Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 23.10.2012 р. між ПАТ «ВТБ банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №R53113346584B, згідно умов якого остання отримала кредит у розмірі 45000,00 грн. зі сплатою 31 % річних з кінцевим терміном повернення до 23.10.2015 року. Надалі банк відступив право вимоги щодо боргу відповідача, уклавши відповідний договір. Банк своє зобов'язання по видачі кредиту виконав, але відповідачем кредит не погашається, що змусило позивача звернутись до суду з даним позовом, в якому він просив стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором, яка станом на 30.11.2017 р. становить 50745,72 грн. та судові витрати. Представник позивача в судове засіданні не з'явився, в наданій до суду заяві просив справу розглядати у його відсутність, вимоги позову підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, з заявами про неможливість розгляду справи у його відсутність до суду не звертався. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом, 23.10.2012 р. між ПАТ «ВТБ банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №R53113346584B, згідно умов якого остання отримала кредит у розмірі 45000,00 грн. зі сплатою 31 % річних з кінцевим терміном повернення до 23.10.2015 року. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надав відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредитного договору. 15.08.2014 р. ПАТ «ВТБ банк» та ТОВ «ФК «Кредит капітал» уклали договір про відступлення права вимоги № 150814НВ, згідно умов якого, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являються боржниками ПАТ «ВТБ банк». Згідно реєстру прав вимог до договору № 150814нв від 15.08.2014 р. ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» прийняв у ПАТ «ВТБ банк» право грошової вимоги по відношенню до відповідача [PERSON] за кредитним договором №R53113346584Bна загальну суму заборгованості - 50745,72 грн., яка складається із заборгованості: за кредитом - 36870,67 грн., за відсотками - 13875,05 грн. Таким чином, ТОВ «ФК «Кредит капітал» з 15ю08.2014 р. набуло право вимоги за вказаним вище кредитним договором. 05.12.2017 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на адрес відповідача [PERSON] надіслало вимогу про погашення кредитної заборгованості, в якому повідомив про заміну кредитора у зобов'язанні та висунув вимогу сплатити вищевказану заборгованість у 10-денний строк, проте вказана вимога виконана не була. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплачені відсотки. Відповідно ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до приписів ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, врахувавши те, що відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання за вищезазначеним договором, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України оскільки позов підлягає задоволенню, тому з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути 1600,00 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved