Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом доВолкова [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просить суд стягнути з останнього на її користь вартість відшкодування завданої майнової шкоди у розмірі 40 063,50 грн., заподіяну пошкодженням належного їй автомобіля «TOYOTA LAND CRUISER 150», реєстраційний номер [NUMBER] в результаті ДТП, що сталося 02.10.2014 з вини водія [PERSON], моральної шкоди в сумі 2 000, 00 грн. та сплачений судовий збір в сумі 400,64 грн. Моральну шкоду позивач обґрунтовує своїми переживаннях з приводу пошкодження її нового автомобіля, у стресі отриманого від ДТП, у вимушеній зміні звиклого образу життя, залишення двох малолітніх дітей на догляд іншим особам та додаткових витратах часу на ремонт автомобіля і отримання страхового відшкодування. Представник позивача в судове засідання не зявився та просив розглядати справу за його відсутності, позов підтримує, про що подав до суду письмову заяву. Відповідач в судове засідання повторно не зявився та не повідомив причини неявки. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 02 жовтня 2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода з вини відповідача [PERSON], який керуючи автомобілем, фургон малотоннажній-В, «FIAT», реєстраційний номер [NUMBER], спричинив ДТП з автомобілем «TOYOTA LAND CRUISER 150», реєстраційний номер [NUMBER], 2013 року випуску, що належить позивачу [PERSON] на праві приватної власності, чим порушив п. 13.1. Правил дорожнього руху. Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.10.2014 [PERSON] був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 340, 00 грн. Вказана постанова набрала законної сили (а.с.8). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Відповідач, як учасник бойових дій, звільнений від обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 13 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV). Відповідно до вказаної норми закону відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є учасники бойових дій, проводить МТСБУ. У лютому 2016 року МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування позивачу у розмірі 49 750, 00 грн., що підтверджується випискою ПАТ Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» від 03.02.2015р. утримавши при виплаті 250,00 грн. із страхової суми у розмірі 50 000,00 грн.. [PERSON] «Звіту про незалежну оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу TOYOTA LAND CRUISER 150, 2013 року випуску, д/н [NUMBER], VIN [PERSON]О.» від 05.11.2014р. №39 проведеного ТОВ «Регіон-Експерт» вартість матеріального збитку станом на дату оцінки 05.11.2014 складає 83 303,08 грн. Вартість матеріального збитку згідно Звіту складається із вартості відновлювального ремонту в сумі 64 427, 58 грн. та величини втрати товарної вартості автомобіля на суму 18 875, 50 грн. 64 427, 58 + 18 875, 50 = 83 303, 08 грн. [PERSON] з п. 1.6. Наказу Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України «Про затвердження Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» від 24.11.2003р. № 142 /5/2092 в редакції від 24.07.2009р. №1335/5/1159 (далі Наказ МЮ № 142/5/2092) - величина втрати товарної вартості ( ВТВ ) - умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ. Величина ВТВ нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкодження складаних частин усіх типів КТЗ, якщо строк експлуатації легкових автомобілів не перевищує 5 років для КТЗ виробництв країн СНД, 7 років - для інших КТЗ ( п. 8.6.1., 8.6.2. Наказу МЮ №142 /5/2092 ). Строк експлуатації автомобіля [NUMBER], - не перевищує 7-ми років, оскільки 2013 року випуску. Отже, величина ВТВ підлягає врахуванню при визначенні вартості завданого матеріального збитку у звязку з проведенням ремонтних робіт з відновлення пошкодженого автомобіля, яка складає 18 875, 50 грн. та підлягає стягненню з відповідача. Частина 1 ст. 1192 ЦК України встановлює право потерпілого обрати спосіб відшкодування шкоди: відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої саме якості, полагодити пошкоджену річ тощо, що можливе лише до фактичного полагодження майна його власником) або відшкодувати завдані збитки в повному обсязі (тобто відшкодувати витрати, понесені на ремонт). Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. [PERSON] виконаних робіт №166423 від 04.12.2014р., рахунку-фактури №1-0005720 від 16.10.2014р., рахунку-фактури №1- 0005986 від 29.10.2014р., рахунку-фактури №1- 0006798 від 04.12.2014 вартість фактичних витрат відновлювального ремонту мого пошкодженого автомобіля на ТОВ «АВТОАРТ» склала 69 288,00 грн., які позивачка сплатила в повному розмірі, що підтверджується чеком №16076 від 29.10.2014 на суму 20 000, 00 грн. та квитанцією № 440410003 від 04.12.2014р. на суму сплати 49 288, 00 грн. Таким чином, вартість матеріального збитку, завданого позивачу відповідачем з урахуванням величини втрати товарної вартості автомобіля в сумі 18 875,50 грн. складає 88 163, 50 грн. (69 288, 00 + 18 875, 50 = 88 163, 50 грн.) Відповідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі, недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Фактичний розмір майнової шкоди завданий відповідачем [PERSON] автомобілю позивачки [PERSON] становить 88 163, 50 грн., що становить більший розмір страхової суми (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну в сумі 50 000, 00 грн. у звязку з чим різниця підлягає відшкодуванню відповідачем [PERSON]. Різниця між завданою позивачу майновою шкодою і виплаченою страховою сумою, з урахуванням утриманої банком суми в розмірі 250, 00 грн. становить 38 663, 50 грн. ( 88 163, 50 - 49 750, 00 ) + 250, 00 = 38 663, 50 грн. Порядок відшкодування шкоди, завданої майну фізичної особи, передбачено ст. 1166 ЦК України, в якій зазначено, що шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. [PERSON] з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Вимога [PERSON] про стягнення з [PERSON]коштів в сумі 1400, 00 грн., що були сплачені позивачем ТОВ «Регіон-Екперт» за проведення товариством технічного огляду пошкодженого автомобіля та складення Звіту про незалежну оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу TOYOTA LAND CRUISER 150, 2013 року випуску, д/н [NUMBER], VIN №JTEBH3FJ40K118071 [PERSON] від 05.11.2014 №39, що підтверджується квитанцією прибуткового касового ордеру № 6 від 05.11.2014 не підлягає задоволенню, оскільки вказані витрати не є шкодою, спричиненою внаслідок ДТП, та не є судовими витратами в розумні ст. 79 ЦПК України. [PERSON] п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 р. № 6 зі змінами і доповненнями, внесеними згідно з постановами Пленуму ВСУ від 08.07.1994 р. № 11, від 30.09.1994 р. № 15, від 25.05.1998 р. №15 та від 24.10.2003р. №9 при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обовязку виправити пошкоджену річ, в інший спосіб відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Постанова Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 № 4 визначає, що при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення ст. 1192 ЦКУ. Наприклад, з урахуванням обставин ремонту справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Якщо відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі ( п. 14 ). Відповідно до ч. 3 ст. 10, та ч.1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Позивач [PERSON] надала суду докази на підтвердження розміру завданої їй в даному ДТП матеріальної шкоди, з урахуванням виплаченої страхової суми, у розмірі 38 663, 50 грн. та частково несплаченої суми страхового відшкодування в розмірі 250, 00 грн., що підлягають стягненню з відповідача [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із пошкодженням її майна ( п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України). Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. [PERSON] з п. 9 Постанови Пленуму ВСУ « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової» шкоди» від 31.03.1995р. № 4 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, психічних тощо), яких зазнав позивач. Характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, та інших обставини. Так, в обґрунтування завданої моральної шкоди позивач зазначає, що в результаті ДТП з вини відповідача був пошкоджений її новий автомобіль, в результаті ДТП їй було завдано фізичного болю отриманого під час удару автомобіля, отримала стрес, пережила страх від отриманого удару в свій автомобіль та переживання від побачених пошкодження автомобіля, тривалий час керувала пошкодженим автомобілем, який суттєво втратив товарний вид, до його відновлення, постійно нервувала через те, що змушена була кілька днів потратити на поїздки по місту для подачі заяви до МТСБУ та ремонту автомобіля залишивши своїх двох малолітніх дітей на догляд іншим особам, а не доглядати за ними сама та займатися їх вихованням. Враховуючи викладені обставини, суд вважає доведеним факт завдання позивачу моральної шкоди пошкодженням їй транспортного засобу з вини відповідача і розмір грошового відшкодування моральної шкоди суд визначає в 2 000,00 грн., який відповідає вимогам розумності та справедливості. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню. Судові витрати по оплаті судового збору підлягають стягненню із відповідача на підставі ст. 88 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджують позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Сума судових витрат понесених позивачем складаються з судового збору в сумі 400,64 грн., що підтверджуються квитанцією про сплату судового збору. Загальна сума заявлених [PERSON] позовних вимог до [PERSON] складає 40 063,50 грн., а задоволенню підлягають вимоги на суму 38 663, 50 грн., що становить 96, 51 %. Отже, судові витрати підлягають стягненню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 386, 66 грн. На підставі п. 3 ч. 2 ст. 11, ст.ст. 23, 1166, 1167, 1187, 1192, 1194 ЦК України та

Outcome: partial