Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просив визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими спорудами [ADDRESS] та земельну ділянку площею 2,52 га в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO]. Свої вимоги обгрунтовував тим, що його батько був власником будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS], та земельної ділянки площею 2,52 га, проте отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом він не може через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок та земльну ділянку. Посилаючись на викладене, просив визнати за ним право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Від представника позивача на адресу суду надійшла заява, в якій просить задовольнити позов та розгляд справи провести за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про визнання позову та просив справу розглянути без його участі. (а.с.36). У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності осіб, які беруть участь у справі не здійснюється. За правилами ч.4 ст.174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.1225 ЦК України та ст.131 ЗК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст.ст. 328, 1223 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Підтверджується матеріалами справи те, що на підставі ст.1261 ЦК України позивач є спадкоємцем за законом першої черги після смерті 30.05.2016 р. в с.Гільці Чорнухинського району Полтавської області [PERSON].(а.с.25). Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16 листопада 2015 року спадкоємцем земельної ділянки після [PERSON] є її син [PERSON] ( а.с.10 ). Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.11.2015 року власником земельної ділянки площею 2,52 га яка розташована на території Гільцівської сільської ради кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER] є [PERSON], який відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] [NUMBER] виданого 15.01.1993 року Кротенківською сільською радою Полтавського району Полтавської області є батьком позивача ( а.с.22 ). Відповідно до довідки Гільцівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області від 09.08.2017 року № 676 житловий будинок по [ADDRESS] рахується за померлою [INFO] [PERSON] на підставі запису в обліковій картці об'єкта по господарського обліку (а.с.13). Відповідно до довідок виданих 09.08.2017 року виконкомом Гільцівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області [PERSON] до дня смерті, [INFO] був зареєстрований та проживав в будинку за адресою [ADDRESS]. При цьому необхідно зазначити, що Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, передбачалась обов'язкова реєстрація (інвентаризація) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції), тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. В силу п.3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127 (із змінами), не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05.08.1992 року. Як роз'яснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Тому відповідно до ст.392 ЦК України, право власності позивача підлягає захисту, що не буде суперечити закону та при цьому не будуть порушені права, свободи чи інтереси інших осіб На підставі викладеного,

Outcome: approved