Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що з 17.02.1987 року його прийняли на роботу електромонтером по обслуговуванню електрообладнання III розряду до ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання». 06.06.2017 року він звільнився з роботи за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником умов колективного договору (ч.3 ст.38 КЗпП України). На день звільнення з роботи ПАТ «Сумське НВО» нарахувало йому заборгованість з заробітної плати станом на 01.06.2017 року у сумі 11088грн. 20коп., але виплатити її внаслідок відсутності грошових, коштів відмовилося. Що в середньому складає 3991грн. 20коп. та додатково за червень 2017 року - 725грн. 67коп., що в сумі складає 11813грн. 87коп». Позивач вважає ці дії незаконними, оскільки, у відповідності до ч.1 ст.116 КЗпП України, виплата всіх сум, що належить працівнику від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, підприємство, установа, організація, згідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України, повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку включно. Зазначеними діями відповідача йому завдано значної моральної шкоди, у зв'язку з тим, що його було позбавлено можливості утримання сім'ї. Такі неправомірні дії відповідача завдали йому моральної шкоди, яку він оцінює в 3000грн. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути на його користь з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» - 11813грн. 87коп. нараховану, але не виплачену позивачу заробітну плату, середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні, вихідну допомогу у сумі 11973грн. 60коп. та в відшкодування моральної шкоди 3000грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з наведених підстав та просив суд їх задовольнити. У судове засіданні представник відповідача не з`явився, про час на місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали письмові поянення щодо позову, зазначивши, що тимчасові складнощі із строками виплати заробітної плати виникли з обставин, що не залежать від волевиявлення Товариства, це втрата ринків збуту у РФ, несвоєчасні розрахунки за поставлену продукцію замовниками, постійна заборгованість держави з відшкодування ПДВ. Згідно наказу № 75 від 21.03.2014 року на підприємстві встановлено режим неповного робочого дня, а саме триденний робочий тиждень з робочими дням: понеділок, вівторок, середа. Даний факт, є важливим при визначенні питання щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Середньоденна заробітна плата на день звільнення позивача складала 226грн. 60коп. (обчислена у відповідності до вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100). При визначенні кількості робочих днів для обчислення стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні для позивача необхідно виходити із робочих днів, встановлених наказом відповідача від 21.03.2014 року №75 (понеділок, вівторок, середа), яка на 18.10.2017 року (дату розгляду судом справи) складає 55 робочих днів: червень - 9 робочих днів (7,12,13,14,19,20,21,26,27); липень - 13 робочих днів (3,4,5,10,11,12,17,18,19,24,25,26,31), серпень - 14 робочих днів (1,2,7.8,9,14,15,16,21,22,23,28,29,30) вересень - 11 робочих днів (4,5,6,11,12,13,18,19,20,25,26,27), жовтень - 8 робочих днів (2,3,4,9,10,11,17.18). Сума середньоденного заробітку позивача 226грн. 60коп. У разі задоволення судом позовних вимог позивача про стягнення з Товариства на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку станом на 18 жовтня 2017 року (день розгляду судом справи) підлягає стягненню з Товариства 12463грн. 00коп. (55 робочих днів (з 06.06.2017 року по 18.10.2017 року включно) х 226грн. 60коп. (середньоденна заробітна плата позивача на день звільнення). Суд, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав: Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 17.02.1987 року прийнятий на роботу електромонтером по обслуговуванню електрообладнання III розряду до ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання». 06.06.2017 року позивач звільнився з роботи за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником умов колективного договору (ч.3 ст.38 КЗпП України). Викладені обставини підтверджуються копією трудової книжки позивача [PERSON] (а.с.5-6). Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України). Судом встановлено, що в день звільнення [PERSON] ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» не виплатило належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України, що визнано відповідачем. Згідно довідки ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» №16-07/1241 від 17.10.2017 року заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] становить 19150грн. 39коп. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі в розмірі 19150грн.39коп. (ця сума визначена з урахуванням утриманого податку на доходи фізичних осіб та військового збору). Відповідно до Наказу № 75 від 21.03.2014 року у ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» з 26.05.2014 року встановлено всім працівникам робочу неділю з режимом роботи 3 робочі дні: понеділок, вівторок, середа. Згідно з довідкою Товариства середньоденна заробітна плата позивача становить 226грн.60коп. Період затримки розрахунку при звільненні позивачу на дату ухвалення даного рішення, тобто з 07.06.2017 року по 18.10.2017 року становить 56 робочих днів (червень 9, липень 13, серпень 14, вересень 12, жовтень - 8), а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 12689грн. 60коп. (226,60 х 56= 12689грн. 60коп.). Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи характер та обсяг страждань [PERSON], тривалість вимушених змін у його життєвих стосунках та їх негативні наслідки внаслідок невиплати заробітної плати з вини відповідача протягом тривалого часу, невизначеність стосовно часу, коли позивач зможе отримати хоча б частковий розрахунок за виконану роботу на час звільнення, а також вихідну допомогу, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача у розмірі 500грн. Суд вважає необхідним стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» на користь [PERSON], заборгованість по заробітній платі у розмірі 19150грн.39коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 12689грн. 60коп. та 500грн. в відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1280грн. (640грн. за вимогу майнового характеру та 640грн. за вимогу немайнового характеру).

Outcome: partial