Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, посилаючись на наступне. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 квітня 2013 року він є власником ? частки житлового будинку з господарсько - побутовими спорудами, розташованого по [ADDRESS]. За вказаною адресою позивач зареєстрований. Відповідачі по справі перешкоджають йому у користуванні ? частки вказаного житлового будинку, не впускають його до помешкання та користуватися ним. В судовому засіданні представник позивача підтримала позов та викладені у ньому обставини. Відповідачі в судове засідання не з?явилися, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила, у зв?язку з чим суд, з урахуванням думки представника позивача, вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачки та відповідно до ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 квітня 2013 року він є власником ? частки житлового будинку з господарсько - побутовими спорудами, розташованого по [ADDRESS]. За вказаною адресою позивач зареєстрований. Отже сторони по справі є співвласниками житлового будинку у рівних долях. У відповідності до заяви від 31 березня 2014 року, позивач письмово звертався до відповідачів про п передачу йому ключів від житлового будинку для його вселення та користування вказаним житловим будинком. На вказане звернення Оболонським РУ ГУМВС України в м. Києві надана відповідь у якій зазначено про те, що за матеріалами перевірки установлено відсутність ознаків кримінального правопорушення, з приводу вирішення питання про вселення до квартири [ADDRESS] рекомендовано звернутися до суду у зв»язку з тим, що в даному випадку вбачаються цивільно-правові відносини (а.с. 19). Отже, судом встановлено, що позивач ключів від житлового будинку, частка якої належить йому на праві власності, не має, з пояснень представника позивача, у спірній квартирі проживають відповідачі, які доступу до житла позивачеві не надають, чим чинять останньому перешкоди у користуванні будинком. В спростування зазначеного будь-яких доказів з боку відповідачки суду не надано. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною 1 ст. 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 155 ЖК України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством України. Враховуючи зазначене, позов у частині зобов?язанння відповідачів не чинити позивачу перешкод у користуванні житловим будинком та вселення останнього у спірне житло підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір на користь держави в сумі 243 грн. 60 коп., що підтверджується квитанцією.

Outcome: approved