Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] та ПАТ «СК «Інкомстрах» про відшкодування матеріальної шкоди у звязку з ДТП, просив про стягнення з відповідачів в солідарному порядку на його користь 5 643 грн. 23 коп. збитків, завданих пошкодженням ТЗ, 500 грн. - вартості послуг з незалежної оцінки визначення вартості матеріального збитку, а також просив стягнути з відповідачів судовий збір. Свої вимоги мотивував тим, що 07.03.2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода між автомобілями «Дайхатсу Сіріон», дн [NUMBER] яким керував на момент ДТП позивач та автомобілем «Шевроле Лачетті» д/н [NUMBER], яким під час ДТП керувала відповідачка [PERSON] Відповідно до постанови Деснянського районного суду м. Києва від 23.04.2014 року винною у даній ДТП визнано відповідача [PERSON], яка порушила вимоги п. 2.3 (б), 10.1 ПДР України. В результаті дії джерела підвищеної небезпеки - автомобіля «Шевроле Лачетті», що належить відповідачці [PERSON] був пошкоджений автомобіль «Дайхатсу Сіріон», д/н [NUMBER], який на праві власності належить позивачу. Відповідачка [PERSON] застрахувала свою цивільно-правову відповідальність як власника наземного транспортного засобу «Шевроле», р/н [NUMBER] в ПАТ «СК «Інкомстрах». Відповідно до звіту автотоварознавчого дослідження №10/03 від 10.03.2014 року вартість матеріального збитку, завданого автомобілю позивача в результаті ДТП становить 5643,23 грн. Крім того, розмір плати за послуги з незалежної оцінки становить 500 грн. Позивач в судовому засіданні повністю підтримав вимоги свого позову та просив суд про його задоволення. Відповідачка [PERSON] та представник відповідача ПАТ «СК «Інкомстрах» в судове засідання не з»явилися, належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, про причини неявки в судове засідання не повідомили. Суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності за наявності зібраних по справі матеріалів. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував також позивач в судовому засіданні. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи приходить до наступного висновку. Як було встановлено при розгляді справи, 07.03.2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода між автомобілями «Дайхатсу Сіріон», дн [NUMBER] яким керував на момент ДТП позивач та автомобілем «Шевроле Лачетті» д/н [NUMBER], яким під час ДТП керувала відповідачка [PERSON] (а.с. 34). Відповідно до постанови Деснянського районного суду м. Києва від 23.04.2014 року винною у даній ДТП визнано відповідача [PERSON], яка порушила вимоги п. 2.3 (б), 10.1 ПДР України. (а.с. 39). В результаті дії джерела підвищеної небезпеки - автомобіля «Шевроле Лачетті», що належить відповідачці [PERSON] був пошкоджений автомобіль «Дайхатсу Сіріон», д/н [NUMBER], який на праві власності належить позивачу. Відповідачка [PERSON] застрахувала свою цивільно-правову відповідальність як власника наземного транспортного засобу «Шевроле», р/н [NUMBER] в ПАТ «СК «Інкомстрах». Відповідно до звіту автотоварознавчого дослідження №10/03 від 10.03.2014 року вартість матеріального збитку, завданого автомобілю позивача в результаті ДТП становить 5643,23 грн. (а.с. 10-17). Крім цього, позивач був вимушений понести витрати на оплату послуг з оцінки ТЗ в сумі 500 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 18.03.2014 (а.с. 33 ). Відповідно до ч.1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правові підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Автомобіль відповідно до ч.1 ст. 1187 ЦК України - є джерелом підвищеної небезпеки. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Отже, правовідносини між сторонами по справі регулюються Законом України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. У відповідності до положень ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно зі ст. 28 Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це, зокрема, шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. За приписами ст. 29 Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди майну третьої особи. Згідно ст. 29 ЗУ «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв»язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов»язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичною або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, передбачені ст.1192 ЦК України, у відповідності до якої з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов»язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки в повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовом про відшкодування шкоди», шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв»язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Таким чином, відповідно до законодавства України, відповідачі по справі повинні відшкодувати позивачу 5 643 грн. 23 коп. матеріального збитку та 500 грн. в рахунок розміру плати за послуги з незалежної оцінки. Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позовні вимоги вимоги в частині стягнення з відповідачів матеріальних збитків підлягають задоволенню, оскільки є доведеними позивачем в судовому засіданні в повному обсязі. Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача, пропорційно до розміру задоволених вимог, витрати по сплаті судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved