Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на наступні обставини. Позивач вказав, що на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири від 24.03.2018 року, позивачу належить квартира у м. Курахове, пр. Запорізький, буд. 2 2в» кв. 9, загальною площею 51,3 кв.м. В вказаній квартирі зареєстровані, але не мешкають відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідач за місцем реєстрації не проживає, комунальні платежі не сплачує. У позивача відсутня можливість отримання субсидії на житлово-комунальні послуги, тому що відповідачі зареєстровані у житловому приміщенні, яке належить позивачу на праві приватної власності і зазначив, що ця обставина порушує його право власності на свій розсуд володіти, користуватись та розпоряджатися належним йому майном. У зв'язку з вище наведеним у позивача виникла необхідність звернення до суду з позовною заявою. В судовому засіданні позивач в судове засідання не прибув, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та підтримання позовних вимог. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені. Причини неявки суду не повідомили, заперечень проти позову не надали. Тому суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України, вважає за можливим провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Згідно договору купівліпродажу квартири від 24 березня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Марїнського нотаріального округу Донецької області [PERSON] та зареєстрований у реєстрі за № 497, [PERSON] належить на праві приватної власності належить квартира за адресою: пр. Запорізький (Маяковського), буд. 2 «в»[ADDRESS], загальною площею 51,3 кв.м. Згідно виписки з особового рахунку за адресою: пр. Запорізький (Маяковського), буд. 2 «в»[ADDRESS] зареєстровані позивач та відповідачі. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі у квітні 2018 року виїхали на постійне місце мешкання до Російської Федерації., речей в квартирі немає, за комунальні послуги не сплачують. Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Згідно роз'яснень, викладених в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року (з наступними змінами) «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України) необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності (перебування у відрядженні; у осіб, які потребують догляду; внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Статтею 72 ЖК України визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачі мали об'єктивну можливість користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод їм позивач не чинив. На спростування доводів позивача, відповідачі всупереч вимогам ст.13 ч.1, 81 ч.1 ЦПК України не надали суду доказів, котрі б підтверджували факт їх проживання у спірному будинку або поважність причин не проживання у цьому будинку. Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що відповідачі не мешкають в спірному будинку з квітня 2018 р., тобто більш 6 місяців, без поважних причин, а тому останні втратили право користування житловим приміщенням, в зв'язку з чим підлягає визнанню такими в судовому порядку. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки засновані на законі, є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. Статтею ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що однією з підстав зняття з реєстрації місця проживання фізичної особи є рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням. А відтак, дане рішення є підставою для зняття відповідачів з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою.

Outcome: approved