Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення сум, належних при звільненні, середнього заробітку за час затримки розрахунку, відшкодування моральної шкоди, вказуючи. що вона працювала у відповідача з 28.08.1989 р. по 20.05.2014 р., та була звільнена за власним бажанням. В день її звільнення з нею не був проведений повний розрахунок. Крім того, відповідач не повідомив її про нараховані суми, які належали їй при звільненні. Просить суд стягнути на її користь компенсацію за невикористану відпустку, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 39011,84 грн. та моральну шкоду у розмірі 5000 грн. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги про стягнення суми, належної при звільненні, підтримала частково, у розмірі 1827,00 грн. та підтримала вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн. Вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку не підтримала. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, вказуючи, що при звільненні позивачки їй були сплачені всі суми, належні при звільненні, у том числі компенсація за невикористану відпустку. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне. У відповідності зі ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми повинні бути виплачені не пізніше наступного дня після пред*явления звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку. Згідно ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв*язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у трудових правовідносинах з 28.08.1989 р. по 20.05.2014 р., що підтверджується записами у трудовій книжці [PERSON] Згідно даних розрахункового листка за серпень 2014 р., наданим позивачкою, за серпень 2014 р. (тобто через три місяці після звільнення) їй належить до виплати 1827,00 грн., тобто в день звільнення позивача повний розрахунок з нею відповідачем не був проведений. Відповідач, на порушення вимог ст.11, 60 ЦПК України, не надав суду доказів проведення з позивачкою повного розрахунку при звільненні. Враховуючи, що відповідач не надав суду довідку про середній заробіток позивача, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку за недоведеністю, та стягує з відповідача на користь позивача суму, належну при звільненні, у розмірі 1827,00 грн. Крім того, суд вважає переконливими доводи позивача про причинення їй діями відповідача моральної шкоди, яка полягає в її душевних стражданнях, повязаних з порушенням її трудових прав, та стягує на користь позивача 5000,00 грн. як відшкодування моральної шкоди. За таких обставин суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України, а саме стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 487,20 грн. (по 243,60 грн. за кожну вимогу, задоволену судом) На підставі викладеного,

Outcome: approved