Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначивши, що 24.04.2011 року з метою отримання банківських послуг [PERSON] підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг №б/н, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на карткових рахунок. Кредитний ліміт було збільшено до 20000,00 грн. Позичальник зобов`язання за кредитним договором не виконує, в зв`язку з чим станом на 04.02.2021 року виникла заборгованість в розмірі 17647,81 грн., яку позивач, а також судові витрати, просить стягнути з відповідача. Відповідач надав до суду письмовий відзив де зазначив, що він дійсно 24.04.2011 року підписав Анкету-заяву про приєдання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. З 24.04.2017 року по січень 2020 року він користувався карткою банку та кредитними коштами. Починаючи з січня 2020 року внаслідок злочинних шахрайських дій третіх осіб кредитна картка № [NUMBER] вибула з його користування. За даним фактом він звернувся до органів поліції. Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 квітня 2021 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було визнано винними у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357, ч.3 ст. 190 КК України Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 24.04.2011 року відповідач по справі отримав кредит у розмірі у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Кредитний ліміт було збільшено до 20000,00 грн. Однак зазначені умови договору відповідач належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 04.02.2021 року має заборгованість перед банком згідно розрахунку останнього в розмірі 17647,81 грн. Дані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до положень ст.ст. 509, 526, 530 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, у тому числі сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов`язку. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України умовами кредитного договору є обов`язок кредитодавця надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається в письмовій формі. За змістом ст. ст. 610, 611, 612, 623, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі і відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Проте, в порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов`язання виконує не належним чином, допустив прострочення повернення кредиту і сплати відсотків за його користування, внаслідок чого за ним станом на 12.01.2021 виникла заборгованість в розмірі 11186,89 грн. За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом, розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства, та договірні, розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі. Вище зазначене повністю узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17-ц від 03 липня 2019 року. Із наданої позивачем Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки вбачається, що відповідач користується наданими кредитними коштами. Розмір заборгованості відповідачем не спростовано. Суд не приймає до уваги заперечення відповідача на позов, оскільки відповідно до розрахунку заборгованості, який позивач не оспорював, а тому суд приймає як належний доказ, заборгованість [PERSON] нарахована за період з 01.06.2019 року по 04.02.2021 року, відповідно до вироку Амур-Нижньодніпровського районного суду від 01.04.2021 року, 22.01.2020 року [PERSON] реалізовуючи спільний злочинний умисел, діючи шляхом обману,

Outcome: approved