Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , матір`ю яких вона являється. В судовому засіданні представник позивача підтримала позов та пояснила, що [PERSON] народилася [INFO] , її матір*ю є [PERSON] . Батько внесений до свідоцтва про народження відповідно до ч.1 ст.135 СК України. [PERSON] народилася [INFO] . Батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] Останнього згідно вироку Бобровицького районного суду від 12.03.2018 року було засуджено до відбування покарання в місцях позбавлення волі строком на 3 роки. Вироком Бобровицького районного суду від 27.06.2018 року [PERSON] засуджено за ч.1 ст.125 КК України, за нанесення умисних легких тілесних ушкоджень своїй малолітній дочці [PERSON] . За клопотанням служби у справах дітей Бобровицької районної державної адміністрації [PERSON] та [PERSON] з 13.02.2018 по теперішній час перебувають в Ніжинському центрі соціально-психологічної реабілітації дітей як такі, що опинилися у складних життєвих обставинах і не взмозі подолати їх за допомогою власних можливостей. Працівники служби у справах дітей спільно з Ніжинським районним центром соціальних служб для сім*ї, дітей та молоді неодноразово намагалися встановити контакт з [PERSON] , проводили профілактичні бесіди щодо відповідального ставлення до виконання батьківських обов`язків, але вона не бажає співпрацювати на не прислуховується до порад фахівців. Згідно висновку органу опіки та піклування Ніжинської районної державної адміністрації від 27.12.2018 року було прийнято рішення про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав. Представник позивача - Ніжинської районної державної адміністрації - Хоренко Д.А. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив позбавити [PERSON] батьківських прав. Додав, що відповідач життям дітей за час перебування у Ніжинському центрі соціально-психологічної реабілітації не цікавилася, не виявляє бажання спілкуватися з ними та приймати участь у їх вихованні, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток та взагалі не спілкується з дітьми, тому на ч.1 статті 164 Сімейного кодексу України просив позбавити її батьківських прав. Представник - органу опіки та піклування - виконавчого комітету Галицької сільської ради Ніжинського району - Пуховець В.Г. в судовому засіданні просив задовольнити позов та азначив, що відповідач зловживає спиртними напоями та проживає в будинку співмешканця. До відібрання у неї дітей, діти ходили не доглянуті та голодні, їх годували сусіди. Вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти позбавлення її батьківських, вважає, що дітям з нею буде краще і вона забезпечить їх усім необхідним. Вона не зверталася до служби із заявою про повернення дітей з тих підстав, що у неї немає підтримки і їй одній тяжко, вона не працює, домашнього господарства вона не веде, проживає в будинку співмешканця. За період перебування дітей в центрі, вона відвідала їх один раз - перед судовим засіданням. Заслухавши осіб, що з*явилися в судове засідання, та дослідивши усі докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Статтею 164 ч.1 п.2 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов*язків по вихованню дитини, що і було встановлено в судовому засіданні з пояснень сторін, представника органа опіки та піклування та дослідженню письмових доказів. За висновком органу опіки та піклування Ніжинської районної державної адміністрації є доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно її неповнолітніх дітей на підставі п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України (а.с.7-8). У свідоцтвах про народження дітей відповідач зазначена їх матір`ю (а.с.12-13). Вироком Бобровицького районного суду від 27.06.2018 року [PERSON] засуджено за ч.1 ст.125 КК України за нанесення умисних легких тілесних ушкоджень своїй малолітній дочці [PERSON] (а.с.23) Згідно вироку Бобровицького районного суду від 12.03.2018 року [PERSON] було засуджено до відбування покарання в місцях позбавлення волі строком на 3 роки (а.с.24-25). З характеристики Галицької сільської ради вбачається, що [PERSON] зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, зарекомендувала себе як безвідповідальна особа, не приділяє належної уваги вихованню дітей. (а.с. 10). Згідно довідки Ніжинського центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей від 09.11.2018 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебувають у їхньому закладі (а.с.22). Актами обстеження умов проживання від 27.08.2018 та 21.11.2018 року за місцем проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] встановлено, що на даний час для проживання двох дітей не створено належних умов (а.с.19-20). Відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження її участі у вихованні дітей. [PERSON] тривалий час не спілкується з дітьми, не утримує їх матеріально, що є елементами протиправного невиконання відповідачем передбачених ст.150 СК України обов`язків щодо виховання та розвитку дітей, де зазначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч.2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні. Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 передбачено, що, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч.1 ст. 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Згідно ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Постанова Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснює, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень . По даній справі не здобуто доказів, що позбавлення відповідача батьківських прав відносно дітей [PERSON] та [PERSON] буде суперечити їх інтересам. На думку суду, поведінка відповідача є такою, що свідчить про її ухилення від виконання обов`язку по вихованню дітей. Такий акт свідомої поведінки [PERSON] розцінюється судом як небажання виконувати свій батьківський обов`язок по відношенню до дітей. Відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що їй цікаве життя дітей та вона бажає з ними спілкуватися, надавати матеріальну допомогу. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, не суперечать закону, не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, а вимоги позивача обґрунтовані на законі і доведені в судовому засіданні, тому [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно її дітей, оскільки зазначена міра є виправданою з огляду на необхідність захистити інтереси дітей. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судові витрати.

Outcome: approved