Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 09 вересня 2014 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір №2110/14/БП про надання останній кредиту в сумі 6 390 гривень 00 копійок на 24 місяці до 08 вересня 2015 року, відповідно до умов якого позивач передав відповідачці грошові кошти зі сплатою за користування кредитом відсотків згідно умов договору, а відповідач зобовязалася погашати заборгованість по кредитному договору щомісячно в період з 10 по 16 число кожного місяця згідно з графіком погашення заборгованості по кредитному договору, яка складається з заборгованості по кредиту та відсотків за користування кредитом. Позивач зазначає, що відповідач повинна була повернути 6 390 гривень 00 копійок в якості отриманого кредиту та проценти за користування кредитом, які розраховуються щомісячно при своєчасному внесенні платежів відповідно до п.4.1 кредитного договору із розрахунку 2,30% на залишок заборгованості за кредитом з наступного дня надання кредиту. За період своєчасного повернення кредиту фактично за кожен день користування кредитом було нараховано 287 гривень 80 копійок. Відповідачкою [PERSON] несвоєчасно та не у повному обсязі виконувались взяті зобовязання, у звязку з чим заборгованість за кредитним договором станом на 01 червня 2016 року складає по кредиту 6 008 гривень 33 копійки та по нарахованих відсотках за користування кредитом з урахуванням прострочення платежів 13 780 гривень 91 копійка, а всього - в сумі 19 789 гривень 24 копійки. Відповідачка [PERSON] не виконала взятих на себе зобовязань по поверненню основної суми кредиту, внаслідок чого позивачем направлялися відповідачці письмові претензії про необхідність сплати заборгованості за кредитним договором, у відповідь на які кредит не було сплачено, у звязку з чим позивач змушений звернутися до суду з даним позовом до відповідачки про примусове стягнення заборгованості за кредитним договором та відсотків. Представник позивача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.31), в судове засідання 15 вересня 2016 року не зявився, надавши суду письмову заяву, за якою прохав розглядати справу у відсутність їх представника, а позовні вимоги підтримав у повному обсязі, прохав їх задовольнити. Відповідач [PERSON], яка про день та час розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.32), в судове засідання 15 вересня 2016 року не зявилася, надала до суду заперечення проти позову (а.с.25-27). У вказаних запереченнях відповідачка зазначає, що у неї не викликає сумнівів існування заборгованості за кредитом в розмірі 6 008 гривень 33 копійки. Проте що стосується нарахованих процентів в розмірі 13 780 гривень 91 копійка, то вона вважає, що такі проценти нараховувалися позивачем за весь час існування заборгованості, а тому позивачем пропущено строк позовної давності, який застосовується до пені та складає один рік, який позивач пропустив. Тому відповідачка вважає, що законні підстави для стягнення пені - відсутні, а тому вказані суми не підлягають стягненню судом. Просить суд відмовити в задоволенні позову. Позивач надав пояснення щодо заперечень на позов, в яких посилається на те, що просить суд стягнути з відповідачки лише заборгованість за отримані кредитні кошти та проценти за користування ними, а питання щодо стягнення пені як штрафної санкції не ставилося перед судом і позивач не просить суд стягнути з відповідачки будь-які штрафні санкції. Тому посилання відповідачки на те, що позивач просить стягнути 13 780 гривень 91 копійку в якості неустойки є невірним (а.с.33). У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до\~\~положень ст.ст.10,\~11,60 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом. Згідно\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.\~\~ Відповідно до ст.\~610, ст.\~611 ЦК України\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки. Згідно\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання і право на яку згідно\~ст. 550 ЦК України\~виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним\~\~виконанням зобов'язання. Відповідно до\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору відповідно до\~ст. 628 ЦК України\~становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однією із різновидностей зобов'язання є кредитний договір, укладений між сторонами відповідно до вимог ст.1054, ст.1055 ЦК України, який відповідно до\~ст.629 цього Кодексу\~є обов'язковим до виконання сторонами. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачкою [PERSON] 09 вересня 2014 року було укладено кредитний договір №2110/14 Б/П (а.с.5-6) про надання останній кредиту в сумі 6 390 гривень 00 копійок терміном на 24 місяці зі сплатою в день отримання грошових коштів процентів в розмірі 21,76 % від суми кредиту, що становить 1 390 гривень 00 копійок, а також зі сплатою процентів, які передбачені п.4.1 цього договору з розрахунку 2,3% на залишок заборгованості за кредитом зі строком повернення кредиту до 08 вересня 2016 року. При цьому в п. 4.1 зазначено, що тип процентної ставки є фіксованим. Пунктом 3.1. кредитного договору передбачено право кредитодавця вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів, у разі затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць. Відповідно до умов договору, позивач передав відповідачці грошові кошти у сумі 6 390 гривень 00 копійок згідно видаткового касового ордеру від 09 вересня 2014 року (а.с.7), а відповідач зобовязалася здійснювати погашення кредиту та відсотків за користування ним в строки та розмірі, обумовлені кредитним договором та графіком, шляхом внесення щомісячно готівки на імя позивача, починаючи з вересня 2014 року та зобовязалася погасити кредит не пізніше 08 вересня 2016 року. Вказане свідчить про те, що договір між сторонами укладено відповідно до вимог ст.ст. 638, 639, 1054-1056-1 ЦК України. Оскільки відповідач [PERSON] порушила строки сплати кредиту та відсотків більш ніж на 30 календарних днів, то позивач здійснив розрахунок суми позову у відповідності до умов кредитного договору, про що свідчить розрахунок заборгованості (а.с.4). Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки судом було встановлено, що відповідач [PERSON] порушила умови кредитного договору щодо повного повернення отриманого кредиту, оскільки відповідно до розрахунку позивача лише частково його погасила, що не заперечувала сама відповідачка в своїх запереченнях, то суд вважає що вимоги про стягнення з відповідачки залишку по кредиту в розмірі 6 008 гривень 33 копійки підлягають задоволенню. Пунктом 4.4 кредитного договору передбачено, що при порушені позичальником строків сплати кредиту, вказаних в п.4.2 договору більше ніж на 15 календарних днів, то з 16 дня кредитодавець нараховує плату із розрахунку 0,5 % на день від суми залишку за кредитом за кожний календарний день прострочення. Судом було встановлено, що відповідачка [PERSON] отримала кредит у сумі 6 390 гривень 00 копійок, але в порушення умов договору не виконала взяті на себе грошові зобовязання та не виплатила в повному обсязі та у встановлені кредитним договором строки суму кредиту, у звязку з чим позивачем їй 25 серпня 2015 року (а.с.8,9) направлялися вимоги про погашення заборгованості за кредитом, але і після цього відповідачкою не були виконані умови зобовязання, що свідчить про істотне порушення нею в односторонньому порядку умов укладеної кредитної угоди. Відповідач [PERSON] на виконання умов договору здійснила платежі на погашення кредиту в сумі 381 гривня 67 копійок та фактично сплатила відсотки за користування кредитом на суму 3 094 гривень 93 копійки (а.с.4), а з травня 2016 року припинила виконувати зобовязання за договором. На підставі умов п. 4.4 кредитного договору позивачем за його розрахунком були нараховані проценти за своєчасне повернення кредиту в сумі 287 гривень 80 копійка, а також проценти, нараховані при простроченні платежів в сумі 16 588 гривень 04 копійки. Від загальної суми нарахованих процентів позивачем було відраховано фактично сплачені відповідачкою проценти за користування кредитом в розмірі 3 094 гривень 93 копійки, а тому розмір процентів, які позивач просить стягнути з відповідачів складає 13 780 гривень 91 копійка. Судом встановлено, що відповідно до п.4.1 кредитного договору щомісячна процентна ставка визначена на рівні 2,3% на залишок заборгованості за кредитом яка є фіксованою, а відповідно до п. 4.4 спірного договору, проценти нараховуються при порушені позичальником строків сплати кредиту, вказаних в п.4.2 договору більше ніж на 15 календарних днів та розраховуються з 16 дня із рахунку 0,5 % на день від суми залишку за кредитом за кожний календарний день прострочення. Частиною 3 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Таким чином, нараховані позивачем проценти відповідно до п.4.4 договору не є процентами за користування грошовими коштами, оскільки тип процентної ставки, передбачений п. 4.1 цього договору є фіксованим та згідно ст. 1056-1 ЦК України не може бути змінений протягом усього строку кредитного договору. В той же час згідно\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання і право на яку згідно ст. 550 ЦК України виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. На підставі зазначеного, суд вважає, що існують правові підстави для відмови з задоволенні позову в частині стягнення нарахованих процентів в якості неустойки за період з 16 грудня 2014 року по 16 червня 2015 року в сумі 5 229 гривень 57 копійок, оскільки такі проценти суд вважає штрафною санкцією, а відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність про стягнення неустойки становить один рік. А відповідачка зазначила про застосування такого строку в своїх запереченнях (а.с. 25-27). З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що існують правові підстави для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за кредитним договором станом на 01 червня 2016 року в розмірі 6 008 гривень 33 копійки та відсотків за несвоєчасність виконання зобовязання за договором в сумі 8 551 гривня 34 копійки, оскільки відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Крім того, з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути у звязку з частковим задоволенням позову витрати по сплаті судового збору, який було сплачено позивачем при зверненні з позовом до суду, з урахуванням розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial