Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право користування житловим періщенням, а саме: буд. № 168, по вул. Верхня (Радянська), с. Теплиця Арцизького району Одеської області, посилаючись на те, що 29.04.2015 року між позивачем, його дружиною [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір купівлі-продажу вищезазначеного будинку та позивачі зареєстрували своє право власності в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно. В результаті вони набули право власності на вказаний житловий будинок, в якому постійно мешкають. Після оформлення договору купівлі-продажу відповідач [PERSON] разом зі своєю родиною не проживають в будинку, однак їх місце проживання зареєстровано у спірному будинку, у звязку з чим позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом. У судове засідання позивач та його представник не зявилися, але надали до суду заяви, в яких просили суд про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Також, позивач та його представник в заяві зазначили, що в разі неприбуття в судове засідання відповідачів, згодні на прийняття заочного рішення у справі. Відповідачі в судове засідання не зявився, про дату час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином. Так, судом, двічі через оголошення у пресі (газети: «Одеські вісті» № 9 (5033) від 31.01.2018 року, «Урядовий курєр» № 1 (6137) від 31.01.2018 року відповідачі повідомлялися про виклик до суду на 13.03.2018 року, 02.04.2018 року та в цьому випадку вважається, що відповідачі повідомлені про дату, час і місце розгляду справи належним чином. У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи повторну неявку в судове засідання відповідачів, повідомлених належним чином, суд, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, зі згоди позивача, вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Між сторонами склалися правовідносини, що випливають із житлового законодавства, повязані з правом особи користуватися жилим приміщенням, в якому зареєстроване її місце проживання, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися\~Цивільним Кодексом України та Житловим Кодексом України. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, вважає позовну заяву обґрунтованою та підлягаючою задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 29.04.2015 року позивач [PERSON], [PERSON] придбали у відповідача [PERSON] житловий будинок № 168, по вул. Радянській, с. Теплиця Арцизького району Одеської області (а. с. 3-5).\~[PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 36998703 від 29.04.2015 року позивачу [PERSON] належить ? частина зазначеного житлового будинку (а. с. 6). [PERSON], позивач по справі, [PERSON], [PERSON] дійсно зареєстровані та проживають за адресою: [INFO] (Радянська), буд. № 168 (а. с. 9). Як вбачається з довідки № 1573 від 27.09.2017 року, виданої Теплицькою сільською радою Арцизького району Одеської області в буд. № 168, по вул. Верхня (Радянська), с. Теплиця Арцизького району Одеської області крім позивача також зареєстровані відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а. с. 7). Факт відсутності відповідачів у вказаному житловому будинку підтверджується актом опитування свідків по факту не проживання відповідачів за адресою реєстрації від 27.09.2017 року (а. с. 8). Статтею 41 Конституції України\~передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним. Відповідно до ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В силу ч. 1 ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. [PERSON] ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Права власника житлового будинку, квартири визначені\~ст. 383 ЦК України\~та\~ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи, такою, що втратила право користування житлом , як спосіб усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11, аналіз ст.\~16, ч. 1 ст.\~319, ч. 1 ст.\~321 ЦК України\~дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Таким чином, враховуючи встановлені вказані неоспорені факти відповідач [PERSON], який відчужив нерухоме майно і не є членом сімї, чи колишнім членом сімї нового власника не має права користування цим майном, оскільки втратив його за умовами договору купівлі-продажу з 29.04.2015 року. Відповідно до розяснень, що надані в п. 34 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сімї, попередніми членами його сімї, а також членами сімї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої\~статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обовязків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сімї колишнього власника у випадку зміни власника. Виникнення права членів сімї власника квартири на користування квартирою та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника квартири права власності на цю квартиру, а отже, припинення права власності на квартиру припиняє право членів його сімї на користування цією квартирою. Таким чином, з припиненням права власності особи на жиле приміщення члени його сімї також втрачають право користування цим приміщенням і підлягають виселенню за позовом нового власника. Отже, у звязку з відсутністю договірних відносин з новим власником будинку та припиненням права власності [PERSON] на спірний житловий будинок відповідачі [PERSON]В та [PERSON] також втратили право користування цим будинком, оскільки їх права похідні від прав колишнього власника житлового будинку, членами сімї яких вони є. Таким чином, суд вважає, що, враховуючи той факт, що відповідачі не проживають більше шести місяців без поважних причин у вказаному житлі, їх можна визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням будинком № 168, по вул. Верхня (Радянська), с. Теплиця Арцизького району Одеської області, у звязку з чим позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню, оскільки викладені позивачем в позові обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. На підставі ст. 41 Конституції України, ст. ст. 16, 319, 321, 383 ЦК України, ст. 150 ЖК України,

Outcome: approved