Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

Позивач, звернувся до суду з позовом до відповідачів , третя особа [PERSON], про звернення стягнення на майно та визначення способу реалізації майна. Позивач у своєму позові посилався на те, що 06.03.2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0053/08/03-Z, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 757500.00 грн для споживчих цілей. За умовами кредитного договору була встановлена плата за користування кредитними коштами у розмірі 16% річних з кінцевим строком повернення 05.03.2018 року. Забезпеченням за кредитним договором виступила нерухомість, домоволодіння , о знаходиться за адресою [ADDRESS], що належить [PERSON] 76/200 частини , та [PERSON] 124/200 частини, на праві власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого 15.01.1988 року Ленінським районним відділом комунального господарства на підставі рішення виконкому Ленінської районної ради від 08.01.1988 року № 16/11,та свідоцтва про право на спадщину за законом , виданого 06.02.2007 року, державним нотаріусом Другої Дніпропетровської держнотконтори [PERSON], реєстр за № 1-12, зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно від 29.05.2007 року. Витяг про реєстрацію права власності не нерухоме майно видано КП ДБТІ від 29.05.2007 року , та договори поруки, укладені між [PERSON] та [PERSON] В зв»язку з неналежним виконанням зобов»язань позичальника за кредитним договором 06.03.2013 року рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська позовні вимоги ПАТ « Банк Форум» задоволені, та стягнуто з [PERSON] та поручителів [PERSON] [PERSON] на користь банка заборгованість за кредитним договором у розмірі 1301240.26 грн. Разом з тим, рішення суду є невиконаним, відповідачі свої зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконали, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 22.01.2014 року склав 1456.318.97 грн., яка складається з простроченої заборгованості по поверненню кредитних сум у розмірі 397.717.11 грн, поточної заборгованості по поверненню кредитних сум у розмірі 321.903.00 грн, простроченої заборгованості по нарахованим процентам у розмірі 604.638.32 грн, поточної заборгованості по нарахованим процентам у розмірі 6624.45 грн, пені за несвоєчасне виконання забов»язань за кредитним договором у розмірі 125.436.09 грн. Позивач просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки: домоволодіння [ADDRESS] визначити спосіб реалізації майна: домоволодіння [ADDRESS], шляхом проведення прилюдних торгів. Від представника позивача надійшла письмова заява з проханням слухати справу у відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач - [PERSON] [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили. Письмових заяв від них не надходило. Третя особа - [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Письмових заяв від нього не надходило. У зв'язку з довготривалістю судового розгляду, неодноразовими неявками сторін у судові засідання та навмисним затягуванням судового розгляду, суд вважає за можливе ухвалити рішення за відсутності сторін у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного кредитного договору у зв'язку із порушенням його виконання. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та добуті докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено,та стверджується зібраними у справі доказами, що 06.03.2008 року між Акціонерним комерційним банком « Форум» , правонаступником якого ПАТ « Банк Форум» та [PERSON], [PERSON] було укладено кредитний договір № 0053/08/03-Z, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 757500.00 грн для споживчих цілей. За умовами кредитного договору була встановлена плата за користування кредитними коштами у розмірі 16% річних з кінцевим строком повернення 05.03.2018 року. Відповідач зобов»язався кошти прийняти, належним чином їх використовувати та повернути у строк і на умовах, передбачених договором.(а.с. 7-8). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 06 березня 2008 року між Акціонерним комерційним банком « Форум» , правонаступником якого ПАТ « Банк Форум» та [PERSON] було укладено договір іпотеки № 07-150/098, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 724. Відповідно до умов зазначеного договору сторони передали в іпотеку нерухоме майно, а саме: - домоволодіння ,що знаходиться за адресою: [ADDRESS],(а.с. 10-110). Позичальником порушуються взяті на себе зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів, внаслідок чого станом на 22.01.2014 року відповідно до розрахунку виникла заборгованість у розмірі 1456.318.97 грн., яка складається з простроченої заборгованості по поверненню кредитних сум у розмірі 397.717.11 грн, поточної заборгованості по поверненню кредитних сум у розмірі 321.903.00 грн, простроченої заборгованості по нарахованим процентам у розмірі 604.638.32 грн, поточної заборгованості по нарахованим процентам у розмірі 6624.45 грн, пені за несвоєчасне виконання забов»язань за кредитним договором у розмірі 125.436.09 грн. 08 січня 2014 року банком було направлено [PERSON] вимогу про добровільне звільнення будинку, що є предметом іпотеки( а.с. 18-19), але до цього часу заборгованість за кредитним договором не погашена. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06.03.2013 року , яке набрало законної сили , стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 06.03.2008 року у розмірі 1301240.26 грн.(а.с.16-17). Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст.. 1 Закону України « Про іпотеку», з відповідними змінами та доповненнями, іпотека - вид забезпечення виконання зобов»язань нерухомими майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотеко держатель має право в разі неви конання боржником забезпеченого іпотекою зобов»язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку я. встановленому цим Законом. Частиною 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення основного зобов»язання та/або умов іпотечного договору іпотеко держатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушення зобов»язань, вимога про виконання порушеного зобов»язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимоги іпотеко держателя залишається без задоволення, іпотеко держатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. У пункті 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ « Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин2 від 30.03.2012 року роз»яснено, що резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку» , так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК України. Зокрема, у ньому в обов» язковому порядку має зазначатись загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки, спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотеко держателю на продаж предмета іпотеки, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації( при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб»єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час виконавчих дій). При цьому суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором. Таким чином, оскільки позичальником порушено умови кредитного договору, добровільно не сплачено заборгованість за кредитним договором забезпеченим іпотекою, суд вважає за необхідне звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: на домоволодіння № 58 по вул. Луначарського у м. Дніпропетровську. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленої ч. 1 ст. 38 цього Закону, яка передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі - покупцеві. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне встановити спосіб реалізації предмета іпотеки, а саме: домоволодіння [ADDRESS] , шляхом проведення прилюдних торгів. Зважаючи на викладене, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи здобуті по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв'язку у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги банку законні, обґрунтовані, повністю доведені, а, отже, підлягають задоволенню. Частиною 1 статті 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних з вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: approved