Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про захист прав споживача шляхом стягнення та зобовязання вчинити дії, покликаючись на те, що 06 жовтня 2014 року між ним та відповідачем укладено договір банківського вкладу №300131/115954/7-14, відповідно до якого він вніс на депозитний рахунок банку 50000,00 доларів США, на строк до 06 травня 2015 року за ставкою 12,50% річних. Проте досі, банківський вклад так і залишився не виплаченим, а також внаслідок прострочення виконання зобов'язання, відповідно до ст. 625 ЦК України, розмір штрафу за весь період прострочення становить 379,20 доларів США. Просить стягнути із відповідача 50000,00 доларів США банківського вкладу, 1262,50 доларів США нарахованих відсотків, 379,20 доларів США 3% річних. Позивач в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належно був повідомлений про час та місце слухання справи, наслідки неявки, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позов задовольнити, а тому згідно ст.169 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у його відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обовязки та взаємовідносини сторін. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належно був повідомлений про час та місце слухання справи, наслідки неявки, подав до суду письмові заперечення, у яких позов заперечив, покликається на те, що 17 листопада 2015 року позивачу була здійснена виплата коштів у розмірі 9164,81 доларів США. Також, згідно Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування неустойки, інших фінансових санкцій за неналежне виконання зобов'язань перед кредитором, просить в задоволенні позову відмовити, а тому згідно ст.169 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у його відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обовязки та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити. Судом встановлено, що 06 жовтня 2014 року між позивачем [PERSON] та ПАТ [PERSON] та Кредит укладено договір банківського вкладу №300131/115954/7-14, відповідно до якого позивач вніс на депозитний рахунок банку 50000,00 доларів США, які банк мав повернути 06 травня 2015 року. /а.с. 16/ Відповідно до п. 6. договору №300131/115954/7-14 від 06 жовтня 2014 року після закінчення строку, визначеного договором, вклад повертається вкладникові. /а.с. 16/ Згідно заяв від 15 квітня 2015 року та 30 квітня 2015 року [PERSON] звернувся до ПАТ [PERSON] та Кредит із вимогою повернути йому вклад. /а.с. 23, 24, 28-30/ Згідно ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. У відповідності до ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Згідно виписки по особовому рахунку від 23 березня 2016 року [PERSON] 17 листопада 2015 року виплачено 9164,81 доларів США. Зазначені пункти договору та закону відповідачем ПАТ [PERSON] та Кредит, на даний час, не виконано, чим порушено умови укладеного договору та закону, а тому з відповідача ПАТ [PERSON] та Кредит на користь позивача [PERSON] слід стягнути 40835,19 доларів США банківського вкладу та 1262,50 доларів США не виплачених відсотків за договором. Що стосується позовних вимог позивача [PERSON] щодо стягнення з відповідача ПАТ [PERSON] та Кредит 3% річних внаслідок прострочення грошового зобов'язання, суд вважає, що у задоволенні такої позовної вимоги слід відмовити, оскільки відповідно до ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), а також зобовязань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобовязань банку, а у відповідача ПАТ [PERSON] та Кредит 18 грудня 2015 року розпочато процедуру ліквідації та запроваджено тимчасову адміністрацію. Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх обєктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє часткове ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до часткового задоволення.

Outcome: partial