Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 14 липня 2016 року №78 та про зобовязання відповідача повернути власнику спірну земельну ділянку площею 5,59 га, кадастровий номер 1225083000:02:005:0296 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Дзержинівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області. Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2018 року позовні вимоги задоволено: визнано недійсним з моменту укладення договір оренди землі від 14 липня 2016 року №78, укладений між [PERSON] та сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Дзержинівське»; зобовязано сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Дзержинівське» повернути [PERSON] земельну ділянку площею 5,59 га кадастровий номер 1225083000:02:005:0296 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Дзержинівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області. При ухваленні рішення судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог ст.141 ЦПК України. Учасники справи, які належним чином були повідомлені про час та місце розгляду питання про ухвалення додаткового рішення, в судове засідання не зявились, а відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України не перешкоджає судовому розгляду. У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного. Пунктом 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України передбачено, що в резолютивній частині рішення повинно бути зазначено про розподіл судових витрат. Однак в резолютивній частині рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області суду від 22 січня 2018 року помилково не було вирішено питання про їх розподіл. Пунктом 3 ч.1 ст.270 ЦПК України передбачено, що суд який ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі чи за власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, в тому числі в разі якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Судом встановлено, що в провадженні суду знаходилась цивільна справа № 192/3222/16-ц, провадження № 2/192/21/18 за позовом [PERSON] до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дзержинівське», третя особа Солонянська районна державна адміністрація Дніпропетровської області про визнання недійсним договору оренди землі, зобовязання повернути земельну ділянку. Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2018 року позовні вимоги було задоволено, проте помилково не вирішено питання розподілу судових витрат. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки судом під час ухвалення рішення було задоволено позовні вимоги майнового та немайнового характеру, то з відповідача - сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дзержинівське» підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем під час звернення з позовом до суду. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) повязані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) повязані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Під час розгляду справи на підставі ухвали суду було проведено судову почеркознавчу експертизу, вартість проведення якої склала 4\~952 гривні (а.с.91,102), та була оплачена позивачем. Згідно вимог ст. ст. 133, 141 ЦПК України такі витрати також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved