Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «Укргазпромбанк», 3-я особа: ПрАТ «Олеський завод мінеральних вод» про визнання договору поруки припиненим посилаючи на те, що 09 квітня 2010 року між ПАТ «Укргазпромбанк» та ПрАТ «Олеський завод мінеральних вод» був укладений договір банківського кредиту №2-КЛ/10-Л. За договором було встановлено ліміт граничної заборгованості за кредитною лінією 4000000 грн., з кінцевим терміном користування 08.04.2011 року та процентна ставка 25%. З 26.10.2010 року по 28.09.2012 року до договору були укладені додаткові угоди. Додатковою угодою № 6 від 28.10.2011 року була змінена процентна ставка, яка з дати укладення додаткової угоди становить 20%, а додатковою угодою № 13 від 10.09.2012 року - 22,5%. 09.04.2010 року між банком та [PERSON], в забезпечення виконання зобов'язань, був укладений договір поруки №10-П/10-Л. До договору поруки теж укладались додаткові угоди, а саме: додатковою угодою № 5 від 06.07.2012 року зменшено процентну ставку до 20%, а додатковою угодою № 13 від 10.09.2012 року збільшено до 22,5%, але він як поручитель не давав своєї згоди на таку зміну умов кредитного договору й до договору поруки після 06.07.2012 року зміни не вносилися. Оскільки, додатковою угодою № 13 без повідомлення та згоди поручителя відбулась зміна зобов'язання, тому договір поруки є припиненим з 10.09.2012 року. Тому просив суд визнати договір поруки №10-П/10-Л, укладений 09 квітня 2010 року між ПАТ «Укргазпромбанк» та [PERSON], припиненим з 10 вересня 2012 року та стягнути з відповідача судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просить суд визнати договір поруки №10-П/10-Л, укладений 09 квітня 2010 року між ПАТ «Укргазпромбанк» та [PERSON], припиненим з 10 вересня 2012 року та стягнути з відповідача судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що договором поруки пунктом 12 передбачено, що всі спори, які випливають з договору, підлягають вирішенню у Третейському суді при Асоціації українських банків. Третейський суд розглядає спір при наявності третейського застереження у договорі поруки. Перегляд та скасування рішення третейського суду за його суттю не допускається. Припинення договору поруки не припиняє дію третейського застереження та не є підставою для скасування рішення третейського суду. З ч. 7 ст. 12 Закону України «Про третейський суд» випливає, що домовленість сторін про розгляд спору у третейському суді не припиняється з припиненням договору поруки. В п. 1 договору поруки прямо зазначено, що поручитель відповідає в повному обсязі за всіма зобов'язаннями боржника за договором банківського кредиту та будь-якими додатковими угодами до нього (включаючи ті, які збільшують основне зобов'язання). Отже, отримання окремої згоди поручителя на поруку за такими додатковими угодами не потрібне, а неотримання такої згоди не припиняє договору поруки. Крім того, в ході обслуговування банком кредитного договору відбулась зміна зобов'язань, а саме зменшено процентну ставку за користування кредитними коштами з 25% до 22,5%, які зменшили обсяг відповідальності позивача як поручителя. 3-я особа, в судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, 09.04.2010 року між ПАТ «Укргазпромбанк» та ПрАТ «Олеський завод мінеральних вод» був укладений договір кредиту на 4000000 грн., процентна ставка 25% з кінцевим терміном погашення 08.04.2011 року (а.с.5-10). До кредитного договору було укладено 14 додаткових угод. Додатковою угодою № 1 збільшився ліміт граничної заборгованості за кредитною лінією до 4500000 грн. (а.с.11) та зменшилась процентна ставка за користування кредитом до 24%. В подальшому, додатковою угодою № 6 до кредитного договору була зменшена процентна ставка до 20%. Додатковою угодою № 13 до кредитного договору від 10.09.2012 року було збільшено процентну ставку до 22,5% (а.с.28). В якості забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором від 09.04.2010 року між ПАТ «Укгазпромбанк» та [PERSON] укладено договір поруки № 10-П10-Л, у відповідності до якого [PERSON] поручається перед банком за виконання позичальником ПрАТ «Олеський завод мінеральних вод» обов'язків за кредитним договором № 2-КЛ/10-Л від 09.04.2010 року: повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісії, пені, штрафних санкцій та збитків (а.с.30). Пунктом 5 вказаного договору передбачено, що у разі невиконання зобов'язання за кредитним договором поручитель та позичальник відповідають перед банком як солідарні боржники. Згідно вимог ст. 554 ЦК України, в разі невиконання зобов'язання боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає в тому ж обсязі, як і боржник, зокрема відповідає за сплату основного боргу і процентів, за відшкодування збитків, за сплату неустойки, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ч.1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі, як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. До договору поруки було укладено п'ять додаткових угод. Так, додатковою угодою № 5 від 06.07.2012 року, відповідач та [PERSON] домовились викласти п.2 договору поруки в інший редакції, яка передбачає встановлення відсоткової ставки на рівні 20%. Після цієї додаткової угоди ніяких додаткових угод до договору поруки не укладалося. Згідно з ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У п. 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим. Згідно з укладеними між сторонами договорами, кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови основного договору з боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя. Під «згодою поручителя» слід розуміти візування поручителем змін до основного договору та/або отримання його письмової згоди з такими змінами та/або шляхом обміну листами, факсимільними повідомленнями та/або укладення поручителям додаткової угоди до цього договору щодо внесення відповідних змін, наявність яких з матеріалів справи не вбачається. Укладаючи додаткову угоду до кредитного договору № 6 від 28.10.2011 року ПАТ «Укргазпромбанк» та ПрАТ «Олеський завод мінеральних вод» змінили умови кредитного договору, які були узгоджені з поручителем внаслідок укладання додаткової угоди до договору поруки № 5 від 06.07.2012 року. Отже, укладаючи додаткову угоду № 13 до кредитного договору, якою було збільшено розмір відсоткової ставки до 22,5%, яку не було узгоджено з поручителем, банк фактично збільшив обсяг відповідальності поручителя без його згоди. На виконання вимог ст. 60 ЦПК України, відповідачем не надано доказів про наявність згоди поручителя на підвищення відсоткової ставки з 20% до 22,5 %, а тому суд приходить до висновку, що мала місце зміна зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, в зв'язку з чим порука припинилась. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений в дохід держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved