Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , а саме на Ѕ частину даного будинку в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] та на Ѕ частину даного будинку в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] і після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі й на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцями після смерті [PERSON] була його дружина [PERSON] та його син, позивач по справі, які фактично прийняли спадщину шляхом спільного проживання зі спадкодавцем та розпорядження спадковим майном. [INFO] померла мати [PERSON] та після її смерті також відкрилась спадщина, в тому числі й на Ѕ частину зазначеного будинку. Позивач, як спадкоємець першої черги за законом звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте постановою державного нотаріуса від 01 лютого 2019 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва на право власності на зазначений житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу. У зв`язку з чим він вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав власності на спірне домоволодіння. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, від представник надійшла заява, в якій просив справу слухати у його відсутність, наполягав на задоволенні позовних вимог. Представник В. Чернеччинської сільської ради Сумського району в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду повідомлений належним чином , надав суду заяву, про те, що справу просить розглядати у його відсутність, проти позову заперечень не має. Завідувач Сумської районної державної нотаріальної контори Блошенко В.І. направила до суду заяву, в якій просила розглядати справу у відсутність їх представника. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] (а.с. 18). Відповідно до свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 27.12.1988 року [PERSON] належав на праві приватної власності житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] (а.с. 21). Відповідно до технічного паспорту житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , має загальну площу 77,4 кв.м., житлову площу 60,4 кв.м., та складається з: літ. «А-1» - житловий будинок, літ. «Б» - кухня, літ. «Г» - сарай, літ. «З» - сарай, літ. «У» - убиральня, літ. «п/г» - погріб, літ. «Е» та «Ж» - навіси, літ. «В» - сарай-кухня, літ. «І» - колонка, № 1-4 - огорожа, загальною дійсною вартістю 148299,00 гривень (а.с. 25-27). Згідно до довідки, виданої виконавчим комітетом В.Череччинської сільської ради № 38-02/14 від 16.01.2018 року встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] , до смерті і на момент смерті постійно проживав і був зареєстрований в [ADDRESS] . На час смерті [PERSON] в житловому будинку за цією адресою були зареєстровані: дружина [PERSON] , син [PERSON] , невістка [PERSON] та онуки [PERSON] та [PERSON] Спадкоємцем на цей будинок за законом являються дружина померлого [PERSON] та син [PERSON] , які своєчасно вступили в управління та володіння спадковим майном, так як вони до смерті [PERSON] , на момент смерті, після його смерті постійно проживають в [ADDRESS] . Заповіт від імені [PERSON] сільською радою не посвідчувався (а.с. 23). Статтею 548 ЦК Української РСР 1963 року. Передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Стаття 549 ЦК Української РСР 1963 року, передбачає, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Статтею 551 ЦК Української РСР 1963 року передбачено, що якщо спадкоємець, закликаний до спадкоємства за законом або за заповітом, помер після відкриття спадщини, не встигнувши її прийняти в установлений строк (стаття 549 цього Кодексу), право на прийняття належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Це право померлого спадкоємця може бути здійснене його спадкоємцями на загальних підставах протягом строку, що залишився для прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Стаття 525 ЦК Української РСР 1963 року, визначає, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Статтею 526 ЦК Української РСР 1963 року, передбачено, що місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. [INFO] померла мати позивача [PERSON] (а.с. 17). Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі й на Ѕ частину житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивач звернувся до Сумської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом, але постановами державного нотаріуса від 01 лютого 2019 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва на право власності на зазначений житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , оскільки відсутності оригінали правовстановлюючих документів (а.с. 40-41). Згідно абзацу 3 пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов : якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. В силу п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5 підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В силу ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Отже, судом встановлено, що батьки позивача [PERSON] та [PERSON] володіли спадковим майном на законних підставах. А тому, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача, так як рішення суду в такому разі буде підставою для належного оформлення за ним права власності на житловий будинок. На підставі наведеного,

Outcome: approved