Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Давір-Фінанс», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Тренд Компані», про повернення безпідставно набутих грошових коштів та стягнення неустойки за невиконання умов договору. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 06 жовтня 2012 року між позивачем та відповідачем було укладено Попередній договір, на виконання умов якого позивач перерахував на рахунок відповідача грошові кошти у загальній сумі 143 409 грн. 30 коп. з метою укладання в майбутньому Договору купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: квартири [ADDRESS] (надалі - квартира, нерухоме майно). При цьому, відповідно до умов Попереднього договору та змін внесених до нього 30 квітня 2013 року відповідач зобов'язався в строк до 31 березня 2013 року укласти з позивачем Основний договір купівлі-продажу нерухомого майна, проте, вказане зобов'язання відповідач не виконав. Крім того, за умовами розділу 3 Попереднього договору відповідач зобов'язувався передати позивачу квартиру з певним її опорядженням для вільного користування та технічний паспорт на квартиру, однак, нічого зі вказаного відповідач не виконав, оскільки не зробив основного - не збудував об'єкт. Крім того, в серпні 2013 року позивач отримав листа, з якого зрозумів, що відповідач відчужив земельну ділянку та об'єкт незавершеного будівництва Товариству з обмеженою відповідальністю «Тренд Компані». Також, до листа були додані і копії договорів купівлі-продажу, укладені між відповідачем та третьою особою, а також календарний графік БМР житлового будинку, у відповідності до якого будівництво будинку повинно бути повністю завершено до кінця січня 2014 року. Однак, близько півтора роки будівельні роботи взагалі не ведуться. При цьому, позивач зазначає, що 30 липня 2013 року відповідач уклав з третьою особою вищезазначені правочини всупереч рішенню Апеляційного суду Київської області від 24 липня 2013 року, яким відповідача було зобов'язано повернути земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS], фізичній особі [PERSON] На підставі зазначеного та у зв'язку з істотними порушеннями відповідачем умов Попереднього договору, позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою про розірвання договору та повернення йому коштів. Проте, дані вимоги позивача були залишенні без належної уваги відповідача. Крім того, протягом тривалого терміну зв'язатись з відповідачем н можливо ані факсом, ані письмово, а всі офіси підприємства зачинено та з нього вивезено все комп'ютерне обладнання. Таким чином, позивачу стало зрозуміло, що відповідач навмисно ухиляється від виконання своїх обов'язків по Попередньому договору. Разом з тим, 31 березня 2014 року, після спливу дії Попереднього договору, позивач направив відповідачу лист з пропозицією укласти основний договір купівлі-продажу квартири, однак, розуміючи, що відповідач вказаного листа не отримає, оскільки виїхав з місця юридичної адреси, позивач вимушений був звернутись до суду. На підставі вищезазначених обставин та враховуючи неправомірні дії відповідача, позивач просив стягнути з відповідача грошові кошти сплаченні ним за Попереднім договором у загальній сумі 143 409 грн. 30 коп. та відповідно до п. 5.1 даного договору стягнути з відповідача на користь позивача неустойку у розмірі 66 188 грн. 80 коп. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Відповідач та третя особа своїх представників в судове засідання не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки представників суд не повідомили. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до п. 1 ч. 1 та ч. 3 ст. 635 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. У судовому засіданні встановлено, що 06 жовтня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Давір-Фінанс» та [PERSON] укладено Попередній договір, згідно якого його сторони домовились в майбутньому, в обумовлений в п. 6.1 цього договору строк, укласти і належним чином оформити Договір купівлі-продажу нерухомого майна - квартири [ADDRESS], загальною площею 51,71 кв.м., на умовах і в порядку, визначених цим договором (а.с. 7-8). При цьому, відповідно до п.п. 2.1, 2.2, 3.1.4 та 6.1 Попереднього договору позивач зобов'язався сплатити відповідачу вартість квартири за ціною еквівалентною 41 404 долари 20 центів, згідно з графіком розрахунку, який є невід'ємною частиною цього договору, а відповідач, в свою чергу, зобов'язався передати позивачу квартиру у власність для вільного користування з дати укладання Договору купівлі-продажу нерухомого майна, яка визначена сторонами до 30 травня 2013 року, та передати позивачу технічний паспорт на квартиру. Крім того, 30 травня 2013 року між сторонами було укладено Договір про внесення змін № 1 до Попереднього договору, згідно якого позивач та відповідач погодили внести певні зміни до Попереднього договору, зокрема, до п.п. 2.1 та п.п. 6.1, відповідно до яких позивач зобов'язався сплатити відповідачу вартість квартири за ціною еквівалентною 41 254 долари 09 центів, а строк укладання Договору купівлі-продажу нерухомого майна, визначена сторонами до 31 березня 2014 року. Як встановлено в судовому засіданні, позивач взяті на себе зобов'язанні почав виконувати належним чином та відповідно до п.п. 2.2, 5.1 Попереднього договору протягом п'яти днів сплатив відповідачу забезпечувальний платіж у розмірі 66 188 грн. 80 коп. (а.с. 10), а в подальшому сплачував визначені частини вартості ціни квартири (а.с. 11-13). Тобто, у загальному розмірі позивачем було сплачено відповідачу 143 409 грн. 30 коп. Разом з тим, відповідачемне виконано зобов'язань, визначених Попереднім договором, а саме, не уклало з позивачем ані до 31 березня 2014 року, ані на час розгляду справи в суді Договору купівлі-продажу нерухомого майна та, відповідно, не передало квартиру у власність позивача. При цьому, згідно з п.п 5.1 Попереднього договору визначено, що у випадку не виконання цього договору відповідачем, він зобов'язаний сплатити позивачу протягом 3 (трьох) календарних днів з дати, встановленої в п.п. 6.1 цього договору, неустойку у гривнях у подвійному розмірі забезпечувального платежу. Разом з тим, відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При цьому, як встановлено в судовому засіданні, в серпні 2013 року позивач отримав листа, з якого вбачається, що відповідач відчужив земельну ділянку та об'єкт незавершеного будівництва Товариству з обмеженою відповідальністю «Тренд Компані». Також, до листа були додані копії договорів купівлі-продажу, укладені між відповідачем та третьою особою (а.с. 14-15, 16), а також календарний графік БМР житлового будинку (а.с. 17), у відповідності до якого будівництво будинку повинно бути повністю завершено до кінця січня 2014 року. Однак, як зазначив представник позивача у судовому засіданні, вже близько півтора роки будівельні роботи взагалі не ведуться і на даний час стан будівництва складається з двох поверхів коробки будинку. Разом з тим, відповідно до п.п. 5.4 Попереднього договору відповідач гарантував позивачу не відчужувати квартиру іншим особам, не надавати її в користування та не передавати в іпотеку, не пропонувати об'єкт купівлі-продажу на відчуження, не здійснювати відповідні рекламні заходи та не проводити відповідні переговори з цього приводу, не укладати попередніх договорів відносно об'єкта купівлі-продажу з іншими особами. Таким чином, суд вважає, що укладення вищезазначених договорів між відповідачем та третьою особою, без відома позивача, є суттєвим порушенням прав останнього, як сторони за Попереднім договором. Крім того, слід зазначити, що відповідно до рішення Апеляційного суду Київської області від 24 липня 2013 року Договір купівлі-продажу земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS] від 30 грудня 2011 року, укладений між [PERSON] та відповідачем, було розірвано та зобов'язано останнього повернути [PERSON] зазначену земельну ділянку у власність (а.с. 18-21). Проте, відповідач добровільно повертати грошові кошти позивачу, сплачені останнім на виконання Попереднього договору, не збирається та уваги на листи-претензії позивача щодо повернення грошових коштів належним чином не реагує (а.с.23, 27). Крім того, ст. 1212 ЦК України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події, а також застосовуються до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у зв'язку із не укладенням із вини відповідача основного Договору купівлі-продажу нерухомого майна у встановлений строк Попередній договір припинив свою дію та, відповідно, відповідач вважається таким, що безпідставно отримав від позивача грошові кошти, які були сплачені ним в рахунок виконання своїх зобов'язань за Попереднім договором у сумі 143 409 грн. 30 коп. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Давір-Фінанс», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Тренд Компані», про повернення безпідставно набутих грошових коштів та стягнення неустойки за невиконання умов договору, є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, а тому суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно отриманні кошти у сумі 143 409 коп. 30 коп. та суму неустойки, передбаченої п.п. 5.1 Попереднього договору, у розмірі 66 188 грн. 80 коп., а разом 209 598 грн. 10 коп. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати у сумі 2 095 грн. 99 коп., які сплачено позивачем за подання позову до суду, виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 525, 526, 629, 635, 1212 ЦК України та

Outcome: approved