Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором в сумі 21925,55 грн. У підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 22.07.2010 року відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 9800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконала. Станом на 30.04.2014 року заборгованість відповідача за кредитним договором перед банком складає 21925,55 грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, надав суду пояснення аналогічні викладеним у позові. Представник відповідача та сама відповідач у судовому засіданні проти позову заперечували, посилаючись на те, що кредитний договір, укладений між сторонами є нікчемним, оскільки не дотримана письмова форма. При цьому відповідач не заперечувала користування кредитними коштами. А також просили суд застосувати строк позовної давності Вислухавши представників сторін, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.07.2010 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, на умовах якого остання отримала кредит у розмірі 9800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак зазначені умови договору відповідач належним чином не виконала, в зв'язку з чим станом на 30.04.2014 року має заборгованість перед банком в розмірі 21925,55 грн., яка складається з: - заборгованість по кредиту - 9660,60 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 8548,75 грн.; - заборгованість по комісії за користування кредитом - 2195,94 грн.; - штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; - штраф (процентна складова) - 1020,26 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Тому, на підставі викладеного, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором у розмірі 21925,55 грн. Суд не приймає до уваги заперечення відповідача та її представника щодо взагалі укладання будь-якого договору з банком, оскільки ст. 638 ЦК України передбачає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Факт підписання відповідачем Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку свідчить про згоду останньої з їх умовами та складають між сторонами договір про надання банківських послуг. Також суд не вважає за можливе застосувати позовну давність, оскільки відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Як вбачається з виписки по рахунку відповідача, наданого представником позивача, 31.01.2011 року виникла заборгованість по кредитному договору, однак після цього часу відповідач продовжувала користуватись кредитними коштами та здійснювати часткове погашення боргу, а отже вказані дії свідчать про вчинення нею дій, які вказують на визнання боргу. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved