Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «Флігл Транспортні Системи» про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітной плати при звільненні працівника. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] зазначає, що з 01 листопаду 2008 року та до 03 серпня 2010 року працював за сумісництвом на посаді головного бухгалтеру ТОВ «Флігл Транспортні Системи», що не був жодного разу у щорічної відпустці, що при звільненні йому не були сплачені грошові кошти за відпустку, що за роботу протягом 28 місяців йому належить 56 днів відпустки та 343, 89 грн. відпускних. У судовому засіданні позивач не звязався належним чином повідомлявся надав до суду заяву про залишення позову без розгляду. Представник відповідача надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, заперечував проти заявленого клопотання позивачем щодо залишення його позову без розгляду, та наполягав на розгляді справи по суті, а саме просив суд відмовити позивачу у позові на підставах зазначених у письмових запереченнях. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. В ході розгляду справи судом встановлено, що[PERSON] працював в ТОВ «Флігл Транспортні Системи» за сумісництвом на посаді головного бухгалтеру з 03.11.08р., що вбачається з наказу про прийняття на роботу № 16-К від 03.11.08р. 03.08.2010 р. позивач надав відповідачу заяву про звільнення за власним бажання, перебуваючи у відпустці (з 27.07. 2010р. по 18.08.10р.), тому відповідно до наказ про звільнення № 7 від 18.08.10р., був звільнений у наступному дні після закінчення другої щорічної відпустки 18.08.10р.,з 19.08.10р. позивача звільнили з займаної посади за власним бажанням, що підтвержується відповідним наказом та листом Територіальної державної інспекції з питань праці в Одеській області від 14.10.13р. на ім.`я [PERSON], Як вбачається з листа Територіальної державної інспекції з питань праці в Одеській області від 14.10.13р. на підставі наказу № 14 від 30.10.09р. згідно заяви [PERSON] йому була надана щорічна відпустка в 24 календарних дня з 02.11.09р.по 25.11.09р. за період роботи з 03.11.08р. по 25.11.09р.. На підставі наказу № 6 від 23.07.10р. згідно заяви самого [PERSON] йому була надана щорічна відпустка тривалістю 24 календарних днів з 26.07.10р. по 18.08.10р. за період роботи з 01.11.09р. по 31.10.10р. [PERSON] відпрацював в товаристві не 28 місяців, як вказано в позові, а всього неповних 22 місяця, тобто на 6 (шість) місяців менш. За 22 відпрацьованих в товаристві «Флігл Транспортні Системи» місяців позивач получив дві повноцінних щорічних відпустки загальної тривалістю 48 календарних днів, тоді як зобовязаний був отримати 40 календарних днів, тобто на 8 днів менш (із розрахунку два дні за кожний відпрацьований місяць в товаристві), у звязку з чим при звільненні позивача з його удержано із заробітної плати за 8 (вісім) календарних днів щорічної відпустки, яки були використовувані понад 16 календарних днів за час, який Позивач реально відпрацював з 01.11.09р. по 26.07.10р. Окрім того, Відповідач надав до суду оборотно-сальдову відомість та відомості на виплату заробітної плати щодо отриманих Позивачем коштів за вісь період його роботи в ТОВ «Флігл Транспортні Системи», при цьому [PERSON], як головний бухгалтер разом з найманим керівником товариства повністю відповідав за нарахування заробітній платні, відпускних, але на протязі всього терміну роботи в товаристві він, позивач, не робив нарахування ані собі, ані найманому керівнику товариства відпускних. У відповідності до умов ст. 8 пункту 7 ЗУ «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» головний бухгалтер забезпечує дотримання на підприємстві встановлених єдиних методологічних принципів бухгалтерського обліку, складання і надання у встановлені терміни фінансової звітності, організовує контроль за відображенням на рахунках бухгалтерського обліку всіх господарських операцій. Така ж позиція відносно організації бухгалтерського обліку на підприємстві викладена в листі Міністерства соціальної політики України від 23.07.2013р. за № 772/13/84-13. Наявна в матеріалах справи оборотно-сальдова відомість по рахунку 661 щодо нарахування заробітної платні Позивачеві та платіжні відомості товариства за період роботи [PERSON] в ТОВ «Флігл транспортні системи», які складав особисто головний бухгалтер [PERSON] та підписував їх разом з керівником товариства, підтверджують, що позивач отримав усі належні йому гроші, які нараховані ним самим. Також відповідачем надана та залучена до матеріалів справи Посадова інструкція головного бухгалтера ТОВ «Флігл Транспортні Системи» [PERSON], у відповідності до якої на нього покладені зобовязання щодо оформлення первинних бухгалтерських документів, документів, повязаних з умовами оплати праці робітників підприємства, включаючи оформлення документів про зміну умов оплати праці, а саме наказів на оплату праці і про зміну умов оплати праці, платіжних і розрахунково - платіжних відомостей, приходно-касових та расхідно - касових ордерів, повязаних з оплатою праці робітників та отримання ними грошей у підзвіт. Обставина щодо нарахування та отримання належних коштів позивачем підтверджується також звітами, які направлялися за підписом головного бухгалтера [PERSON] до Пенсіонного фонду України та Державної фіскальної служби України, данні по якім повністю збігаються з даними, які надані органами ПФУ та ГФС України на ухвалу Малиновського районного суду (суддя Плавич І.В.) у справі № 521/3225/15-ц. Дані про інформацію від ПФУ та ДФС України надані до матеріалів справи відповідачем після розгляду тотожних позовів [PERSON] до ПП «[PERSON] Україна», ТОВ «[PERSON] Порт Україна» (правонаступник ТОВ «Баттерфляй МКС»), ПП «Тюф», при цьому надані відповідачем і присутні в матеріалах справи документи свідчать, що крім ТОВ «Флігл Транспортні Системи» відповідач [PERSON] працював за сумісництвом на посаді головного бухгалтера в ПП «Продтовари», ТОВ «ІСГП «Янтар», ЗАТ «Теплосервіс», ТОВ «[PERSON] Порт Україна», ПП «[PERSON] Україна», МПП «Рассвет», ТОВ «Златоград», ТОВ «Плісько СВ Вантажні автомобілі», ПП «Тюф», МП «Літус П»,ТОВ «Майстербуд» тощо. В день видання кадрового наказу про звільнення (18.08.2010р.) та наступного дня (19.08.2010р.) [PERSON] не працював, копію наказу про звільнення не вимагав та не звертався до керівництва ТОВ «Флігл Транспортні Системи» з приводу внесення відповідних записів до трудової книжки. Як свідчить акт комісії ТОВ «Флігл Транспортні Системи» від 20.08.2010р., складений її членами Калужинським, Пустиніним, Шалигиним, які мають відповідні повноваження (довіреності), із виходом за місцем проживання [PERSON] за адресою:м. Одеса, вул.. Бреуса, будинок № 26/2, позивач відмовився від ознайомлення з наказом про звільнення. При цьому виплата заробітної плати за липень 2010 року була здійснена відповідачем, що підтверджується відомістю на виплату грошей за липень 2010р., яка містить підпис позивача. В матеріалах справи присутня заява позивача на ім.`я начальника Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, в якій позивач зазначає, що у відомостях на виплату грошей в ТОВ «Флігл Транспортні Системи» за червень та липень 2010р. не розписувався у звязку з чим вбачає в діях керівництва товариства ознак кримінальних правопорушень та просить притягнути винних до кримінальної відповідності. Але як впливає з листа СУ ГУНП в Одеський області від 01.02.16р. 30.09.2015р. у вказаному кримінальному провадженні прийнято рішення про закриття на підставі п.2ч.1 ст.284 КПК України (за відсутністю в діянні кримінального правопорушення), однак 01.02.2016р. матеріали кримінального провадження направлено до органів прокуратури для перевірки обґрунтованості прийнятого рішення. Однак ані позивач, ані його представник не надав до матеріалів справи будь-якого рішення органів прокуратури відносно цього питання. Але при цьому сам факт отримання грошей за червень та липень 2010 р. та інші місяці роботи в товаристві [PERSON] не оспорює. У рамках цильної справи від позивача або його представника не надходило заяв про забезпечення доказів стосовно даних відомостей про виплату грошей, що також підтверджується інформацією ПФУ і ДФС України, яка збігається та повністю відповідає звітам відповідача, які надавалися за підписом головного бухгалтера товариства [PERSON] Посилання позивача на лист ТДІзПП від 14.10.2013р. при обгрунтованні доводів щодо порушення відповідачем трудового законодавства, суд прийняти не може. Оскільки, інспекцією були виявлені ознаки порушення ТОВ «Флігл Транспортні Системи», однак відповідно до уточнених позовних вимог, позивач просив суд стягнути заборгованість по заробітної платі, компенсацію за невикористану відпуску, середній заробіток за час затримки розрахунку. Тобто по суті позовних вимог та правової позиції при розгляді справи слідує, що позивач [PERSON] не оспорює не визначення тривалості робочого часу та нарахування заробітної плати за дні щорічної відпустки. Як встановлює ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. У відповідності до ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи зокрема щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Умовами ст.ст. 15, 16 ЦКУ визначені способи захисту цивільних прав і інтересів, при цьому предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення його права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Сторони у цивільному процесі користуються процесуальними правами на свій розсуд. У відповідності до процесуального закону суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, виключно в межах заявлених вимог та не вправі на власний розсуд виходити за рамки цих вимог чи змінювати осіб, до яких такі вимоги заявлено (ст.ст. 11, 33 ЦПК України). У відповідності до вимог ст. 16 ЦКУ кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового праву та інтересу. Однак у відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимого і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК. Згідно ст. 117 ч.1 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки, які вказані в ст. 116 цього Кодексу , при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. У постанові Верховного Суду України від 03.07.2013р. у справі № 6-64цс13 вказано, що за положеннями ст. 117 КЗпП України обовязковою умовою для покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільнені є наявність вини підприємства. Надавши оцінку доказам, що зібрані по справі, суд дійшов висновку, що вимоги позивача [PERSON] про стягнення з ТОВ «Флігл Транспортні Системи» недоплаченої суми заробітної плати за веь час роботи у відповідача, стягнення суми відпускних з урахування суми недоплаченої заробітної плати не підлягають задоволенню. Враховуючи, що у відповідності до вимог ст. 116 КЗпП України з позивачем при звільнені було проведено повний розрахунок, то відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми середнього заробітку за час затримки розрахунку. При зверненні до суду позивач [PERSON] просив стягнути з відповідача на його користь витрати, які позивач сплатив за договором про надання послуг з фізичною особою представником позивача [PERSON] Однак суд дійшов висновку, що вказані вимоги позивача не підлягають задоволенню. Враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України, відмова позивачу в позові не дає підстав для задоволення його вимог про стягнення грошей за правову допомогу. В матеріалах справи відсутні докази того, що [PERSON] , з яким був укладений договір, має юридичну освіту, має посвідчення адвоката, відсутні докази того, що сума, яку вимагає стягнути позивач за надану йому допомогу, взагалі ним була сплачена за договором про надання послуг з фізичною особою, відсутні докази того, що виконавець послуг сплатив податки на користь держави з отриманої суми.

Outcome: dismissed