overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 26.08.2005 року Заворсклянською сільською радою Полтавського району Полтавської області. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що сімейно-шлюбні відносини припинилися. Відповідач залишила позивача з дітьми, тривалий час не поверталася додому. Відповідач участь у вихованні дітей та їх утриманні не бере. Вважає, що збереження шлюбу неможливе. Позивач в судове засідання не з'явився, попередньо надавши суду заяву про розгляд справи без участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач будучи належним чином повідомленою про день та час слухання справи, у судове засідання не зявилася, не повідомивши про причини неявки та їх поважність, а тому суд вважає за можливе розглянути справу за її відсутності та за наявних у справі матеріалів відповідно до положень статей 224-233 ЦПК України. Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 26.08.2005 року Заворсклянською сільською радою Полтавського району Полтавської області сторони зареєстрували шлюб за актовим записом №6 (а.с.4). Від шлюбу останні мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], 16.11.2006 року та [PERSON], 20.06.2012 року (а.с.5-7). Згідно довідки Заворсклянської сільської ради Полтавського району від 13.04.2017 року №985 вбачається, що з вересня місяця 2016 року і по даний час [PERSON] за місцем реєстрації вул.Кобзаря (до перейменування Жовтнева)145, с.Головач Полтавського району фактично не проживає. За цією адресою зареєстрований та проживає [PERSON] з трьома неповнолітніми дітьми Відповідно до ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2\~ст.114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. За таких обставини суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе та буде суперечити інтересам сторін та їхніх дітей. Враховуючи, що сторони до примирення не прагнуть, збереження сім'ї є неможливим, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 26 грудня 2011 року Витязівською сільською радою Бобринецького району Кіровоградської області, актовий запис №7, посилаючись на те, що через розбіжність в інтересах та поглядах на життя шлюбні стосунки між сторонами фактично припинились, тому вважає, що спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливе та наполягає на його розірванні. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.21), до суду надав заяву згідно якої розгляд справи просить провести без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а.с.24). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.22), до суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі (а.с.23). Визнання позову відповідачем прийняте судом. Суд, дослідивши докази у справі вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи із наступного. Відповідно до ч. 4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 26 грудня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Витязівською сільською радою Бобринецького району Кіровоградської області, актовий запис №7, після укладення якого дружині присвоєно прізвище «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 26 грудня 2011 року (а.с.12). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.5). В даний час сторони подружні стосунки не підтримують, а тому шлюб має формальний характер, подальше його збереження та примирення неможливе, оскільки суперечить інтересам кожного з них, що має істотне значення, і суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.112 СК суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладені обставини справи та те, що відповідач позов визнала повністю і його визнання прийняте судом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають повному задоволенню. Про стягнення з відповідача судових витрат у відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України позивач не наполягав, в зв'язку з чим судові витрати залишити по фактично понесених сторонами. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 28.07.1988 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №1403. При цьому позивач посилався на те, що шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинено і він не має наміру їх поновлювати, з лютого 2013 року сумісно не проживають, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить їх інтересам. Також позивач повідомив, що від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. У судове засідання сторони подали заяви про можливість розгляду справи за їх відсутності, позивач заявлені позовні вимоги підтримав і просив суд задовольнити позов, відповідачка заявила про визнання позову в повному обсязі, додатково повідомивши, що на примирення з відповідачем не згодна, спільного господарства не ведуть з жовтня 2010 року та шлюб носить формальний характер. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 28.07.1988 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №1403. Від спільного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають, їх син [PERSON], [INFO], досяг повноліття, однак відповідачка ухилялась від розірвання шлюбу в органах РАЦС, сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства з жовтня місяця 2010 року, проживають окремо і не мають наміру їх поновлювати. За таких обставин сім`я сторін носить виключно формальний характер. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права і шлюб може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 28 серпня 2016 року Київським районним у місті Одесі відділом ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області, актовий запис №1574. При цьому позивач посилався на те, що за час спільного життя між ними виявилась невідповідність характерів, істотна відмінність у поглядах на сімейне життя, було відсутнє взаєморозуміння. Шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинено і позивач не має наміру їх поновлювати. Він переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить їх інтересам. Також позивач повідомив, що від шлюбу неповнолітніх дітей не мають, однак відповідачка ухиляється від розірвання шлюбу в органах РАЦС. Сторони звернулись із заявами про розгляд справи за їх відсутності, згідно яких позивач просив вимоги задовльнити, відповідачка позов визнала повністю. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 28 серпня 2016 року Київським районним у місті Одесі відділом ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області, актовий запис №1574. Від спільного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають, сумісно не проживають. Відповідачкою не спростовано належними і допустимими доказами ствердження позивача щодо її ухилення від розірвання шлюбу в органах РАЦС. Отже, сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і позивач не має наміру їх поновлювати, сім`я носить виключно формальний характер. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і шлюб може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 30.04.2003 року Першим відділом реєстрацій актів громадянського стану Суворовського РУЮ м. Одеси, актовий запис №306. При цьому позивач посилалась на те, що шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинено і вона не має наміру їх поновлювати, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить їх інтересам. Також позивач повідомила, що від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. У судове засідання сторони подали заяви про можливість розгляду справи за їх відсутності, позивач заявлені позовні вимоги підтримала і просила суд задовольнити позов, відповідач заявив про визнання позову в повному обсязі \~ \~ \~ \~ Вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 30.04.2003 року Першим відділом реєстрацій актів громадянського стану Суворовського РУЮ м. Одеси, актовий запис №306. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати, сім`я носить виключно формальний характер. Майновий спір чи спір про місце проживання дитини у них відсутній. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх дитини, що має істотне значення, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, а також права їх неповнолітньої дитини і шлюб може бути розірваний. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 30.04.2010 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №362. При цьому позивач посилався на те, що шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинено і він не має наміру їх поновлювати, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить їх інтересам. Також позивач повідомив, що від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. \~ \~ \~ \~Матеріали справи містять заяву позивача про розгляд справи за його відсутності та наполяганні на задоволенні позову у повному обсязі, проти розгляду справи у заочному порядку позивач не заперечував. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідачка у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справи у порядку заочного провадження, у відповідності до вимог ст.ст.280-281 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 30.04.2010 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №362. \~ \~ \~ \~Від спільного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають, проте відповідач відмовляється від добровільного розірвання шлюбу в органах РАЦС. \~ \~ \~ \~Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати, сім`я носить виключно формальний характер. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін і шлюб може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. На підтвердження позовних вимог в заяві вказав, що: 01 березня 2012 року уклав шлюб з відповідачем, від шлюбу дітей не мають. Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося: між ними відсутнє взаємопорозуміння, у них різні погляди на життя і шлюбно-сімейні відносини, які між ними припинені з початку 2013 року, часто виникали сварки. А тому просить винести рішення, яким розірвати шлюб з відповідачем, так як він суперечить його інтересам. Від позивача надійшла телефонограма про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з'явилася, про день, час, місце розгляду справи повідомлена вчасно та належним чином (рекомендованим листом з повідомленням). Заяв про відкладення розгляду справи та заперечень від неї не надходило. Суд вирішив розглянути справу заочно, на підставі наявних у ній доказів та за згодою позивача - ухвалює заочне рішення. Дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд встановив: - згідно свідоцтва про шлюб, сторони 01 березня 2012 року зареєстрували шлюб. В силу статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до вимог частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову - сторони шлюбно-сімейні стосунки не підтримують з 2013 року, тобто шлюб існує формально, проживають окремо, на примирення позивач не згоден і наполягає на розірванні шлюбу, вказуючи, що на даний час шлюб суперечить його інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. На підтвердження позовних вимог в заяві вказав, що зареєстрував шлюб з відповідачем 18.03.2000 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені. Причиною розірвання шлюбу стали несумісність характерів та різні погляди на життя. Примирення між ними неможливе, шлюб суперечить його інтересам. На даний час позивач створив нову сім'ю та бажає узаконити вказані відносини. На підставі викладеного просить суд винести рішення, яким розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність та визнання позову. Дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд встановив: -згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] сторони 18.03.2000 року уклали шлюб, актовий запис №3; -згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.1, ч.2, ч.3 ст.55 Сімейного кодексу України - дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Згідно ч.3. ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України - кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. В силу статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову - сторони шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, спільне сімейне життя не склалося, проживають окремо, наміру на примирення у сторін немає, спільні інтереси відсутні, господарства спільного не ведуть, тобто шлюб існує формально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. На підтвердження позовних вимог в заяві вказав, що зареєстрував шлюб з відповідачкою 19.11.1994 року. Від шлюбу сторони мають спільних дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з грудня 2012 року. Причиною розірвання шлюбу стали відсутність любові та взаємоповаги один до одного. Примирення між ними неможливе, шлюб суперечить його інтересам. На підставі викладеного просить суд винести рішення, яким розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з'явилася, про розгляд справи повідомлялася вчасно та належним чином - рекомендованим повідомленням. Дослідивши письмові докази в матеріалах справи, суд встановив: -згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], сторони 19.11.1994 року уклали шлюб, актовий запис № 119; -згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], сторони мають дочку [PERSON], [INFO]; -згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]; Відповідно до ч.1, ч.2, ч.3 ст.55 Сімейного кодексу України - дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Згідно ч.3. ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України - кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. В силу статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову - сторони шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, спільне сімейне життя не склалося, проживають окремо, наміру на примирення у сторін немає, спільні інтереси відсутні, господарства спільного не ведуть, тобто шлюб існує формально.

Outcome: approved