overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який 11.05.2000р. було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. Від шлюбу у них народилась донька - [PERSON], [INFO]. Як зазначає позивач, їхня донька навчається в Херсонському державному університеті на 1 курсі денної форми навчання на контрактній основі. Оскільки відповідач матеріальної допомоги на навчання дитини не надає, донька проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, просить суд стягнути з [PERSON], [INFO] аліменти на її користь, на утримання повнолітньої доньки - [PERSON], [INFO]., у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на період навчання, але не більше ніж до досягнення донькою 23-х років, починаючи з дня пред'явлення позову до закінчення навчання. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував, розмір аліментів не оспорював. З пояснень сторін та досліджених матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 11.05.2000р., що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданим Комсомольським відділом РАГС м.Херсона. Від шлюбу у них народилася донька - [PERSON], [INFO]., що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER], виданим Комсомольським відділом РАГС м.Херсона. Як вбачається з довідки № 428 від 28.11.2013р., [PERSON] дійсно навчається на першому курсі денної форми навчання, контрактної форми фінансування Херсонського державного університету. Термін навчання з 01.09.2013р. по 30.06.2017р. Згідно довідки № 36 від 14.03.2014р., виданої ОСББ «Оріон», [PERSON] проживає разом з матір'ю - [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; ч. 2 ст. 199 СК України передбачає, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Ст.183 СК України передбачено, що частка заробітку, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи те, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість її надавати, що не заперечувалось ним у судовому засіданні, суд вважає за необхідне позов задовольнити у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який 21.03.2002р. було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. В період шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO] Як зазначає позивач, в 2013р. їх син вступив на перший курс стаціонару до Київської Православної Богословської Академії. Оскільки вона не має фінансової можливості самостійно утримувати сина, з 24.01.2014р. стягнення з відповідача аліментів на утримання сина буде припинено у зв'язку із досягненням ним повноліття, просить суд призначити з 24.01.2014р. стягнення аліментів з [PERSON] на утримання повнолітнього сина [PERSON], який продовжує навчання, в розмірі ? частини усіх видів його заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для працездатної особи, до досягнення ним 22-х років, за умови що він буде продовжувати навчання. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував. Позивач, відповідач та третя особа в судове засідання не з'явились, про місце та час розгляду справи повідомлялись, причина неявки суду не відома. З пояснень представника позивача, представника відповідача та досліджених матеріалів справи вбачається, що з 28.12.1995р. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який 21.03.2002р. розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданим Комсомольським відділом РАГС м.Херсона. Від шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER], виданим Комсомольським відділом РАГС м.Херсона. Як вбачається з довідки № 286 від 18.11.2013р., [PERSON] дійсно навчається на першому курсі Київської православної богословської академії стаціонарного відділення. Термін навчання з 01.09.2013р. по червень 2017р. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; ч. 2 ст. 199 СК України передбачає, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Ст.183 СК України передбачено, що частка заробітку, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи те, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість її надавати, що не заперечувалось його представником у судовому засіданні, суд вважає за необхідне позов задовольнити у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем по справі [PERSON] з 22.07.1995 року по 06.12.2001 року. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з матір'ю та знаходиться на її повному забезпеченні. Батько дитини [PERSON] не піклується про неї і не приймає участі у її вихованні та розвитку, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Відповідач не виконує свої батьківські обов'язки, самоусунувся від спілкування з дитиною, її виховання і матеріального утримання. Просить позбавити батьківських прав [PERSON] щодо дочки [PERSON]. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги по мотивам і підставам, викладеним у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні пояснив, що не займається вихованням та утриманням дитини, не цікавиться її життям та успіхами, позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Представник органу опіки та піклування в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно свідоцтва про шлюб, [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], який зареєстровано 22.07.1995 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Херсона, актовий запис №450. Прізвище дружини після укладення шлюбу «[PERSON]». Згідно свідоцтва про народження [PERSON] народилась [INFO], її мати - [PERSON], батько - [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 06.12.2001 року, актовий запис №525 в Книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу Дніпровського відділу реєстрації актів громадянського стану м.Херсона. Згідно характеристики, [PERSON] навчається у 9-Б класі ЗОШ І-ІІІ ступенів №53 м.Херсона, характеризується позитивно, вихованням дитини займається виключено мати, [PERSON], батько дитини жодного разу школу не відвідував, навчанню і вихованню доньки уваги не приділяє. Відповідно до довідки про склад сім'ї, КП «Дніпровський», [PERSON], зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS], крім неї за вказаною адресою проживає її донька [PERSON] Відповідно до висновку виконкому Дніпровської районної у м.Херсоні ради органу опіки та піклування, виконком вважає за необхідне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно його доньки, [PERSON], [INFO]. Проаналізувавши зібрані докази по справі, суд приходить до висновку про те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню доньки, у зв'язку з чим суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону, не порушує права і законні інтереси інших осіб та заявлені вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що є власником квартири [ADDRESS]. Вказує, що в квартирі зареєстрований його син - відповідач у справі, який тривалий час там не проживає. Тому просив визнати відповідача таким, що втратив право користування цим жилим приміщенням. В судовому засіданні позивач позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомляв. Заяв про розгляд справи у його відсутність не надходило. За таких обставин, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення в заочному порядку, що відповідає положенням ст.ст. 224-226 ЦПК України. Заслухавши позивача, свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що квартира [ADDRESS] на праві власності належить позивачу. З матеріалів справи вбачається, що в ній з 01.10.2004 року зареєстрований відповідач. Згідно довідок №№408, 410, наданих ЖБК №16 «Мрія» від 15.01.2014 року, відповідач в квартирі [ADDRESS] зареєстрований з 01.10.2004 року, однак з 01.02.2009 року там не проживає. Факт непроживання відповідача у вказаній квартирі близько 4-5 років також підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи, що відповідач в квартирі [ADDRESS] не проживає понад встановлені строки без поважних причин, суд задовольняє позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що з 01.03.2008 року він з відповідачем перебуває у шлюбі, зареєстрованому в Інгулецькому відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 17. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбно-сімейні відносини припинені з листопада 2018 року, спільне господарство не ведуть. Майновий спір відсутній. Просить шлюб розірвати. У підготовче судове засідання позивач та його представник [PERSON], не зявились, представник позивача надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Судом ухвалено про розгляд справи без участі позивача та його представника. Відповідач у підготовче судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Судом ухвалено про розгляд справи без участі відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 01 березня 2008 року в Інгулецькому відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 17 ( а.с. 4). Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] (а.с.5-6). Шлюбносімейні відносини між сторонами припинені з листопада 2018 року, спільне господарство не ведуть. Відсутність взаєморозуміння призвела до розпаду сімї (а. с. 3). Позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які виникають з права одного з подружжя на пред'явлення позову про розірвання шлюбу до суду. Відповідно до ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, якщо суд встановить, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, він приймає рішення про розірвання шлюбу. Таким чином, враховуючи, що подальше збереження шлюбу протирічить інтересам сторін, позивач та відповідач спільне господарство не ведуть, суд вважає, що сімя сторін розпалася остаточно, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач не надала відповідної заяви, суд вважає за необхідне залишити їй прізвище «Рой».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що з 02 березня 1998 року він з відповідачем перебуває у шлюбі, зареєстрованому у відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Інгулецької районної ради м. Кривого Рогу Дніпропетровською області, актовий запис № 23. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] , батьком яких є відповідач. Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбно-сімейні відносини припинені, спільне господарство не ведуть. Майновий спір відсутній. Просить шлюб розірвати. Справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач та його представник адвокат Морозов Є.Є. не з`явилися, представник позивач надав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Судом ухвалено про розгляд справи без участі позивача та його представника. Відповідач у судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Судом ухвалено про розгляд справи без участі відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 02 березня 1998 року у відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Інгулецької районної ради м. Кривого Рогу Дніпропетровською області, актовий запис № 23 (а.с.9). Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] , батьком яких є відповідач (а.с.10-11). Шлюбносімейні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведуть. Відсутність взаєморозуміння призвела до розпаду сім`ї (а. с. 1). Позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які виникають з права одного з подружжя на пред`явлення позову про розірвання шлюбу до суду. Відповідно до ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, якщо суд встановить, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, він приймає рішення про розірвання шлюбу. Таким чином, враховуючи, що подальше збереження шлюбу протирічить інтересам сторін, позивач та відповідач спільне господарство не ведуть, суд вважає, що сім`я сторін розпалася остаточно, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач не надала відповідної заяви, суд вважає за необхідне залишити їй прізвище « [PERSON] ». Питання щодо розподілу судових витрат вирішити в порядку ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що з 03.11.2001 року він з відповідачем перебуває у шлюбі, зареєстрованому у відділі реєстрації актів громадянського стану Широківського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 84. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO] та дочку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбно-сімейні відносини припинені з січня 2018 року, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Майновий спір відсутній. Просить шлюб розірвати. У підготовче судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Судом ухвалено про розгляд справи без участі позивача. Відповідач у підготовче судове засідання не з'явилась, наддала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Судом ухвалено про розгляд справи без участі відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 03 листопада 2001 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Широківського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 84 ( а. с. 5). Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO] та дочку - [PERSON], [INFO] (а.с.6-7). Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з січня 2018 року, спільне господарство не ведуть. Відсутність взаєморозуміння призвела до розпаду сім'ї (а. с. 3). Позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які виникають з права одного з подружжя на пред'явлення позову про розірвання шлюбу до суду. Відповідно до ст. ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, якщо суд встановить, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, він приймає рішення про розірвання шлюбу. Таким чином, враховуючи, що подальше збереження шлюбу протирічить інтересам сторін, позивач та відповідач спільне господарство не ведуть, суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач не наддала відповідної заяви, суд вважає за необхідне залишити їй прізвище - «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом посилаючись на те, що з 06.05.2006 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 05.05.2009 року. Вказує, що під час перебування у шлюбі ними придбано квартиру [ADDRESS], а тому просив визнати за ним право власності на 1/2 частку зазначеної квартири. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позов підтримали. Відповідач та її представник [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечували, посилаючись на те, що дана квартира придбана за кошти, які належали батьку відповідача, а тому є її особистою власністю. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. У відповідності до ч. 1 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1 ст. 70 СК України). Судом встановлено, що з 06.05.2006 року сторони перебували у шлюбі, якій розірвано рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 05.05.2009 року. 14.12.2007 року відповідач уклала договір купівлі-продажу нерухомого майна, за яким придбала квартиру [ADDRESS]. В пункті 8 цього договору відображено, що чоловік покупця [PERSON] дав згоду на витрачання грошових коштів на купівлю вказаної квартири, яка посвідчена нотаріально. За встановлених обставин у суду є всі підстави до задоволення позову та визнання за позивачем права власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS]. Доводи відповідача та її представника щодо придбання спірної квартири за кошти батька є безпідставними, оскільки суперечать як дослідженим матеріалам справи, так і поясненням свідка [PERSON], який є батьком відповідача, та в судовому засіданні пояснив про те, що кошти на придбання квартири давали також батьки позивача. Підстав до збільшення частки відповідача в цій квартирі у зв'язку із проживанням з нею неповнолітньої доньки, згідно ч. 3 ст. 70 СК України, суд не вбачає. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору за подання позову в сумі 400 грн. та заяви про забезпечення позову в сумі 121,80 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved