Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про позбавлення батьківських прав. Обґрунтовуючи вимоги тим, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не приймає участі у вихованні. Дитина перебуває на повному утриманні та забезпеченні позивача, що у своїй сукупності є підставами для позбавлення матері дитини батьківських прав. У судове засідання позивач та його представник не з`явились, проте надали заяви про розгляд справи без їх участі, позов підтримують. На заочний розгляд справи погодились. Відповідачка тричі у судові засідання не з`явилась, про день та час слухання справи була повідомлена відповідно до вимог закону, в тому числі через сайт Судової влади України, від неї не надійшло клопотання про перенесення слухання справи, відзив на позовну заяву не надала суду, а тому суд за згодою позивача постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, проте надав заяву про розгляд справи без участі представника. Позов підтримує та просить задовольнити. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до наступного висновку. Як встановлено судом, з 28 грудня 2018 року по 18 жовтня 2020 року сторони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. [INFO] у них народилась донька - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 7). Судом встановлено, що сторони проживають окремо, малолітня дитина проживає з позивачем та перебуває на його утриманні. Проживання дитини з позивачем також підтверджується записами в актах обстеження умов проживання від 21 квітня 2021 року та 20 травня 2021 року. Згідно характеристики за місцем роботи [PERSON] , 1970 року народження працює у Приватному акціонерному товаристві «Пиво-безалкогольний комбінат «Радомишль» з 29 березня 2010 року та зарекомендував себе, як ініціативний, відповідальний та дисциплінований співробітник. Вміє працювати у команді, має лідерський потенціал. Хороший організатор, вміє приймати нестандартні рішення та брати на себе відповідальність. Користується повагою та авторитетом у працівників Комбінату та керівництва. Згідно висновку виконавчого комітету Радомишльської міської ради Житомирської області зазначено, що за результатами обстеження житлово-побутових умов сім`ї [PERSON] встановлено, що малолітня [PERSON] проживає разом з батьком [PERSON] . Для виховання та розвитку дитини створено всі матеріально-побутові умови. Під час візиту у сім`ю, комісією встановлено, що дитина перебувала разом із нянею. Матері [PERSON] разом з дитиною не було. Встановлено, що дитина має окрему кімнату, місце для сну, відпочинку, забезпечена всім необхідним для повноцінного життя та розвитку. Має іграшки, одяг та взуття відповідно до віку та сезону. Тому прийнято рішення про затвердження висновку щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як визначено ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно роз`яснень, які містяться в п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. В п. 18 вказано, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Основною підставою позову є те, що відповідачка не виконує своїх обов`язків по вихованню дитини. У Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 р. (принцип 6), проголошено, що дитина повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків. Частиною 1 статті 9 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), передбачено, що Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини, яке може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї. За таких обставин, застосування позбавлення батьківських прав, як заходу впливу на неналежну поведінку батьків може мати місце лише у виключних (крайніх) випадках, і при умові коли таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Під час судового розгляду справи достовірно встановлено, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своєї малолітньої дитини. Вищенаведене дає суду всі підстави для задоволення позову. Відповідно до ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Outcome: approved