Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], разом із ним як батьком дітей, оскільки проживання дітей разом із ним відповідає його інтересам, ним забезпеченні належні умови для проживання, він займається вихованням та розвитком дітей, а відповідач не бере участі у вихованні та розвитку дітей, після відвідування дітей матері, поверталися в неохайному вигляді з педикульозом. Також просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів її доходу щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду та до досягнення дітьми повноліття, посилаючись на те, що діти проживають з ним та знаходяться на його утриманні. Позивач у судовому засіданні підтримав позов. Відповідач у судове засідання не з явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи надійшла надала висновок про можливість проживання малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], з батьком [PERSON], який підтримала у судовому засіданні. Ухвалою суду занесеною до протоколу судових засідань вирішено провести заочний розгляд справи. Зясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02 листопада 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ФП № 030346 (а.с. 7). Сторони є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серії 1-ФП №100420 та серії І-ФП № 171507 (а.с. 8, 9). Характеристикою з місця проживання підписаною сусідами та характеристикою з місця роботи [PERSON] зарекомендував себе з позитивної сторони, добросовісним, відповідальним та урівноваженим. Приймає участь разом з дітьми у громадських заходах, які організовуються на підприємстві, туристичних поїздках, виставах для дітей (а.с. 13, 14). Відповідно до характеристики наданої дошкільним навчальним закладом № 10 на вихованця підготовчої групи [PERSON], який відвідував два роки дитячий садочок. Зарекомендував себе як спокійним, необразливим, доброзичливим та має стійкий психологічний стан. Хлопчик проживає з батьком, до дитячого садка водять хлопчика тато, тітка та бабуся. Згідно із психолого-педагогічної характеристики Миколаївської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, [PERSON], дійсно навчається в цій школі у другому класі, програмний матеріал другого класу засвоює на середньому рівні. Дівчинка проживає з татом, мати дівчинки з сімєю не проживає та не приймає участі в вихованні та навчанні дитини. Після осінніх канікул , під час яких діти відвідували матір, дівчинка повернулася до школи з педикульозом. Під час проживання дівчинки з батьком, навчальний процес не пропускається, домашні та додаткові завдання не виконуються. На адресу позивача приходять листи та попередження з банків, з яких вбачається, що відповідачка отримала кредити та не виплачує, у звязку з чим утворилася заборгованість. За змістом ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення. У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю. Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 19.04.2018 року №786/01.02.01-22/22/14/18 встановлено що з урахуванням інтересів дітей орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання дітей разом з батьком. Відповідно до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Зазначене підтверджується п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». У відповідності з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 цього Кодексу, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Приймаючи до уваги відсутність домовленості між батьками щодо визначення місця проживання дитини, вік дитини, ставлення батьків до своїх батьківських обовязків, створені умови для проживання та виховання дитини, суд погоджується із висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради, а також враховуючи інтереси дітей для забезпечення стабільних та гармонійних умов їх життя, повного та всебічного розвитку, враховуючи матеріальний та сімейний стан платника аліментів та одержувача аліментів, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved