Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначив, що між Кредитною спілкою «Добробут» та [PERSON] 20.09.2007 року був укладений кредитний договір №КС-003124, відповідно до якого відповідач отримала кредит на суму 8500 гривень строком на 24 місяці зі сплатою 24% річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення - до 20.09.2009 року. Згідно умов кредитного договору відповідач зобов`язалася не пізніше 20 числа кожного місяця сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 173,26 грн. та тіло кредиту у розмірі 354,17 грн. своєчасно зобов`язанння за договором відповідач не виконала, у зв`язку з чим заборгованість за тілом кредиту становить 6073,06 грн., а за процентами за користування кредитом - 53 738,62 грн. Крім того, п.7.1., 1.2., 6.3.3 кредитного договору передбачено підвищену процентну ставку за весь час користування кредитом - 120% на випадок прострочення платежів більше 91 дня. Прострочка відповідача на 23.01.2013 р. склала 1923 дня, у зв`язку з чим загальна сума заборгованості [PERSON] станом на 23.01.2013 р. становить 59 811,68 грн. 23.01.2013 року між КС «Доробут» та вкладником [PERSON] було укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором №КС-003124 від 20.09.2007 року, оформленого на ім`я [PERSON], про що було повідомлено відповідача. Однак, в добровільному порядку [PERSON] не сплачує заборгованість, у зв`язку з чим позивач був вимушений звернутися до суду з позовною заявою. Просив суд стягнути з відповідачки заборгованість у розмірі 59 811,68 гривень. Представник позивача за дорученням, [PERSON], у судовому засіданні підтримав позовні вимоги свого довірителя та надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Крім того, зазначив, що він є керуючим в КС «Добробут». Дійсно відносно п`яти працівників КС «Добробут» було відкрито кримінальну справу, яка розглядається у Калінінському районному суді м. Донецька, суддя Токарева. У 2009-2010 роках банківські рахунки було арештовано, на підтвердження чого надав довідку ПАТ «Банк Фамільний» від 20.11.2012 р. №1/040.2148. Тому вони стали передавати право вимоги та зменшувати заборгованість, щоб її стягнути. Вказав, що Кредитний союз не зобов`язаний звертатися до суду, до того ж, в нього багато справ, по всім він звертатися не встигає. Крім того, вважає, що строк позовної давності призупинено, оскільки була всесвітня криза та внаслідок непереборної сили «Добробут» не міг звернутися до суду із позовом. Пояснив, що він не має документів на підтвердження того, чи отримувала [PERSON] гроші в рамках кредитного договору, або чи сплачувала вона гроші за кредитними зобов`язаннями, оскільки усі документи КС «Добробут» знаходяться в матеріалах кримінальної справи. Наполягав на задоволенні позовних вимог та просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час та дату розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник відповідача, адвокат [PERSON], у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував та зазначив, що дійсно 20.09.2007 р. між Кредитною спілкою «Добробут» та [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до якого вона отримала кредит у сумі 8500,00 гривень строком на 24 місяці зі сплатою 24% річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення - до 20.09.2009 року. відповідно до умов кредиту [PERSON] повинна була сплачувати 521,84 грн., які складаються з тіла кредиту - 354,17 грн. та процентів - 167,67 грн. У зв`язку із важким матеріальним становищем відповідач сплачувала тільки проценти у розмірі 167,67 грн., а потів поступово стала погашати тіло кредиту, усього на суму 2426,94 грн. До 20.09.2009 р. вона не змогла погасити кредит повністю, однак продовжувала сплачувати проценти. У 2010 році її викликав слідчий СВ Донецької області, допитав у якості свідка та повідомив, що відносно директора КС «Добробут» заведено кримінальну справу, усі документи вилучено, всі розрахункові рахунку арештовано, тому гроші в рахунок погашення кредиту перераховувати не потрібно до розгляду справи по суті. В наступний час кримінальна справа розглядається у Калінінському районному суді м. Донецька. Ніяких повідомлень про необхідність сплати кредиту та на який саме рахунок їй не надходило. У лютому 2013 р. вона намагалася зв`язатися з новим кредитором, однак слухалку ніхто не брав. Вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду. Просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Суд, вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Так, судом встановлено, що на підставі заяви [PERSON] від 19.09.2007 р. між Кредитною спілкою «Добробут» та відповідачем 20.09.2007 року був укладений кредитний договір №КС-003124, відповідно до якого остання отримала у кредит 8500,00 гривень зі сплатою 24% річних з кінцевим терміном повернення - до 20.09.2009 р. Згідно умов кредитного договору відповідач зобов`язалася не пізніше 20 числа кожного місяця сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 173,26 грн. та тіло кредиту у розмірі 354,17 грн., відповідно графіку (а.с. 3). Однак, умови кредитного договору відповідач виконувала неналежним чином, сплачувала деякий час тільки проценти, а потім стала погашати тіло кредиту, у зв'язку з чим виникла заборгованість, про що не заперечував у судовому засіданні представник відповідача, який зазначив, що дійсно, станом на 20.09.2009 р. [PERSON] було виконано зобов`язання за кредитним договором не у повному обсязі. Однак, із заявленою сумою боргу у розмірі 59 811,68 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту у сумі 6073,06 грн., та процентів за користування кредитом у сумі 53 738,62 грн., представник відповідача не погодився. Як вбачається відомості повернення кредиту за договором №КС-003124 від 20.09.2007 р. (а.с. 4), в період з 20.09.2007 р. по 08.12.2009 р. [PERSON] погашено тіло кредиту у сумі 2426,94 грн., що підтвердив у судовому засіданні представник відповідача, а також проценти на суму 3912,36 грн. Залишок за тілом кредиту станом на 08.12.2009 р. становить 6073,06 грн., підвищений процент у сумі 315,34 грн. При цьому, представником позивача ані до матеріалів справи, ані у судовому засіданні не надано документів на підтвердження заявленої суми заборгованості. Крім того, на обґрунтування заявлених вимог представником позивача у судовому засіданні було надано оригінал кредитного договору №КС-003124 від 20.09.2007 р., укладеного між Кредитною спілкою «Добробут» та [PERSON], з якого вбачається, що п. 10.1 заключних положень даного договору відрізняється за змістом та обсягом від договору, який позивач надав до матеріалів позовної заяви. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ст. 530 ЦК України - якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Разом з тим, відповідно до ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Відповідно до ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Відповідно до ст. 254 ЦК України строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Відповідно до 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог, відповідно до ст. 258 ЦК України, законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Судом установлено, що 20.09.2007 року між сторонами був укладений кредитний договір №КС-003124 строком на 24 місяці з кінцевим терміном повернення - до 20.09.2009 р. включно. Таким чином, судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини за зобов'язанням з визначеним строком виконання - до 20.09.2009 року включно. За таких підстав, початком перебігу загального строку позовної давності є 20.09.2009 року, який сплив 20.09.2012 року. Згідно договору про відступлення права вимоги від 23.01.2013 року Кредитна Спілка «Добробут» відступила [PERSON] право вимоги, що виникло на підставі кредитного договору № КС-003124, укладеному з [PERSON] (а.с. 7). При цьому, датою укладання зазначеного кредитного договору помилково вказано - 20.09.2008 року. Тобто, на час укладення договору про відступлення права вимоги між КС «Добробут» та [PERSON] строк позовної давності для пред`явлення вимог до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором сплив. Крім того, відповідно до п.п. 2.2. договору про відступлення права вимоги, новий кредитор, тобто, [PERSON], погашає борг позичальника первісному кредитору - КС «Добробут», з депозитного рахунку у розмірі 59 811,68 грн. Однак, ані позивачем до матеріалів справи, ані представником позивача у судовому засіданні не було надано документів на підтвердження того, що позивачем виконано дані умови, у зв`язку з чим в нього виникло право вимогу до [PERSON] Як встановлено судом та не заперечувалось представником позивача, ані КС «Добробут», ані позивач [PERSON], в період з 20.09.2009 р. по день подачі позовної заяви - 27.03.2013 р. з вимогами щодо погашення заборгованості до [PERSON] не зверталися. Відповідно до ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно, тощо). За таких підстав, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу у повному обсязі у зв'язку зі спливом строку позовної давності. На підставі ст.ст. 251, 252, 254, 256, 257, 260, 261, 266, 526, 530 ЦК України та

Outcome: dismissed