Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про встановлення факту прийняття спадщини і визнання права власності на спадкове майно, в якому просить задовольнити його позовні вимоги, вказуючи, що 21 серпня 1998 року померла його бабуся [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді: земельної частки (пай) розміром 4,0 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі, котра перебувала у колективній власності КСГП «Іскра», с. Нова Царичанка, Білгород-Дністровського району Одеської області, яка згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0259403 від 26.05.1997 року належить померлій [PERSON], надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 419, на яке він претендує як єдиний спадкоємець, оскільки спадкоємців інших черг за законом, заповітом або спадкоємців які б мали право на обовязкову спадкову частку, не має. Оформити свої спадкові права нотаріально позивач на даний час не може через те, що при зборі документів до нотаріуса було втрачено оригінал сертифікату на земельну частку (пай), у зв'язку з чим звертається до суду з зазначеним позовом. Позивач в судове засідання не зявився, згідно заяви позовні вимоги підтримав, просив справу розглядати за його відсутністю. Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав заяву згідно якої просив розгляд справи провести за його відсутністю, погодившись з позовними вимогами. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 21 серпня 1998 року померла бабуся позивача [PERSON], якою 28 квітня 1998 року був складений заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 13, відповідно до якого все майно, де би воно не находилось і в чому б воно не складалось померла [PERSON], заповідала позивачу [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на: земельну частку (пай) розміром 4,0 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі, котра перебувала у колективній власності КСГП «Іскра», с. Нова Царичанка, Білгород-Дністровського району Одеської області, яка згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0259403 від 26.05.1997 року належить померлій [PERSON], надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 419. При зверненні позивача до нотаріальної контори для оформлення спадщини, йому було відмовлено у звязку з тим, що при зборі документів було втрачено оригінал сертифікату на земельну частку (пай). Позивачем було зроблено оголошення у газеті «Торнадо» за 01.12.2016 року, згідно якого втрачений сертифікат на земельну частку (пай) землю серії ОД № 0259403 від 26.05.1997 року на земельну частку (пай) розміром 4,0 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі, котра перебувала у колективній власності КСГП «Іскра», с. Нова Царичанка, Білгород-Дністровського району Одеської області, належить померлій [PERSON], надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 419, вважається недійсним, яке знаходиться у матеріалах справи. Згідно з п. 6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем часом народження цієї особи. На даний час позивач фактично прийняв зазначене спадкове майно, оскільки постійно проживав разом з бабусею до дня її смерті, повністю керує і цілком володіє будинком, проводячи ремонти, сплачуючи комунальні платежі та необхідні податки, обробляючи земельну ділянку. Відповідно до ст. 534 ЦК України в редакції закону 1963 року, що був чинний на час відкриття спадщини, кожний громадянин може залишити за заповітом своє майно або частину одній або кільком особам, як таким що входять, так і тим що не входять в коло спадкоємців за законом, а також державі або іншим громадським установам. Відповідно до ст. 548 ЦК України в редакції закону 1963 року, що був чинний на час відкриття спадщини, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК України в редакції закону 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно відповіді Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори від 21.07.2016 року за № 1425/01-16 заведена спадкова справа № 37/210 щодо майна померлої [PERSON] за заповітом щодо вступу у спадщину [PERSON]. Відповідно до ст. 81 Земельного Кодексу України передбачено, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ч. З ст. 152 Земельного кодексу України - захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Враховуючи, що позивач являється єдиним спадкоємцем спадкового майна, інших спадкоємців за законом та заповіту не має, те, що позивач фактично прийняв у своє володіння спадщину, суд вважає, позовні вимоги [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на: земельної частки (пай) розміром 4,0 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі, котра перебувала у колективній власності КСГП «Іскра», с. Нова Царичанка, Білгород-Дністровського району Одеської області, яка згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0259403 від 26.05.1997 року належить померлій [PERSON], надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 419, яке відкрилось за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 21.08.1998 року обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, попередньо встановивши факт приналежності спадкового майна померлій.

Outcome: approved