Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що вони з відповідачем перебували у фактичному шлюбі з жовтня 2007 року по листопад 2008 року, та мають спільного сина [PERSON], [INFO]. Вона сама займається вихованням дитини, однак матеріально утримувати одній сина їй важко, а згоди відносно матеріального утримання дитини між нею та відповідачем не досягнуто, а тому вона бажає стягнути аліменти у судовому порядку в розмірі ? частини зі всіх видів заробітку відповідача щомісячно, за минулий час, оскільки відповідач ухилявся від надання матеріальної допомоги на утримання дитини, а саме за період липня 2011 року по липень 2014 року, та до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд про їх задоволення, посилаючись на обставини, що викладені у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився, на адресу суду від останнього надійшли письмові заперечення з зазначенням про те, що він не має постійного заробітку, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та непрацюючу дружину, та не заперечував щодо стягнення з нього аліментів у розмірі 400 грн. на місяць. Просив проводити розгляд справи у його відсутності (а.с.16-17). За таких обставин, суд вважав за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є частково доведеними та підлягають частковому задоволенню судом з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12 вересня 2008 року, батьком [PERSON], [INFO], є відповідач по справі [PERSON], а матір'ю позивач - [PERSON] (а.с. 2). З наданої копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що позивачем після укладення шлюбу 28.10.2011 року змінено прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с.3). Як вбачається з копії довідки Ф-3 від 23.07.2014 р., виданої ЖЕК-319, у квартирі [ADDRESS] є зареєстрованими та мешкають: [PERSON] - позивач по справі, та її син [PERSON] (а.с. 4). Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог ч.1, 2 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Як зазначила позивач, відповідач матеріальну допомогу на утримання сина з грудня 2008 року не надає, а тому вона має намір вирішити питання про стягнення аліментів в судовому порядку відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з письмових заперечень відповідача на позовні вимоги, він не згоден з розміром аліментів, визначеним позивачем з тих підстав, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей та непрацездатну дружину, а крім того, не має постійного заробітку, однак разом з тим, відповідач в обґрунтування вказаного твердження не надав суду будь-яких доказів, а відтак суд не приймає вище зазначені пояснення відповідача, як доказ його неспроможності сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, який вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, при цьому суд виходить виключно з інтересів неповнолітньої дитини, якій потрібна батьківська увага і турбота. Згідно з вимогами ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Оскільки позивачем не надано суду доказів того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням відповідача від їх сплати, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання неповнолітнього сина з дня пред'явлення нею позову до суду. Відповідно до вимог ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Крім того, підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп., та на користь позивача понесені судові витрати по сповіщенню відповідача про розгляд вищевказаної справи у розмірі 59 грн., відповідно до вимог ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial