Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Соколово-Балківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області про визнання права власності на нежитлове приміщення (плотницьку), посилаючись на те, що починаючи з 2003 року користується вказаним приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Нежитлове приміщення знаходиться на території Соколово-Балківської сільської ради Новосанжарського району в даний час плотницька не зареєстрована, відсутнє свідоцтво про право власності на вказане приміщення. Позивач в судове засідання не з'явився, надав через канцелярію суду заяву, в якій просив позов задовольнити повністю, справу розглянути без його участі. Представник відповідача - Соколово-Балківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, надав заяву № 02-24/281 від 23.07.2015 року про розгляд справи у його відсутність, при вирішенні питання покладається на розсуд суду. Давши оцінку матеріалам справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Як вбачається з постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав» вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Відповідно до довідки № 02-26/532 від 23.06.2015 р. Соколово-Балківської сільської ради Новосанжарського району [PERSON] користується нежитловим приміщенням (плотницькою), яке знаходиться за адресою [ADDRESS] з 2003 року по даний час. (а.с. 6) Відповідно до акту від 29 квітня 2003 року головою СГК ім. Шевченка [PERSON] передано [PERSON] для постійного користування нежитлове приміщення (плотницьку). (а.с. 8) Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку про повне задоволення позову.

Outcome: approved