Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Посилався на те, що 13.12.2013 року відповідач прийняла його на роботу на посаду комірника. Трудові відносини між сторонами були оформлені трудовим договором. 06.12.2014 року він звільнився з роботи за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України. На момент його звільнення [PERSON] заборгувала йому заробітну плату за жовтень-листопад 2014 року та 6 днів грудня 2014 року, виплатити її остання відмовилася у зв'язку з відсутністю грошових коштів. У день звільнення [PERSON] лише видала йому трудову книжку із записом про звільнення та зняла з реєстрації в Центрі зайнятості трудовий договір. В подальшому, рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 14.05.2015 року з [PERSON] на його користь було стягнуто не виплачену заробітну плату за період з 01.10.2014 року по 06.12.2014 року в розмірі 1511 грн. 74 коп., а також середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 3202 грн. 50 коп., а всього 4714 грн. 24 коп. Вказане рішення суду набрало законної сили у зв'язку з чим було видано виконавчий лист. 19.06.2015 року йому була виплачена заборгованість по заробітній платі у повному обсязі у розмірі 4714 грн. 24 коп. Також зазначив, що за період часу з 15.05.2015 року по 19.06.2015 року середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні роботодавець йому не сплатив у зв'язку з чим відповідно до положень ст.117 КЗпП України, вказаний середній заробіток підлягає стягненню з нього в примусовому порядку. З урахуванням наведеного просив стягнути з [PERSON] на його користь 732 грн. 00 коп. в рахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період затримки розрахунку з 15.05.2015 року по 19.06.2015 року. Позивач у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій позов підтримав. Відповідач у судове засідання повторно не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомила. Разом з тим, суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 13.12.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено трудовий договір, відповідно до якого позивача було прийнято на роботу на посаду комірника. Зазначена обставина підтверджується копіями трудового договору та трудової книжки (а.с.4-5). Як видно з умов договору, укладеного між сторонами, працівник був прийнятий на роботу на 0,5 ставки, час виконання робіт встановлювався з 09 год. 00 хв. по 14 год. 00 хв., тобто 20 годин на тиждень. За виконання обов'язків, передбачених цим договором, працівнику встановлена заробітна плата у розмірі 610 гривень на місяць. В подальшому, 06.12.2014 року [PERSON] було звільнено з роботи за власним бажанням, згідно ст.38 КЗпП України (а.с.5). Згідно п.2. ст.232, ст.233 КЗпП України, безпосередньо в районних у місті судах розглядаються трудові спори за заявами працівників підприємств, установ, організацій, де комісії по трудових спорах не обираються. Працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного в місті суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений в усякому випадку повинен в зазначений строк виплатити неоспорювану ним суму. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як було встановлено судом 06.12.2014 року розрахунок із позивачем в день звільнення проведений не був. Зазначена обставина підтверджується копією рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 14.05.2015 року, яке набрало законної сили та наявне в матеріалах справи (а.с.6-7). Вказаним рішенням суду позов [PERSON] було задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] не виплачену заробітну плату за період з 01.10.2014 року по 06.12.2014 року в розмірі 1511 грн. 74 коп., а також середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 3202 грн. 50 коп., а всього 4714 грн. 24 коп. На виконання рішення суду від 14.05.2015 року - 09.06.2015 року Першотравневим районним судом м. Чернівці було видано виконавчий лист (а.с.8). Повне фактичне виконання рішення суду відбулось 19.06.2015 року, що підтверджується копією видаткового касового ордеру від 11.06.2015 року, з якого видно, що [PERSON] 19.06.2015 року одержав 4714 грн. 24 коп.(а.с.9). Згідно ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Відповідно до п.32 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку з затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Згідно п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100, середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати проводиться, виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Пунктом 8 Порядку визначено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, проводяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. При визначенні середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд виходить з розміру щоденної заробітної плати 30 грн. 50 коп. (610 гривень - заробітна плата за жовтень -листопада 2014 року та тривалості затримки розрахунку при звільненні з 15.05.2015 року по 19.06.2015 року, всього 1 місяць та 4 робочих днів). Таким чином, з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку у розмірі 732 грн. 00 коп. На підставі вище викладеного суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved