Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Корпорації «УкрАвто» в особі підрозділу «Автоцентр на Столичному», третя особа: Синельниківський відділ поліції головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання права власності на грошові кошти, які внаслідок скоєння злочину тимчасово знаходяться у відповідача. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що проти нього відповідачем були вчинені шахрайські дії, було відкрито кримінальне провадження за ст.190 КК України та відповідні відомості внесені до ЄРДР 20.05.2016 року. Так, 16.05.2015 року о 6 годині 57 хвилин на його мобільний телефон (063-607-67-53) прийшло СМС - повідомлення, що начебто він виграв автомобіль або суму грошей, яка дорівнює його ціні у розмірі 250000 грн.. Згодом «достовірність» цього повідомлення йому підтвердив чоловік, який представився як «Маркін Максим Вікторович» і сказав, що його фірма «Бліц-Авто» є дуже серйозною і відомою по всій Україні, тому, якщо підтвердиться, що він дійсно виграв, йому буде повністю відданий його законний виграш. Зайшовши на сайт фірми «Бліц-Авто» (www.blits-avto.кіеv.uа) позивач побачив серед «виграшних номерів» частину номера свого мобільного телефону: 063-607, та подальше шифрування у вигляді зірочок. Повністю номери телефонів не зазначаються. [PERSON] сказав йому у подальших телефонних розмовах, що єдиною його тратою за подальше отримання виграшу ( він обрав не автомобіль, а грошову суму) буде оплата в сумі 2500 грн. як внесок для оплати вказаною фірмою відповідного податку за отримання ним законного виграшу. Довіряючи цьому чоловіку, позивач вніс у термінал «Приватбанку» по вул.40 років Жовтня у магазині «Обжора» 2500 грн. ([PERSON] сказав, що комісія 2 грн. теж зараховується). Діючи спільно з іншими особами (колегами по фірмі), зокрема із так званого «Фінансового відділу», [PERSON] переконався, що ним повністю внесено зазначений вище платіж. Позивач, спитавши у [PERSON], як саме він зможе отримати його законний виграш уже після внесення платежу в сумі 2500 грн., позивач отримав пропозицію внести ще 4300 грн., на що позивач відмовився. [PERSON] перевів їх телефонну розмову на так званий «Фінансовий відділ», працівник якого позивачу не представився, але, відповідаючи на його питання, сказав, що гроші він може отримати не пізніше трьох днів у відділенні «ПриватБанку» на касі. Але коли позивач знову подзвонив [PERSON] на мобільний телефон: 066-409-12-96, останній йому відповів, що гроші йому не повернуть, він вже не може допомогти йому. Позивач декілька десятків разів намагався дозвонитися на всі номери мобільних телефонів, зазначені на сайті фірми «Бліц-Авто», але йому жодного разу не відповідали. Тому позивач прийшов до висновку, що його з дружиною обманули і незаконно, у шахрайський спосіб за добре продуманою схемою позбавили їх коштів. Тобто у діях [PERSON] ( принаймні, у особи, яка так представилася) та співучасників його злочину є ознаки шахрайства, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, а також замаху на шахрайство в частині намагання додатково заволодіти грошовими коштами в сумі 4300 грн.. Таким чином, позивач вважає, що він має передбачене і гарантоване законом право на відшкодування грошової шкоди, завданої йому відповідачем внаслідок вчинення кримінального правопорушення. У звязку з цим, позивач просить визнати за ним право власності на грошові кошти, які внаслідок скоєння злочину тимчасово знаходяться у незаконному володінні Корпорації «УкрАвто» в особі підрозділу «Автоцентр на Столичному» в розмірі 2500 грн.. Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду від 22.02.2017 року позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь [PERSON] грошових коштів в розмірі 2500 грн., як відшкодування завданої йому кримінальним правопорушенням грошової шкоди залишені без розгляду Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Крім того пояснив, що в телефонному режимі він спілкувався з особою на імя «Маркін Максим Вікторович», який посилався на фірму відповідача. Також він повідомив, що працює в цій корпорації. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не зявився по невідомій суду причині, хоча про день та час судового розгляду був належним чином повідомлений, що підтверджується телефонограмою. Крім того, в матеріалах цивільної справи містяться заперечення відповідача, згідно яких просили відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] Представник третьої особи в судове засідання не зявилася, але в попередньому судовому засіданні пояснила, що з позовними вимогами [PERSON] не згодна, оскільки на даний час проводиться досудове розслідування, особа причетна до злочину не встановлена. Крім того, на даний час вирішується питання щодо місця вчинення злочину, яким є м. Київ. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням згоди позивача, суд вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та винести заочне рішення. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, дійшов такого висновку. Згідно чеку № 16052015132542, 16.05.2015 року о 13-25 годині невідома особа здійснила поповнення картки 516875 **** **** 74 через термінал ПАТ КБ «ПриватБанк», який розташований за адресою : вул.. 40 - річчя Жовтня,13, на суму 2500 грн. 20.05.2015 року [PERSON] звернувся до Синельниківського МВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області з заявою про вчинене відносно нього кримінального правопорушення, а саме - шахрайства. З Витягу з кримінального провадження № 12015040390000981, внесеного 20.05.2015 року до ЄРДР за ознаками ч.1 ст.191 КК України вбачається, що 16.05.2015 року невстановлена особа, шляхом обману за допомогою телефонної розмови з [PERSON] через термінал ПАТ Кб «ПриватБанк», який розташований за адресою : м. Синельникове, вул.. 40 років Жовтня, 13, здійснити переказ коштів в розмірі 2500 грн., чим завдала матеріального збитку. Згідно відповіді Синельниківського слідчого відділу поліції ГУ НП в Дніпропетровській області № 43/5-12108 від 06.10.2016 року, кримінальне провадження № 12015040390000981, внесене 20.05.2015 року до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України перебуває в провадженні СВ Синельниківського ВП, на даний час по даному кримінальному провадженні проводиться досудове розслідування. Із службової записки АТ «Українська автомобільна корпорація» вбачається, що [PERSON] ніколи не перебував в трудових відносинах із АФ «Бліц-Авто» «АТ «Українська автомобільна корпорація». Частиною 1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року « Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи. Отже, з наданих суду документів та пояснень вбачається, що у завданні шкоди позивачу внаслідок вчинення злочину, винна особа не встановлена. Також не був встановлений той факт, якій саме фізичній або юридичній особі позивач здійснив переказ коштів на суму 2500 грн.. Крім того, позивачем не було надано жодного документального доказу того, що саме Корпорацією «УкрАВТО» в особі підрозділу «Автоцентр на Столичному» були порушені його права, у звязку з цим судом не було встановлено того факту, що внаслідок скоєння злочину кошти на суму 2500 грн. знаходяться у незаконному володінні відповідача. Посилання позивача на причетність Корпорації «УкрАВТО» в особі підрозділу «Автоцентр на Столичному» до факту шахрайства відносно нього також є безпідставними, оскільки позивач жодного належного доказу на їх підтвердження суду не надав. Доводи позивача, якими він обґрунтовує свої вимоги, щодо відкриття кримінального провадження за ч.1 ст.190 КК України, не є підставою для задоволення його позову, оскільки на час розгляду даної справи особа, винна у вчиненні кримінального правопорушення, не встановлена. Таким чином, в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. На підставі викладеного та ст.ст.1166, 1177 ЦК України, п. 2 Постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27.03.1992 року « Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»,

Outcome: dismissed