Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 09.07.2015 року виконкомом Лукашівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, актовий запис № 1. Від даного шлюбу у подружжя дітей немає. Причиною розпаду сім'ї позивач називає те, що спільне життя з відповідачкою не склалось. Шлюбні відносини з відповідачкою припинено, спільного господарства не ведуть. З огляду на вищевикладене, позивач просить суд розірвати шлюб із[PERSON], яка відмовилася розірвати шлюб через органи РАЦСУ. Позивач в судове засідання не з'явився, проте надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити. В позовній заяві, просив суд понесені ним судові витрати розділити порівну. В судове засідання відповідачка не з'явилась, однак надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги визнала, проти задоволення позову не заперечує. При розірванні шлюбу просить залишити їй набуте під час шлюбу прізвище - [PERSON]. Враховуючи те, що особи, які беруть участь у справі скористались наданим їм ч.2 ст.158 ЦПК України правом заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, а тому проводить його у даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд прийшов до висновку про можливість задоволення клопотання сторін і розгляд справи у їх відсутності. Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 09.07.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] /а.с.5/. Від даного шлюбу у подружжя дітей немає. Сторони не бажають миритись, спільно не проживають, мають стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції, і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, сторони спільно не проживають, наполягають на розлученні, мають стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, а також, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам сторін, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі ст.174 п.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог - не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про задоволення позову. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому, суд залишає за відповідачкою, за її проханням, для подальшого іменування набуте у шлюбі прізвище - «[PERSON]». Позивачем ставилось питання про рівний розподіл судових витрат між ним та відповідачем. Так як, при подачі позовної заяви [PERSON] було сплачено судовий збір в сумі 551,20 грн., про що додано відповідні квитанції, суд задовольняє прохання позивача та стягує з відповідачки на користь [PERSON] понесені ним судові витрати у розмірі 275,60 грн. На підставі ст.ст. 105,110,112,113 СК України,

Outcome: approved