Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних. Посилався на те, що МКП «Чернівцітеплокомуненерго» надає послуги з постачання теплової енергії до квартири [ADDRESS] , опалювальною площею 46,80 кв.м. Між сторонами виникли та існують фактичні договірні відносини. Відповідачам відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Позивачем умови договору були виконані в повному обсязі, послуги централізованого опалення надавались протягом опалювального періоду із жовтня по квітень місяць відповідно по роках. Вартість послуг підприємством визначалась згідно тарифів, затверджених постановами Національної комісії комунальних послуг №650 від 06.06.2014 року та №146 від 17.10.2014 року. Відповідачі в порушення вимог ст.19 Закону України «Про теплопостачання», ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», за спожиті послуги з постачання теплової енергії за період з 01.10.2018 року по 30.06.2021 року не сплачували, в результаті чого у них утворилася заборгованість у розмірі 17682 грн. 66 коп. Просив стягнути солідарно з відповідачів на користь підприємства заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії у розмірі 17682 грн. 66 коп., а також: 1818 грн. 78 коп. - втрат від інфляційних процесів, 709 грн. 95 коп. - три відсотка річних та понесені судові витрати. Ухвалою суду від 14.09.2021 року по справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачами було подано відзив на позов, в якому останні зазначили, що їх квартира знаходиться на дев`ятому поверсі багатоповерхового будинку. Опалення у їх помешканні було неналежної якості, температура не відповідала вимогам температурного режиму, у зв`язку з чим вони змушені були користуватися електричними обігрівачами. У 2010-2011 року відповідачі неодноразово звертались до МКП «Чернівцітеплокомуненерго» з заявами про надання дозволу на відключення від системи центрального опалення. Однак, на свої заяви одержували відписки щодо необхідності звернення до Чернівецької міської ради. 09.02.2012 року представник підприємства МКП «Чернівцітеплокомуненерго» провів огляд внутрішньо будинкової системи опалення та виконав заміри температури повітря в жилих кімнатах квартири. За результатами обстеження було встановлено, що на 16 год. в приміщеннях квартири [ADDRESS] , у великій кімнаті температура повітря становить +15 градусів, а в маленькій - +18 градусів, у кухні - +20 градусів. У зв`язку з зазначеним у 2014 році вони зняли радіатори центрального опалення та фактичного з нього часу не користуються послугами, що надає МКП «Чернівцітеплокомуненерго». Тоді ж ними було придбано електричний котел, квартира опалюється внаслідок його використання. На даний час дозвіл на від`єднання від центральної мережі опалення вони не одержали. Просили відмовити у задоволенні позовних вимог. Представником позивача було подано відповідь на відзив. У відповіді представник позивача зазначила, що самовільне відключення від мережі централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги з постачання теплової енергії. Просила позов задовольнити. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала та підтвердила, викладені в ньому обставини. Зазначила, що МКП «Чернівцітеплокомуненерго» надало відповідачам послуги з постачання теплової енергії, доказів неналежної якості послуг не надано. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] , допитаний судом у якості свідка, позовні вимоги не визнав. Показав суду, що він неодноразово звертався до МКП «Чернівцітеплокомуненерго» з заявами про відключення від мережі централізованого опалення у зв`язку з неналежною якістю послуг. Квартира з 2014 року від`єднана від мережі централізованого опалення та опалюється за допомогою електричного котла. Стояк у квартирі ізольований. Просив відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог, оскільки відповідачі не споживають послуги, що надає МКП «Чернівцітеплокомуненерго» з 2014 року. Самовільне відключення квартири від мережі було здійснено у зв`язку з наданням послуг неналежної якості. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як було встановлено судом, відповідачам [PERSON] , [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS] , опалювальною площею 46,80 кв.м. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою [ADDRESS] (а.с.20-21). Вказана квартира розташована в багатоквартирному житловому будинку, який вводився в експлуатацію з комплексом інженерного обладнання, що передбачене вимогам СНиП 2.08.01-89 «Жилые здания» та іншими будівельними вимогами. До вказаного інженерного обладнання входять прилади централізованого опалення. Відповідно до ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Правовідносини з приводу постачання теплової енергії регулюються нормами Законів України «Про житлово-комунальні послуги»та «Про теплопостачаня». Відповідно дост. 162 ЖК УРСРвідповідачі зобов`язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги у строки, встановлені чинним законодавством. Відповідно до статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальнихпослуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно статті 9 Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Статтею 10 Закону визначено, що ціни (тарифи)на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни(тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповіднодо закону. Одиниця виміру обсягу спожитої споживачем теплової енергії визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Параметри якості теплової енергії повинні відповідати нормативним документам у сфері стандартизації. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період. Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Органи, уповноважені законом встановлювати порядки (методики) формування тарифів на транспортування, постачання теплової енергії, визначають особливості врахування в тарифах на теплову енергію для споживача витрат на утримання та обслуговування теплових пунктів (індивідуальних та центральних) з метою недопущення подвійної компенсації споживачами таких витрат (стаття 21 Закону). За змістом статті 1 Закону України «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року №2633IV, споживач теплової енергії фізична особа, яка використовує теплову енергію. Теплова енергія товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі продажу. Згідно статті 19 Закону України «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року №2633IV споживач повинен щомісячно здійснювати оплату Теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. МКП «Чернівцітеплокомуненерго» є виконавцем житлово-комунальних послуг, а саме: послуг з постачання теплової енергії. Між сторонами виникли та існують договірні відносини. Відповідачам відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . МКП «Чернівцітеплокомуненерго» щомісячно з 01.10.2018 року по 30.06.2021 року нараховувало відповідачам плату за надані послуги з постачання теплової енергії, однак останні не сплачували в належному розмірі кошти за вказані послуги, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 17682 грн. 66 коп. Зазначена обставина підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості за спожиту теплову енергію (а.с.11). Відповідачі із позовними вимогами не погоджуються з тих підстав, що не користуються послугами, що надає МКП «Чернівцітеплокомуненерго», з 2014 року, оскільки їх квартира від`єднана від мережі централізованого опалення. Даючи оцінку вказаними аргументам, суд зазначає наступне: Так, відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила), централізоване опалення це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання. Згідно пункту 24 Правил споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється (пункт 25 Правил). Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (далі - Порядок), який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, було визначено процедуру відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води житлового будинку при відмові споживачів від цих послуг. Зокрема вказаним Порядком було установлено, що для вирішення питання відключення від мережі централізованого опалення, власник (власники) житлового будинку повинні звернутися до постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади, для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж центрального опалення і гарячого водопостачання з письмовою заявою. Комісія після вивчення наданих власником документів приймає відповідне рішення, яке оформляються протоколом. У разі незгоди заявника з відмовою спір вирішується в судовому порядку. При позитивному рішенні заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення. Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником. Проект узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж. Відключення приміщень від внутрішньобудинкової мережі централізованого опалення виконується монтажною організацією, яка реалізує проект. По закінченні робіт складається акт про відключення від мережі централізованого опалення і подається заявником до комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання. Отже на час виникнення спірних правовідносин у розглядуваній справі, відключення споживачів від мережі централізованого опалення в законному порядку мало відбуватись на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади і з дотримання споживачем процедури визначеної Порядком. Порядком відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 167 від 26 липня 2019 року, який діє на час розгляду справи судом, встановлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення органу місцевого самоврядування з урахуванням рішення Комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води (пункт 1 розділу ІІ). Пунктом 1 розділу ІІІ вказаного Порядку передбачено, що власники квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, приєднаного до системи (мережі) централізованого опалення та системи (мережі) постачання гарячої води, мають право відокремити (відключити) свою квартиру чи нежитлове приміщення від централізованого опалення та постачання гарячої води у разі, якщо на день набрання чинності Законом України «Про житлово-комунальні послуги» не менше як половина квартир та нежитлових приміщень цього будинку відокремлена (відключена) від системи (мережі) централізованого опалення та системи (мережі) постачання гарячої води, та влаштувати систему індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин, які входять до предмета доказування у справі. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Проте, відповідачі не надали суду докази того, що половина квартир та нежитлових приміщень будинку відключена від мережі централізованого опалення та існує рішення органу місцевого самоврядування чи рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування про надання дозволу на відключення від зазначених мереж належної їм квартири, а тому вказані доводи відхиляються судом. Доводи щодо неналежної якості послуг суд відхиляє, оскільки надані суду докази стосуються періоду з 2012 по 2014 рік, в той час як заборгованість на нараховано за період 01.10.2018 року по 30.06.2021 року. Розрахунком заборгованості за спожиту теплову енергію, який наявний у матеріалах справи, відповідачами будь-якими доказами спростований не був. Щодо решти заявлених позовних вимог суд зазначає наступне. Так, у відповідності до ч.3ст.9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Суд враховує положення ч.1 ст.901, ч.1 ст.903 ЦК Україниза договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Таким чином, дані правовідносини за своїм змістом є грошовим зобов`язанням, тому серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина першастатті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Враховуючи те, що спірні правовідносини за своєю суттю є грошовим зобов`язанням, а отже на них поширюється діяст.625 ЦК України. Відповідно до положеньст.526 ЦК Українизобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статями ст.ст. 610, 612 ЦК Українипередбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно ст. 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню із стягненням на користь позивача суми заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми. На підставі наведеного та

Outcome: approved