Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення середнього заробітку. У своєму позові та у судовому засіданні позивач вказав, що він перебував у трудових відносинах з відповідачем по справі - ЗДП «Кремнійполімер» з 12.09.1994 року слюсарем. 14.09.2010 року він звільнився з підприємства за домовленістю сторін. Однак, в момент звільнення існувала заборгованість по виплаті йому заробітної плати в сумі 17 276,82 грн. Частина цієї суми позивачу було виплачено. Про стягнення залишку боргу в сумі 8988,77 грн. Заводським районним судом м. Запоріжжя був винесений судовий наказ від 21.10.2010 року. Відповідач довгий час відмовляється виплатити позивачу заборгованість по заробітній платі, вказуючи причиною відмови відсутність коштів на погашення заборгованості. У добровільному порядку відповідач не бажає погасити заборгованість по виплаті заробітної плати позивачу. Позивач вважає, що відповідач повинен виплатити робітнику його середній заробіток по день фактичного розрахунку. Середня заробітна плата у позивача становила 95 грн. 46 коп., середнє місячне число робочих днів - 13. Тобто, його середній заробіток становить 1240,98 грн. З дня звільнення пройшло 45 днів. Позивач вважає, що відповідач повинен виплатити йому середній заробіток за цей період, який складає: 45 місяців х 1240,98 грн. = 55 844,1 грн. Позивач просить стягнути з відповідача 55 844,1 грн. У судовому засіданні позивач свій позов підтримав і просить його задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала і суду пояснила, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Перебіг тримісячного строку розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався. Дослідивши докази по справі, вислухав пояснення позивача, представника відповідача, суд вважає, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню з наступних підстав. Із трудової книжки [PERSON] вбачається, що він 14.09.2010 року був звільнений за домовленістю сторін з підприємства ЗДП «Кремнійполімер» Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадяться в день звільнення. Відповідно до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст..116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно з ч.1 ст. 233 КЗпПУ працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Згідно з рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень ст..233 КЗпПУ у взаємозв'язку з положеннями ст..ст.117, 237-1 цього кодексу від 22.02.2012 року №с4-рп/2012 для звернення до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався. Судом встановлено, що судовий наказ по справі № 2-н-1604/2010 від 21.10.2010 року знаходиться на виконанні у Підрозділі примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області, який є відповідальним за розподіл та виплату відповідних грошових коштів стягувачів. Для встановлення початку перебігу строку звернення працівника до суду з вимого. Про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні визначальними є юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Станом на теперішній час відповідач по справі ЗДП «Кремнійполімер» фактично остаточно не провів розрахунок з позивачем [PERSON] Тому, позовні вимоги [PERSON] необґрунтовані і задоволенню не підлягають і суд вважає, що у задоволенні позову [PERSON] треба відмовити.

Outcome: dismissed