Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном шляхом виселення із квартири № 630 по проспекту Університетському, 21 в м. Кіровограді без надання іншого житла зі звільненням від особистих речей та стягнення заборгованості в сумі 10800 грн. В судовому засіданні подано заяву про збільшення розміру позовних вимог , відповідно до якої позивач просить стягнути заборгованість в розмірі 14400грн. станом на 12.05.17 року. В обґрунтування позову зазначено, що ПП «Вагран» відповідно до Свідоцтва про право власності від 20 жовтня 2004 року №651 на праві приватної власності належить будинок по проспекту Університетському 21 в м.Кіровограді. Відповідачі незаконно, самоправно без будь яких правових підстав вселилися в кімнату № 630 по проспекту Університетському 21 в м.Кіровограді, яка є приватною власністю ПП «Вагран». До цього часу відповідачі використовують дану кімнату № 630 по проспекту Університетському, 21 в м. Кіровограді на власний розсуд, та не бажають сплачувати плату за користування кімнатою та укладати договір найму. Відповідно до Рішення засновника ПП «Вагран» від 01.05.2014 року встановлено плату за користування кімнатою по проспекту Університетському 21 в м. Кіровограді, які перебувають у приватній власності ПП «Вагран», а саме за кімнату площею 16,5 кв.м. -400 грн., за кімнату площею 22,5 кв.м. - 500 грн. Проте Відповідачі не сплачують кошти за користування кімнатою та продовжують проживати. Таким чином заборгованість становить з 01.06.2014 року по 01.08.2016 року становить 10 800 грн. (десять тисяч вісімсот грн.), а саме: станом на 01.06.2014 року - 400 грн., на 01.07.2014 року - 800 грн., на 01.08.2014 року - 1200 грн., на 01.09.2014 року -1600 грн., на 01.10.2014 року - 2000 грн., на 01.11.2014 року - 2400 грн., на 01.12.2014 року - 2800 грн., на 01.01.2015 року - 3200 грн., на 01.02.2015 року - 3600 грн., на 01.03.2015 року - 4000 грн., на 01.04.2015 року - 4400 грн., на 01.05.2015 року - 4800 грн., на 01.06.2015 року - 5200 грн., на 01.07.2015 року - 5600 грн., на 01.08.2015 року - 6000 грн., на 01.09.2015 року - 6400 грн., на 01.10.2015 року - 6800 грн., на 01.11.2015 року -7200 грн., на 01.12.2015 року - 7600 грн., на 01.01.2016 року - 8000 грн., на 01.02.2016року - 8400 грн., на 01.03.2016 року - 8800 грн., на 01.04.2016 року - 9200 грн., на 01.05.2016 року - 9600 грн., на 01.06.2016 року - 10000 грн., на 01.07.2016 року - 10400 гра, на 01.08.2016р. - 10800 грн., та за період з 01.08.16р. до 01.09.17р . - 3600грн., які просить стягнути та сплачений судовий збір в сумі 2756 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала повністю. Відповідач [PERSON] яка діє від свого імені та як законний представник неповнолітньої [PERSON] позов не визнала повністю. На обґрунтування заперечень зазначила , що відповідним рішенням суду було скасоване право власності ПП «Вагран» щодо будинку № 21 по проспекту Університетському в м. Кіровограді ( нині м. Кропивницький), тому позивач не має права звертатися до суду з даним позовом. Стверджує, що вселилась в дану кімнату згідно ордеру, отриманого її матір»ю [PERSON], та разом з нею були зареєстровані за вказаною адресою з 10.04.98року. Мати була знята з реєстрації 03.03.2005 року у зв»язку з виїздом та реєстрацієї в іншому місці, на підтвердження чого надала копію паспорта матері. В той же час її донька [PERSON] зареєстрована за вказаною адресою, на підтвердження чого надала довідку про склад сім»ї . На підтвердження законності вселення посилається на копію довідки № 705 від 31.05.07 року із зазначенням , що вона зареєстрована у вказаному житлі разом з донькою ордер № 18 від 25.03.98 року. Зазначила , що оплачує комунальні послуги, на підтвердження чого надала договори, укладені нею з ВАТ «Кіровоградобленерго» від 01.06.2007року, з КП «Кіровоградське ВКГ» від 19.07.2008року, ОКВП «Дніпро-Кіровоград» від 09.07.2015 року. Зазначила, що оскільки договір найму не було укладено на час подачі позову, а пропозиція укладення надійшла вже під час розгляду справи, відсутні підстави для стягнення коштів на користь позивача , оскільки відсутні відносини між власником та наймачем на час звернення з позовом до суду, відсутні підстави вважати цей договір укладеним відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України. Посилається на ст. 820 ЦК України , що розмір плати за користування житлом встановлюється в договорі найму житла , тому просить відмовити в задоволенні позову повністю. Судом встановлено наступні факти. ПП «Вагран» відповідно до Свідоцтва про право власності від 20 жовтня 2004 року №651 на праві приватної власності належить будинок по проспекту Університетському 21 в м.Кіровограді ( нині м. Кропивницький)(а. с. 5). Відповідачі зареєстровані в [INFO] , що підтверджується довідками ( а.с. 85,111) , копією паспорта відповідача [PERSON] з 10.04.98 року ( а.с. 55,56) , витягом з Єдиного реєстру щодо реєстрації місця проживання [PERSON] з датою реєстрації 21.02.2001року (а.с. 60). Відповідач [PERSON] посилається на рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 25.07.17 року ( а.с. 89-96), яким зазначене свідоцтво про право власності від 20 жовтня 2004 року №651 на праві приватної власності скасоване. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ зупинено виконання рішення апеляційного суду до закінчення касаційного провадження ( а.с. 83). Відповідно до Рішення засновника ПП «Вагран» від 01.05.2014 року встановлено плату за користування кімнатою по проспекту Університетському 21 в м. Кіровограді, які перебувають у приватній власності ПП «Вагран», а саме за кімнату площею 16,5 кв.м. - 400 грн., за кімнату площею 22,5 кв.м. - 500 грн.( а.с. 108). Зазначене рішення ніким не скасоване та не визнане незаконним. Проте Відповідачі не сплачують кошти за користування кімнатою та продовжують проживати. Таким чином , заборгованість складає за період з з 01.06.2014 року по 01.05.17 року 14400грн. Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 41 Конституції України право власності є непорушним. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Частиною 3 ст. 116 ЖК України передбачено, що осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого житлового приміщення. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. При винесенні рішення, суд керується ст. ст. 11 ЦПК України щодо розгляду судом справ в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів , наданих сторонами. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін , оцінивши докази в їх сукупності , суд дійшов висновку щодо задоволення позову частково. В суді встановлено, що станом на час набуття позивачем у власність даного будинку , тобто 29.11.2002 року згідно договору купівлі-продажу ( а.с. 5), відповідач [PERSON] вже була зареєстрована та проживала у вказаному житлі як і її донька 2001р.н., таким чином , проживаючи у вказаному житлі до подачі позову позивачем набули права на користування житлом , хоча і не змогла довести в суді законність свого вселення в 1998 році з матір»ю [PERSON], яка не перебувала у трудових правовідносинах з власником на той час гуртожитку ВАТ « Кіровоградбуд», не перебувала на обліку , як особа, що потребує житла , що не заперечується відповідачем. В суді спростовується довідка на яку посилається відповідач щодо її вселення за № 705 від 31.05.07 року на підставі ордеру № 18 від 25.03.98року ( а.с. 54) за підписом [PERSON] і печаткою ДП «Житловик» , оскільки позивач є власником даного житла з 29.11.2002 року на підставі договору купівлі-продажу та на підставі свідоцтва про право власності з 2004 року, надано рішення засновника від 15.06.2005 року про звільнення з посади директора ПП «Вагран» [PERSON] та призначення на цю посаду [PERSON] ( а.с. 78). За даних обставин не підлягає задоволенню позов в частині виселення відповідачів без надання іншого житлового приміщення. Проте, відповідач та її донька , законним представником якої вона виступає , проживають у будинку та кімнаті , яка знаходиться у власності на даний час позивача. ПП «Вагран» має право на отримання плати за користування житлом , як власник даного житла. Засновник встановив плату за житло відповідним рішенням, вже після звернення до суду з посиланням на норми вимог ст. 18 Примірного положення про гуртожитки від 03.06.86 року та ст.. 4.7 Положення про гуртожитки від 27.04.2015 року № 84 зазначав про зобов»язання сплачувати кошти за користування житлом , про що окремим листом звернувся до відповідача ( а.с. 44) з пропозицією укласти договір оренди на створення правових підстав проживання відповідачів у вказаному житлі. Оскільки відповідач [PERSON] не визнає факту наявності фактичних правовідносин та укладення письмового договору відповідно до ст. 811 ЦК України , позивач мав право звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. В розумінні ст. 814 ЦК України позивач отримав права та обов»язки наймодавця від попереднього власника житла , а відповідачі отримали обов»язки наймача відповідно до ст. 815 ЦК України , в т.ч. і до ч. 3 даної статті щодо внесення своєчасно плати за житло, за комунальні послуги , якщо інше не передбачено договором найму, а тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в частині стягнення заборгованості в розмірі 14400грн., яка підлягає стягненню саме з відповідача [PERSON] яка діє в т.ч. і як законний представник неповнолітньої доньки [PERSON]. Згідно ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача 2756 грн. судового збору . На підставі ст.ст. 116 ЖК України та ст.ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України,

Outcome: partial