Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 58194, 55 грн. відповідно до договору №б/н від 13.07.2011 року з тих підстав, що він надав відповідачу кредит у розмірі 2400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, але відповідач свої зобовязання по поверненню кредиту\~не виконує. Представник позивача в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про підтримання позовних вимог, розгляд справи у відсутності представника та не заперечення проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Причина неявки невідомо. Відповідно до вимог ст.280 Цивільного процесуального Кодексу України (далі за текстом ЦПК України) суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи зі згоди позивача. Фіксація судового процессу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково. При цьому суд виходить з наступного. Судом встановлено, що 13.07.2011 року відповідач отримав кредит у розмірі 2400,00 грн .у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, але своїх зобов'язань по поверненню кредиту не виконує. \~Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повертати кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст.1050 Цивільного Кодексу України, якщо договором позики (кредиту) встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Факт виконання ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» умов кредитного договору підтверджується матеріалами справи. Таким чином, у судовому засідання встановлено, що позивач свої зобовязання за даним кредитним договором виконав. \~ Згідно ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Відповідно до кредитного договору ,- при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.05.2017 року має заборгованість 58194, 55 грн., яка складається з наступного: -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 2298,17 грн. - заборгованість за кредитом; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 48259,45 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 4389,57 грн. заборгованість за пенею та комісією; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 2747,36 грн. - штраф (процентна складова). При цьому сума заборгованості за пенею та комісією у розмірі 4389,57 грн. фактично є сумою заборгованості по пені, нарахованої за прострочення погашення кредиту та сплати відсотків відповідно умов договору, що підтверджується розрахунком заборгованості. Згідно зі\~ст. 2 Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 рокуна час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. На виконання цього Закону 30 жовтня 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження №1053-р, яким було затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з п. 20 ч. 1 цього Розпорядження м. Маріуполь Донецької області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Проте, 05 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження №1079-р про зупинення дії Розпорядження від 30 жовтня 2014 року № 1053-р, яке в подальшому постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 09 лютого 2015 року було визнано нечинним (справа № 826/18330/14). Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженогорозпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р, яким визнано такими, що втратили чинність розпорядження №1053-р від 30.10.2014 року та №1079-р від 05.11.2014 року, місто Маріуполь Донецької області відноситься до населеного пункту, на території якого здійснювалася антитерористична операція. Крім того, згідно зі\~ст. 1 Закону України «Про боротьбу із тероризмом»\~район проведення антитерористичної операції - це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція. Згідно з наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07 жовтня 2014 року №33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень). Національний банк України своїми листами від 13 жовтня 2014 року № 47-411/58939 та від 05 листопада 2014 року № 18-112/64483 наголошував банкам України про неухильне дотримання вимог\~Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року\~щодо ненарахування пені та штрафів за договорами кредиту під час антитерористичної операції. Як проголошено в ч. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи. Згідно зі\~ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Як вбачається зі справи, позивач просить стягнути з відповідача пеню та штрафи, що нараховані у період з 13.07.2011 року станом на 31.05.2017 року, тобто в період дії\~ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Згідно з матеріалами справи відповідач [PERSON] зареєстрований та постійно проживає за адресою: [INFO]. Отже, враховуючи те, що відповідач є громадянкою України, яка зареєстрована та постійно проживає в населеному пункті, де проводилась антитерористична операція, на підставі\~ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», штрафні санкції за укладеним з нею кредитним договором нараховувати заборонено, а тому позов банку в частині стягнення пені та штрафів є необґрунтованим. Таким чином, оскільки відповідач умови кредитного договору не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість, з неї слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитом 2298,17 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 48259,45 грн., а всього 50557,62 грн., задовольнивши позов частково. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», із позовних заяв майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. \~ \~ \~ \~З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі\~ 1600,00 грн., а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на: 50557,62 грн. *100% : 58194,55 грн. ціни позову = 86,87%), тобто 86,87 % від ціни позову (86,87 % *1600,00 грн. :100%), що складає 1389,92 грн. \~ \~ \~ \~На підставі ч.2 ст.651, ст.1048, ч.2 ст.1050, ст.1054 ЦК України,

Outcome: partial