Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «Полімакс-Лугань» про припинення трудового договору і просив припинити трудовий договір наказ № 9к від 02 вересня 2013 року, який укладено між ТОВ «Полімакс-Лугань» та ним посилаючись на те, що він працював у відповідача з 22 вересня 2013 року по 15 липня 2014 року на посаді торгівельного агента. Після початку АТО в його місті він не працював, а 25 грудня 2014 року був вимушений переселитися до м. Харкова, фактично не звільнившись з роботи. На теперішній час керівник підприємства виїхав, підприємство не працює, на дзвінки не відповідає, поштові відділення за місцем знаходження відповідача не працюють. Під час розгляду справи [PERSON] вточнила свої вимоги і звернулася до суду із заявою про встановлення юридичного факту і з тих же підстав, що і в первісному позові, просила встановити факт припинення трудового договору, укладеного між нею та ТОВ «Полімакс-Лугань». Представник відповідача в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Зі згоди заявника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухав заявника, вивчивши матеріали справи, оцінив надані позивачем докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. До такого висновку суд дійшов виходячи з наступного… Судовим розглядом встановлено, що 22 вересня 2013 року між [PERSON] та ТОВ «Полімакс-Лугань» було укладено трудовий договір, про що був зроблений відповідний запис у трудову книжку за № 22, та заявницю було прийнято на посаду торгівельного агенту. Наведені обставини встановлені судом на підставі записів, внесених в трудову книжку заявниці. До 15 липня 2014 року заявниця проживала в [ADDRESS] і працювала торгівельним агентом у ТОВ «Полімакс-Лугань». 15 липня 2014 року, внаслідок інтенсивних обстрілів території м. Золоте, вона була вимушена припинити роботу і терміново переселитися до м. Харкова. На теперішній час внаслідок збройного конфлікту ТОВ «Полімакс-Лугань» не працює і припинити укладений з ним трудовий договір та оформити своє звільнення заявниця можливості не має. Відповідно до довідки Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Орджонікідзевського району Харківської області № 6332008061 від 03 березня 2015 року заявниця [PERSON] взята на облік як особа, переміщена 25 грудня 2014 року з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції. Згідно довідки Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова від 05 березня 2015 року страхові внески із заробітної плати [PERSON] по червень 2014 року включно утримувалися і перераховувалися органу УПФ. Статтею 38 Кодексу законів про працю України, зокрема встановлено, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Згідно ч. 6 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадяни України, які переселилися з тимчасово окупованої території та не звільнилися з роботи (не припинили інший вид зайнятості), у разі неможливості продовження роботи (іншого виду зайнятості) на тимчасово окупованій території, для набуття статусу безробітного та отримання забезпечення та соціальних послуг за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття можуть припинити трудові відносини або підтвердити факт припинення таких відносин (іншого виду зайнятості) у судовому порядку за місцем свого перебування. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України підставами припинення трудового договору є, зокрема, розірвання трудового договору з ініціативи працівника. На підставі встановлених судовим розглядом обставин суд дійшов висновку про те, що укладений між заявницею [PERSON] і ТОВ «Полімакс-Лугань» трудовий договір фактично сторонами був припинений, а тому в наявності всі підстави для встановлення цього юридичного факту. Відповідно до ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 224 - 226 ЦПК України, ст. ст. 36, 38 КЗпП України, Закону України «Про забезпечення прав і свобод та правовий режим на тимчасово окупованій території України», суд -

Outcome: approved