Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, та уточнивши позовні вимоги просив стягнути з них на його користь кредитні кошти на загальну суму 151 470 грн. 41 коп. та судові витрати, понесені ним при подачі позову. В обґрунтування позову зазначив, що 30.11.2007 року між Відкритим акціонерним товариство «Райффайзен Банк Аваль» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] (далі -відповідач -1) було укладено кредитний договір про надання кредиту у вигляді встановлювальної кредитної лінії з кредитним лімітом 330 000 грн. терміном до 30.11.2017 року зі сплатою 15,75 % річних за користування кредитними коштами (далі -Договір). В якості забезпечення зобов'язання перед Банком зі сторони [PERSON] (далі -відповідач 2) та [PERSON] (далі - відповідач - 3) було укладено договори поруки, відповідно до яких вони взяли на себе зобов'язання перед Банком відповідати по борговим зобов'язанням відповідача 1, які виникають з умов Договору. Відповідно до умов Договору Банк свої зобов'язання перед відповідачем 1 виконав в повному обсязі. Відповідачі, в свою чергу, порушили свої договірні зобов'язання та ухиляються від їх виконання, у зв'язку з чим у них перед Банком виникла заборгованість Сторони в судове засідання не прибули. Представник позивача надіслав до суду заяву в якій просив справу розглянути у його відсутності, уточнені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Крім того зазначив, що відповідачами було сплачено судовий збір. Відповідачі надіслали до суду заяву в якій просили слухати справу без їх участі, позовні вимоги визнали частково, а саме: 40 651,91 грн. - заборгованість за кредитом , 972,94 грн. - заборгованість за відсотками. Просили зменшити розмір пені. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з статтею 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 30.11.2007 року між Банком та відповідачем-1 було укладено кредитний договір № 014/1843/82/125958 про надання кредиту у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом в сумі 330 000,00 грн. терміном до 30.11.2017 року із сплатою 15,75 % річних за користування коштами /а.с. 11-18/ Відповідно до умов Договору, відповідач 1 зобов'язався сплачувати Банку проценти за користування кредитними коштами та пеню у разі порушення своїх договірних зобов'язань. Перед укладенням Договору відповідач 1 був повідомлений про всі умови кредитування в Банку та орієнтовну сукупну вартість кредиту. Виконання умов Договору відповідачем 1 було забезпечено договорами поруки від 30.11.2007 року, укладеними між Банком - позивачем відповідачем 2 та відповідачем 3 /а.с.19-21, 22-28/, які взяла на себе солідарну з відповідачем 1 відповідальність у разі неналежного виконання останнім зобов'язань за Договором, однак вони також не виконують своїх зобов'язань. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, позивач свої зобов'язання перед відповідачами виконав в повному обсязі, відповідачі не виконують умов Договору (відповідач 1 не сплачує щомісячний платіж і нараховані відсотки за користування кредитом, відповідач 2 та відповідач 3 - не виконав взяті на себе зобов'язання перед Банком відповідати по борговим зобов'язанням відповідача 1) і станом на день звернення позивача до суду мають заборгованість по тілу кредиту в сумі 40 651 грн. 91 коп., заборгованість за відсотками в сумі 972 грн. 24 коп., а тому суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення вищезазначеної заборгованості є законними, обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають до задоволення. Щодо стягнення пені суд дійшов до наступного висновку. Статтею 549 ЦК України визначено поняття неустойки, під якою розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Судом встановлено, що загальна заборгованість відповідача перед позивачем по тілу кредиту, відсоткам та комісії становить 41624 грн. 85 коп., а пеня за прострочення погашення кредиту та відсотків - 109 845 грн. 56 коп., що на думку суду значно перевищує реальний розмір збитків. Заслуговує на увагу й та обставина, що відповідачі у письмових клопотаннях поданих до суду не заперечили щодо порушення ними своїх зобов'язань перед Банком , та те що за час судового провадження заборгованість за кредитним договором була частково погашена [PERSON], та в силу таких обставин як скрутне матеріальне становище, - відповідачі не мають можливості сплачувати пеню, в розмірі зазначеному позивачем. Слід зазначити, що суттєвих негативних наслідків для позивача через прострочення відповідачем виконання зобов'язання не настало. Враховуючи вищевикладені обставини, об'єктивно оцінивши вказану конкретну ситуацію та враховуючи ступінь виконання відповідачами зобов'язання, причини неналежного його виконання, виходячи з інтересів обох сторін, приймаючи до уваги тай факт, що заявлена до стягнення сума пені значно перевищує суму основного боргу, суд, застосовуючи положення ч. 3 ст. 551 ЦК України про співмірність вимог із розміром заподіяних збитків, зменшує розмір пені до 200 гривень.

Outcome: partial