Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 50000 грн. (п'ятдесят тисяч гривень) та судових витрат в розмірі 1762 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні). Позивач посилається на те, що 19 лютого 2018 року [PERSON] був прийнятий на постійній роботу на посаду менеджера із збуту в Торговий відділ ТМ «АВК» в Товариство з обмеженою відповідальністю «ТД ДІТРЕЙД». Між позивачем та відповідачем було укладено договір позики № 01-03 від 01.03.2018 року. Згідно умов договору Позивач передає у власність Відповідачу грошову суму в розмірі 50000 грн. (п'ятдесят тисяч гривень), з кінцевим терміном повернення до 31.07.2018 року. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання і надав Відповідачу в борг зазначену суму коштів, що свідчить розписка від 01 березня 2018 року. 19 липня 2018 року [PERSON] був звільнений з посади менеджера із збуту за власним бажанням. На даний час Відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов'язань і не погашає заборгованість за Договором, що є порушенням законних прав та інтересів ТОВ «ТД ДІТРЕЙД» та змушує Позивача звертатися до суду з даним позовом. Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 13 вересня 2018 року відкрито провадження в справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача не з'явився про місце, день та час слухання справи повідомлений вчасно. Звернувся до суду із заявою, в якій просить справу розглядати без представника, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, повернувся конверт з відміткою «за закінчення встановленого строку зберігання». Крім того, відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України на офіційному веб-сайті судової влади України було розміщено оголошення про розгляд справи. Відзиву, заяв та клопотань до суду від [PERSON] не надходило. У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи вимоги частини 2 статті 247 ЦПК України «у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється». Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України. За відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання територіального органу ДМС УДМС України в Київській області, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.16). З листа № 02-48-174 від 05.09.2018 року, виданого Іванківською селищною радою Іванківського району Київської області слідує, що [PERSON], [INFO], зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS]. Судом встановлено, що згідно з витягу з наказу № 42-К/ТР від 16.02.2018 року, [PERSON] був прийнятий з 19 лютого 2018 року на постійній роботу на посаду менеджера із збуту в Торговий відділ ТМ «АВК» в Товариство з обмеженою відповідальністю «ТД ДІТРЕЙД» (а.с.2). Відповідно до договору позики № 01-03 від 01.03.2018 року, укладеного між ТОВ «ТД ДІТРЕЙД» в особі директора [PERSON] та [PERSON], Позикодавець (ТОВ «ТД ДІТРЕЙД») передав у власність Позичальнику ([PERSON].) грошову суму в розмірі 50000 грн. (п'ятдесят тисяч гривень), з кінцевим терміном повернення до 31.07.2018 року (а.с.3). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Також відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання і надав Відповідачу в борг зазначену суму коштів, що свідчить розписка від 01 березня 2018 року (а.с.4). Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 18 вересня 2013 року розглянув справу № 6-63 цс 13, предметом якої був спір про стягнення боргу за договором позики. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. На підставі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Крім того, статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно п.3.1 Договору позики № 01-03 від 01.03.2018 року позичальник зобов'язується повернути зазначену грошову суму в розмірі 50000 грн. (п'ятдесят тисяч гривень) до 31 липня 2018 року (а.с.3). Як слідує з позову, відповідач має заборгованість перед позивачем в сумі 50000 грн. (п'ятдесят тисяч гривень). У зв'язку з тим, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання щодо погашення отриманої позики в передбачений договором строк, суд вважає, що є всі правові підстави для повного задоволення позову ТОВ «ТД ДІТРЕЙД». Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 1762 грн. Враховуючи вимоги ч.1 ст.141 ЦПК України, суд вважає за доцільне, стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати в сумі 1762 грн. На підставі викладеного, ст.ст.192, 526, 530, 533, 599, 610, 627, 629, 1049, 1050 Цивільного кодексу,

Outcome: approved