Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про виселення з квартири без надання іншого жилого приміщення. Свої вимоги мотивував тим що, 04.12.2007 року між АТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та [PERSON] було укладено кредитний договір №ML-009/454/2007, за умовами якого банк надав [PERSON] кредит в розмірі 111 089 доларів США для придбання нерухомого майна, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,49% річних, з кінцевою датою повернення 04.12.2035 року. З метою забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором 04.12.2007 року між відповідачем-1 та банком було укладено договір іпотеки №РML-009/454/2007, за умовами якого відповідач-1 передав банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS]. 27.05.2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та позивачем ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, за умовами якого банк відступив позивачу право вимоги за кредитним договором №ML-009/454/2007 від 04.12.2007 року та іпотечним договором №РML-009/454/2007 від 04.12.2007 року. У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем-1 взятих на себе зобов`язань за вищевказаним договором кредиту, позивач звернувся із заявою та відповідними документами до нотаріуса для вчинення виконавчого напису для звернення стягнення на предмет іпотеки, в результаті чого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було видано виконавчий напис від 14.03.2014 року, реєстровий номер 935. Однак, всупереч умовам договору іпотеки, якими заборонялося відповідачу проводити реєстрацію третіх осіб на території (площі) предмета іпотеки без попередньо отриманої на те згоди іпотекодержателя, [PERSON] провів реєстрацію трьох осіб у квартирі [ADDRESS]. Позивач звертався до відповідача у письмовій формі з вимогою добровільно звільнити житлове приміщення від мешканців, проте, в передбачений законом термін, квартиру від мешканців не звільнено, на заявлені вимоги відповідач не відповів. Позивач вважає, що даними діями відповідачів порушено його право як іпотекодержателя, який не може реалізувати своє право на задоволення своїх вимог за кредитним договором та звернувся до суду з даним позовом, яким просив відповідачів виселити з вказаної квартири. В судовому засіданні представник позивача Рязанова С.О. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, з заявами чи клопотаннями про неможливість розгляду справи у їх відсутність до суду не звертались (а.с.83; 86). Представник третьої особи Служби у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації Козлюк Л.І. в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову в частині виселення малолітніх дітей. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе провести заочний порядок розгляду справи. Заслухавши представника позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів по справі встановив наступні факти та правовідносини. 04.12.2007 року між АТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та [PERSON] було укладено кредитний договір №ML-009/454/2007, за умовами якого банк надав [PERSON] кредит в розмірі 111 089 доларів США для придбання нерухомого майна, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,49% річних, з кінцевою датою повернення 04.12.2035 року (а.с.5-9). З метою забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором 04.12.2007 року між відповідачем-1 та банком було укладено договір іпотеки №РML-009/454/2007, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою О.П. за реєстраційним №7443, за умовами якого відповідач-1 передав банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] (а.с.10-12). У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Але в супереч вимог діючого законодавства України, [PERSON] умови кредитного договору не виконав, кредит не повернув та не сплатив проценти за користування кредитом. 27.05.2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та позивачем ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, за умовами якого банк відступив позивачу право вимоги за кредитним договором №ML-009/454/2007 від 04.12.2007 року та іпотечним договором №РML-009/454/2007 від 04.12.2007 року (а.с.23-33). У зв'язку із неналежним виконанням відповідачем свої зобов`язань, позивач звернувся до нотаріуса із відповідною заявою та необхідними документами з метою отримання виконавчого напису. 14.03.2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було видано виконавчий напис, реєстраційний №935 про звернення стягнення на нерухоме майно, а саме: квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON] За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, задовольнити вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у розмірі: 100 122,73 доларів США, заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 46 168,22 доларів США, що всього становить 146 290,95 доларів США (а.с.15). На підставі вказаного виконавчого напису 17.04.2015 року заступником начальника ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві Тертичною В.В. було відкрито виконавче провадження №47289482 (а.с.88). З довідки Ф-9 від 06.10.2014 року, виданої КП «Господар Дарницького району м. Києва» вбачається, що в квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровано 4 чоловіки, а саме [PERSON], [INFO], прописаний 2008 року, [PERSON], [INFO], прописана 2014 року, [PERSON], [INFO], прописаний 2014 року, [PERSON], [INFO], прописана 2014 року (а.с.16). 08.10.2014 року позивачем була направлена на адресу відповідачів письмова вимога за вих. № 2465 про добровільне виселення. Однак, жодних заходів, спрямованих на позасудове врегулювання даної суперечки, відповідачами вжито не було. Відповідно до вимог ч. ч. 2, 3 ст. 40 «Про іпотеку» після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. За змістом частини другої статті 40 Закону України «Про іпотеку» та частини третьої статті 109 ЖК Української РСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до частини другої статті 109 ЖК Української РСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Таким чином, оскільки в судовому засіданні встановлено, що цільовим призначенням отриманого [PERSON] кредиту в розмірі 110 089 доларів США було придбання нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS], на яку пізніше було звернено стягнення задля задоволення вимог кредитора, так як [PERSON] неналежним чином виконував свої зобов`язання по вказаному кредитному договору, суд вважає, що вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України оскільки позов задоволено у повному обсязі, тому з відповідача [PERSON] - повнолітньої особи, на користь позивача необхідно стягнути 243,60 грн. судового збору, а в задоволенні стягнення судового збору з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] - відмовити, так як останні є неповнолітніми. На підставі викладеного,

Outcome: partial