Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. На підставу своїх вимог посилається на те, що відповідач звернувся до відповідно АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 31.05.2010 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 4000 грн. 00 коп., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Станом на 02.07.2019 року загальна сума заборгованості по укладеному договору становить 11994 грн. 84 коп., в зв`язку з чим позивач змушений звернутись із даним позовом до суду. Представник позивача до початку розгляду справи подав до суду заяву в якій позов підтримав повністю, просив суд справу розглядати без участі представника позивача, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач до судового засідання неодноразово не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи був завчасно повідомлений, а тому суд вважає, що оскільки відповідач не з`явився до суду без поважних причин, про час і місце слухання справи він був повідомлений завчасно, що підтверджується відповідними документами по справі, тому справу необхідно слухати за наявними у справі матеріалами, з винесенням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вивчивши докази надані по справі, вважає, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з таких доказів: Судом встановлено, що 31.05.2010 року [PERSON] було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. До даної заяви банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна». Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за кредитним договором №б/н від 31.05.2010 р. станом на 02.07.2019 року становить 11994 грн. 84 коп. та складається з наступного: 2767 грн. 32 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 2555 грн. 05 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0 грн. 00 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками; 4475 грн. 10 коп. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 1150 грн. 00 коп. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; а також штрафи відповідно до Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 547 грн. 37 коп. - штраф (процентна складова). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 140131цс19) відступлено від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладений у раніше прийнятій постанові від 24 вересня 2014 року (провадження № 6-144цс14) та зроблено висновок, що «у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У наданій суду заяві позичальника процентна ставка не зазначена. В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України позивач не пред`явив. Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору». При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки згідно наданого позивачем розрахунку заборгованість за тілом кредиту становить 2767 грн. 32 коп., а в заповненій і підписаній відповідачем анкеті-заяві відсутні умови про сплату відсотків, то на відповідача не може бути покладений обов`язок по сплаті цієї частини визначеної позивачем кредитної заборгованості, а тому позов задоволенню частково на суму, що становить тіло кредиту. Така ж правова позиція міститься в Постанові Верховного суду від 01.08.2019 р. справа №704/1436/15-ц. Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України позивач не пред`явив. На підставі викладеного,

Outcome: partial