Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «Транс-Сервіс-1», [PERSON] акціонерного товариства « Українська страхова компанія Княжа Вієнна [PERSON]», третя особа [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дородньо- транспортної пригоди, та стягнення страхового відшкодування. Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що 08.01.2016 року о 19:20 год. [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER], на перехресті вулиць Сумгаїтської та Одеської скоїв зіткнення з його автомобілем [NUMBER], під його керуванням, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Власником транспортного засобу MAN ТСА 18440, д.н.з. [NUMBER], є товариство обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс-1», під час ДТП зазначений транспортний засіб знаходився під керуванням гр. [PERSON], який в цей час перебував у трудових відносинах з ТзОВ «Транс-Сервіс- 1» та виконував свої трудові функції. Відповідно до ч. 33.2 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов'язку інформувати відповідний підрозділ МВС України про її настання (абзац другий пункту 33.2 ст. 33 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Оскільки обидва транспортні засоби були забезпеченими, травмовані та загиблі особи відсутні, а жоден з водіїв не перебував у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, вони спільно склали повідомлення про дорожньо-транснортну пригоду, де відповідач визнав свою вину у порушенні Правил дорожнього руху України, що призвело до ДТП тобто правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України. Таким чином дорожньо-транспортна пригода (ДТП) сталася з вини [PERSON] , який визнав свою вину, зазначивши про це в повідомлення про дорожньо- транспортну пригоду. Вважає що внаслідок ДТП йому була завдана матеріальна та моральна шкода. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження за № 015/16 від 12.02.2016року вартість матеріальних збитків складає 19015,77 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність була застрахована в ПрАТ «УСК Княжа Вієнна [PERSON]» остання йому виплатила 17599,57 грн. відшкодування матеріальної шкоди. Зазначає, що страховою компанією йому здійснено виплату в розмірі менше чем завдані матеріальні збитки. Але вважає, що відповідачем не в повному обсязі відшкодовані збитки, які заподіяний йому, як власнику автомобіля та вони складають 1416грн, як невиплачене страхове відшкодування ПрАТ «УСК Княжа Вієнна [PERSON]». Крім того зазначив, що ним витрачені були кошти в розмірі 1850грн. , які складаються із послуг автотоварознавця в сумі 650грн., 1200грн за розбирання автомобілля під час проведення експертизи, які просить стягнути з ТОВ «Транс-Сервіс-1». Вважає, що за таких обставин йому було завдано моральної шкоди, яку він оцінює в сумі 5 000грн .і просить її стягнути з з ТОВ «Транс-Сервіс-1» . Просив також стягнути судові витрати: по сплаті судового збору в сумі 551,20 грн., , та витрати пов»язані з оплатою правової допомоги. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задоволити з підстав викладених в позовній заяві. Представник відповідача ТОВ «Транс-Сервіс-1» в судове засідання не з»явився, скерували до суду письмове заперечення, в якому вимоги не визнають та просять суд відмовити у їх задоволенні. Представник відповідача [PERSON] акціонерного товариства « Українська страхова компанія Княжа Вієнна [PERSON]» в судове засідання не з»явився, скерували до суду письмове заперечення, в якому вимоги не визнають та просять суд відмовити у їх задоволенні, просили слухати справу у їх відсутність. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, ухилився від отримання поштових повідомлень суду. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. В судовому засіданні встановлено, що: - власником пошкодженого автомобіля [NUMBER], є позивач [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ серії САЕ № 969765 від 23.08.2011 р. - власником транспортного засобу MAN ТСА 18440, д.н.з. [NUMBER], є товариство обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс-1», під час ДТП зазначений транспортний засіб знаходився під керуванням гр. [PERSON], який в цей час перебував у трудових відносинах з ТзОВ «Транс-Сервіс- 1» та виконував свої трудові функції. - 08.01.2016 року о 19:20 год. сталося ДТП на перехресті вулиць Сумгаїтської та Одеської під керуванням [PERSON] автомобілем [NUMBER], та автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON], внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. - 08.01.2016 року складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду в якому відображено, що винною особою в ДТП є водій автомобіля [NUMBER] [PERSON] - згідно Висновку № 015/16 автотоварознавчого дослідження, від 12.02.2016 року, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля [NUMBER] складає 19015,77 грн - цивільно-правова відповідальність MAN TGA 18440, д.н.з. [NUMBER] на час ДТП була застрахована у ПрАТ « УСК Княжа Вієнна [PERSON]», згідно полісу № АЕ /1559054 від 09.10.2015р. - 04.02.2016 року відповідно до ст. 35 Закону «Про ОСЦПВВНТЗ» позивачем [PERSON] було подано відповідну заяву про виплату страхового відшкодування, в якому зазначено що належну йому суму відшкодування перерахувати на розрахунковий рахунок станції технічного обслуговування ПП [PERSON] - листом № 1949 від 11.03.2016 року ПрАТ «УСК Княжа Вієнна [PERSON]» повідомлено позивача [PERSON] про виплату страхового відшкодування в розмірі 17599,57 грн., без ПДВ з посиланням на абз. 2 п. 36.2 ст. 36 Закону «Про ОСЦПВВНТЗ». - відповідно до копії рахунку квитанції № 010 позивачем [PERSON] оплачено висновок автотоварознавчого дослідження від 12.02.2016 року вартістю 650грн. - відповідно до копій квитанцій № 025 від 10.02.2016р позивачем оплачені 1200грн за розбирання автомобілля під час проведення експертизи Стаття 11 Цивільного Кодексу у ч. 2 передбачає, що підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до вимог ст.22 ЦК України: «.Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки)..Збитки відшкодовуються в повному обсязі...». Відповідно до вимог ст.1166 ЦК України: «Майнова шкода, завдана неправомірними ... діями ... особистим немайновим правам фізичної ... особи, а також шкода, завдана майну фізичної... особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала». Відповідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності та: інше), володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі статтею 1194 ЦК Україниособа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного суду України №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року з наступними змінами та доповненнями встановлено, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або інших підстав(договору оренди, довіреності тощо). В постанові ВСУ № 6-108цс13 від 06.11.2013 року, зазначено, що шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 08.01.2016року винним у скоєнні даного ДТП визнаний [PERSON], який в цей час перебував у трудових відносинах з ТзОВ «Транс-Сервіс- 1» та виконував свої трудові функції. Відповідно до висновку № 015/16 автотоварознавчого дослідження від 12.02.2016року вартість матеріального збитку, заподіяного позивачу [PERSON] як власнику автомобіля [NUMBER] внаслідок пошкодження останнього під час ДТП, що мала місце 08.01.2016 року складає 19015,77 грн. Даний висновок відображає характер пошкоджень та визначає вартість матеріальних збитків завданих власнику транспортного засобу автомобіля [NUMBER] [PERSON] Також позивачем було оплачено вартість проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 650 грн., витрати за розборку автомобіля 1200грн, що підтверджено квитанціями про їх сплату. Крім того в судовому засіданні встановлено, що страховою компанією [PERSON] акціонерним товариством « Українська страхова компанія Княжа Вієнна [PERSON]» виплачено 17599,57 грн. Дані кошти були перераховані на розрахунковий рахунок станції технічного обслуговування ПП [PERSON] по заяві позивача [PERSON] але в меншій сумі чим вказано в автотоварознавчому дослідженні, а саме на суму 1416,20грн, тобто без ПДВ, з посиланням на абз. 2 п. 36.2 ст. 36 Закону «Про ОСЦПВВНТЗ». Ст. 36.2. ЗУ «ОСЦПВВНТЗ», передбачає, що якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума,що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. У разі якщо придбання послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню об'єкта чи товарно-матеріальних цінностей, які мають бути використані в процесі його ремонту (запчастини та інші витратні матеріали, тощо), здійснюється у неплатника податку на додану вартість (ПДВ), то розрахунок суми виплати та таке придбання здійснюються без урахування сум податку на додану вартість (ПДВ), оскільки особа, не зареєстрована платником податку на додану вартість, не має права нараховувати і виділяти окремим рядком суму податку на додану вартість (ПДВ). В судовому засіданні встановлено, що відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу КІА СЕЕО, д.р. № [NUMBER] було проведено у ПП [PERSON] який не є платником ПДВ. З огляду на вищевикладене, суд не вбачаає підстав для доплати сумПДВ, а тому вимоги позивача в частині стягнення не доплаченої суми в розмірі 1416,20грн з ПрАТ « УСК Княжа Вієнна [PERSON]» на користь [PERSON] не підлягають до задоволення. В судовому засіданні також достоменно встановлено, що позивачем [PERSON]А було оплачено висновок автотоварознавчого дослідження від 12.02.2016 року вартістю 650грн., (відповідно до копії рахунку квитанції № 010) та 1200грн за розбирання автомобілля під час проведення експертизи ( відповідно до копій квитанцій № 025 від 10.02.2016р ). Дані матеріальні збитки понесені позивачем виникли внаслідок дорожньо- транспортної пригоди і повинні бути відшкодовані відповідачем ТОВ «Транс-Сервіс-1», як власником джерела підвищеної небезпеки. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ТОВ «Транс-Сервіс-1» на користь [PERSON] в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди 1850 грн. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідності до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода серед іншого полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди маж визначатися залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. В даному випадку, приймаючи до уваги посилання позивача на спричинення йому моральної шкоди та враховуючи те, що у звязку із протиправними діями відповідача позивачу довелося докладати значних зусиль для відновлення свого порушеного права, що стало причиною його моральних страждань, враховуючи, що позивач [PERSON] є інвалідм 3 групи, суд погоджується з вимогами позивача про необхідність відшкодування такої моральної шкоди. В той же час суд вважає визначений позивачем розмір відшкодування такої шкоди завищеним та таким, що не відповідає дійсним обставинам справи. Суд оцінює моральну шкоду у розмірі 2000,00 грн. і дана сума підлягає стягненню з відповідача ТОВ «Транс-Сервіс-1» на користь [PERSON]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України також підлягають стягненню з відповідача ТОВ «Транс-Сервіс-1» витрати понесені позивачем по сплаті судового збору в сумі 551,20 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. В судовому засіданні ні позивачем, ні його представником [PERSON] не надано суду доказів та квитанцій про сплату позивачем коштів на надання правової допомоги, а тому суд вважає, що дана вимога позивача про стягнення витрат пов»язаних з оплатою правоовї допомоги на підлягає до задоволення. Виходячи з вищевикладеного, оцінюючи докази в їх сукупності суд вважає, що позов підлягає до частково задоволення, а саме до стягнення з відповідача ТОВ «Транс-Сервіс-1» на користь [PERSON] в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди 1850 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди 2000грн. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 грн., а всього 4401 грн. 20 коп. В іншій частині позовних вимог відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: approved