Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що він та відповідачка перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 вересня 2015 року, про що складено актовий запис № 10. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що шлюбні відносини між ним та відповідачкою фактично припинені через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на життя та різні характери. Разом не проживають, спільне господарство не ведуть. У зв`язку з цим просить шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив суд розглянути справу у його відсутність. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.09.2015 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що Виконавчим комітетом Зорянської сільської ради Нікольського району Донецької області складено відповідний актовий запис № 10, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 01 липня 2020 року. [INFO] від спільного шлюбу у сторін народився син [PERSON] , про що Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 04 липня 2017 року складено відповідний актовий запис № 477 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Як вбачається з наведених сторонами обставин, фактичні сімейні відносини між подружжям припинені, сторони не мають наміру відновити сімейні стосунки, у зв`язку із чим суд вважає, що подальше сімейне життя та збереження сім`ї неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved