Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до фізичної особи - підприємця [PERSON] про захист прав споживача, розірвання договору поставки та стягнення авансу та неустойки. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05.10.2020 р. між [PERSON] та ФОП [PERSON] був укладений договір поставки від 05.10.2020 року, відповідно до п. 1.1 якого відповідач зобов`язався виготовити, доставити, змонтувати та передати у власність позивача меблі, відповідно з параметрами замовлення, а позивач зобов`язувався прийняти та сплатити матеріали та роботи по виготовленню, доставці і монтажу елементів мебельної конструкції Відповідач був зобов`язаний поставити меблі до 10.11.2020 року. Позивач посилається на те, що на виконання умов Договору ним було передано відповідачу в готівковій формі 39 620, 00 гривень, проте, відповідач своїх зобов`язань не виконав та меблі не поставив. Враховуючи викладене, позивач просить в судовому порядку стягнути з відповідача суму сплачених за договором поставки коштів в розмірі 39 620, 00 гривень, неустойку за прострочення поставки меблів в сумі 3 385,60 гривень, а також судові витрати у справі. 16.02.2021 року ухвалою Подільського районного суду м. Києва було відкрито провадження у справі №758/1686/21. 25.03.2021 року, 11.05.2021 та 01.06.2021 року позивачем були подані через канцелярію суду заяви про збільшення позовних вимог, а саме розміру неустойки за прострочення поставки меблів. 11.05.2021 року позивач подав до суду клопотання про долучення до матеріалів справи копії відповіді Подільського управління поліції від 28.01.2021 року № 630/125/53/01/ [NUMBER] . 01.06.2021 року позивач надав до суду клопотання про долучення рахунку і акту про надану правничу допомогу у справі № 758/1686/21. Представником позивача також подана заява про розгляд справи у його відсутність та надана згода на ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце і час судового розгляду повідомлявся належним чином у спосіб, передбачений ст.128 ЦПК України. Судова повістка була отримана відповідачем 29.05.2021 року. Відзив на позовну заяву відповідачем не подано. На підставі ст.280 ЦПК України, за згодою представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.10.2020 р. між [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено договір поставки від 05.10.2020 року. Відповідно до п.1.1 Договору відповідач зобов`язався виготовити, доставити, змонтувати та передати у власність позивача меблі, відповідно з параметрами замовлення, а позивач зобов`язувався прийняти та сплатити матеріали та роботи по виготовленню, доставці і монтажу елементів мебельної конструкції Відповідно до п. 3.1 Договору поставки від 05.10.2020 року загальна вартість виробу (меблів) складала суму у розмірі 52 900 гривень 00 коп. На виконання п. 4.1. Договору поставки від 05.10.2020 року в момент підписання договору позивач сплатив відповідачу аванс у розмірі 60 % вартості меблів та передав йому грошові кошти у розмірі 39 620 гривень 00 коп. Судом встановлено, що передача позивачем грошових коштів та факт отримання їх відповідачем підтверджується підписами сторін Договору поставки від 05.10.2020 року на його першій сторінці. Відповідно до п. 5.1. Договору поставки від 05.10.2020 року відповідач зобов`язаний був виготовити, доставити та змонтувати Виріб протягом 30 діб з моменту укладання договору, у строк до 10.11.2020 року. Натомість, відповідач свої зобов`язання за Договором поставки від 05.10.2020 року не виконав, на момент звернення позивача до суду меблі так і не були виготовлені і доставлені позивачу. З матеріалів справи вбачається, що 24.12.2020 року позивач звернувся до відповідача з письмовою претензією, однак відповіді на неї, як і повернення суми авансу у розмірі 39 620 гривень 00 коп., так і не отримав. Відповідно до ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону;6) звернення до суду та інших уповноважених органів державної влади за захистом порушених прав; 7) об`єднання в громадські організації споживачів (об`єднання споживачів). Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. На підставі ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. За змістом ч. 2 ст. 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Статтею 662 ЦК України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Зазначені вимоги чинного законодавства не були виконані відповідачем, незважаючи на здійснення позивачем часткової оплати виробу (меблів). Згідно ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. За таких обставин, суд приходить до висновку що позовні вимоги в частині розірвання договору поставки та стягнення грошових коштів, сплачених за виріб (меблі), такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про нарахування штрафних санкцій судом встановлені наступні обставини. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст.651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, у тому числі: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, розірвання договору; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Згідно ч. 1 ст. 624 Цивільного кодексу України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до вимог п. 6.1. Договору поставки від 05.10.2020 р., у випадку затримки монтажу меблів в строк, згідно п. 5.1. даного Договору, з вини Постачальника, Постачальник виплачує Замовнику 0,1 % від вартості виробу, за кожен робочий день прострочки за умови, якщо Замовником були створені належні умови для виконання Судом встановлено, що строк прострочення виконання зобов`язань відповідачем за Договором поставки від 05.10.2020 року, починаючи з 10.11.2020 р. по 01.06.2021 р. становить 139 робочих днів. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача із врахуванням заяв про збільшення розміру позовних вимог від 25.03.2020 р., 11.05.2020 р. та 01.06.2021 року щодо стягнення неустойки із відповідача за несвоєчасну передачу виробу (меблів) у сумі 7 353 гривень 10 коп. такими, що підлягають задоволенню. В силу положень ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо розірвання Договору поставки від 05.10.2020 року, стягнення з відповідача грошових коштів, сплачених в якості авансу за Договором поставки, а також стягнення з відповідача неустойки, оскільки умови даного договору не були виконані відповідачем і вибір не був поставлений. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.141 ЦПК України і вважає за необхідне також стягнути з відповідача на користь позивача, понесені ним судові витрати по сплаті судового збору та витрат на правничу допомогу. З матеріалів справи вбачається, що позивачу надавалась професійна правнича допомога адвокатом Скузь І.І. відповідно до Договору про надання правничої допомоги № 04/02-2021 від 04.02.2021 року та оригіналу ордеру серії КС № 707463. У зв`язку із розглядом справи в суді першої інстанції позивач поніс витрати на суму 2 950 гривень 00 коп., що підтверджується рахунками-фактури №04/02 від 04.02.2021 р. та № 01/06 від 01.06.2021 року, а також актами наданої правничої (правової) допомоги від 09.02.2021 р. та 01.06.2021 року. Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Відповідно до ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Згідно положень ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підставі вказаних вище положень цивільного процесуального законодавства та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 950 гривень 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved