Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що 26 лютого 2014 року між ТОВ «Альвис», як позичальником, та ПАТ «Автокразбанк» укладено кредитний договір № 01-К про відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, відповідно до умов якого ПАТ «Автокразбанк» надав ТОВ «Альвис» кредит у вигляді відновлювальної відкличної кредитної лінії з лімітом кредитування 40300000 грн. терміном користування до 20 лютого 2017 року. Відповідач зобовязувався прийняти, належним чином використовувати і своєчасно та в повному обсязі повернути позивачу кредит та сплатити проценти, комісію, а у випадках визначених договором,- штраф, неустойку та виконати інші грошові, майнові, немайнові зобовязання. В забезпечення своєчасного та належного виконання зобовязань кредитним договором між Банком, позичальником та [PERSON], як поручителем, було укладено договір поруки № 01-К/П від 26 лютого 2014 року, відповідно до якого [PERSON] зобовязався перед банком відповідати за виконання зобовязань щодо повернення кредиту, наданого банком позичальнику відповідно до умов кредитного договору. Поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед Кредитором за невиконання зобовязання по кредитному договору. Позивач належним чином виконав свої зобовязання та надав кредитні кошти відповідно до умов кредитного договору. ТОВ «Альвис» порушив взяті на себе зобовязання за кредитним договорм, не повернув суму наданого кредиту та не сплатив суму нарахованих відсотків. Станом на 25.02.2015 року заборгованість ТОВ «Альвис» за кредитним договором становить 47525902,08 грн., з яких строкова заборгованість за кредитом 40300000 грн., прострочена заборгованість за кредитом 0 грн., поточні проценти за кредитом 483600 грн., прострочені проценти за кредитом 5561400 грн., пеня за несвоєчасне погашення процентів 599719,21 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення процентів 56476,87 грн., втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів 524706 грн. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Позивач просить стягнути солідарно з [PERSON] та ТОВ «Альвис» на користь ПАТ «Автокразбанк» суму заборгованості за кредитним договором № 01-К від 26 лютого 2014 року у розмірі 47525902,08 грн.; судові витрати, повязані із розглядом справи, покласти на відповідачів. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачі про день, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, причину своєї неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у їх відсутності до суду не направили. У газеті «Урядовий кур»єр» від 16.06.2015 р. № 106 (5480) вміщено оголошення про виклик відповідачів, яке приєднано до справи. Суд, враховуючи думку представника позивача, дані про належне повідомлення відповідачів про розгляд справи, відповідно до ст.ст. 224,225 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст. 526,530,1054,626,627,11,553-555,559 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За кредитним договором банк (позикодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. У разі одержання вимоги кредитора поручитель зобовязаний повідомити про це боржника, а в разі предявлення до нього позову подати клопотання про залучення боржника до участі у справі. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до п. 2,24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 р. оскільки у спорах, що виникають із кредитних правовідносин, сторонами є як юридичні, так і фізичні особи та з урахуванням вимог статей 15-16, частини другої статті 118 ЦПК України при визначі судової юрисдикції суди мають виходити з того, що такі спори підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства у разі, якщо однією із сторін є фізична особа, а вимоги взаємопов»язані між собою і окремий їх розгляд неможливий. Зокрема, це можуть бути позови банку (іншої фінансової установи) до фізичної особи позичальника і до юридичної особи поручителя чи навпаки, які виникли з одних і тих самих правовідносин отримання кредиту. Відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК порука припиняється якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. … строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобовязання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобовязання в повному обсязі або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред»явлення вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і предявлення до нього позову. При цьому в разі предявлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобовязання перед кредитором або до повного виконання поручителем взятих на себе зобовязань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Судом досліджені: Договір поруки № 01-К/П від 26.02.2014 року між ПАТ «Автокразбанк» та [PERSON], ТОВ «Альвис»; Виписки по особовим рахункам з 06.06.2014 року по 25.02.2015 року від 25.02.2015 року та з 20.02.2014 року по 25.02.2014 року від 25.02.2015 року; Розрахунок заборгованості за кредитним договором № 01-К (про відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії) від 26.02.2014 року, укладеним між ПАТ «АКБ [PERSON]» та ТОВ «Альвис» станом на 25.02.2015 року; Кредитний договір № 01-К про відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії від 26.02.2014 року між ПАТ «Автокразбанк» та ТОВ «Альвис», додаток № 1 до кредитного договору; Статут ПАТ «Автокразбанк» затверджений загальними зборами акціонерів ПАТ «АКБ [PERSON]» 20 лютого 2014 року; Рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 29.08.2014 року № 76, від 08.10.2014 року № 106,107; Постанова правління Національно банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідації ПАТ «Автокразбанк» від 28.08.2014 року № 537; Виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ПАТ «Автокразбанк»; Наказ ПАТ «Автокразбанк» від 09.10.2014 року про виконання обовязків Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «АКБ [PERSON]». Судом встановлено, що 26.02.2014 р. між ПАТ «Автокразбанк» та ТОВ «Альвис» укладений кредитний договір № 01-К, за яким ТОВ «Альвис» отримав кредит у вигляді відновлювальної відкличної кредитної лінії з лімітом кредитування 40300000 грн. терміном користування до 20 лютого 2017 року. Отримання ТОВ «Альвис» кредиту підтверджується виписками по особовим рахункам з 06.06.2014 року по 25.02.2015 року від 25.02.2015 року та з 20.02.2014 року по 25.02.2014 року від 25.02.2015 року. В забезпечення зобовязань ТОВ «Альвис» за кредитним договором, банк та [PERSON], ТОВ «Альвис» уклали договір поруки № 01-К/П від 26.02.2014 р., за яким [PERSON] несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за виконання зобовязань по кредитному договору (п.1.2 договору поруки). Свої зобовязання за кредитним договором ТОВ «Альвис» належним чином не виконує, в результаті чого виникла заборгованість перед банком. Згідно пунктів 1.1.4., 4.5., 8.2.1. кредитного договору ТОВ «Альвис» зобовязався сплачувати нараховані проценти в валюті кредиту щомісячно, до 05 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту із розрахунку 18% річних. Представник позивача у судовому засіданні пояснив, що ТОВ «Альвис» за кредитним договором, після отримання коштів в розмірі 40300000 грн. не здійснювало погашення кредиту, процентів за користування кредитом. Станом на 25.02.2015 року заборгованість ТОВ «Альвис» за кредитним договором становить 47525902,08 грн., з яких строкова заборгованість за кредитом 40300000 грн., прострочена заборгованість за кредитом 0 грн., поточні проценти за кредитом 483600 грн., прострочені проценти за кредитом 5561400 грн., пеня за несвоєчасне погашення процентів 599719,21 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення процентів 56476,87 грн., втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів 524706 грн. Відповідно до ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: 3) свобода договору; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до ст.ст. 549,625 ЦК України неустойкою (штрафом,пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, суд вважає можливим стягнути з ТОВ «Альвис» пеню за несвоєчасне погашення процентів у розмірі 599719,21 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення процентів у розмірі 56476,87 грн., втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів у розмірі 524706 грн. Вказані суми заборгованості, суд вважає, є законними, розумними та справедливими, такими, що відповідають загальним засадам цивільного законодавства. Суд не може погодитися із вимогами позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором із відповідачів ТОВ «Альвис», [PERSON] солідарно, виходячи із наступного. Згідно з договором поруки № 01-К/П від 26.02.2014 року (пункти 5.1., 5.2., 5.3., 5.4.) цей договір набирає чинності з моменту підписання Сторонами і діє до припинення забезпеченого ним зобовязання позичальника за кредитним договором. Порука також припиняється, якщо кредитор протягом 3 років з дня настання строку виконання зобовязання позичальника за кредитним договором не предявить вимоги до поручителя. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового позичальника. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобовязання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване позичальником або поручителем. Згідно з Правовим Висновком правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 29 січня 2014 р. при розгляді справи № 6-155цс13 (справа за позовом ПАТ «[PERSON] Аваль» до особа 1, особа 2, особа 3 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором): відповідно до вимог частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Установивши, що договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення всіх зобовязань боржника за кредитним договором, та що кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, не предявить протягом шести місяців вимоги до поручителя про виконання зобовязання, суд дійшов правильного висновку про те, що зобовязання за договором поруки припинилося. Суд зазначає, що договором поруки № 01-К/П від 26.02.2014 року не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється. При цьому суд зазначає, що вказані у п. 5.1., 5.2., 5.3., 5.4. договору поруки строк припинення його дії « цей договір набирає чинності з моменту підписання Сторонами і діє до припинення забезпеченого ним зобовязання позичальника за кредитним договором. Порука також припиняється, якщо кредитор протягом 3 років з дня настання строку виконання зобовязання позичальника за кредитним договором не предявить вимоги до поручителя. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового позичальника. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобовязання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване позичальником або поручителем » свідчить про те, що у договорі поруки не зазначений не вказаний конкретний строк, термін, після закінчення якого порука припиняється, відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України. Відповідно до ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. За таких обставин суд вважає, позивач (кредитор) мав протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання по кредитному договору, предявити вимогу до поручителя про виконання зобовязання позичальника ТОВ «Альвис». У звязку з тим, що, згідно розрахунку заборгованості позичальника ТОВ «Альвис» за кредитним договором, який наданий представником позивача, період розрахунку зазначений з 01.05.2014 р., а кредитором (банком) до поручителя [PERSON] вимога про виконання зобовязання предявлена після перебігу шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, застосування права на повернення кредиту достроково, суд вважає, що зобовязання [PERSON] за договором поруки припинилися. Суд, враховуючи викладене, вважає заборгованість за кредитним договором в розмірі 47525902,08 грн. підлягає стягненню із відповідача ТОВ «Альвис», який отримав кредит у банку. Згідно з ст.ст. 1,2,4 ЦПК України, ст. 3 ЦК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України «Про міжнародне приватне право». Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси, у спосіб, визначений законами України. Загальними засадами цивільного законодавства є: 3) свобода договору; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність. Таке ухвалене рішення за позовом ПАТ «Автокразбанк», суд вважає, буде законним, розумним та справедливим, таким, що відповідає загальним засадам цивільного законодавства, обраним судом способом захисту прав та інтересів позивача. При ухваленні рішення, суд враховує правові позиції Верховного Суду України у справах № 6-155цс 13, № 6-53цс 14, № 6-116цс 13, які є обовязковими для всіх судів України. Відповідно до ч.3 ст. 208, ч.1,2 ст. 209, ч.2,3 ст. 213 ЦПК України судовий розгляд закінчується ухваленням рішення суду. Суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду ухвалюється, оформлюється і підписується в нарадчій кімнаті суддею. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин. Згідно з ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст.3,11,526,530,1054,626,627,553-555,559 ЦК України, правової позиції Верховного Суду України у справах № 6-155цс13, № 6-53цс 14, № 6-116цс 13,

Outcome: partial