Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 29 листопада 2014 року вона з відповідачем проживали як одна сім'я. В їхній спільній сім»ї народилася дочка - [PERSON], [INFO], яка знаходиться на повному утриманні позивача. Відповідач допомогу на утримання дитини не надає та ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, знаючи, що його дочка, [PERSON], потребує батьківської уваги і допомоги. Позивач на даний час перебуває в декретній відпустці, але враховуючи незначний розмір доходу, який отримує на дитину, вона не може самостійно забезпечувати достатні умови для виховання та проживання своєї дитини, тому просить суд стягувати з відповідача на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частини з усього його заробітку (доходу) щомісячно, на дитину відповідного віку, до досягнення нею повноліття, починаючи з 17 вересня 2018 року. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач звернулася до суду із заявою в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, наполягає на їх задоволенні та просить суд розгляд справи провести у її відсутність, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, повернувся конверт з відміткою «за зазначеною адресою не проживає». У відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України на офіційному веб-сайті судової влади України було розміщено оголошення. Враховуючи вимоги частини 11 статті 128 ЦПК України «з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Однак, [PERSON] відзив не надіслав. У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Згідно довідки № 311 від 10.10.2018 року, виданої виконавчим комітетом Радинської сільської ради Поліського району Київської області, [PERSON], [INFO], дійсно фактично проживає без реєстрації в [ADDRESS] Так, відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] являються батьками дитини, [PERSON], [INFO] (а.с.2). Відповідно до положень ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Згідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.ч. 1-2 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. З довідки, виданої виконкомом Радинської сільської ради Поліського району Київської області слідує, що неповнолітні діти, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], проживають з матір'ю, [PERSON] та знаходяться на повному її утриманні (а.с.4). Як вбачається з довідки № 04-26/1423 від 04.09.2018 року, виданої Управлінням соціального захисту населення Поліської районної державної адміністрації, [PERSON] знаходиться на обліку в УСЗН Поліської РДА та отримує щомісячну одноразову допомогу, яка за період з березня 2018 року по серпень 2018 року склала 5160 грн. (п'ять тисяч сто шістдесят гривень) (а.с.6). Згідно статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, доньки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, які мають суттєве значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач довідки про свої доходи суду не надав. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З матеріалів справи слідує, що позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом 17 вересня 2018 року, тому суд вважає за можливе присудити аліменти на утримання дитини з 17 вересня 2018 року. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за позовами про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору. У відповідності до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, суд покладає обов'язок зі сплати судового збору у сумі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок) на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved