3916,84 грн, які підлягають стягненню з відповідача. Підлягають стягненню з відповідача і понесені позивачем судові витрати на публікацію оголошення в газеті в сумі 102 грн, що підтверджується копією квитанції . Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Постільки при подачі позову позивач звільнена від оплати судових витрат, тому на підставі ст.88 ЦПК України до стягнення з відповідача в дохід держави підлягає судовий збір в сумі 640,00 грн. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення. Тому ,

Outcome: approved