Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням та знаття їх з реєстрації, посилаючись на те, що йому на праві власності належить житловий будинок, що знаходиться за адресою: Київська область, Фастівський район, смт. Борова, вул.. Пушкіна, 20, в якому крім позивача зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON]. Відповідачі за місцем реєстрації не проживають з 2009 року, у добровільному порядку заяву про зняття їх реєстрації відповідачі не подають. Всі витрати повязані з утриманням та обслуговуванням будинку, сплатою комунальних платежів і податків покладені тільки на позивача, тому він просить визнати відповідачів такими, що втратили право на користування жилим приміщенням та зняти їх з реєстрації. Позивач в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримав, просив її задовольнити. Відповідачі в судове засідання не зявились, про день слухання справи повідомлялись судом належним чином через оголошення в пресі (газета «Час Київщини» №30 від 05 серпня 2016 року). Вислухавши пояснення позивача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок по вул. Пушкіна, 20 в смт. Борова Фастівського району Київської області, що підтверджується копією рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 листопада 2007 року та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 14 січня 2008 року (а.с.16-17). Згідно копії будинкової книги за вказаною адресою також, зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON] (а.с.18-20). Але [PERSON] за даною адресою не проживає з 2000 року, а [PERSON] не проживає з 2009 року, що підтверджується Актами вуличного комітету від 27 травня 2016 року, від 16 червня 2016 року та від 03 липня 2016 року (а.с.5-7). Згідно статті 71 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Зважаючи на те, що відповідач за вказаною адресою не проживає без поважної причини, будь-якої домовленості про збереження житлової площі за період її не проживання не існує. Згідно зі статтею 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановленні строки, провадиться в судовому порядку. Тобто тимчасова відсутність особи може бути безперервною, але не повинна перевищувати шести місяців. Згідно статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] в частині визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням обгрунтованими і доведеними, та такими, що підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог про зняття відповідачів з реєстраційного обліку то відповідно до ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, приведена норма закону прямо вказує на те, що рішення суду про визнання особи такою , що втратила право користування житлом, є прямим доказом для зняття особи з реєстрації місця проживання і не потребує інших додаткових рішень суду для зняття даної особи з реєстрації.

Outcome: partial