Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ОКП « Донецьктеплокомуненерго» про стягнення заборгованості по заробітній платі,посилаючись на те,що з листопада 2002 року по листопад 2014 року він працював слюсарем КПВтаА у виробничій одиниці «Жданівкатепломережа»,яка входила до складу ОКП «Донецьктеплокомуненерго». При звільненні з роботи за особистим бажанням йому була видана трудова книжка, але розрахунки не проведені. У грудня 2014 року він звернувся до адміністрації підприємства з проханням провести розрахунок по заробітній платі, але йому було відмовлено. В зв'язку з викладеним позивач звернувся до суду і просить стягнути з ОКП«Донецьктеплокомуненерго» на його користь заборгованість по заробітній платі за період з травня по вересень включно 2014 року у розмірі 9452,98грн; судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні позивач на задоволенні позовних вимог наполягав,посилаючись на обставини, викладених в позові. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову,посилаючись на обставини, викладені в запереченні. Також пояснив,що довідка,надана відповідачем містить відомості тільки про розмір заборгованості по заробітній платі. Відомості щодо нарахованих та фактично виплачених сум заробітної плати [PERSON] у ній відсутні,тому встановити фактичний розмір та період виникнення заборгованості по заробітній платі не можливо. Крім того,зазначив, що як ОКП «Донецьктеплокомуненерго»,так і його відокремленим підрозділом виробничою одиницею «Жданівкатепломережа»,починаючи з липня 2014 року масово надавалися платні чергові та безоплатні відпустки з метою збереження життя та здоров»я працівників строком до закінчення антитерористичної операції на території Донецької області. У зв»язку з цим, змінюються нарахування заробітної плати,тому дана обставина має значення для визначення фактичного розміру заборгованості по заробітній платі позивача. Перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає позовні вимоги такими,що підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач дійсно перебував з підприємством-відповідачем в трудових відносинах з 01.11.2002 року по 19.11.2014 року, працюючи слюсарем КВПтаА, про що свідчить ксерокопія трудової книжки ( а.с.3-7). Як пояснив позивач у судовому засіданні, при звільненні з роботи за власним бажанням 19 листопада 2014 року йому була видана трудова книжка,але не були проведені розрахунки. Із довідки Відокремленого підрозділу «ВО ОКП «Донецьктеплокомуненерго» «Жданівкатепломережа» вбачається,що [PERSON] дійсно працював в даному підрозділі і його заборгованість по заробітній платі саном на 01.12.2014 року складає 9452,98грн(а.с.8). На даний час [PERSON] є особою,переміщеною з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операці(а.с.9) Згідно змін до Статуту Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» вбачається,що до складу Підприємства у вигляді відокремлених підрозділів входять 17 теплопостачальних відокремлених підрозділів, що не мають статусу юридичної особи та діють згідно з Положенням,затвердженим Підприємством. Одним із таких підрозділів є відокремлений підрозділ «Виробнича одиниця обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Жданівкатепломережа» (а.с.42-45). Факт перебування позивача з відповідачем у трудових відносинах підтверджується талонами звірки заробітної плати за квітень - вересень включно 2014 рік, з яких вбачається,що [PERSON]. за відпрацьований час нараховувалася заробітна плата (а.с.59-60). На виконання клопотання представника відповідача, позивачем було надано витяг з картки ПАТ КБ «Приватбанку» за період з 01.10.2014 року по 12.03.2015 року, на яку зараховувалася заробітна плата [PERSON] та з якого вбачається,що жодних надходжень на картку не було, окрім 06.10.2014 року в сумі 379,13грн.(а.с.87). Що стосується заяви представника відповідача щодо знаходження позивача у відпустці без збереження заробітної плати,то позивач підтвердив цей факт в судовому засіданні, а саме: заявив,що з 31.10.2014 року до дня звільнення, тобто до 19.11.2014 року знаходився у такій відпустці. Заробітна плата нараховувалась по вересень 2014 року включно. В судовому засіданні був оглянутий оригінал довідки,виданої ВП «ВО ОКП «Донецьктеплокомуненерго» « Жданівкатепломережа» про заборгованість по заробітній платі [PERSON] в розмірі 9452,98грн.(а.с.8). Відповідач не надав належних доказів в спростування даної інформації, тому суд не має підстав не взяти до уваги вказаний доказ, наданий позивачем. Даний факт представником відповідача в судовому засіданні не спростовано. Відповідно вимог ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред»явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Статтями 10,57,60,179 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів. На підставі вище викладеного суд робить висновок про те, що підприємство-відповідач порушило вимоги трудового законодавства відносно позивача, а саме : всупереч закону своєчасно не провело з ним розрахунку при звільненні. Оскільки спір в суді виник з вини відповідача, суд вважає за необхідне відповідно до ст.. 88 ЦПК України стягнути з нього судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині заборгованості по заробітній платі в межах середньомісячної заробітної плати в сумі1890,60грн.Оскільки з довідки про заборгованість по заробітній платі вбачається,що [PERSON] нараховувалася різна за розміром заробітна плата,тому суд вважає правильним визначити саме таку суму.

Outcome: approved