Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив стягнути з ТОВ «РІАЛ ЕСТЕЙТ ІНВЕСТ» на свою користь 565669135,60 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до положень договору позики №1 позикодавець (Екторнет АВ) передав у позику відповідачу грошові кошти в сумі 12700000 доларів США. Відповідно до змін до договору позики №1, внесених додатковою угодою №8 від 02.02.2016 року відповідач повинен був погасити суму позики у повному обсязі з нарахованими процентами та усіма іншими сумами, що залишилися невиплаченими у зв'язку з договором позики №1, 31.03.2016 року. Відповідно до договору позики №6 позикодавець (Екторнет АВ) погодився позичити, а позичальник - відповідач отримати позику у розмірі до 25000000 доларів США. Відповідно до договору позики №6 відповідачу було надано 19100000 доларів США, що підтверджується виписками з банківських рахунків відповідача. Відповідно до змін до договору №6, внесених додатковою угодою №5 від 02.02.2016 року, відповідач повинен був погасити суму позики у повному обсязі з нарахованими процентами та усіма іншими сумами, що залишилися несплаченими у зв'язку з договором позики №6, 31.03.2016 року. 30.06.2016 року між Екторнет АВ та позивачем було укладено договір відступлення права вимоги, за яким Екторнет АВ передало (відступило) на користь позивача, а позивач набув право вимоги. Правом вимоги виконання зобов'язання, відступлення якого було предметом договору відступлення, є безспірне право вимоги повернення усієї заборгованості, яка виникла на дату договору відступлення на підставі договору позики № 1 та договору позики № 6. Розмір заборгованості на момент підписання договору відступлення складав: за договором позики № 1 - 8165065,04 доларів США та за договором позики № 6 - 14594241,19 доларів США. 30.06.2016 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду № 9 від 17.08.017 року до договору позики № 1 та додаткову угоду № 6 від 17.08.2017 року до договору позики № 6, відповідно до яких була змінена валюта зобов'язання з долару США на гривні, виключені положення щодо відсоткової ставки, змінено строк виконання зобов'язання за договором позики № 1 та договором позики № 6 - до 17.10.2017 року тощо. Також, 05.01.2018 року сторонами були підписані акти звірки взаємних розрахунків за договором позики № 1 та договором позики № 6. Таким чином, в результаті підписання додаткової угоди № 9 від 17.08.2017 року до договору позики № 1 та додаткової угоди № 6 від 17.08.2017 року до договору позики № 6, заборгованість відповідача перед позивачем становить 565669135,60 грн. Зазначив, що відповідач не виконав своїх зобов'язань щодо сплати заборгованості за вищевказаними договорами позики, що, зважаючи на настання строку виконання зобов'язання 17.10.2017 року, порушує права позивача На підставі вищевикладеного просив позов задовольнити. Позивач у підготовче судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Від відповідача надійшла заява про визнання позову та розгляд справи без участі його представника. Згідно ч 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення випадку визнання позову відповідачем. Суд, врахувавши заяви позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступного. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Як вбачається з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Судом встановлено, що відповідно до положень договору позики №1 позикодавець (Екторнет АВ) передав у позику відповідачу грошові кошти в сумі 12700000 доларів США. Відповідно до змін до договору позики №1, внесених додатковою угодою №8 від 02.02.2016 року відповідач повинен був погасити суму позики у повному обсязі з нарахованими процентами та усіма іншими сумами, що залишилися невиплаченими у зв'язку з договором позики №1, 31.03.2016 року. Відповідно до договору позики №6 позикодавець (Екторнет АВ) погодився позичити, а позичальник - відповідач отримати позику у розмірі до 25000000 доларів США. Відповідно до договору позики №6 відповідачу було надано 19100000 доларів США, що підтверджується виписками з банківських рахунків відповідача. Відповідно до змін до договору №6, внесених додатковою угодою №5 від 02.02.2016 року, відповідач повинен був погасити суму позики у повному обсязі з нарахованими процентами та усіма іншими сумами, що залишилися несплаченими у зв'язку з договором позики №6, 31.03.2016 року. 30.06.2016 року між Екторнет АВ та позивачем було укладено договір відступлення права вимоги, за яким Екторнет АВ передало (відступило) на користь позивача, а позивач набув право вимоги. Правом вимоги виконання зобов'язання, відступлення якого було предметом договору відступлення, є безспірне право вимоги повернення усієї заборгованості, яка виникла на дату договору відступлення на підставі договору позики № 1 та договору позики № 6. Розмір заборгованості на момент підписання договору відступлення складав: за договором позики № 1 - 8165065,04 доларів США та за договором позики № 6 - 14594241,19 доларів США. 30.06.2016 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду № 9 від 17.08.017 року до договору позики № 1 та додаткову угоду № 6 від 17.08.2017 року до договору позики № 6, відповідно до яких була змінена валюта зобов'язання з долару США на гривні, виключені положення щодо відсоткової ставки, змінено строк виконання зобов'язання за договором позики № 1 та договором позики № 6 - до 17.10.2017 року тощо. Також, 05.01.2018 року сторонами були підписані акти звірки взаємних розрахунків за договором позики № 1 та договором позики № 6. Таким чином, в результаті підписання додаткової угоди № 9 від 17.08.2017 року до договору позики № 1 та додаткової угоди № 6 від 17.08.2017 року до договору позики № 6, заборгованість відповідача перед позивачем становить 565669135,60 грн. Встановлено, що у строк визначений договорами відповідач грошові кошти позивачу не повернув. Відповідно до ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Стаття 512 ЦК України встановлює передання своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) як одну з підстав зміни кредитора у зобов'язанні. Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як було зазначено вище, між Екторнет АВ та позивачем було укладено договір відступлення, предметом якого була передача на користь позивача безспірного права вимоги повернення усієї заборгованості, яка виникла на дату підписання договору відступлення на підставі договору позики № 1 та договору позики № 6. Таким чином, відповідно до зазначених вище норм законодавства, до позивача перейшли права Екторнет АВ у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі право стягнення заборгованості у судовому порядку у разі порушення відповідачем зобов'язання. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки, факт наявності у відповідача заборгованості перед позивачем за договорами позики достовірно встановлений судом та з урахуванням визнання позовних вимог відповідачем, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Встановлено, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом був сплачений судовий збір в сумі 8810,00 грн., що підтверджується квитанцією №3 від 04.01.2018 року. Таким чином, суд приходить до висновку, про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, що становить 4405,00 грн.

Outcome: approved