Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Донецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступені №71 імені П.Ф. Батули Донецької міської ради Донецької області, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно наказу №9-к від 09 квітня 2012 року він був прийнятий на посаду нічного сторожа до Донецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступені №71 імені П.Ф. Батули. 17 січня 2014 року він звернувся з заявою про надання щорічної відпустки з 2 лютого 2014 року до директора школи з виплатою матеріальної допомоги на оздоровлення. Відповідно до п. 4.5 Колективного договору всім працівникам школи надається матеріальна допомога на оздоровлення до щорічної відпустки у розмірі посадового окладу, який у нього на цей час становить 1218 грн.. 23.01.2014 року директор школи незаконно йому відмовила в наданні матеріальної допомоги на оздоровлення за мотивами, що він не є членом профспілки. Згідно незаконних дій директора школи, він позбавлений права на матеріальну допомогу на оздоровлення до щорічної відпустки та лікування хронічного захворювання хребта, тому просив суд визнати дії відповідача Донецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступені №71 імені П.Ф. Батули Донецької міської ради Донецької області неправомірними та зобов'язати виконати умови п.4.5 Колективного договору та сплатити йому допомогу на оздоровлення до щорічної відпустки у розмірі посадового окладу 1218 грн., а також стягнути моральну шкоду у розмірі 1000 грн.. (а.с.1) В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги надав аналогічні пояснення викладеним в позовній заяві та додав, що дійсно відповідно до наказу йому була надана відпустка с 2.02.2014 року по 25.02.2014 року включно на підставі його заяви від 17 січня 2014 року та йому була виплачена заробітна плата за весь час щорічної відпустки у розмірі 2057 грн.. Представник відповідача Донецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступені №71 імені П.Ф. Батули Донецької міської ради Донецької області належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, згідно якої проти задоволення позову заперечувала, просила справу розглянути за її відсутності, тому суд з'ясувавши думку присутніх, прийшов до висновку про можливість розглянути справу за відсутністю представника відповідача на підставі наявних у справі доказів. Представник залучений у участі у справі за ініціативою суду у якості відповідача відділ освіти Куйбишевської районної у м. Донецьку ради в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що Донецька загальноосвітня школа І-ІІІ ступені №71 імені П.Ф. Батули Донецької міської ради Донецької області не є юридичною особою, а є структурним підрозділом відділу освіти Куйбишевської районної ради м. Донецька, тому до компетенції директора школи взагалі не входить вирішення питань щодо нарахування або виплати працівникам школи будь яких виплат. Згідно положення про відділ освіти Куйбишевської районної у м. Донецьку ради від 21.12.2010 року № 6/2-3 саме до повноважень відділу освіти належить вирішення питань фінансування навчальних закладів та установ освіти району. Крім того представник додала, що дійсно позивачу з 2.02.2014 року по 25.02.2014 року включно на підставі його заяви від 17 січня 2014 року була надана відпустка та йому була виплачена заробітна плата за весь час щорічної відпустки у розмірі 2057 грн.. Надання матеріальної допомоги здійснюється за рішенням органу вищого рівня у межах наявних коштів на оплату праці. На час подання позивачем заяви про надання матеріальної допомоги відділ освіти районної ради не забезпечений грошовими коштами на здійснення нарахування та виплати обов'язкових складових заробітної плати. Питання виділення коштів на здійснення виплати матеріальної допомоги на оздоровлення молодшому обслуговуючому персоналу може бути розглянуто лише після забезпечення установ освіти коштами на обов'язкові виплати. Районний фінансовий відділ забороняє здійснювати виплати стимулюючого характеру, у тому числі матеріальної допомоги на оздоровлення молодшому обслуговуючому персоналу, до остаточного вирішення проблеми дефіциту коштів на оплату праці у кошторисах на 2014 рік. Суд заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов [PERSON] до Донецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступені №71 імені П.Ф. Батули Донецької міської ради Донецької області, відділу освіти Куйбишевської районної у м. Донецьку ради про визнання дій незаконними, стягнення матеріальної допомоги на оздоровлення та відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] згідно наказу №9-к від 09 квітня 2012 року з 14 квітня 2012 року працює нічним сторожем в Донецькій загальноосвітній школі І-ІІІ ступені №71 імені П.Ф. Батули (а.с.2), який є структурним підрозділом відділу освіти Куйбишевськой районної ради м. Донецька (а.с.47-51). На підставі заяви позивача [PERSON] від 17.01.2014 року (а.с.4) йому була надана відпустка з 2.02.2014 року по 25.02.2014 року включно, дана обставина визнана сторонами, тому відповідно до ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню, та йому була виплачена заробітна плата за весь час щорічної відпустки у сумі 2057 грн. (а.с.3). Рішенням виконкому Куйбишевської районної у м. Донецьку ради від 09 червня 2010 року за №234 зареєстрованого за №706 колективний договір між адміністрацією і профспілковим комітетом Донецького ліцею №71 ім. П.Ф. Батули на 2010-2014 роки (ц.справа 2/259/1397/13 а.с.61-73), згідно з п.4.5 (а.с.67) якого встановлений обов'язок адміністрації надавати працівникам Донецького ліцею №71 ім. П.Ф. Батули матеріальну допомогу, в тому числі на оздоровлення, в сумі не більш ніж один посадовий оклад на рік, крім матеріальної допомоги на поховання. Згідно з Положенням про надання матеріальної допомоги на оздоровлення працівників Донецького ліцею №71 ім. П.Ф. Батули передбачений обов'язок адміністрацію ліцею в межах фонду заробітної плати, надавати працівникам матеріальну допомогу на оздоровлення при наданні щорічної відпустки в сумі не більше, ніж один посадовий оклад (а.с.21). Відповідно до ст. 18 КЗпП України, положення колективного договору поширюється на всіх працівників підприємства, установи, організації, незалежно від того, чи є вони членами професійної спілки, і є обов'язковими як для власника або уповноваженого ним органу, так і для працівників підприємства, установи, організації. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач має право на отримання матеріальної допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки, але ствердження позивача в тієї частині, що він має право на отримання матеріальної допомоги в розмірі посадового окладу, судом до уваги не приймаються, оскільки дані доводи не ґрунтуються на законі. Відповідно до ст. 57 Закону України «Про освіту» держава забезпечує педагогічним та науково-педагогічним працівникам виплату допомоги на оздоровлення у розмірі місячного посадового окладу при наданні щорічної відпустки. Як було встановлено в судовому засіданні позивач не є педагогічним та науково-педагогічним працівником і на нього вимоги ст. 57 Закону України «Про освіту» не поширюються. Згідно з п.Б розділу 4 постанови Кабінету Міністрів України №1298 від 30 серпня 2002 року «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери», надається право керівникам бюджетних установ в межах фонду заробітної плати надавати працівникам матеріальну допомогу, в тому числі на оздоровлення в сумі не більше ніж один посадовий оклад на рік. Надання матеріальної допомоги здійснюється за рішенням органу вищого рівня у межах наявних коштів на оплату праці (а.с.44). Відповідно до листа заступника голови районної ради - начальника фінансового відділу від 14.03.2014 р. № 02-15/106/1, судом встановлено, що Відповідно до ЗУ «Про освіту» виплати матеріальної допомоги на оздоровлення педагогічному персоналу є обов'язковою, тому у бюджеті на 2014 рік вона передбачена. Щодо матеріальної допомоги молодшому обслуговуючому персоналу, то вказана виплата є стимулюючого характеру, а тому може бути виплачена лише за умови повної забезпеченості асигнуваннями обов'язкових виплат. Станом на 14.03.2014 р. відділ освіти районної ради не забезпечений грошовими коштами на здійснення нарахування та виплати обов'язкових складових заробітної плати. Питання виділення коштів на здійснення виплати матеріальної допомоги на оздоровлення молодшому обслуговуючому персоналу може бути розглянуто лише після забезпечення установ освіти коштами на обов'язкові виплати. Районний фінансовий відділ забороняє здійснювати виплати стимулюючого характеру, у тому числі матеріальної допомоги на оздоровлення молодшому обслуговуючому персоналу, до остаточного вирішення проблеми дефіциту коштів на оплату праці у кошторисах на 2014 рік (а.с.63). Таким чином суд приходить до висновку, що надання матеріальної допомоги здійснюється за рішенням органу вищого рівня в межах наявних коштів на оплату праці. На час подання позивачем заяви про надання матеріальної допомоги у зв'язку з щорічною відпусткою відділ Куйбишевської районної у м. Донецьку ради такого дозволу не надавав, а навпаки заборонив здійснювати виплати стимулюючого характеру, у тому числі матеріальної допомоги на оздоровлення молодшому обслуговуючому персоналу, до остаточного вирішення проблеми дефіциту коштів на оплату праці у кошторисах на 2014 рік, тому відповідач був позбавлений можливості виплатити позивачу таку матеріальну допомогу. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1, 2 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлений цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі. Крім того, згідно з ч.1 ст.131 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі. Докази подаються у строк, встановлений судом з урахуванням часу, необхідного для подання доказів. Таким чином суд приходить до висновку, що позивачем не надано суду доказів в розумінні ст. 60 ЦПК України та не доведені факти, щодо позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed