Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому вказав, що 01.02.2009 року між Концерном «Міські теплові мережі» в особі філії Концерну «МТМ» Ленінського району та [PERSON] укладено договір №102093 «Купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді». Теплова енергія відпускалась у нежитлові приміщення відповідача, які розташовані за адресою: [ADDRESS]. Позивач у період з лютого 2013 по квітень 2013 року, з жовтня 2013 по квітень 2014 року за фактичною адресою нежитлових приміщень відпустив теплову енергію відповідачу та здійснив нарахування за теплову енергію на загальну суму 10933,35 грн. Претензії з боку відповідача на неналежну якість теплової енергії, що була відпущена за спірний період, на адресу Концерну «МТМ» не надходили. За зазначений період сплачено1717,03 грн. Позивач просить стягнути з відповідача основний борг у сумі 9216,32 грн., пеню в сумі 590,01 грн., інфляційні витрати в сумі 954,77 грн., 3% річних в сумі 246,51 грн. грн. та судовий збір у розмірі 243,60 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність У заяві наполягає на вимогах позову. Відповідач в судове засіданні не з'явилася. Подала до суду заяву. В якій вказала, що проти позовний вимог про стягнення основного боргу не заперечує. Зазначила, що борг у сумі 9216,32 грн. нею сплачений. Просить розглянути справу за її відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що 01.02.2009 року між Концерном «Міські теплові мережі» в особі філії Концерну «МТМ» Ленінського району та [PERSON] укладено договір №102093 «Купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді». Теплова енергія відпускалась у нежитлове приміщення відповідача, яке розташоване за адресою: [ADDRESS]. Згідно п.1.1. договору теплопостачання організація бере на себе зобов'язання відпустити теплову енергію в гарячій воді споживачу, а споживач зобов'язується прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами. Згідно з п.7.2.8. договору в разі несплати або несвоєчасної оплати відповідачем за теплову енергію, з наступного дня після закінчення терміну сплати відповідачу нараховується пеня у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення по день фактичної оплати. Розмір заборгованості відповідача за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води та розмір нарахованої пені та інфляційних витрат підтверджується наданими до позову розрахунками. Статтею 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в встановленому порядку тарифами. Згідно з квитанцією за №12529.212.3 від 21.10.2014 року [PERSON] сплатила 7955,51 грн. за послуги К «МТМ» надані за адресою: [ADDRESS]. Згідно з квитанцією за №6 від 09.10.2014 року [PERSON] сплатила 1260,81 грн. за послуги К «МТМ» надані за адресою: [ADDRESS]. Оскільки відповідачем сплачений основний борг у сумі 9216,32 грн., то в цій частині позову слід відмовити. Згідно ст. ст. 526, 530 ЦПК України, сторони повинні виконувати свої обов'язки належним чином і у встановлений термін. Відповідно до ст.. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Частиною 2 ст.625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 10 ч.3 ст.10 Закон України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач зобов'язаний: 10) у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах. Частиною 2 ст.214 ЦПК України встановлено, що при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу. В пункті 5 Постанови судових палат у цивільних та у господарських справах Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 р. у справі № 6-59цс13 висловлена правова позиція, що закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України від 24 червня 2004 р. № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, і трьох процентів річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання Оцінив докази в їхній сукупності, суд вважає, що позов в частині стягнення пені, інфляційних витрат та 3% річних підлягає задоволенню. На підставі ст. ст. 64, 67, 68 ЖК України, ст. 526, 530 ЦК України,

Outcome: partial