Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просив суд стягнути з відповідачів солідарно основний борг за договорами позики від 28.02.2013р., 01.09.2013р., 07.11.2013р., 13.01.2014р. у розмірі 251993 грн.39 коп. та відсотки за несвоєчасне повернення позики у розмірі 8741 грн.02 коп. В обгрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що з лютого 2013р. по січень 2014 року він позичав кошти відповідачам, про що складались відповідні розписки, де зазначались також дати повернення позики. Проте, відповідачі своєчасно позику не повернули, тому він змушений звернутись до суду. Надалі позивач декілька разів уточнював свої позовні вимоги та наприкінці просив стягнути солідарно з відповідачів на його користь суму боргу за договорами позики від 28.02.2013р., 28.04.2013р., 01.09.2013р., 07.11.2013р. та 13.01.2014р. у розмірі 444096 грн.32 коп. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні 03.11.2015р. проти задоволення позову заперечував посилаючись на те, що [PERSON] фактично грошей не отримувала, а підписувала розписки на прохання [PERSON], яка брала гроші у борг, крім того, грошові кошти надавалися у борг у гривневому еквіваленті і розрахунок заборгованості повинен рахуватись за курсом НБУ за станом на день отримання грошових коштів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, причини неявки до суду не повідомила, була повідомлена належним чином про дату, час і місце судового розгляду справи, заперечень проти позову не надала. Зі згоди позивача суд повторно ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 28.02.2013р., 28.04.2013р., 01.09.2013р, 07.11.2013р. та 13.01.2014р. [PERSON] надав у борг [PERSON] та [PERSON] грошові кошти відповідно у розмірах 5000 доларів США, 5000 доларів США, 3000 доларів США, 5000 доларів США та 3000 доларів США, про що було складено розписки, в яких розписались [PERSON] та [PERSON] Дані грошові кошти відповідачі зобов»язались повернути у строки, зазначені у розписках. Згідно зі ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимогам договору, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором, тобто відповідачки мали повернути суму позики у строк, обумовлений у договорах. Оскільки позивач у своїй уточненій позовній заяві просить стягнути грошові кошти у гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 05.10.2015р., що становить відповідно 105737,22 грн., 105737,22 грн., 63442,33 грн., 105737,22 грн., 63442,33 грн., разом сума боргу становить 444096 грн. 32 коп., суд вважає за можливим задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача дані грошові кошти. Що стосується посилань представник [PERSON] щодо отримання грошових коштів у гривні та відповідно розрахунку заборгованості за курсом на день отримання коштів, то суд не приймає дані доводи до уваги, оскільки представником відповідача не надано жодних доказів на підтвердження факту отримання позики відповідачами саме у гривневому еквіваленті. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved