Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про розірвання договору довічного утримання, покликаючись на те, що за договором довічного утримання [PERSON] передав у власність відповідача квартиру [ADDRESS] , яка зобов`язувалась його утримувати, здійснювати догляд, надавати відповідну матеріальну допомогу. Однак відповідач, після укладення зазначеного договору, не виконувала взяті на себе обов`язки, не звертала уваги на проблеми зі здоров`ям, не забезпечувала належним харчуванням, медикаментами, відмовлялась доглядати його. Така поведінка відповідача та її ставлення до взятих на себе зобов`язань зумовила звернутись з позовом до суду про розірвання договору довічного утримання. Просить розірвати договір довічного утримання укладений між ним та [PERSON] , 19 травня 2010 року, повернути сторони у первісний стан. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю, давши пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Позивач також у судовому засіданні повідомив, що [PERSON] склав заповіт на його користь та зазначив, що [PERSON] писав листи відповідачу про невиконання нею своїх обов`язків у його присутності та з його допомогою. Просять позов задовольнити. Відповідач та її представник, в судовому засіданні проти позову заперечили та пояснили, що відповідач належним чином виконувала взяті на себе зобов`язання, вона надавала матеріальну допомогу [PERSON] , забезпечувала продуктами харчування, надавала побутові послуги, забезпечувала належними лікувальними засобами. Жодних претензій раніше [PERSON] до неї не мав щодо виконання нею договору та звернувся із листами щодо невиконання нею своїх обов`язків виключно перед зверненням до суду. А також, зазначила, що [PERSON] отримував кошти від неї навіть після звернення до суду. Крім того, пояснила, що [PERSON] повідомив їй, що звернувся до суду, оскільки хотів продати квартиру [PERSON] . Вважають, що позов є безпідставним та просять у його задоволенні відмовити. Третя особа подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, при вирішенні справи покликається на розсуд суду, а тому згідно ст. 223 ЦПК України, суд вважає, що справу можна вирішити у його відсутності, на підставі наявних у ній даних та доказів. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог. Судом встановлено, що 19 травня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір довічного утримання за яким [PERSON] передав у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS] , взамін чого [PERSON] зобов`язалась забезпечувати житлом, здійснювати догляд та надавати необхідну допомогу, побутові послуги, забезпечувати належними лікувальними засобами, іншими видами метеріального забезпечення та доглядом. Грошова оцінка зазначених у договорі видів матеріального забезпечення, визначалась в сумі 250,00 грн. на місяць. На підставі вказаного договору довічного утримання за [PERSON] , було зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25 липня 2018 року [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. Як безспірно встановлено у ході судового розгляду відповідач належно та у повній мірі виконувала вказані умови договору а саме, здійснювала належний догляд [PERSON] , забезпечувала його харчування, надавала йому медичні послуги, побутові послуги, такі як прибирання, прання білизни, тощо. Також [PERSON] отримував від відповідача матеріальну допомогу, передбачену умовами договору. Зокрема, згідно розписок [PERSON] . [PERSON] надавала матеріальне забезпечення [PERSON] з 2010 року по 2018 рік. Також відповідно до касових чеків від 01 вересня 2017 року, 22 січня 2018 року, 24 січня 2018 року, розписок [PERSON] від 29 жовтня 2017 року, 27 листопада 2017 року, 22 грудня 2017 року, 24 січня 2018 року, 25 січня 2018 року, 29 січня 2018 року, 07 січня 2018 року, 19 січня 2018 року, 10 жовтня 2017 року, 10 жовтня 2017 року, 06 березня 2018 року [PERSON] забезпечувала харчування [PERSON] та його лікування. Суд вважає, що покликання позивача та його представника на те, що [PERSON] не мала наміру належного забезпечення [PERSON] та не виконувала умови договору належним чином, не доглядала за ним, не несла витрати на його лікування, є надуманим та голослівним, оскільки в ході розгляду справи ні позивачем, ні його представником не надано суду жодних належних доказів умисного невиконання [PERSON] умов договору та звернення відчужувача [PERSON] з відповідними скаргами на дії [PERSON] . Відповідно до п. 18 договору довічного утримання від 19 травня 2010 року, договір може бути розірваний за згодою сторін або за рішенням суду. Однак суду не надано переконливих доказів того, що відчужувач, який був обізнаний з даними умовами договору, протягом життя та до вересня 2017 року, тобто фактично до подання позову до суду, вчиняв будь-які дії спрямовані на його розірвання, внаслідок невиконання [PERSON] умов договору. Окрім того, на переконання суду, саме поняття договору довічного утримання та його природа передбачають не тільки фінансове забезпечення відчужувача, але і надання йому інших послуг у виді догляду та необхідної відчужувачу допомоги. Дані обставини справи сверджуються також показами свідків, зокрема свідок [PERSON] , який у судовому засіданні пояснив, що [PERSON] постійно доглядала [PERSON] , коли [PERSON] перебував у лікарні на вул. Топольній , [PERSON] постійно за ним доглядала, оскільки там працювала. Жодних конфліктів між [PERSON] та [PERSON] не було. [PERSON] зловживав алкоголем та хотів розірвати договір довічного утримання, оскільки хотів продати квартиру і казав, що у нього є покупець. [PERSON] витрачали близько 1500,00 грн. в місяць на належне утримання [PERSON] . Свідок [PERSON] , в судовому засіданні пояснила, що відповідача [PERSON] знає з дитинства. Вона була сусідкою [PERSON] , віталась з ним при зустрічі, він ніколи не скаржився на [PERSON] , казав, що має опікуна. Вона постійно бачила [PERSON] та її маму, які навідувались до [PERSON] один раз у тиждень, а інколи один раз у два тижні. [PERSON] зловживав алкогольними напоями. Свідок [PERSON] , в судовому засіданні пояснила, що є донькою відповідача, а також зазначила, що [PERSON] постійно надавала допомогу [PERSON] , продукти та гроші. У [PERSON] та [PERSON] завжди були хороші відносини, а погіршились у вересня 2017 року. Оцінюючи покази даних свідків, суд надає їм віри оскільки вони знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку з іншими матеріалами справи, нічим не спростовані, доповнюються та уточнюються іншими доказами. Крім того, [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] не приходила до нього, передавала гроші один раз у місяць. Він самостійно оплачував за лікування, а відповідач не навідувала його у лікарні. Також, [PERSON] не здійснювала догляд за квартирою, не прибирала у ній, поки він ходив, він хотів сам прибирати. Конфлікт у нього з [PERSON] почався у 2012-2013 роках. Свідок [PERSON] , в судовому засіданні пояснив, що з 2014 року він був сусідом [PERSON] він неодноразово просив позичити йому кошти, допомогти, сходити у магазин та аптеку. Він опікувався ним, коли [PERSON] його просив. Відповідача [PERSON] він не бачив ніколи. Свідок [PERSON] , в судовому засіданні пояснила, що перебувала у відносинах з [PERSON] та вони вживали алкогольні напої разом. У квартирі [PERSON] було брудно, продуктів не було. Вона знає, що [PERSON] допомагав позивач, а до того допомагала відповідач. Наскільки вона знає, позивач також давав гроші [PERSON] , а відповідач приносила харчі. Суд критично оцінює пояснення даних свідків, оскільки вони не знайшли свого ствердження в судовому засіданні, є загальними, неконкретними, суперечливими, спростовані у ході судового розгляду об`єктивними показами інших свідків та матеріалами справи. Також, суд не бере до уваги покази свідка [PERSON] , оскільки вони жодним чином не стверджують та не спростовують належне виконання [PERSON] своїх обов`язків відповідно до довору довічного утримання. Крім того, суд не бере до уваги листи [PERSON] від 07 вересня 2017 року та 27 вересня 2017 року, оскільки вони жодним чином не стверджують неналежне виконання [PERSON] своїх обов`язків згідно договору довічного утримання, скеровані перед поданням позову до суду, жодних інших скарг на дії [PERSON] та виконання нею даного договору не було, а відтак суд вважає, що такі листи спрямовані виключно з метою подання позову до суду. З огляду на наведене суд вважає, що, в судовому засіданні, у відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України, позивачем та його представником не подано належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів і судом не отримано доказів на підтвердження того, що відповідачем порушено умови спірного договору довічного утримання, внаслідок чого оспорюваний договір довічного утримання може бути розірвано. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого ствердження в судовому засіданні, оскільки позивачем та його представником не представлено, а судом не отримано жодних переконливих доказів у їх підтвердження, вимоги позивача не грунтуються на справедливості, добросовісності та розумності, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed