Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання батьківства. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що з 1976 по 1080 рік він та [PERSON] проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Наприкінці 1980 року фактично припинили шлюбні відносини. [INFO] у [PERSON] народилась донька, яку вона без відому позивача зареєструвала, не вказавши його батьком дитини, запис про батька в свідоцтві про народження дитини вчинявся на підставі ч.1 ст.135 СК України. Позивач через багато років прагне встановити кровне споріднення з донькою, у зв'язку з чим звернувся до суду, просить визнати його батьком [PERSON] та внести відповідні зміни до актового запису про її народження. У судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позов підтримав з наведених у ньому підстав. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. В матеріалах справи наявна заява, в якій зазначено, що відповідач визнає позовні вимоги, просить визнати [PERSON] своїм батьком та внести зміни у актовий запис про народження. Просить розглянути справу за її відсутності. Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO]. Реєстрація народження дитини відповідно до актового запису № 2160 від 11.06.1981 року була проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України із зазначенням відомостей про батька за вказівкою заявника ( матері дитини). Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Відповідно до ч. 3 ст. 128 СК України визначено, що позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позивач зазначає, що він є батьком доньки [PERSON] Згідно з висновком експертного молекулярно-генетичного дослідження від 13.11.2017 року № 19/10-3/3-ЕД/17, виданого Державним науково-дослідним експертно-криміналістичним центром Міністерства Внутрішніх справ України, [PERSON] - позивач - може бути біологічним батьком дитини [PERSON] з ймовірністю 99,99992%. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом враховано, що відповідачем визнано позов, а відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання батьківства ґрунтуються на законі та підтверджені в порядку визначеним Цивільним процесуальним кодексом України. У такому випадку підлягає задоволенню і вимога про внесення змін до актового запису про народження дитини, яка є похідною від первинної вимоги. З огляду на наведене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved