Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 18 липня 2012 року між ПАТ «ЮНЕКС БАНК» правонаступником якого є Акціонерне товариство «ЮНЕКС БАНК» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 36.17.0712.ФОК на придбання транспортного засобу, на підставі якого відповідачу надано кредит в сумі 160310,00 грн. гривень зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 18,72% річних та кінцевим строком погашення кредиту не пізніше 18 листопада 2019 року (п. 1.1.,1.2., 1.5.1. Кредитного договору). Вказує, що факт отримання відповідачем [PERSON] кредитних коштів у розмірі 160310,00 грн. підтверджується меморіальним ордером №1139 від 18.07.2012. Зазначає, що в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між позивачем та [PERSON] укладений Договір поруки № 13.17.0712.ФО_32 від 18.07.2012, відповідно до умов якого поручитель, зобов`язується нести солідарну відповідальність перед банком за кредитним договором. Відповідно до п. 2.3. кредитного договору, відповідач [PERSON] взяла на себе зобов`язання погашати кредит та нараховані проценти щомісячно з 01 до 10-го числа місяця, наступного за звітним, в сумі, що встановлена графіком погашення кредиту. Позивач посилається в позові на те, що відповідач не виконує свої зобов`язання належним чином , не сплачує проценти за користування кредитом та інші платежі, тим самим допускаючи порушення умов Кредитного договору. Зазначає, що станом на 25.11.2019 загальна сума заборгованості [PERSON] перед АТ «ЮНЕКС БАНК», складає 230 576,64 грн., у тому числі: сума заборгованості по поверненню кредитних коштів складає 135 419,53 грн.; сума заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами та комісіями складає 95 157,11 грн. З огляду на викладене просить позов задовольнити. Ухвалою Київського апеляційного суду від 27.12.2019 передано справу на розгляд до Солом`янського районного суду м. Києва. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 16.01.2020 у справі відкрито спрощене позовне провадження та надано відповідачу 15 - денний строк на подання відзиву на позов з дня вручення ухвали про відкриття провадження. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 18.12.2020 подав до суду заяву, якою просив розглянути справу без участі представника позивача, в заяві вказав, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином на сайті судової влади України у порядку, визначеному ст. ст.128-130 ЦПК України. Про причину неявки суд до відома не поставили. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи заяву представника позивача від 15.12.2020 вих. № 15.4 - 4016, що надійшла до суду 18.12.2020, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 18 липня 2012 року між ПАТ «ЮНЕКС БАНК» правонаступником якого є Акціонерне товариство «ЮНЕКС БАНК» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 36.17.0712.ФОК на придбання транспортного засобу, на підставі якого відповідачу надано кредит в сумі 160310,00 грн. гривень зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 18,72% річних та кінцевим строком погашення кредиту не пізніше 18 листопада 2019 року (п. 1.1.,1.2., 1.5.1. Кредитного договору). Відповідно до умов кредитного договору позичальник зобов`язався повертати кредит частинами та сплачувати проценти за користування кредитом та комісією за обслуговування кредиту щомісячно, шляхом сплати чергових платежів в порядку та на умовах відповідно до п.п. 2.3, 2.4, 2.5 кредитного договору. Встановлено, що банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі та здійснив видачу кредитних коштів, що підтверджується меморіальним ордером № 1139 від 18 липня 2012 року. Відповідно до п. 3.1. кредитного договору в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за договором, щодо погашення кредиту, сплати процентів, комісій, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої заставою вимоги, в день укладення договору позичальник уклав з банком, зокрема, договір поруки з [PERSON] . Згідно п. 3.2. договору позичальник також відповідає перед банком за зобов`язаннями, що випливають з цього договору всіма коштами та майном, що йому належать на праві власності, на які може бути звернено стягнення в порядку, встановленому чинним законодавством України. Згідно договору поруки № 36.17.0712.ФО_32 від 18 липня 2012 року, укладеного між ПАТ «Юнекс Банк» та [PERSON] вбачається, що поручитель відповідає перед Банком за порушення зобов`язань позичальника за кредитним договором. Згідно до п. 1.1. договору поруки, відповідач поручився перед банком за виконання зобов`язань щодо повернення кредитних коштів, що випливають з кредитного договору, а також усіх додаткових угод до нього, в тому числі і тих, які можуть бути укладені до закінчення строку дії договорів кредиту, сплати комісій, неустойки, а також інших платежів, що пов`язані з забезпечених порукою вимог. Так, [PERSON] скористалася кредитними коштами та свої зобов`язання за договором № 36.17.0712.ФОК від 18.07.2012 належним чином не виконала та не погасила заборгованість перед банком, що підтверджується матеріалами справи. Своє право спростувати вищевказану інформацію в судовому засіданні відповідачем використано не було. Поручитель взяті на себе зобов`язання по поверненню кредиту та сплаті процентів в строки, передбачені кредитним договором та договором поруки не виконав. Отже, договірні зобов`язання щодо сплати тіла та процентів по кредитному договору та договору поруки відповідачами не виконуються, тому позивач звернувся до суду з позовом про солідарне стягнення заборгованості. В обгрунтування заявлених вимог позивачем зазначено, що згідно долучених до позовної заяви розрахунків заборгованості, станом на 25.11.2019 загальна сума заборгованості [PERSON] перед АТ «ЮНЕКС БАНК», складає 230576,64 грн., у тому числі: сума заборгованості по поверненню кредитних коштів складає 135 419,53 грн.; сума заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами та комісіями складає 95 157,11 грн., що підтверджується долученим до позовної заяви розрахунком заборгованості. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено судом, позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, а позичальник, всупереч умовам кредитного договору не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованих процентів, чим порушує взяті на себе договірні зобов`язання. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що договори сторонами укладені в письмовій формі, зазначено розмір та умови надання кредиту. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Як передбачено ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч.2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до п.п. 1.1.,1.3.,1.4. договору поруки, у разі порушення боржником зобов`язання за кредитним договором боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Згідно п.2.1 договору поруки у разі порушення боржником умов виконання зобов`язання кредитор має право вимагати від поручителя виконання зобов`язання боржника перед кредитором згідно з умовами кредитного договору. Отже, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з частиною першою статті 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Тобто, при зверненні до суду з позовом на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог. Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача. Згідно зі ст.229 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обгрунтовують заявлені вимоги чи заперечення, або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів. Аналогічні положення містяться у статтях 76, 80 ЦПК України. За змістом даних норм закону доказування - це діяльність, яка здійснюється в урегульованому цивільному процесуальному порядку і спрямована на з`ясування дійсних обставин справи, прав і обов`язків сторін, встановлення певних обставин шляхом ствердження юридичних фактів, зазначення доказів, а також подання, прийняття, збирання, витребування, дослідження і оцінки доказів. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін. Це положення є одним із основних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі статтею 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Так позивач в обгрунтування заявлених позовних вимог надав до суду: копію Кредитного договору № 13.17.0712.ФО_К від 18.07.2012; копію меморіального ордеру №1139 від 18.07.2012 про видачу кредиту; розрахунок заборгованості за кредитним договором № 13.17.0712.ФО_К від 18.07.2012 станом на 25.11.2019; копію договору поруки № 13.17.0712.Ф0 32 від 18.07.2012. Відповідачі, не з`явившись до суду, доказів повернення грошових коштів не надали, надані позивачем докази не спростували, а відтак, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь АТ «ЮНЕКС БАНК» суми боргу за кредитним договором № 13.17.0712.ФО_К від 18.07.2012 у розмірі 230 576,64 грн., з яких 135 419,53 грн., - заборгованість по поверненню кредитних коштів, 95157,11 грн. - заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами та комісіями. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачів на користь позивача суми сплаченого судового збору у розмірі 3 458,65 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved