Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості з солідарних боржників за кредитним договором та договорами поруки у розмірі 100 303,92 долара США, що за курсом 12,29 відповідно до службового розпорядження НБУ від 05.08.2014 року складає 1 232 735,18 грн. та судові витрати. Позовні вимоги мотивує тим, що 21.01.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір К2НСА800002219, на умовах якого йому було надано кредит у розмірі 24 486,75 доларів США на термін до 20.01.2013 року для придбання рухомого майна. Зобов'язання відповідати по борговим зобов'язанням відповідача на добровільних засадах взяли на себе [PERSON], [PERSON] та [PERSON] за договорами поруки. При цьому відповідно до умов договору поруки позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Надавши відповідачу [PERSON] кредитні кошти у розмірі 24 486,75 доларів США, позивач повністю виконав свої зобов'язання за кредитним договором, але відповідач кредит не повертає відповідно до встановленого графіку повернення кредиту, проценти не сплачує. Позивач направляв відповідачам з метою досудового врегулювання спору претензії про дострокове погашення заборгованості, але вони були залишені без відповіді та без виконання. На підставі викладеного позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав повністю. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечували, надали письмові заперечення, які приєднані до матеріалів справи. В обґрунтування своїх заперечень відповідач [PERSON] зазначив, що 21.01.2008 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір К2НСА800002219. Відповідно до якого йому було надано кредит у розмірі 24 486,75 доларів США під заставу його автомобіля [NUMBER]. Відповідно до п. 6 договору було визначено, що застава забезпечує всі вимоги банку щодо виконання позичальником всіх його зобов'язань за цим договором у такому розмірі та у такій валюті, як встановлено в договорі. Розмір забезпечених вимог згідно п. 16.9 становив 39 402,60 доларів США. В наслідок кризи з початку 2009 року відповідач втратив можливість здійснювати платежі за кредитом та неодноразово звертався до банку з проханням розстрочити заборгованість по кредиту, проте банк не йшов йому на зустріч. 06.10.2011 року банк звернувся з позовом про звернення стягнення з відповідача, а також з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитним договором у сумі 44 542,22 доларів США до Індустріального районного суду міста Дніпропетровськ. Заочним рішенням від 24.10.2011 року позовні вимоги було задоволено та вирішено звернути стягнення на предмет застави - вказаний автомобіль шляхом його продажу. 14.02.2012 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Оболонського РУЮ в м. Києві актом вилучено у відповідача [PERSON] і передано банку автомобіль Субару разом з ключами та техпаспортом. Виходячи з вказаного, відповідач вважає вимоги банку щодо стягнення заборгованості безпідставними та просить суд відмовити в їх задоволенні. Також відповідачем [PERSON] подана заява про застосування строків позовної давності. Так, згідно п.п. 13.11. договору сторони встановили строки позовної давності за вимогами про стягнення кредиту тривалістю у 5 років. Періодом сплати у п.п. 1.1. договору визначено період сплати та розмір щомісячного платежу за кредитними зобов'язаннями, визначений в п. 16.1.8 договору, який становить 656,71 доларів США з кінцевим строком иатежу - 25 числа кожного місяця. Відповідно до п.п.11.1. договору подією дефолту визначено затримання сплати позичальником частини наданого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць. Відповідно до розрахунку заборгованості, банком встановлено подію того, що позичальник здійснив останній платіж за зобов'язанням, визначеним в п. 16.1.8 договору до 25.11.2008 (строком до 25 числа кожного місяця) та припинив виконання своїх зобов'язань по платежах за договором станом на 26.12.2008 року після спливу кінцевого строку виконання зобов'язання - 25.12.2008 року, що підтверджується фактом наявності в розрахунках заборгованості, наданих до Індустріального райсуду м. Дніпропетровська та Деснянського райсуду м. Києва, інформації про виникнення заборгованості з 26.12.2008 року за тілом кредиту. 27.01.2009 року банком фактично встановлено подію дефолту позичальника та факт спливу строку (25.12.2008 року) виконання зобов'язань позичальника, визначених п. 16.1.8 договору. З моменту спливу строку виконання зобов'язань позичальника -з 26.12.2008 року банк дізнався про порушення свого права та особу, яка його порушила, як встановлено і те, що з 26.12.2008 року у банка виникло право на позов по стягненню заборгованості, а виникнення цього права співпадає з початком перебігу позовної давності за вимогами кредитора. На підставі викладеного просили відмовити за спливом позовної давності у задоволені позовних вимог в повному обсязі. Відповідачі [PERSON]в. та [PERSON] в судове засідання не з'явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином, в тому числі в порядку вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України. Вислухавши пояснення представників позивача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 21.01.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитно-заставний договір К2НСА800002219, на умовах якого йому було надано кредит у розмірі 24 486,75 доларів США з метою придбання автомобіля Subaru Outback 2005 року випуску, легковий універсал -В, д/н [NUMBER] з датою погашення до 20.01.2013 року. Позичальник, згідно договору, зобов'язувався своєчасно повернути в повному обсязі і виплачувати банку проценти за користування наданим кредитом у розмірі 9,00 % річних, сплатити винагороду за надання фінансового інструменту в розмірі 480 доларів США в момент видачі кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту, яка сплачується щомісяця в періоди сплати у розмірі 0,6% від суми виданого кредиту, винагороди за проведення додаткового моніторингу, яка сплачується відповідно до ст. 15.9., а також виконати інші умови договору та повернути кредит банку відповідно до графіку сплати процентів та повернення кредиту та відповідно до графіку погашення кредитної заборгованості (а.с.17-28). Так, позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором у повному обсязі, а саме відповідно до п. 3.3 та п. 16.2 кредитного договору шляхом видачі готівки в розмірі 24 000 доларів США (еквівалент у гривнях 121 200,00), що підтверджується копією заяви на видачу готівки №07 від 21.01.2008 року (а.с.29) та вказані обставини не заперечувались самим відповідачем [PERSON] та відповідно до вимог ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. 21.01.2008 року з метою забезпечення виконання зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір поруки № К2НСА800002219/1, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір поруки № К2НСА800002219/2, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір поруки № К2НСА800002219/3. За умовами вказаних договорів поруки предметом догорів є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, укладеним між банком та позичальником. Відповідно до п. 2 договорів поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. У випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Заочним рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 24.10.2011 року за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк», [PERSON], [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено та вирішено звернути стягнення на предмет застави автомобіль Subaru, модель Outback 2005 року випуску, легковий універсал -В, д/н [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON] шляхом продажу вказаного автомобіля та вирішено питання про стягнення судових витрат. 14.02.2012 року вказаний автомобіль було передано на підставі акту державного виконавця державної виконавчої служби Оболонського РУЮ у м. Києві при примусовому виконанні ухвали суду від 10.10.2011 року. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626, 629 ЦК України). Що стосується посилань сторони відповідача про застосування строку позовної давності, судом встановлено наступне. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України). Відповідно до ч.5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Сторони встановили строк позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, винагороди та процентів за користування кредитом, неустойки тривалістю у 5 років ( п. 13.11 договору). Відповідно до п. 16.1.5 договору датою погашення кредиту визначено 20.01.2013 року. Сторона відповідача посилається, що відповідно до розрахунку заборгованості, наданого при подачі позову до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська банком встановлено останній день платежу за кредитом, а саме - 25.11.2008 року, а отже 26.12.2008 року день, коли позивач дізнався про порушення свого права та з цього дня у позивача виникло право на подачу позову про стягнення заборгованості. Але, як подача розрахунку заборгованості до суду з останнім зафіксованим днем платежу, так і винесення заочного рішення Індустріальним районним судом міста Дніпропетровська від 24.10.2011 року про звернення стягнення на предмет застави не дає підстав вважати, що між сторонами закінчились правовідносини, які виникли на підставі кредитного договору. Так, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом всього часу - до закінчення строку виконання останнього зобов'язання, а саме - 20.01.2013 року, вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими процентами, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом, щомісячні платежі (з процентами) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів та за умовами кредитного договору вправі звернутись до суду з позовом про звернення стягнення на предмет застави. Виходячи з положень договору слідує, що кредитор скористався своїм правом вимоги дострокового стягнення предмету застави - автомобіля, не вимагаючи дострокового розірвання кредитного договору. Таким чином, перебіг строку позовної давності, як домовились сторони кредитного договору, ще не почався, оскільки починається 20.01.2018 року. Отже строк позовної давності позивачем не було пропущено, а тому підстави для застосування судом строків позовної давності - відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором, банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов'язання або односторонню зміну його умов. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а ст. 530 ЦК України зазначає, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник має повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позивачем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.ст. 610, 611 ЦК України). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. ст. 553-554 ЦК України поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним своїх зобов'язань і відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Станом на 05.08.2014 року заборгованість за кредитним договором становить - 100 303,92 доларів США, яка складається з: - заборгованість за кредитом - 21 113,35 долар США; - заборгованість по відсоткам -4 391,18 долар США; - заборгованість по комісії за користування кредитом - 7 051,79 долар США; - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 62 951,85 долар США; - штраф (фіксована частина) - 20,34 долар США; - штраф (процентна складова) - 4 775,41 долар США. В порушення умов кредитного договору та договору поруки відповідачі не сплачують суми щомісячних платежів. Відповідно до п. 5 договорів поруки позивачем було направлено на адреси відповідачів письмову вимогу щодо виконання зобов'язань за кредитним договором. Повідомлення позивача про необхідність усунути порушення умов кредитних договорів та сплати процентів за користування кредитом доводилися до відома відповідачів, однак останніми не було вчинено жодних дій, які б свідчили про намір у добровільному порядку сплатити прострочену заборгованість. Відповідачі порушили умови договору в частині неповернення кредиту та несплати відсотків за його користування та не виконали взяті на себе зобов'язання. З огляду на викладене, вимоги про стягнення з відповідачів суми заборгованості за кредитним договором та договорами поруки є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 913 грн. 50 коп. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved