Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Мереф»янської філії публічного акціонерного товариства « Харківгаз», в якому просить з урахуванням уточнень зобов'язати Мереф»янську філію публічного акціонерного товариства « Харківгаз» в 10-ти денний термін після набрання рішенням суду законної сили підписати договір про газопостачання з наступними доповненнями: розділ зобов'язання виконавця доповнити наступним пунктом - «Виконавець своїми силами та за власний рахунок встановлює в приміщенні Споживача вузол обліку природного газу в термін, що не перевищує два місяці з моменту підписання договору»; розділ права споживача доповнити наступними пунктами -«У випадку не встановлення Виконавцем вузла обліку природного газу в двомісячний термін Споживач має право встановити даний вузол обліку за свій рахунок, отримавши від Виконавця компенсацію у вигляді поставок газу на відповідну суму за цінами, що діють на момент підписання акту прийому - передачі в експлуатацію вузла обліку природного газу»; «У зв'язку з встановленням в помешканні Споживача електроводонагрівача Споживач оплачує лише норму споживання природного газу в розмірі 3 м3 газу на одну особу, при відсутності централізованого водопостачання, до встановлення вузла обліку природного газу», скасувати заборгованість як необґрунтовану та відновити газопостачання до його помешкання. Стягнути з відповідача суму судового збору. Свої вимоги мотивуючи тим, що 21 вересня 2012 року представниками Пісочинської дільниці Мереф»янської філії ПАТ « Харківгаз» його помешкання було незаконно відключено від газопостачання на підставі двох причин: відсутність договірних відносин та заборгованість за спожитий газ. Основною причиною відключення є відсутність договірних відносин з газопостачальною організацією, про що свідчить запис в акті про відключення. Однак з зазначеною причиною позивач не згодний, оскільки це не передбачено діючим законодавством. Позивач неодноразово звертався до відповідача з пропозицією внести доповнення до типового договору про газопостачання, затвердженого Постановою КМУ № 938 від 05.07.2006р, про що було відмовлено та роз'яснено, що він повинен підписати типовий договір без змін та доповнень, оскільки пропозиції позивача не вигідні для підприємства. Крім того, позивач не згоден з заборгованістю за спожитий природний газ, оскільки понад норму газ не споживав, а тому і не повинен сплачувати нарахування, які зроблені відповідачем. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з урахуванням уточненого позову в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в письмових запереченнях. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного. Закон України «Про житлово-комунальні послуги» визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки. Зазначений Закон дає підстави для висновку, що він належить до нормативного акта спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Однак ст. 4 Закону передбачає, що законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг, крім цього Закону, базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Статті 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначають загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Згідно ч 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у ст. ст. 642 - 643 ЦК України. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч 1 ст.628 ЦК України). Статтями 6, 627 ЦК України передбачено, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору. Між тим ЦК України визначено, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 6 та ст. 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства. Вказані положення узгоджуються з нормами ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України, відповідно до яких підставою недійсності правочинів є суперечність їх актам цивільного законодавства. Разом з тим ч. 1 ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Пунктом 4 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затвердженим постановою КМУ від 09.12.1999 № 2246 передбачено, що послуги з газопостачання надаються споживачеві на підставі договору, що укладається між ним та газопостачальним і газорозподільним підприємствами відповідно до типового договору, затвердженого у встановленому порядку. Пунктом 1 ч. 3 ст.20 .Закону передбачений обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Пунтом 3 ч. 2 ст. 21 цього Закону передбачений зустрічний обов'язок виконавця підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Форма та зміст (умови) типового договору затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 2006 року № 938 «Про затвердження Типового договору про надання населенню послуг з газопостачання та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 1999 р. № 2246». Отже, відповідно до змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст.ст. 19-21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», постанови № 938 вбачається, що умови топового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Таким чином, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком за умови, якщо запропонований договір відповідає типовому договору. Судом встановлено, що запропонований позивачем договір про газопостачання не відповідає вимогам типового договору, а тому, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо зобов'язання відповідача підписати договір про газопостачання з доповненнями до типового договору задоволеною не підлягають. Щодо вимоги позивача про скасування заборгованості за спожитий природний газ, як необґрунтованої, суд відмовляє у її задоволенні з наступних підстав. Згідно п. 11 Правил надання населенню послуг з газопостачання .у разі відсутності лічильників газу плата за послуги з газопостачання розраховується відповідно до встановлених законодавством норм споживання та цін на газ. Як вбачається з довідки про стан заборгованості від 23.09.2014 року за спожитий природний газ за адресою: [ADDRESS] споживач якого є [PERSON] сума боргу за спожитий природний газ складає 595, 31 грн. Плата за спожитий природний газ розраховувалась відповідно до п. 11 Правил. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Докази не можуть ґрунтуватись на припущеннях. Позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що зазначена заборгованість виникла за спожитий природний газ понад нормою та за послугу, яку він не отримував. Припинення газопостачання та не укладання сторонами договору про надання житлово-комунальних послуг не звільняє споживача від обов'язку сплатити заборгованість за фактично отримані послуги з газопостачання. Вимоги позивача стосовно відновлення газопостачання задоволенню не підлягають, оскільки не ґрунтуються на законі, так як відповідно до п. 9 Правил надання населенню послуг з газопостачання відновлення газопостачання здійснюється газорозподільним підприємством протягом двох робочих днів у містах та п'яти календарних днів у сільській місцевості після усунення порушень, сплати споживачем боргу та відшкодування збитків, завданих його неправомірними діями газопостачальному або газорозподільному підприємству. Оскільки позивач квитанцію про сплату заборгованості не надав, тому правові підстави для відновлення газопостачання відсутні. Твердження позивача що основною причиною відключення квартири за адресою: [ADDRESS] від газопостачання є відсутність договірних відносин з газопостачальною організацією не підтверджується матеріалами справи та не доведено позивачем. За таких обставин, оцінюючи усі докази, які були досліджені у судовому засіданні у їх сукупності та приймаючи до уваги те, що відповідач діяв в межах наданих повноважень відповідно до вимог ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання населенню послуг з газопостачання, тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача не є законними та обґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.88 ЦПК України, вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат у вигляді судового збору задоволенню не підлягають, оскільки останньому в позові відмовлено. На підставі Закону Україну «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою КМУ від 09.12.1999 № 2246,

Outcome: dismissed