Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька, посилаючись на те, що він є батьком відповідача та на підставі постанови Артемівського міського суду від 15.10.1986 року виплачував аліменти на утримання сина до досягненням ним повноліття. Позивач є пенсіонером та отримує пенсію за віком у розмірі 2912.94грн., проживає один та не має інших доходів. За станом здоров`я працювати вже не може, тобто самостійно не може забезпечити необхідне та належне існування. Враховуючи обов`язок повнолітніх дітей на утримання батьків, які є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги, просив стягнути з відповідача на його утримання аліменти у розмірі ј частини всіх видів заробітку. Позивач у судове засідання не з`явився, у позовній заяві зазначив про розгляд справи за його відсутністю, на задоволенні позову наполягає. Відповідач в судове засідання не з`явився,про місце та час слухання справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, відзив не надав, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України.. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності учасників справи не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 268 ч.5 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданого (повторно) відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції Донецької області. Згідно постанови Артемівського міського суду від 15.10.1986 року по справі №430 АЕ-1986 з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини з усіх видів заробітку, до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки Управління Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області № [NUMBER] [PERSON] є пенсіонером і знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області, де отримує пенсію за віком у розмірі 2912.94грн. Згідно ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.3, 4 ст. 12, ч.1, 2 ст.13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку повнолітніх дітей утримувати батьків. Відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними особами, зокрема, є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами. Згідно ч. 1 ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Згідно ч. 1 ст. 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Як роз`яснено в п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3, обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК). Згідно з ч. 2 ст. 205 СК при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків. Тобто, виходячи із зазначених норм, обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів:1) походження дитини від матері, батька 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Позивачем суду надано належних та достовірних доказів, в розумінні Цивільного процесуального кодексу України, в підтвердження спорідненості із відповідачем, що є пенсіонером за віком та отримує мінімальну пенсію, тому має необхідності в отриманні ним сторонньої допомоги. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на надані та досліджені доказиз позиції їх належності та допустимості, враховуючи норми чинного законодавства України, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved