Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, покликаючись на те, що з 17 травня 2010 року він працював у [PERSON] «Львівський Жиркомбінат» на посаді вантажника у транспортному цеху. 02 січня 2015 року його звільнено із займаної посади у звязку із скороченням штату. Відповідачем не було запропоновано йому жодної вакантної посади та не визначено переважного права на залишенні на роботі. Також, при його звільненні порушено вимоги ст. 43 КЗпП України, оскільки розірвання трудового договору може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатись у присутності працівника, на якого воно винесено. Проте його не було повідомлено про засідання профспілкового комітету. Незаконним звільненням йому спричинено моральну шкоду, яка полягає у нервових потрясіннях, порушенні ритму життя, оскільки залишився без засобів до існування. Просить поновити його на посаді вантажника транспортного цеху [PERSON] «Львівський Жиркомбінат», стягнути з [PERSON] «Львівський Жиркомбінат» на його користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу та 3000,00 грн. на відшкодування заподіяної моральної шкоди. У судовому засіданні позивач та його представник, позов підтримали, давши пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Просять позов задовольнити повністю. Представник відповідача [PERSON] «Львівський Жиркомбінат» проти позову заперечив та пояснив, що наказом №192 від 01 жовтня 2014 року було скорочено ряд посад у звязку із зменшенням обсягів виробництва. Позивач був повідомлений про наступне вивільнення не пізніше ніж за 2 місяці та не пропонувалась інша робота у звязку із відсутністю вакансій. Також, при звільненні позивача було отримано письмове погодження від профспілкового комітету на його звільнення. Крім того, позивач [PERSON] не мав переважне право на залишення на роботі, оскільки при залишенні на роботі [PERSON] врахувався той факт, що він працює на підприємстві на посаді вантажника з 1981 року, а при залишенні на роботі [PERSON] враховувався той факт, що в його сімї були відсутні інші працівники із самостійним заробітком та на його утриманні перебували дружина та малолітній син [INFO]. Таким чином, при звільненні позивача дотримано усіх процедур, передбачених чинним трудовим законодавством України. Просить у задоволені позову відмовити. Представник Профспілки Працівників Вільного Підприємництва Публічного акціонерного товариства «Львівський Жиркомбінат» у судовому засіданні позов заперечив та пояснив, що Профспілка Працівників Вільного Підприємництва Публічного акціонерного товариства «Львівський Жиркомбінат» надала письмову згоду на звільнення за скороченням штату, [PERSON] двічі на засідання профспілки не зявився, хоча усно був повідомлений про засідання. Також, зазначив, що інші працівники [PERSON] та [PERSON] мали переважне право на залишення на роботі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши інші матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог. Судом встановлено, що наказом №120-к від 11 травня 2010 року [PERSON] прийнято на роботу вантажником транспортного цеху ЗАТ «Львівський жиркомбінат». /а.с. 28/ Згідно витягу з наказу [PERSON] «Львівський жиркомбінат» №243-к від 03 грудня 2014 року [PERSON] вантажника транспортного цеху звільнено з роботи 12 грудня 2014 року у звязку із скороченням штату, згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України. Та витягом з наказу [PERSON] «Львівський жиркомбінат» №259-к від 12 грудня 2014 року внесено зміни до наказу №243-к від 03 грудня 2014 року та наказано днем звільнення [PERSON] встановити перший робочий день після закінчення терміну тимчасової непрацездатності. /а.с. 32, 34/ У відповідності до п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Згідно ч. 1, 2 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Відповідно до витягу з наказу №192 від 01 жовтня 2014 року [PERSON] «Львівський жиркомбінат» в звязку із скороченням виробництва маргаринової продукції з 13 грудня 2014 року скорочено та виведено із штатного розкладу ряд посад, у тому числі 2 штатні одиниці вантажника у транспортному цеху. Додатково факт скорочення посади вантажника транспортного цеху стверджується витягом з штатного розкладу робітників [PERSON] «Львівський жиркомбінат» на 2014 рік, який діє з 01 вересня 2014 року, витягом з штатного розкладу робітників [PERSON] «Львівський жиркомбінат» на 2014 рік, який діє з 13 грудня 2014 року, витягом з штатного розкладу робітників [PERSON] «Львівський жиркомбінат» на 2015 рік, який діє з 01 січня 2015 року. /а.с. 29, 36-38/ Як вбачається із акту [PERSON] «Львівський жиркомбінат» від 06 жовтня 2014 року та попередження [PERSON] «Львівський жиркомбінат» вантажника транспортного цеху [PERSON] було попереджено, що згідно з наказом [PERSON] «Львівський жиркомбінат» №192 від 01 жовтня 2014 року посада вантажника транспортного цеху, яку обіймає [PERSON] скорочується з 13 грудня 2014 року і [PERSON] підлягає звільненю. Вакансії на 06 жовтня 2014 року відсутні. /а.с. 30, 31/ Окрім того, як встановлено в судовому засіданні, при скороченні посади вантажника транспортного цеху та звільненні таких працівників, залишений на роботі [PERSON] мав переважне право на залишення на роботі, оскільки його стаж на посаді вантажника даного підприємства був більш тривалим та безперервним з 1981 року, а [PERSON] було залишено на роботі у звязку з тим, що у його сімї були відсутні інші працівники із самостійним заробітком та на його утриманні перебували дружина та малолітній син [INFO], що додатково стверджується довідкою №72 від 27 січня 2016 року, а відтак [PERSON] «Львівський жиркомбінат» враховано переважне право працівників на залишення на роботі, передбачене законодавством та позивачем [PERSON] не було надано роботодавцю [PERSON] «Львівський жиркомбінат» доказів щодо наявності у нього будь-яких обставин, які б були підставою надання йому переважного права на залишення на роботі. Також, суд не бере до уваги покликання позивача та його представника на те, що Профспілкою Працівників Вільного Підприємництва Публічного акціонерного товариства «Львівський Жиркомбінат» не викликався позивач [PERSON] на засідання, на якому розглядалось подання адміністрації підприємства про його звільнення, оскільки як вбачається із пояснень представника Профспілки Працівників Вільного Підприємництва Публічного акціонерного товариства «Львівський Жиркомбінат» наданих у судовому засіданні позивач викликався на такі засідання та згідно листа Профспілки Працівників Вільного Підприємництва Публічного акціонерного товариства «Львівський Жиркомбінат» №б/н від 25 січня 2016 року засідання 05 листопада 2014 року було проведено у відсутності [PERSON] у звязку з його повторною неявкою. /а.с. 34/ Отже, як безспірно встановлено в судовому засіданні звільнення позивача [PERSON], відбулося у порядку та з чітким дотриманням вимог чинного законодавства, в його межах, підставно, так як у звязку із скороченням виробництва відбулось виведення із штатного розпису посад у [PERSON] «Львівський жиркомбінат» та на момент звільнення позивача у роботодавця не було наявних вакантних посад. Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи які не викликають сумніву у їх об'єктивності. Виходячи з вищенаведеного та оцінюючи докази у їх сукупності суд приходить до висновку, що покликання позивача та його представника на незаконне звільнення з роботи позивача [PERSON] є безпідставними, позовні вимоги не знайшли свого ствердження у судовому засіданні, позивачем та його представником не представлено, а судом не здобуто жодних переконливих доказів у їх підтвердження, тому у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Outcome: dismissed