Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про визнання кредитного договору нікчемним та стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що весною 2013р.між ним та ПАТ»Приватбанк» було оформлено кредитний договір,в рамках якого він взяв 180грн.кредиту,які повернув літом 2013р.Під який процент брав кредит його не повідомили,а він не звернув уваги,знаючи,що в Україні побутують кредити під 8-10%річних і він раніше брав такий кредит.Восени 2014р.він взяв кредит в сумі 2000грн.,як його повідомила працівник банку під 4%річних.У 2014р.він повернув кредит повністю,хоча згідно ст.1055 ч.2 ЦК України кредитний договір був нікчемний,бо не укладався письмово.Через деякий час йому знову були потрібні гроші і він у 2014р.звернувся у ПАТ»Приватбанк»,де йому усно дозволили взяти кредит і він взяв деяку суму.Якусь відповідь йому дали у вигляді СМС,але він не вміє користуватись СМС повідомленнями і не вважає за потрібне вчитись.Йому видали кредит,але він не брав кредит в сумі -7959,12грн,З заочного рішення Пустомитівського районного суду Львівської області він дізнався,що йому всупереч ст.525 ЦК України односторонньо змінено умови кредиту.Можливо,працівники банку його б проінформували,але 28.10.14р.у нього стався ішемічний інсульт і він лежав у лікарні і в родичів.На підставі ст.525,1055 ч.2 ЦК України просить оголосити його кредитний договір 2014р.нікчемним і зобов»язати ПАТ»Приватбанк» виплатити 10000грн.моральної шкоди. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, пояснення дав аналогічні викладеним у позовній заяві , просить позов задоволити.Крім того, зазначив,що договір з банком не підписував,,якусь анкету-заяву підписав,але яку не знає,копії йому не дали.Якісь папери в банку він читав та підписував,що саме не знає.Пакет документів у банку йому дали,він їх прочитав,але так як ці документи не були йому потрібні-викинув їх.З тарифами його не знайомили.Він оскаржував в поліцію ,так як вважав,що підпис на заяві не його,подавав позов у Шевченківський районний суд м.Львова щодо оголошення недійсними документів,де підроблено його підпис-позов повернено,в провадженні суду є позов про стягнення моральної шкоди.Підпис, можливо, і його,але ці документи не є офіційними,так як оформлені на російській мові. Представник відповідача у судовому засіданні 13.10.15р. проти позову заперечила та пояснила,що Пустомитівським районним судомЛьвівської області винесено рішення про стягнення боргу за кредитним договором з позивача в користь банку .Позов безпідставний,просить у його задоволенні відмовити. У судове засідання 10.03.16р.представник відповідача не з»явився,надіслав заперечення на позов та клопотання про розгляд справи у його відсутності. Дослідивши зібрані по справі докази, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що 09.04.2013 року між ПАТ»Приватбанк» та [PERSON]. укладено кредитний договір,що підтверджено анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ»Приватбанк»,чим [PERSON]підтвердив ,що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг,Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку,складає кредитний договір.Зазначене встановлено рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 30.04.2015р.,яке ухвалою апеляційного суду Львівської області від 24.12.15р.залишено без змін. Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України,обставини,встановлені судовим рішенням у цивільній,господарській або адміністративній справі,що набрало законної сили,не доказуються при розгляді інших справ,у яких беруть участь ті ж самі особи або особа,щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст.60 ЦПК України,кожна сторона зобов»язана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідно до ст.6,627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору ,виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу,інших актів цивільного законодавства,звичаїв ділового обороту,вимог розумності та справедливості. Як вбачається із ст.626 ЦК України,договором є домовленість двох або більше сторін,спрямована на встановлення,зміну або припинення цивільних прав і обов»язків. Зміст договору становлять умови,визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови,які є обов»язковими відповідно до актів цивільного законодавства(ст.628 ЦК УКраїни). Разим з тим,в силу ст.634 ЦК України,договором приєднання є договір,умови якого встановолені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах,який може бути укладено лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У відповідності до ст.638 ЦК України,договір є укладеним,якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.Істотним умовами є умови про предмет договору,умовищо визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Договір може бути укладений у будь-якій формі ,якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом(ст.639 ЦК України). Згідно ст.1054 ЦК України,за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов»язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах,встановлених договором,а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст..1055 ЦК України,кредитний договір укладається у письмовій формі.Кредитний договір укладений з недодержанням письмової форми,є нікчемним. Вимоги до письмової форми правочину викладені у ст.207 ЦК України,згідно якої правочин вввжається вчиненим у письмовій формі,якщо його зміст зафіксовано в одному або декількох документах,у листах,телеграмах,якими сторони обмінялись.Правочин вважається таким,що вчинений у письмовій формі,якщо він підписаний сторонами. Посилання позивача на недотримання письмової форми при укладенні кредитного договору є безпідставним та спростоване анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ»Приватбанк» від 09.04.2013р.,підписаною [PERSON],в якій зазначено,що з умовами і Правилами надання банківських послуг,Тарифами ПриватБанка ознайомився,пам»ятку клієнта разом з Тарифами і основними умовами обслуговування і кредитування отримав ,ознайомився з її змістом під розпис.Крім того,в даній заяві вказано,що клієнт [PERSON]згідний з тим,що дана заява разом з пам»яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг,Тарифами складає між ним і банком договір про надання банківських послуг.А також,позивач вказав,що ознайомлений і згідний з умовами надання послуг. Таким чином, Позивач використав своє право щодо свободи укладення договору. У судовому засіданні позивач,висловлюючи сумніви у підписанні ним анкети- заяви, не скористався правом на заявлення клопотання про призначення почеркознавчої експертизи,хоча таке судом було роз»яснено.Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження вказаного не надав. Отже,судом встановлено,що позивач достовірно знав про умови укладеного договору, погоджувався з ними ,оскільки,підписав договір та протягом тривалого часу користувався отриманими кредитними коштами. Що стосується посилань позивача на односторонню зміну умов договору,таке є безпідставним та не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні. Так,п.1.1.3.2.3 Умов і Правил надання банківських послуг передбачено право банку змінювати тарифи та інші умови обслуговування рахунків,при цьому банк не менш ніж за 7 днів до введення змін зобов»язаний проінформувати клієнта,зокрема,у виписці по картрахунку.Якщо протягом 7 днів банк не одержав незгоди клієнта із змінами,то вважається,що клієнт приймає такі умови.Доступ клієнта до стану рахунку надається також через комплекс «Приват 24»,або шляхом СМС повідомлень. Клієнт відповідно до п.1.1.2.1.5-1.1.2.5.6 зобов»язаний отримувати виписки про стан рахунку,у разі незгоди із змінами правил або тарифів звернутись до банку для розірвання договору,інформувати банк про незгоду із списанням коштів по картрахунку. Позивачем в судовому засіданні визнано,що СМС повідомлення йому приходили,але він не вміє користуватись СМС повідомленнями і не вважає за потрібне вчитись.Доказів про повідомлення банку про незгоду із запропонованими змінами умов договору ним не надано. Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди до задоволення не підлягають, оскільки ,між сторонами існували договірні відносини,якими не передбачено відшкодування моральної шкоди. За наведених обставин,у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed