Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, просить ухвалити рішення про стягнення коштів, а саме відсотків по банківському вкладу №370802 від 08.04.2008р. за прострочений період з 08.04.2009р. до дня фактичного повернення коштів вкладнику - 08.10.2011р. розміром 13956,25 грн., крім того стягнути з відповідача суму інфляційних втрат в розмірі 1848 грн., 3% річних від простроченої суми в розмірі 1050 грн. та кошти на правову допомогу в розмірі 200 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що, уклавши з відповідачем строковий договір банківського вкладу №370802 від 08.04.2008р. терміном дії до 08.04.2009р., всупереч вимогам вказаного договору після закінчення терміну розміщення депозиту, відповідач такий вчасно не повернув. Депозитні кошти на поточний рахунок були перераховані лише у жовтні 2011р., згідно постанови відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві від 21.10.2011р. Однак з дня закінчення строку дії договору відповідачем не сплачувались відсотки за користування депозитними коштами, що становить 13956,25 грн. за період з 8 квітня по 8 жовтня 2011р., фактично відповідач користувався коштами понад встановлений термін дії договору, чим порушив його умови, не виконавши взяті на себе зобов'язання. У підтвердження вимог покликається на копію рішення, копію постанови про закінчення виконавчого провадження та інші документи, які просить вважати вичерпними в обґрунтування позову. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON], по договору про надання правової допомоги від 18.01.2014р., вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні вищенаведеним мотивам позову. Просять позов задоволити. Представник відповідача Коноваленко Т.С., по належній довіреності від 10.04.2014р., у судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином, скерував до суду заперечення, із змісту якого слідує, що відповідач позов не визнає з підстав належного виконання зобов'язання шляхом стягнення виконавчою службою суми банківського вкладу в розмірі 35000грн., інфляційних втрат за час прострочення виконання договору №370802 від 08.04.2008р. в сумі 3465 грн., 3% річних в сумі 1050,42 грн. та 230 грн. судових витрат. Оскільки 14.05.2010р. Личаківським районним судом м. Львова вже було винесено рішення, яке набрало законної сили, тому сторони не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини. Крім того, вважає пропущеним строк звернення до суду. Таким чином просить у задоволенні позову відмовити. Перевіривши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з таких мотивів. Ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона покликається, як на підставу своїх вимог та заперечень. У судовому засіданні встановлено, що рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 14.05.2010р. позов [PERSON] задоволено частково; стягнуто з Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра» на користь [PERSON] за Договором № 370802 строкового банківського вкладу (депозиту) «Мій вибір» від 8 квітня 2008 року суму невиплаченого банківського вкладу в розмірі 35 000 грн. з виплатою процентів на банківський вклад у відповідності до п.п.4.2 п. 4 договору, суму інфляційних в розмірі 4 515 грн. 42 коп., три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі 1 052 грн. 42 коп. та 230 грн. судових витрат; в решті вимоги залишено без задоволення за безпідставністю. /а.с. 4/ Вказане рішення набрало законної сили. Згідно ч. 2 ст. 223 ЦПК України після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини. Стаття 1070 ЦК України регулює питання сплати процентів за користування коштами, що знаходяться на рахунку, однак вимоги позивача не стосуються зазначених умов. Таким чином, аналіз умов Договору, який підписаний сторонами, свідчить про виконання Банком умов Договору строкового банківського вкладу (депозиту) - переказ суми депозиту та відсотків по ньому по закінченню договору на поточний рахунок позивача. Щодо вимоги про стягнення стягнення 3% річних, то така не підлягає до задоволення. У відповідності до вимог п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Водночас не підлягає до задоволення вимога про стягнення коштів на правову допомогу в розмірі 200 грн. понесення яких документально не підтверджено. Крім того, не підлягає до задоволення вимога про стягнення суми інфляційних втрат, оскільки такі не доведені за вказаний позивачем період. Враховуючи наведені вище мотиви, суд приходить до переконання про відмову в задоволенні позову в цілому.

Outcome: dismissed