Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого зазначив, що 16.11.2007 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № 5764191, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 33370,00 доларів США. Проценти за користування кредитом - 11,90 % річних, строк повернення до 16.11.2027 року. 24.12.2010 року між сторонами було укладено Додаткову угоду №10222974 до кредитного договору, ще одна додаткова угода № 4526А63АFВЕВ934897170866В9D80D32 між сторонами була укладена 15.07.2014 року. Забезпеченням виконання зобовязань позичальника за договором є іпотека обєкту нерухомості, який належить відповідачу на праві власності, зокрема: нерухоме майно - житлова квартира загальною площею 40,9 кв.м., житлова площа: 24,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідач належним чином не виконує умови вказаного договору, порушує графік погашення кредиту та сплати процентів, у звязку з чим станом на 01.04.2015 року загальна заборгованість по кредиту становить 15654,28 доларів США. До теперішнього часу на кількаразові вимоги позивача відповідач заборгованість не гасить, від виконання своїх зобов'язань ухиляється, тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь вказану заборгованість та судові витрати по справі. В свою чергу відповідач звернулась до суду із зустрічною позовною заявою до позивача про захист прав споживача шляхом визнання кредитного договору недійсним, в обґрунтування якого зазначила, що 16листопада 2007 року між позивачем та нею було укладено кредитний договір № 5764191 зі сплатою процентів за користування кредитом - 11,90 % річних, строком повернення до 16.11.2027 року. Також між нею та банком була укладена додаткова угода від 24.12.2010 року, а також додаткова угода від 15.07.2014 року. Відповідач зазначає, що додаткові угоди укладені з суттєвим порушенням істотних умов договору, встановлених діючим законодавством України, що регулює спірні правовідносини, які необхідні для його укладення, з використанням елементів нечесної підприємницької практики всупереч існуючих норм і вимог діючого Законодавства України, та грубо порушують охоронювані Конституцією і Законами України права та інтереси споживача фінансових послуг, і завдають їй значної шкоди. Також посилається на те, що вона була позбавлена можливості зміни до змісту кредитного договору при його укладенні. Банк не виконав в повній мірі вимоги Закону про дотримання істотних умов договору, а саме: надання позичальнику повної та достовірної інформації про умови кредиту перед укладенням та під час укладення договору про надання споживчого кредиту забезпеченого іпотекою, які є істотними для такого виду договорів, а також банк приховав фактичне значення реальної процентної ставки та фактичне значення подорожчання кредиту, які суттєво відрізняються від тієї реальної процентної ставки за кредитом, що була обумовлена між сторонами та, того розміру подорожчання кредиту, узгодженого сторонами кредитного правочину в його умовах. Посилається на те, що банк порушив вимоги ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Примірники кредитного договору від 16.11.2007 року та документи до кредитного договору не є тотожними, що є неприпустимим і свідчить про обман з боку банку, надання ним неправдивих відомостей, а отже підроблення всього документу. Банк фактично ввів її в оману щодо реальної відсоткової ставки та кінцевої загальної суми кредиту. У звязку з цим, [PERSON] просить суд визнати недійним вищевказаний кредитний договір та укладені до нього додаткові угоди. Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити, надали суду пояснення аналогічні викладеним у позові. Проти зустрічного позову заперечували в повному обсязі, вважали, що при укладені договору та додаткових угод до нього не були порушені права відповідача. Крім того, просили застосувати строк позовної давності. Відповідач та її представник у судовому засіданні зустрічні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, надали суду пояснення аналогічні викладеним у зустрічному позові. Проти вимог банку заперечували в повному обсязі. Вислухавши пояснення всіх учасників процесу, дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 16 листопада 2007 року, між Закритим акціонерним товариством «Перший Український [PERSON] банк», найменування якого було змінено в подальшому на Публічне акціонерне товариство «Перший Український [PERSON] банк», та [PERSON] було укладено кредитний Договір № 5764191. Цільове призначення кредиту: придбання нерухомості, а саме квартири [ADDRESS]. Відповідно до п.1.1., п.1.3. кредитного Договору, банк в порядку та на умовах визначених цим договором, взяв на себе зобовязання надавати відповідача у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 33 370,00 доларів США, зі сплатою 11,90 % річних за користування кредитом, зі строком повернення до 16 листопада 2027 року. Надання банком кредитних коштів відбулось відповідно до умов п.2.3.2. договору, що підтверджується меморіальним валютним ордером №370535285 від 16.11.2007 року, що спростовує твердження відповідача щодо порушення банком умов договору щодо надання кредиту. Також, відповідно до п.1.1.1 вказаного договору передбачено, що позичальник несе усі валютні ризики під час виконання зобовязань за цим договором. Згідно припису п.п. 1.5., 2.1.1.1. кредитного договору, забезпеченням виконання зобовязань позичальника за цим договором є іпотека обєкту нерухомості, який належить позичальнику на праві власності, зокрема: нерухоме майно - житлова квартира загальною площею 40,9 кв.м., житлова площа: 24,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Станом на 01.04.2015 року заборгованість [PERSON] перед банком становить 15654,28 доларів США, з яких: -заборгованості за сумою кредиту 14658,49 доларів США; -заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом 995,79 доларів США. За умовою п.2.3.3. договору, датою надання кредиту вважається дата списання коштів в валюті кредиту з позичкового рахунку, вказаного в п. 2.3.2. договору. Згідно умови п. 2.1.5. кредитного договору, банк поклав на позичальника обовязок сплатити на користь відповідача одноразову комісію за надання ним пакета послуг позичальнику по видачі кредиту в розмірі 0,99 % від суми кредиту, яка в грошовому виразі становить 1 668,33 грн. Відповідно до застереження п.п. 3.1.2., 3.1.3., 3.2.1., 3.4. договору, позичальник зобовязався здійснювати повернення кредиту частинами в розмірі та строки, передбачені Графіком повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, закріпленим в Додатку №1, який підписується Сторонами, та є невідємною частиною цього договору. В змісті Додатку № 2 до кредитного Договору № 5764191 від 16.11.2007 року, викладено інформацію про умови надання кредиту та наведено розрахунок сукупної і реальної вартості кредиту. Згідно даних графи 11 та 12 наведених в Графіку платежів за кредитом та повязаними з ним послугами, що міститься в коментованому Додатку №2, реальна процентна ставка за цим кредитом становить 13,52 % річних, а абсолютне значення подорожчання кредиту складає 58190,69 доларів США. Укладеною 24 грудня 2010 року між сторонами Додатковою Угодою № 102222974 до кредитного Договору № 5764191 від 16.11.2007 року, та додатковою угодою № 4526А63АFВЕВ934897170866В9D80D32 від 15.07.2014 року було внесено зміни до Додатку №1 до цього Договору, зокрема: щодо графіка повернення кредиту та сплати процентів за користування ним. Як вбачається з матеріалів позову, банк надав позивачу детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, інших фінансових зобовязань позивача, зазначивши повну інформацію, надання якої вимагається Постановою № 168. Таким чином, доводи позивача в частині ненадання інформації банком про умови кредитування та сукупну вартість кредиту не відповідають дійсності. Розбіжності в додатку №2 примірників позивача і відповідача є не суттєвими та не впливають на істотні умови договору, крім того, вказаний додаток не являється невідємною частиною кредитного договору між сторонами, що спростовує твердження відповідача в цій частині Відповідно до п.6 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Однак, жодною із сторін до та після укладення договору не було висловлено незгоди з умовами спірного договору, не визнано в судовому порядку договір недійсним та не відкликано згоду на укладення договору. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Крім того, згідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. ст. 6, 627,628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як передбачено ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України, - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами), які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Ст. 638 ЦК України передбачає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Факт підписання позивачем кредитного договору свідчить про згоду останньої з його умовами, на які посилається позивач, як на підставу визнання кредитного договору недійсним. Отже, суд вважає, що у звязку з вищевикладеним позовні вимоги [PERSON] не знайшли свого підтвердження та законного обґрунтування в судовому засіданні, а тому задоволенню не підлягають. Натомість, суд вважає, що з [PERSON] на користь банку підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором у розмірі 15654,28 доларів США. Вирішуючи відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «Перший Український [PERSON]» судовий збір в розмірі 3654,00 грн. Судові витрати за зустрічним позовом віднести за рахунок держави.

Outcome: approved