Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Малиновського ВДВС міста Одеси ГТУЮ в Одеській області, за участю третіх осіб-ПАТ «АБ Південний», ПАТ «Дельта Банк» про скасування постанови про арешт . В обґрунтування позову зазначив, що 28.12.2005р. між [PERSON], [PERSON] та АБ «Південний» в забезпечення виконання кредитних зобов'язань за кредитним договором було укладено договір іпотеки №3615, згідно якого вони передали в іпотеку нерухоме майно- квартиру [ADDRESS] та про що внесено запис до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна реєстр. № 2756666. Вказана квартира є спільною частковою власністю іпотекодателів та належить їм в рівних частинах на підставі договору дарування від 08.12.1997р. з метою врегулювання спірних питань за договором кредиту між АБ «Південний» та [PERSON], [PERSON] необхідно укласти договір про задоволення вимог іпотеко держателя за рахунок заставленого майна. Проте під час звернення до нотаріуса з проханням укласти такий договір було повідомлено, що в Єдиному Реєстрі речових прав на нерухоме майно існують обтяження, що перешкоджають відчуженню іпотечного майна (крім запису про іпотеку): постанова про арешт майна боржника [PERSON] (1/2 частина квартири) та оголошена заборона на його відчуження серія та номер:40006824, видана 22.12.2014р. Першим Малиновським ВДВС Одеського міського управління юстиції, ВП №40006824 в рамках викового провадження з примусового виконання виконавчого листа Малиновського районного суду м.Одеси виданого 26.06.2013р. по справі №1519/2-4817/11 щодо стягнення х [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» грошової суми у розмірі 162493,67 грн. В подальшому вказане виконавче провадження було закінчено та на виконання до органів ДВС не надходило. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків передбачених цим Законом. «Про виконавче провадження» (ст.. 50 ч.1). у державного виконавця відсутні повноваження щодо скасування за заявою позивача постанови. Зазначені підстави унеможливлюють виконання своїх зобов'язань за договором кредиту та іпотеки. В судовому засідання представник позивача повністю підтримав зазначені позовні вимоги з викладених в позові підстав та просив позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, 11.05.2017р. до суду надано клопотання про розгляд справи без їх участі.(а.с.39). Представник АБ «Південний» в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, 24.05.2017р. до суду надано клопотання про розгляд справи без їх участі. Представник ПАТ «Дельта Банк» -Крупка О.О., діюча по довіреності, в судове засідання з'явився та просила відмовити у позові, надавши письмові пояснення, за якими зазначила, що між ПАТ «УкрСибБанк» та [PERSON] 17.11.2006р. був укладений кредитний договір. В якості забезпечення кредиту 17.11.2006р. з [PERSON] був також укладено договір поруки. 14.10.2011р. Малиновським районним судом М.Одеси ухвалено рішення по цивільній справі №1519/2-4817/11, за яким позов ПАТ «УкрСиббанк» до обох було задоволено та стягнута заборгованість. 08.12.2011р. між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір к купівлі-продажу прав вимоги до боржників та в подальшому ухвалою суду від 03.06.2013р. було замінено стягувача на цей банк. В рамках виконавчого провадження за вказаним виконавчим листом відповідачем було накладено арешт на все майно та заборона на відчуження майна позивача. 31.12.2014р. дане виконавче провадження закінчене з підстав п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» та було передано до Першого Приморського ВДВС ОМУЮ . 30.06.2016р. згідно постанови Приморського ВДВС м.Одеси ГТУЮ в Одеській області виконавчий лист було повернуто стягувачу з посиланням на п.5 ч.1 ст.47 Закону. Тобто стягував має право на повторне пред'явлення виконавчого листа на виконання. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи , приходить до слідуючого висновку. Згідно нотаріально посвідченого іпотечного договору від 28.12.2005р. укладеного між [PERSON], [PERSON] та АБ «Південний» в іпоетку АБ «Південний» передано нерухоме майно- квартири [ADDRESS] (а.с.10-13) та 04.09.2006р. до данного договору внесено зміни (а.с.14-15). 06.10.2009р. між АБ «Південний» та [PERSON] укладено договір поруки у забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №В 351 від 19.12.2005р. та всіх додаткових угод (а.с.17-). З матеріалів справи вбачається, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речового права на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 04.04.2017р. ? частина квартири [ADDRESS] належить [PERSON] на праві власності.(а.с.7-9), з якого також вбачається що з 11.09. 2006р. вказана квартира знаходиться в іпотеці згідно додаткового договору до договору іпотеки Р№3615 від 28.12.2005р. від 11.09.2006р. , де іпотекодержателем є АБ «Південний», а [PERSON] є майновим поручителем, у зв'язку з чим внесена заборона на відчуження за реєстр. №2756666. Згідно інформації про виконавче провадження №40006824 від 22.02.2017р. вбачається, що дане виконавче провадження Першим Малиновським ВДВС Одеського міського управління юстиції за виконавчим листом виданим Малиновським районним судом м.Одеси від 26.06.2013р. №1519/2-4817/11 щодо боржника [PERSON], де стягувачем є ПАТ «Дельта банк» закінчено 10.06.2013р. Крім того вбачається, що ВП було відкрито за постановою від 27.09.2013р., та винесено при цьому постанову про арешт майна боржника та оголошено заборона на його відчуження від 22.12.2014р. проте 31.12.2014р. виконавче провадження постановою державного виконавця закінчено. (направлено за належністю до іншого відділу ДВС). Крім того судом встановлено, що 30.06.2016р. постановою Приморського ВДВС м.Одеси ГТУЮ в Одеській області виконавчий лист повернуто стягувану відповідно до вимог п.5 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». Частиною 1 ст.15 ЦК передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно до ч. 2.ст.114 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Вимоги особи, що ґрунтуються на праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Відповідно до статті 41 Конституції України та статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.391 ЦК України особа має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майно. Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Однак, у зв'язку з накладенням арешту відповідно до вищезазначеної постановм ДВС на квартиру , позивач позбавлений можливості реалізувати іпотечне майно з метою погашення заборгованості за Кредитним договором. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про заставу», право застави виникає з моменту укладання договору застави. Згідно ч.1 ст. 575 ЦК України Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно ч.1 ст.589 ЦК України, у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Згідно ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Тобто, державна виконавча служба , а також ПАТ «Дельта банк» не мають правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями. Крім того будь-яких претензій з цього приводу до позивача з боку іпотекодержателя АБ «Південний» не заявляє. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. У зв'язку з зазначеним суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved