Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання посилаючись на те, що рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці шлюб між його батьками [PERSON] та відповідачем по справі [PERSON] розірвано. \~ \~ \~ \~Після розірвання шлюбу він та його двоє неповнолітніх братів залишилися проживати разом з матір`ю та знаходяться на її утриманні. Він навчається на денній формі навчання у Вищому державному навчальному закладі України «Буковинський державний медичний університет» за спеціальністю «Фармація, промислова фармація» на підставі договору №681380 про підготовку фахівця з повною вищою фармацевтичною освітою від 01.09.2018 року. Згідно п.5.2 Даного Договору загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 110000 грн. 00 коп. (сто десять тисяч гривень 00 копійок). Вартість освітньої послуги за навчальний рік становить 22000 грн., 00 коп. (двадцять дві тисячі гривень, 00 копійок). На сьогоднішній день за моє навчання мати сплатила 33000,00 грн. Підтвердженням цього є додані до позовної заяви копії квитанцій. Його батько ні йому, ні матері на утриманні неповнолітніх дітей матеріальної допомоги не надає, хоча батьки в однаковій мірі повинні приймати участь у витратах на дитину. Відповідач, має можливість надавати йому допомогу, працює водієм у ПП «Євро - ойл» та має постійний дохід. Крім того, він користується автомобілем «Рено» та має у власності житловий будинок. Оскільки він навчаюсь на денній формі, а тому, не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, на утриманні його матері також перебувають двоє неповнолітніх дітей та крім оплати за навчання вона витрачає кошти на одяг, харчування та інші його потреби, відповідач є працездатною особою і має можливість надавати йому матеріальну допомогу. А тому просив стягнути з відповідача на його користь аліменти в розмірі 3500 грн. щомісячно до досягнення ним 23-х років за умови, що він буде продовжувати навчання. Відповідно до ч.4\~ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ст. 274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12 липня 2019 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.\~\~ Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, підтвердила обставини викладені в позовній заяві та просила позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав і просив відмовити у їх задоволенні та пояснив, що відповідач не працює в ПП «Євро - ойл» та не має постійний дохід. Він іноді підробляє і в середньому в місяць отримує 4000 грн. оскільки з нього на користь мами позивача стягуються аліменти в загальній сумі 2800 грн., відповідно у нього на життя залишається мало коштів. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № З від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років: продовження ними навчання: потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі\~ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку(доходу) платника аліментів визначає суд, відповідно до\~ст. 200 Сімейного Кодексу України. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1\~ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено, позивач [PERSON] дійсно з 2018 року навчається у Вищому державному навчальному закладі України «Буковинський державний медичний університет» за спеціальністю «Фармація, промислова фармація», що підтверджується договором про підготовку фахівця від 01.09.2018 р. № 68/38Ф (а.с.11), ніде не працює. Згідно з договором № 68/38Ф термін закінчення навчання 01 липня 2023 р. Відповідач по справі є його батьком, що підтверджується копією свідоцтва про його народження (а.с.7). Відповідач є працездатним і має можливість надавати матеріальну допомогу своєму синові. Відповідач повинен вживати всіх можливих заходів для власного забезпечення належних умов життя, так і своїх дітей. Відповідач за законом зобов`язаний утримувати свого повнолітнього сина, оскільки він продовжує навчання на денній формі навчання, не працює і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. А тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача дійсно необхідно стягнути аліменти на його утримання, але в розмірі меншому, ніж це просить позивач. Суд враховує, що рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 04.09.2019 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання двох його неповнолітніх дітей по 1400 грн. на кожного з дітей. Виходячи з середнього розміру місячної заробітної плати по Чернівецькій області, яка складає трохи більше 8000 грн., відповідно розмір аліментів має складати 700 грн. в місяць, які необхідно стягнути з 11 липня 2019 року і до 01 липня 2023 року, включно, тобто на час навчання позивача. Враховуючи вищенаведене суд вважає, що в задоволенні іншої частини позовних вимог необхідно відмовити. Також з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн.

Outcome: partial