Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, згодом уточненим, про стягнення з відповідача на його користь суми заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 01 жовтня 2014 року по 16 жовтня 2018 року в розмірі 9929 грн 58 коп. Вимоги позову мотивовані тим, що ТОВ «ШП «Харківенергоремонт» з 15 жовтня 2006 року забезпечує тепловою енергією на опалення підприємства, установи, організації та населення міста Шостка і визнано надавачем послуг з теплопостачання згідно рішення Шосткинського міськвиконкому №226 від 28 липня 2006 року. ТОВ «ШП «Харківенергоремонт» забезпечує тепловою енергією також і будинок № [ADDRESS] . Робоча [ADDRESS] . Власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] В свою чергу, відповідач не виконує свої зобов`язання перед позивачем по сплаті наданих ним послуг з теплопостачання, внаслідок чого утворилась вищезазначена заборгованість. Відповідач [PERSON] надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивачем сума коштів к розмірі 83,58 грн, що нарахована за жовтень місяць 2014 року, виходить за межі трирічного строку позовної давності. Також зазначив, що позивачем не враховані сплачені відповідачем кошти в рахунок погашення заборгованості у період часу з жовтня 2017 року по червень 2018 року. У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що відзив відповідача є немотивованим та безпідставним. У запереченні на відповідь на відзив відповідач виклав доводи аналогічні тим, які містяться у відзиві. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій вимоги підтримав, просив розглянути справу без його участі. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. 21 січня 2019 року відповідач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю Шосткинське підприємство Харківенергоремонт є надавачем послуг з теплопостачання, в тому числі і мешканцям будинку [ADDRESS] , відповідно до рішення виконавчого комітету Шосткинської міської ради від 28.07.2006 року № 226 Про надання послуг з теплопостачання. Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтями 20, 32 Закону України Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст. 162 ЖК України передбачено, що власник квартири зобов`язаний сплачувати комунальні послуги в повному обсязі у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або нормами, затвердженими в установлено порядку. Згідно пунктів 18, 20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 21 липня 2005 року № 630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку, а розрахунковим періодом для оплати послуг визначено календарний місяць. З дослідженої в судовому засіданні обігової відомості за зміненими позовними вимогами позивача вбачається, що власник квартири [PERSON] [ADDRESS] за період з 01 жовтня 2014 року по 16 жовтня 2018 року сплачував послуги позивача частково та нерегулярно, в наслідок чого відповідач має заборгованість за споживання послуг, що складає 9929 грн 58 коп. Правильність обрахування відповідної заборгованості не викликає у суду сумнівів. Вона жодним чином відповідачем не спростована. З її змісту вбачається, що всі проплати, які здійснював відповідач, були враховані позивачем при подачі заяви про зменшення позовних вимог. Що стосується посилань відповідача на пропуск позовної давності при висуненні вимоги про стягнення заборгованості за жовтень 2014 року, то вони є необґрунтованими, так як позивач спершу звертався до суду саме в жовтні 2017 року з вимогою про видачу судового наказу, який за заявою відповідача судом було скасовано. Зважаючи на вказане, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved