Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому зазначає, що 11.09.2007 року між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником усіх прав та обовязків якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2199-030/07Р, за умовами якого позивач надав відповідачеві [PERSON] грошові кошти у розмірі 46500,00 грн. зі сплатою 15,49 % річних для придбання автомобіля та сплати страхових платежів за договорами страхування автомобіля. Пунктом 4.4 Кредитного договору передбачено, що позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів рівними частинами в сумі 775,00 грн. щомісяця до 10-го числа наступного місяця. Відсотки за користування кредитом відповідно до п. 4.5 кредитного договору підлягають сплаті позичальником щомісяця (за час фактичного користування грошовими коштами протягом календарного місяця) у строк до 10 числа місяця наступного за місяцем нарахування відсотків, а також у момент припинення дії кредитного договору (повернення кредиту), зазначеного в п. 1.2 кредитного договору. Станом на 21.06.2015 року відповідачем [PERSON] неналежним чином виконуються зобовязання за кредитним договором щодо сплати щомісячних внесків за кредитом та процентів за користування кредитом, внаслідок чого утворилась заборгованість у загальному розмірі 121564,63 грн., у тому числі: заборгованість за кредитом - 31372,91 грн., заборгованість за процентами - 16606,25 грн., неустойка (пеня) за кредитом - 49517,42 грн., неустойка (пеня) за процентами - 24068,05 грн. Пунктом 10.1 кредитного договору передбачено, що за порушення термінів погашення заборгованості за кредитом або внесення відсотків за користування коштами позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної процентної ставки, зазначеної в п. 1.2 кредитного договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення. З метою забезпечення належного виконання зобовязання та захисту майнових інтересів позивача як кредитодавця, на випадок порушення зобовязання відповідачем [PERSON] як позичальником, 11.09.2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № 2199-030/07Р, та 11.09.2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № 2199-030/07Р. Пунктами 1.1 вказаних договір передбачено, що за їх умовами поручителі зобовязуються нести солідарну майнову відповідальність перед кредитором за виконання в повному обсязі зобовязань позичальником [PERSON] за кредитним договором. Просять стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» заборгованість за кредитним договором № 2199-030/07Р від 11.09.2007 року у розмірі 121564,63 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом- 31372,91 грн., заборгованість за процентами - 16606,25 грн., неустойку (пеню) за кредитом - 49517,42 грн., неустойку (пеню) за процентами - 24068,05 грн., а також просять стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» судовий збір у розмірі 1215,65 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Надали суду заяву, в якій просять розглянути справу за відсутності представника позивача. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Не заперечують проти заочного рішення. Також просять додатково стягнути з відповідачів на користь банку витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідачів в сумі 630,00 грн. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились. Про час та місце розгляду справи повідомлені через оголошення в газеті \~«Урядовий курєр» № 210 від 11.11.2015р. Суд прийняв рішення про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязані встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Суд встановив, що між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 2199-030/07Р від 11.09.2007 р. відповідно до пп. 1.1, 1.2 якого банк, надав відповідачеві [PERSON] кредит у розмірі 46500,00 грн. на строк з 11.09.2007 року по 11.09.2012 року зі сплатою 15,4 % річних (а.с.10). Відповідно до п.1.3 кредитного договору у кожному випадку невиконання (неналежного виконання) позичальником своїх зобовязань за цим договором (відносно строків сплати відсотків і повернення кредиту і/ або сплати відсотків і/ або повернення кредиту не в повному обсязі), розмір процентної ставки збільшується на 3 % річних, починаючи з розміру, встановленого п.1.2 даного договору. Відповідно до п.4.4 кредитного договору позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом рівними частинами в сумі 775,00 грн. щомісяця до 10 числа наступного місяця. Відповідно до п.4.5 кредитного договору відсотки за користування кредитом підлягають сплаті позичальником щомісяця (за час фактичного користування грошовими коштами протягом календарного місяця) у термін до 10 числа місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків, а також на момент припинення дії договору, вказаного у п. 1.2 даного договору. Відповідно до п.6.1.1 кредитного договору позичальник зобовязується забезпечити своєчасне повернення коштів і сплату нарахованих відсотків. Суд встановив, що відповідач [PERSON] отримав кредит у сумі 46500,00 грн.(а.с.21), а зобовязання щодо своєчасного погашення кредиту та процентів по ньому належним чином не виконував, у звязку з чим виникла заборгованість, яка станом на 21.06.2015 року складає\~ 47979,16 грн., в тому числі 31372,91 грн.- заборгованість за кредитом, 16606,25 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом. Розрахунок\~розміру\~заборгованості\~був\~зроблений\~на\~підставі\~умов\~договору\~і\~приведений\~у\~таблиці (а.с.7-9). Відповідно до п. 10.1 кредитного договору за порушення термінів погашення заборгованості за кредитом або внесення відсотків за користування коштами позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної процентної ставки, зазначеної в п. 1.2 кредитного договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення. Відповідач [PERSON] прострочив виконання своїх зобовязань зі сплати кредиту та процентів за ним, тому у позивача виникло право на нарахування відповідачеві станом на 21.06.2015 року пені у сумі 73585,47 грн., з яких: 49517,42 грн.- пеня за несвоєчасне погашення кредиту, 24068,05 грн.- пеня за несвоєчасне погашення відсотків. Оскільки відповідач добровільно не сплачує суму заборгованості, то вона підлягає стягненню з відповідача в примусовому порядку в загальному розмірі 121564,63 грн., з яких: 31372,91 грн.- заборгованість станом на 21.06.2015 року за кредитом, по процентам 16606,25 грн., пеня 73585,47 грн. Що стосується вимог позивача про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідачів [PERSON] та [PERSON], то суддя вважає, що вони не підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч.2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч.3 ст. 554 ЦК України особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Тобто зі змісту вказаної норми вбачається можливим встановлення поруки щодо виконання одного й того ж зобов'язання одночасно з боку декількох осіб.\~Однак така порука виникає лише на підставі її спільного надання у формі укладення одного договору декількома поручителями (ч. 3 ст. 554 ЦК України). Лише у випадку укладення одного договору декількома поручителями (спільна порука) поручителі відповідають перед кредитором солідарно з боржником та солідарно між собою. Законом не заборонено укладення й кількох договорів поруки на виконання того самого зобов'язання, але в цьому випадку ч. 3 ст. 554 ЦК України застосована бути не може. Поручителі не несуть у такому разі солідарної відповідальності між собою, оскільки не можна вважати поруку їхньою спільною. За таких обставин кредитор має право пред'явити вимогу до кожного з поручителів на підставі відповідного договору. Суд встановив, що між позивачем, як кредитором, та відповідачами [PERSON] і [PERSON], як поручителями, було укладено по окремому договору поруки від 11.09.2007 року з кожним. Відповідно до п.1.1 зазначених договорів поруки, окремо кожен з поручителів, у порядку та на умовах, передбачених даними договорами поруки, зобовязуються нести солідарну майнову відповідальність перед кредитором за виконання в повному обсязі саме зобовязань [PERSON] Умови відповідно до яких поручителі несуть солідарну відповідальність між собою, і відповідно до яких виникає спільна порука, в кожному з договорів поруки відсутні. В позовній заяві позивач просить стягнути заборгованість з відповідачів солідарно, в тому числі з відповідачів [PERSON] та [PERSON] як з солідарних боржників між собою. Суд вважає, що в даному випадку ч.3 ст. 554 ЦПК України застосована бути не може і поручителі не несуть солідарної відповідальності між собою, так як відсутня їх спільна порука, оскільки укладено два окремі договори поруки. Відповідно до норм законодавства у такому випадку кредитор має право пред'явити вимогу до кожного з поручителів на підставі окремого договору, а кожен з поручителів відповідає перед кредитором разом з боржником як солідарні боржники. Тому суд вважає, що в задоволенні цієї частини позову необхідно відмовити. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1215,65 грн. (а.с.1), а також витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик в сумі 630,00 грн.

Outcome: partial