Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, треті особи: Центр соціально-психологічної реабілітації служби у справах дітей Чернівецької обласної державної адміністрації, Чернівецький міський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позивач зазначає, що дана позовна заява подана в інтересах малолітньої [PERSON] , [INFO] , яка внаслідок свого віку не може самостійно захищати свої права, але потребує захисту. 28.06.2020 року до працівників служби у справах дітей міської ради надійшло повідомлення від правоохоронних органів щодо факту побиття невідомою особою малолітньої дитини. Під час виїзду на місце події працівниками служби у справах дітей міської ради спільно з ювенальною превенцією встановлено, що малолітню [PERSON] , [INFO] , вдарив її старший брат, який перебував в стані алкогольного сп`яніння. Також, встановлений факт неналежного виконання батьківських обов`язків матір`ю-одинокою [PERSON] та перебування останньої у стані сильного алкогольного сп`яніння. Під час спілкування [PERSON] поводила себе агресивно, вживала нецензурні слова, погрожувала іншим особам. Працівниками правоохоронних органів прийняте рішення про освідчення батьків. Посилається на те, що станом на сьогоднішній день малолітня [PERSON] , [INFO] , перебуває в Центрі соціально-психологічної реабілітації служби у справах дітей Чернівецької обласної державної адміністрації з 30.07.2020 р. на підставі акта органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку. Реєстрація народження дитини проведена відповідно до статті 135 Сімейного кодексу України. Відповідно до інформації Шевченківського відділення поліції Чернівецького ВП ГУНП в Чернівецькій області від 20.07.2020 p., громадянка [PERSON] за ухилення від виконання батьківських обов`язків притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП України. Крім того, 28.06.2020 р. останню притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП та ч. 1 ст. 175-1 КУпАП. Згідно з інформацією Чернівецького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 31.07.2020 p., із громадянкою [PERSON] проведено профілактичну бесіду щодо неналежного виконання батьківських обов`язків. Матір попереджена про відповідальність. З метою підвищення виховного потенціалу матері запропоновано соціальний супровід. На даний час [PERSON] на телефонні дзвінки не відповідає. Відповідно до рішення Першотравневого районного суду м. Чернівців від 03.05.2007 p., громадянка [PERSON] позбавлена батьківських прав по відношенню до дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] . [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно листа Центру соціально-психологічної реабілітації дітей від 28.10.2020 р., за період перебування у Центрі мати навідувала дівчинку 10 разів, згідно Книги відвідування дітей у центрі СПРД. Зі слів матері вона збирає документи для того, щоб забрати дитину додому. Позивач зазначає, що таким чином, мати дитини - [PERSON] , [INFO], яка зареєстрована за адресою [ADDRESS] , фактично проживає за адресою [ADDRESS] , раніше позбавлена батьківських прав по відношенню до чотирьох старших дітей, фактично самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не подала необхідних документів для повернення доньки на виховання, не створила належні умови для проживання дитини, не піклується про фізичний та духовний розвиток, здоров`я та майбутнє дитини. Громадянка [PERSON] свідомо нехтує виконанням своїх батьківських обов`язків, із заявою та документами про повернення дитини на виховання не зверталася, на телефонні дзвінки не відповідає, рекомендації соціальних працівників не виконує. Дане питання розглянуте на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини 25.11.2020 р. на якому прийнято рішення щодо надання до суду висновку про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] , по відношенню до малолітньої [PERSON] , [INFO] в зв`язку із тим, що остання ухиляється від виконання обов`язків по вихованню дитини. Доцільність позбавлення її батьківських прав підтверджується також витягом із рішення виконавчого комітету та висновку органу опіки та піклування. Окрім цього зазначає, що особи позбавленні батьківських прав не звільняються від обов`язку щодо утримання дітей. Беручи до уваги те, що відповідачка має нерегулярний, мінливий дохід, вважає за необхідне стягнути з неї аліменти на утримання малолітньої дитини. Враховуючи наведені обставини, нехтуванням своїми обов`язками та фактичне ухилення від виховання дитини відповідачем, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та норми матеріального права, просить суд винести рішення, яким позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та стягнути з неї аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в твердій грошові сумі у розмірі 1000 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму відповідного віку, щомісячно і до повноліття дитини. Ухвалою судді від 04.02.2021 року відкрито провадження по цивільній справі, судовий розгляд постановлено проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 12.04.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. До початку судового засідання представник позивача, подав до суду письмову заяву, в якій просить суд справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник третьої особи Центр соціально-психологічної реабілітації служби у справах дітей Чернівецької обласної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи Чернівецький міський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді подала до суду письмову заяву, в якій просить суд справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідач не з`явилась, хоча своєчасно та належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомила, відзив не подала. Після закриття підготовчого провадження, розглядом справи не цікавилась. В наслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу за відсутності відповідачки, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали, суд встановив, наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно свідоцтва про народження, актовий запис №40 від 03.11.2020 року [PERSON] є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] . Згідно Акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 28.06.2020 року малолітня [PERSON] , [INFO] була знайдена без супроводу батьків за адресою: [ADDRESS] та доставлена до КНП МДКЛ. Згідно Акту обстеження побутових умов від 21.07.2020 року за адресою: [ADDRESS] , що проводився на підставі заява [PERSON] про повернення дитини у сім`ю, з метою обстеження умов проживання встановлено, що квартира знаходиться на п`ятому поверсі п`яти поверхового будинку, складається із трьох кімнат, в дитини наявні місця для сну та відпочинку, одяг та іграшки, квартира прибрана, облаштована меблями, необхідний косметичний ремонт. Відповідно до інформації Шевченківського відділення поліції Чернівецького ВП ГУНП в Чернівецькій області від 20.07.2020 p., громадянка [PERSON] за ухилення від виконання батьківських обов`язків притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП України. Крім того, 28.06.2020 р. останню притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП та ч. 1 ст. 175-1 КУпАП. Згідно з інформацією Чернівецького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 31.07.2020 p., із громадянкою [PERSON] проведено профілактичну бесіду щодо неналежного виконання батьківських обов`язків. Матір попереджена про відповідальність. З метою підвищення виховного потенціалу матері запропоновано соціальний супровід. На даний час [PERSON] на телефонні дзвінки не відповідає. Відповідно до рішення Першотравневого районного суду м. Чернівців від 03.05.2007 p., громадянка [PERSON] позбавлена батьківських прав по відношенню до дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] . [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно листа Центру соціально-психологічної реабілітації дітей від 28.10.2020 р., за період перебування у Центрі мати навідувала дівчинку 10 разів згідно Книги відвідування дітей у центрі СПРД. Зі слів матері вона збирає документи для того, щоб забрати дитину додому. Виконавчий комітет Чернівецької міської ради №585/27 від 09.12.2020 року прийняв рішення надати суду висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у зв`язку із тим, що вона ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. У висновку №01/02-24/2500 від 15.12.2020 року орган опіки та піклування Виконавчого комітету Чернівецької міської ради зазначив, що вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у зв`язку із тим, що вона ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно п.16 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У відповідності до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Так, предметом доказування по даній справі є належність виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Так, Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. У відповідності до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Як вбачається з роз`яснень, які містять в п. 18 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Виходячи з вище викладено, позовні вимоги в частині позбавлення батьківський прав [PERSON] , [INFO] по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] підлягають задоволенню. Відповідно до частин першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За положеннями статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з частинами першою-третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі у розмірі однієї тисячі (1000грн.) гривень на дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, підлягають задоволенню, розмір аліментів необхідно визначати з усіх видів заробітку відповідача. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд приходить до висновку, про доцільність позбавлення [PERSON] , [INFO] батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та стягнення аліментів на її утримання, оскільки вона ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не цікавиться матеріальним, моральним, та духовним життям дитини, не цікавить її навчанням та розвитком, що у сукупності суперечить інтересам дитини та може їй зашкодити. Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана юридичною особою складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на час подання позову дорівнює 2270,00 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Враховуючи, що позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру, при поданні позову позивач повинен був сплатити судовий збір у розмірі 4540 грн. 00 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги позивача задоволені у розмірі 100%. Отже з [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір за дві вимоги немайнового характеру сумі 4540 грн. 00 коп. Однак, враховуючи майновий стан відповідача та те, що предметом позову є захист сімейних прав, суд вважає за необхідно на підставі ч.2 ст. 8 ЗУ «Про судовий збір» звільнити [PERSON] від сплати судового збору. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved