Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ДП «Скадовський морський торговельний порт» про стягнення заробітної плати та моральної шкоди, посилаючись на те, що він працює в ДП «Скадовський морський торгівельний порт» на посаді капітана - змінного механіка караванної вахти портового флоту. В порушення вимог ст. 115 КЗпП України, відповідач не виплачує йому нараховану заробітну плату. Станом на 01.06.2019 заборгованість відповідача перед ним по заробітній платі перед ним склала 7 629,38 грн. Крім того, заборгованість відповідача перед ним з раціону харчування, станом на 01.06.2019, склала 6 651,05 грн. В зв`язку з чим просить стягнути з відповідача на його користь 14 280,43 грн. нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, 10 000,00 грн. в рахунок компенсації завданої моральної шкоди та судові витрати на правову допомогу. Ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 19.07.2019 по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило. Відзив від відповідача не надходив. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Кожна особа має право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України (далі ЦПК України), звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , станом на 09.07.2019, дійсно працює в ДП «Скадовський морський торговельний порт» на посаді капітана - змінного механіка караванної вахти Портовий флот, згідно штатного розпису, що підтверджується довідкою № 455 від 09.07.2019 (а.с. 3). З довідки ДП «Скадовський морський торгівельний порт» № 454 від 09.07.2019 виданої [PERSON] вбачається, що заборгованість по виплаті з заробітної плати станом на 01.06.2019 складає 7 629,38 грн. (а.с. 4). Крім того, з довідки ДП «Скадовський морський торгівельний порт» № 436 від 03.07.2019 виданої [PERSON] вбачається, що заборгованість з раціону харчування, станом на 01.06.2019 складає 6 651,05 грн. (а.с. 5). Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 94 КЗпП України, заробітна плата являє собою винагороду, обчислену, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Крім того, з п. 8.11 Колективного договору ДП «Скадовський морський торговельний порт» складеного на конференції трудового колективу 27.05.2015, вбачається, що роботодавець зобов`язується забезпечувати безоплатно харчування членів екіпажів суден службово-допоміжного та портового флоту, що знаходяться в експлуатації та ремонті, в тому числі в порту приписки, або виплачувати 50 % від нормативу раціону харчування ( а.с. 6). Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем не були дотримані вимоги ст. 115 КЗпП України, а тому, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача нарахованої, але невиплаченої заробітної плати в розмірі 7 629,38 грн. та заборгованості з раціону харчування в розмірі 6 651,05 грн. підлягають задоволенню. При вирішенні питання обґрунтованості позовної заяви в частині стягнення моральної шкоди суд виходить з наступного. Згідно з п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі Постанова) слід звернути увагу судів на те, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди. За змістом п. 3 Постанови, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно з п. 13 Постанови, судам необхідно враховувати, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Судом вважає, що діями відповідача були порушені права позивача на отримання плати за свою працю, чим завдано йому моральної шкоди, оскільки фактично позбавив можливості задовольняти необхідні життєві потреби про що позивачем зазначено у позовній заяві. Однак, врахувавши характер та тривалість страждань позивача, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що розмір моральної шкоди визначений позивачем дещо завищений, не відповідає фактичним обставинам її заподіяння. У зв`язку з цим позовна заява в цій частині підлягає задоволенню частково, в розмірі 1 000,00 грн. і підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ст. 141 ЦПКУкраїни судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави. Документально підтвердженні витрати на правову допомогу сплачені позивачем в розмірі 1 000,00 грн., підлягають стягненню з відповідача на користь позивача (а.с. 7).

Outcome: partial