Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування своїх вимог зазначивши, що 03.10.2007 року між ПАТ [PERSON] банк «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ZRZ0GA00004111, згідно умов якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 16095,00 доларів США на термін до 02.10.2013 року, з поверненням кредиту та сплатою відсотків за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими кредитним договором. Однак всупереч договірним зобов'язанням у встановлені договором терміни позичальником не повернуто належні грошові кошти, в результаті чого утворилась заборгованість за кредитом, відсотками та комісією, а також іншими виплатами відповідно до умов договору. Тобто загальна сума боргу [PERSON] перед банком станом на 01.09.2016 року складає 70023,33 доларів США. Також позивач зазначив, що законодавством не передбачено обовязку банку вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, тому кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 18421,03 доларів США, що за курсом 26,08 відповідно до службового розпорядження НБУ від 01.09.2016 року складає 480420 гривень, які й просили стягнути з [PERSON] на користь банку, а також судовий збір у розмірі 7206,31 грн. В судове засідання представник позивача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просила суд позов задовольнити. Представник відповідача адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» не визнав, пояснивши, що дійсно між позивачем та [PERSON] був укладений вказаний кредитний договір про надання грошових коштів в доларах США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі та порядку, встановленому договором. Погоджуючись з умовами договору, відповідач протягом деякого часу виконував його належним чином та здійснював відповідні платежі. При цьому банк не в повному обсязі зараховував кошти, сплачені відповідачем, в рахунок виконання зобовязань за договором, внаслідок чого й утворилась заборгованість за кредитом, оскільки кошти, що сплачувались відповідачем, йшли не на зарахування погашення тіла кредиту та процентів, а на погашення пені та штрафів. Відповідач з цього приводу неодноразово звертався до позивача, в тому числі й з питання приведення графіка у відповідність до проведених сплат, втім, результату такі звернення не дали. Тобто вважає, що [PERSON] належним чином виконував умови кредитного договору. Втім, пояснив, що доказів своєчасного та у повному обсязі погашення заборгованості за кредитом відповідач не має, оскільки не зберігав відповідні квитанції, тому не може пояснити, коли і в якій сумі ним здійснювався кожний платіж за договором. Просив у задоволенні позову відмовити. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. ст. 509, 1054 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язується вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Так, з матеріалів справи встановлено, що 03.10.2007 року між ПАТ [PERSON] банк «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ZRZ0GA00004111, згідно умов якого банк надав [PERSON] кредит у розмір 16095,00 доларів США на термін до 02.10.2013 року з поверненням кредиту та сплатою відсотків за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими кредитним договором. (а.с.10-12). Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Однак, всупереч умовам кредитного договору та вимогам чинного законодавства України відповідач не сплачував щомісячні платежі на повернення кредиту у строк, встановлений п. 7.1. кредитного договору, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості (а. с. 5-8), а також виписками з рахунку № 29098058594962, відкритому відповідно до п. 7.2. кредитного договору на імя [PERSON] для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по договору (а.с. 32-33, 49-52, 65-68, 70-71). У зв'язку з порушенням зобов'язань по кредитному договору та відповідно до згаданого у рішенні розрахунку станом на 01.09.2016 р. відповідач має заборгованість у розмірі 70-23,33 доларів США, з яких: - заборгованість за кредитом 13171,11 доларів США; - заборгованості по відсоткам за користування кредитом 3719,92 доларів США; - заборгованість по комісії за користування кредитом 1530 доларів США; - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 51602,30 доларів США. Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, з урахуванням наведених норм закону та встановлених обставин справи, враховуючи позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» щодо стягнення з відповідача лише частини заборгованості за договором, а саме заборгованості за кредитом, по відсоткам та комісії за користування кредитом у загальному розмірі 18421,03 доларів США, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість, що виникла у звязку з порушенням кредитного зобовязання у сумі 18421,03 доларів США, задовольнивши таким чином вимоги позивача у повному обсязі. Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача щодо належного виконання [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором, оскільки вони повністю спростовуються наданою позивачем випискою з банківського рахунку відповідача, відкритого на виконання вказаного кредитного договору. Доказів, які б підтверджували такі пояснення представника відповідача, [PERSON] та його представником суду надано не було. При цьому згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відсутність доказів отримання кредитних коштів відповідачем [PERSON] в матеріалах справи, на що звернув увагу суду його представник, не спростовує висновків суду щодо обґрунтованості позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк», оскільки сам представник відповідача факт отримання кредиту [PERSON] на умовах, зазначених у кредитному договорі, визнав та не оспорював, тобто ці обставини не підлягають доказуванню згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України. Також суд вважає, що підлягають задоволенню вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на його користь судових витрат, які були понесені ним у зв'язку із зверненням до суду по сплаті судового збору у розмірі 7206,31 грн. (а.с.1), що відповідає вимогам ст. 88 ЦПК України, оскільки ці витрати, які підтверджені документально квитанціями, залученими до матеріалів справи, є судовими витратами, які у разі задоволення позову підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст. ст. 509, 525, 526, 530, 625, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved