Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, який зареєстрований 06 червня 2003 року Виконкомом Старченківської сільської ради Володарського району Донецької області, актовий запис № 03. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], шлюбні відносини з відповідачкою припинені з грудня 2014 року у звязку з виїздом її разом із дитиною за межі України, що унеможливлює спільне проживання подружжя. Вважає збереження сімї не можливе, просив суд розірвати шлюб. Позивач у судовому засіданні пояснив позовні вимоги підтримав, пояснив, що відповідачка не має намірів повертатися в Україну, а тому вважає, що збереження сімї не можливе. Просив суд розірвати шлюб. Відповідачка [PERSON] в судове засідання неодноразово не зявилася, хоча належним чином повідомлялася про дату, місце і час розгляду справи, що дає суду право розглянути справу у її відсутність на підставі наявних у справі доказів та постановити заочне рішення по справі в порядку ст.224 ЦПК України про що не заперечував позивач. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06 червня 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-НО № 427494, виданим повторно 03 липня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Володарського районного управляння юстиції у Донецькій області, за актовим записом № 03. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути поданим одним з подружжя. Згідно із ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересом одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Відповідно до розяснень, наданих у пленумі Верховного суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена\~Конституцією України\~охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Ухвалою Володарського районного суду Донецької області від 16 липня 2015 року, [PERSON] та [PERSON] надавався строк для примирення, який сплив 17 серпня 2015 року, сторони не примирилися. З урахуванням зазначених обставин, суд приходить до висновку, що сімя розпалася остаточно, її збереження є неможливим і буде суперечити інтересам подружжя. Проаналізувавши наведені норми діючого законодавства, враховуючи конкретні обставини даної справи, суд приходить до висновку про розірвання шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] крім того, не надання відповідачкою заперечень щодо позову свідчить про її байдужість щодо збереження шлюбу, тому суд вважає, що його розірвання не буде суперечить закону та не порушить законних прав та свобод осіб. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи, що позов задоволено, з відповідачки слід стягнути на користь позивача понесені ним при зверненні до суду судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved