Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що на підставі виконавчого листа, виданого Марганецьким міським судом, він сплачує аліменти на користь відповідача на утримання дитини від першого шлюбу [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, до досягнення дитиною 23 років. В зв'язку тим, що він не працює, допомогу по безробіттю не отримує, вважає, що має право на зменшення розміру аліментів, які стягуються на підставі виконавчого листа, виданого Марганецьким міським судом з ? частини заробітку (доходу) щомісячно до твердої грошової суми у розмірі 300 грн.; стягувати з нього на користь відповідачки [PERSON], на утримання дитини [PERSON], [INFO] аліменти у твердій грошовій сумі у розмір 300 грн. Позивач у судовому засіданні позов підтримав і просив його задовольнити у повному обсязі, зазначивши, що ні інших дітей ні осіб похилого віку у нього на утриманні не перебуває. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнана, просила суд в задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Суд, вислухавши сторін, вивчивши матеріали справи вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити, виходячи з наступного. Сторони перебували у шлюбі, в період шлюбу в них народилась донька [PERSON], [INFO]. (а.с.7). Шлюб між сторонами було припинено 02.11.1994 року, згідно відмітки в паспорті позивача. На підставі виконавчого листа, виданого Марганецьким міським судом, [PERSON] сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, до досягнення дитиною 23 років. Відповідно копії трудової книжки, відповідач не працює. Згідно довідки, виданої директором Марганецького центру зайнятості від 06.02.2014 року, [PERSON] не перебуває на обліку як безробітний та допомогу по безробіттю не одержує. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану. Відповідно до ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, передбачених ст.. 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що на час ухвалення рішення Марганецького міського суду [PERSON] мав можливість сплачувати аліменти на утримання дитини. Суд вважає, що позивач не довів зміну свого матеріального стану, оскільки ним не надано доказів на підтвердження погіршення свого матеріального чи зміни сімейного становища або наявності в нього інших дітей, а також неможливості ним працювати та отримувати заробіток. Посилання позивача на те, що він ніде не працює, суд не бере до уваги, оскільки тимчасове безробіття позивача не звільняє його від обов'язку утримувати дитину, на не можуть бути підставою для задоволення позову. Таким чином, оскільки позивач не довів ті обставини, які викладені ним в позовній заяві, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed