Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 25 серпня 2010 року між позивачем (за Договором - Банк) та відповідачем (за договором - Держатель) укладено кредитний договір № 012-03522-250810, на підставі якого банк надав позичальнику кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 2800,00 гривень, шляхом відкриття відновлюваної кредитної лінії, ліміт якої встановлено позивачем самостійно. Позивач відкрив картковий рахунок відповідачу в національній валюті та видав платіжну картку, зобов'язавшись здійснювати її обслуговування на умовах, викладених в Правилах здійснення операцій за картковими рахунками. Відповідач, в свою чергу, зобов'язався здійснювати своєчасне повернення кредиту, сплачувати нараховані відсотки, та виконувати всі свої зобов'язання у повному обсязі у строки, передбачені вищезазначеним договором. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши позивачу кредитні кошти, однак останній порушив умови кредитного договору в частині своєчасної сплати кредиту, відсотків по ньому та пені у встановленні договором терміни, у зв'язку з цим станом на 27 листопада 2013 року сума заборгованості Відповідача складає 3858,11 гривень. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав. Згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача, який в наданій заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що 25 серпня 2010 року між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем укладено кредитний договір кредитний договір № 012-03522-250810, на підставі якого банк надав позичальнику кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 2800,00 гривень, шляхом відкриття відновлюваної кредитної лінії, ліміт якої встановлено позивачем самостійно. Позивач відкрив картковий рахунок відповідачу в національній валюті та видав платіжну картку, зобов'язавшись здійснювати її обслуговування на умовах, викладених в Правилах здійснення операцій за картковими рахунками. З огляду на викладене вбачається, що між сторонами склались правовідносини передбачені главою 71 ЦК України. Відповідно до п. 1.5 кредитного Договору кредитні кошти та власні кошти Держателя використовуються для розрахунків за товари чи послуги, які придбані Держателем у суб'єктів господарювання, зняття готівки, виконання Держателем своїх зобов'язань перед банком за Договором, та вчинення інших операцій, передбачених Договором. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України, - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як передбачено ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Отже, позичальник зобов'язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та вимог закону. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконує, допустив прострочення повернення кредиту і сплати відсотків за його користування внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем. Так, відповідно до розрахунку станом на 27 листопада 2013 року сума боргу становить 4081,89 гривень, що складається з наступного: 2131,08 гривень - тіло кредиту, 584,64 гривень - прострочене тіло кредиту, 1142,39 гривень - комісія, 223,78 гривень - пеня. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, суд вбачає підстави для задоволення позову та присудження до стягнення заборгованості за договором на користь позивача з відповідача заборгованості за кредитним договором у зазначеному вище розмірі. Отже, враховуючі викладене, суд приходить до висновку, що позивачем при подачі позовної заяви до суду зазначено суму заборгованості до стягнення у розмірі 3858,11 гривень, а згідно розрахунку від 27 листопада 2013 року сума заборгованості за кредитним договором відповідача становить 4081,89 гривень, тому суд вважає, що на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором № 012-03522-250810 від 25 серпня 2010 року в розмірі 3858,11 гривень. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача вказана заборгованість на підставі ст. 1049 ЦК України, згідно якої позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що позивачем документально підтверджено сплату судового збору у сумі 243,60 гривень, тому у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved