Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 19.06.2015 року, відповідач отримала кредит у розмірі 30\~930,25 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число місяця, відповідач надає банку грошові кошти ( щомісячний платіж)\~для погашення заборгованості за кредитом. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими АТ КБ «Приват Банк» умовами та правилами, тарифами складають між нею та банком кредитний договір, що підтверджується її підписом. У зв`язку з порушеннями зобов`язань, відповідач станом на 29.07.2019 року має заборгованість за кредитом в розмірі 62\~149,11 грн., у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 25.09.2019 року було відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але в клопотанні до суду прохав розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі і не заперечував проти винесення заочного рішення. (а.с. 3). Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової кореспонденції № 779883 від 28.09.2019. З наданої Компаніївським районним сектором управління Державної Міграційної Служби України в Кіровоградській області адресної довідки від 26.09.2019 року встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 30 жовтня 1992 року в [ADDRESS] , куди і була направлена повістка. Станом на 25.10.2019 року відповідач відзив до суду не подала, з клопотанням про відкладення розгляду справи для надання додаткового часу для подачі відзиву, до суду не зверталася. Відповідно до положень ч. 2 ст.\~191\~та ч. 8 ст.\~178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247\~ЦПК України у\~разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247\~ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ В зв`язку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки відповідача, який був повідомлений належним чином, і який про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав, суд відповідно до ч.4 ст.223\~ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), так як вважає, що є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, і потреба дачі особистих пояснень відповідачем відсутня. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В зв`язку з тим, що позивач не заперечує проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. \~\~ \~ \~ \~ \~Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. ст.\~12,\~13,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 19.06.2015 року, відповідач [PERSON] та публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» уклали дану угоду з ціллю створення умов для виконання відповідачкою обов`язків по кредитному договору №б/н від 19.06.2015 року та приєднання до Умов та правил надання кредитних карт (а.с. 8-9). Відповідно п.1 даної Генеральної угоди сторони узгодили умови реструктуризації заборгованості по вищезазначеним договорам, а саме частково зменшили заборгованість визначивши остаточну суму заборгованості по договору №б/н від 19.06.2015 року в розмірі 34521,14 грн., також визначили, що дата кінцевого погашення заборгованості становитиме 30.06.2018 року. Відповідно п.2 Генеральної угоди сторони узгодили, що банк надає позичальнику [PERSON] . [PERSON] терміновий кредит в розмірі 30\~930,25 грн. на термін 36 місяців, з 19.06.2015 року по 30.06.2018 року, шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, (тобто 18% на рік).(а.с.9). Відповідач своїм підписом підтвердила, що згодна з умовами даної Генеральної угоди разом з Умовами та правилами надання продукту кредитних карт (а.с. 9). ПАТ КБ\~Приватбанк\~свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит в рахунок реструктуризації у розмірі, встановленому\~договором. Пунктом 2.1 Генеральної угоди передбачено обов`язок позичальника по погашенню заборгованості з «1» по «25» число кожного місяця у сумі 1122,15 грн. для погашення заборгованості по кредиту, процентам, а також інших витрат відповідно до Умов та правил. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 30.06.2018 року. Згідно із п. 2.5 Генеральної угоди, позичальник зобов`язується повернути суму кредиту, відсотки, винагороду відповідно до умов Генеральної угоди та Умов та правил. Відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди заборгованість по кредиту, починаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченою. Позичальник сплачує штраф у розмірі 3260.77 грн. Згідно із п. 2.10 Генеральної угоди, позичальник доручає банку без додаткової згоди, перераховувати кредитні кошти в день надання кредиту в розмірі на будь-який відкритий в банку рахунок. Як зазначив позивач в позові, відповідач порушила умови угоди та станом на 29.07.2019 року має заборгованість перед банком в розмірі\~62149 грн. 11 коп., яка складається з наступного: 22899,03 грн. - заборгованість за кредитом;\~13\~253,96 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 23\~372,69 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штраф\~2623,43 грн.,\~відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди, що підтверджується розрахунком (а.с. 6-7). Згідно із\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу. Відповідно до\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Ч. 2\~ст. 1050 ЦК України\~визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Згідно\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Строк виконання кожного щомісячного зобов`язання згідно із частиною третьою статті 254\~ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 ЦК України). Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України викладеними у постанові від 06.11.2013 року у цивільній справі № 6-116цс13 та у постанові від 03.06.2015 року у цивільній справі № 6-31цс13. Згідно із ч.1\~ст.1048 ЦК\~України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абз. 2 ч. 1\~ст. 1048 ЦК\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування. Дослідивши Генеральну угоду укладену між банком та відповідачкою [PERSON] , чітко вбачається, що умовами даної угоди визначено сума боргу, відсоткова ставка, строки погашення періодичних платежів та термін повного погашення боргу. Дана угода підписана відповідачем, про що остання не заперечила та не оскаржувала справжність підпису, а тому приходить до переконання, що між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір в якому обумовлено всі його істотні умови (а.с. 9) Відповідач в порушення умов кредитного договору та наведених норм ЦК України, свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала та не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню в межах строку позовної давності. За умовами кредитного договору позичальник зобов`язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені графіком повернення кредиту та щомісяч но сплачувати проценти за користування кредитом, за порушення графіку повернення кредиту та процентів за користування ним,\~договором встановлено відповідальність. У Постанові Великої палати Верховного Суду по справі № 444/9519/12 (провадження№14-10цс18) зазначено, що право кредитора нараховувати передбачені договором відсотки по кредиту припиняється після закінчення терміну кредитування, що визначений договором або в разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до ч. 2\~ст. 1050 ЦК України. Перебіг позовної давності в межах строку кредитування починається після невиконання або неналежного виконання позичальником боргу по внесенню чергового платежу і обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Тобто, після 30.06.2018 року, закінчення строку дії договору, нараховані банком відсотки є незаконними та стягненню не підлягають. Сума відсотків станом на 31.08.2018 року, згідно розрахунку становить 9086,34 грн.(а.с.6-7). На час розгляду справи в суді відповідач не подала доказів повного виконання нею кредитного зобов`язання. Ретельно вивчивши матеріали справи та враховуючи норми закону суд вважає за необхідне зазначити, що\~відповідно до ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто ця сума є неустойкою. Статтею 611\~ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч. 2, 3 ст.\~551\~ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Пунктом 2.8 Генеральної угоди передбачено, що позичальник сплачує банку пеню, розмір якої зазначено в Умовах та правилах надання банківських послуг. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з наданими позивачем до справи Умовами\~та правилами надання банківських послуг відповідач був ознайомлений і погодився на їх умови, або ж, що дані умови на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили вказані умови, щодо сплати неустойки (пені, штрафів) та комісії, в зазначеому розмірі і порядку нарахування, та Велика Палата Верховного Суду у справі №342/180/17 від 03 липня 2019 р. вказала, що «Анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» не можуть розцінюватись як стандартна (типова) форма кредитного договору», оскільки вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК Україниза змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Умови у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За зазначених обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у Генеральній угоді розміру та порядку нарахування пені за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Умови не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин та не мають підпису відповідача. Враховуючи, що розмір нарахованої позивачем пені та порядок її нарахування, а також комісії, взагалі умовали Генеральної угоди не передбачено, а\~Умови не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, зокрема Генеральної угоди,\~тому суд приходить до висновку, що вимоги банку про стягнення пені та комісії в розмірі 23\~372,69 грн., які не розмежовано в розрахунку, задоволенню не підлягають. З урахуванням встановлених обставин справи і відповідних їм правовідносин, суд вважає, що відповідачка порушила вимоги ст.ст.\~526,\~530 ЦК України\~і не виконала належним чином умов кредитного договору (Генеральної угоди). Таким чином, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача боргу є частково обгрунтованими та позов підлягає частковому задоволенню, зокрема в розмірі 34\~608,80 грн., з яких 22\~899,03 грн. - заборгованість за кредитом; 9086,34 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 2623,43 грн. - штраф відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди. В частині позовних вимог про стягнення пені та комісії в розмірі 23372,69 грн. та процентів за користування кредитом в розмірі 4167,62 грн. - відмовити за необгрунтованістю. З платіжного доручення від 22.08.2019 (а.с.40)\~вбачається,\~що при\~пред`явленні\~позову до\~суду АТ\~КБ «Приватбанк»\~сплатив судовий\~збір у\~розмірі 1921,00\~гривень.\~Позов АТ\~КБ «Приватбанк»\~задоволений частково\~на 48 %. З огляду на це, з [PERSON] на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 922,08 гривень. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного та

Outcome: partial