Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Концебівської сільської ради, Савранської РДА, третя особа Відділ Держземагенства у Савранському районі, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що [INFO]в с. Концеба Савранського району померла рідна баба [PERSON] - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. Після смерті баби відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки розміром 1,87 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Концебівської сільської ради Савранського району Одеської області, масив [NUMBER], ділянка [NUMBER], право на яку посвідчене Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ОД № 015239, виданого 15 березня 2006 року [PERSON] на підставі розпорядження Савранської районної державної адміністрації від 8.11.2005 р. № 430/А-05. При житті [PERSON] був складений заповіт, згідно якого вбачається, що «все її майно де б воно не було і з чого б не складалося, і все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона згідно із законом буде мати право, вона заповідає своєї онуці [PERSON]». Таким чином, позивач є єдиною спадкоємницею за заповітом після смерті баби, зокрема на земельну ділянку. Після смерті баби, [PERSON] як спадкоємець за заповітом, своєчасно звернулася в Савранську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини у вигляді земельної ділянки. Позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну ділянку, а саме оригіналу Державного акта, який б міг підтвердити належність померлій земельної ділянки на праві власності і рекомендовано звернутися до суду. Оригінал Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії ОД № 015239 баба загубила ще при житті, а новий виготовити не встигла у зв'язку із смертю. При зверненні [PERSON] до відділу держземагенства, до голови Савранської райдержадміністрації, до начальника управління агропромислового розвитку із заявою про виготовлення нового (або дублікату) Державного акта замість втраченого, позивачу було відмовлено і роз'яснено, що необхідно звернутися до місцевої газети із оголошенням про загублення Державного акту на земельну ділянку [PERSON]. Крім того роз'яснено, що для отримання нового Державного акту [PERSON] повинна пред'явити свідоцтво про право на спадщину за законом або рішення суду. Зазначені обставини змусили позивача звертатись до суду за захистом своїх прав та інтересів. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала суду письмові заяви про підтримання позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи за її відсутності, та уточнення позовних вимог (а. с. 30; 31-32). Представник відповідача Концебівської сільської ради Савранського району Одеської області - голова сільської ради Тітієвський О.М., позов визнав в повному обсязі, заперечень не має, справу просив розглянути за його відсутності (а. с. 23). Представник третьої особи - Савранської РДА Одеської області - Якімова А.Л. в судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності (а. с. 24). Представник третьої особи - Відділу держземагенства у Савранському районі - Гончарук Л.І., будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилася (а. с. 26). У відповідності до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші. Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст. 212 ЦПК України з урахуванням положень ст. ст. 57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, суд, розглядаючи цивільну справу у порядку позовного провадження, повинен повно і всебічно з'ясувати фактичні обставини справи, однак не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог та тієї доказової бази, яка сформована за рахунок доказів, поданих до суду самими учасниками процесу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено. [INFO]в с. Концеба Савранського району померла рідна баба позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а. с. 8). Згідно ч.ч.1, 2 ст.1220 ЦК України внаслідок смерті особи відкрилася спадщина. До складу спадщини серед іншого спадкового майна увійшла земельна ділянка розміром 1,87 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Концебівської сільської ради Савранського району Одеської області, масив [NUMBER], ділянка [NUMBER], право на яку посвідчене Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ОД № 015239, виданого 15 березня 2006 року [PERSON] на підставі розпорядження Савранської районної державної адміністрації від 8.11.2005 р. № 430/А-05 (а. с. 10). Право власності на вказану земельну ділянку за спадкодавцем [PERSON] підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ОД №028469, зареєстрованим 22.04.2004р. в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №753 (а. с. 13). При житті [PERSON] був складений заповіт, згідно якого вбачається, що «все її майно де б воно не було і з чого б не складалося, і все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона згідно із законом буде мати право, вона заповідає своєї онуці [PERSON]» (а. с. 9). Таким чином, позивач є єдиною спадкоємницею за заповітом після смерті баби, зокрема на земельну ділянку посвідчену державним актом серії ОД № 015239. Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЗК України у редакції, що діяла на час відкриття спадщини, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Пунктом «б» ч. 2 названої статті передбачено, що право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується, зокрема, свідоцтвом про право на спадщину. Частиною 6 ст. 126 ЗК України встановлено, що при набутті права власності на земельну ділянку на підставі документів, визначених частиною другою цієї статті, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку, в кожному такому випадку відчуження земельної ділянки; на державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, роблять відмітку про перехід права власності на земельну ділянку із зазначенням документа, на підставі якого відбувся такий перехід. В силу Закону України 16.06.2011р. № 3521-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення процедури посвідчення права власності на землю» положення цього Закону щодо посвідчення права власності на земельні ділянки документами, зазначеними у ч. 2 ст. 126 ЗК України, поширюються також на випадки, коли зазначені документи були укладені (видані) до набрання чинності цим Законом, але державні акти на право власності на земельні ділянки видані не були. В такому випадку нотаріус, який посвідчив (видав) відповідний документ, звертається з письмовим запитом до органу, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, про підтвердження того, що державний акт на право власності на землю (земельну ділянку) не виданий новому власнику земельної ділянки. Після надходження до нотаріуса письмового підтвердження такого факту державний акт на право власності на земельну ділянку вилучається нотаріусом із його справ та після здійснення відмітки про перехід права власності на неї долучається до відповідного документа, зазначеного у ч. 2 ст. 126 ЗК України. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). При цьому, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). З огляду на наведене, та враховуючи, що позивач в установлений законом строк прийняв спадщину за заповітом після смерті [PERSON], а також приймаючи до уваги, що оригінал Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії ОД № 015239 спадкодавиця втратила ще при житті, а новий не виготовила у зв'язку із смертю, при зверненні позивача до відділу держземагенства, до голови Савранської райдержадміністрації, до начальника управління агропромислового розвитку із заявою про виготовлення нового (або дублікату) Державного акта замість втраченого, їй було відмовлено і роз'яснено, що для отримання нового Державного акту [PERSON] повинна пред'явити свідоцтво про право на спадщину за законом (заповітом) або рішення суду, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про визнання права власності на зазначену спадкову земельну ділянку є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved