Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про зменшення розміру аліментів та стягнення аліментів з відповідача. Свої вимоги мотивував тим, що він перебував у шлюбі з відповідачкою. Від спільного подружнього життя вони мають двох неповнолітніх дітей дочку [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO] 13.04.2007 року шлюб між сторонами було розірвано. Рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 25.03.2009 року з позивача на користь відповідача було стягнуто аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісяця. Рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 05.06.2015 року було визначено місце проживання неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] із матірю [PERSON] та вирішено передати старшу дочку матері, проте, після примусового виконання рішення суду [PERSON] повернулася до батька та продовжила проживати разом із ним. У звязку з його скрутним матеріальним становищем, через зміну сімейного стану, та в звязку з тим, що його дочка [PERSON] з 08.03.2015 року до цього часу проживає з позивачем і перебуває на повному його утриманні, інша дочка [PERSON] проживає з відповідачкою і позивач сплачує аліменти на її утримання у розмірі 200 грн. щомісяця, тому позивач просить зменшити у звязку з цим розмір стягуваних з нього аліментів з 1/3 частини на 1/6 частину, з усіх видів його заробітку щомісячно, на утримання дочки [PERSON], [INFO], а також стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісяця. Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити у повному обсязі. Відповідач та її представник у судовому засіданні позов не визнала та просила відмовити у його задоволенні. Представник третьої особи служби у справах дітей Корюківської РДА не заперечує у задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, дійшов наступного висновку. Від спільного подружнього життя сторони у справі [PERSON] та [PERSON] мають двох малолітніх дітей, доньок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. 13 квітня 2007 року шлюб між сторонами було розірвано. З 08 березня 2015 року неповнолітня дитина [PERSON] проживала за адресою: [INFO], що не оспорюється сторонами у справі. Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 05 травня 2016 року скасовано рішення Корюківського районного суду від 21 січня 2016 року та відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини [PERSON] з батьком, зменшення розміру аліментів та стягнення аліментів з [PERSON]. Разом з тим, вищезгадане рішення суду фактично виконано не було і неповнолітня [PERSON] повернулася до попереднього місця свого проживання та продовжила проживати разом з батьком [PERSON] у його батьків за адресою: м. Корюківка Чернігівської області, вул. В.Журби, 1, що також не заперечується сторонами у справі. Таким чином у судовому засіданні встановлено, що метою звернення позивача до суду з даним позовом є зокрема: припинення стягнення з нього аліментів за рішенням Корюківського районного суду від 25.03.2009 року на користь відповідача на утримання дочки [PERSON] та відповідно стягнення аліментів з відповідача на його користь на утримання дочки [PERSON] у звязку з проживанням останньої разом з ним. Проте, у позові фактично ставиться питання про зменшення розміру аліментів за виконавчим листом виданим за рішенням Корюківського районного суду від 25.03.2009 року відповідно до якого аліменти стягуються з позивача на утримання двох дітей, а саме [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку. Відповідно до приписів ст. 192 Сімейного Кодексу України зменшення або збільшення розміру аліментів за рішенням суду можливе у випадках зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя платника або одержувача аліментів та інших випадках передбачених цим Кодексом. З наведеного вбачається, що позивачем вибрано неналежний спосіб захисту порушених прав. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Також слід зазначити, що суд позбавлений можливості вийти за межі заявлених вимог і визначити у відповідності до ч.2 ст. 5 ЦПК України такий спосіб захисту, який не суперечить закону, оскільки законом визначений ефективний спосіб захисту невизнаного права позивача. Разом з тим, суд також позбавлений можливості вирішити позовну вимогу про стягнення з відповідача аліментів на утримання [PERSON] не вирішивши питання про можливість або не можливість звільнення позивача від сплати аліментів на утримання вищезгаданої дитини.

Outcome: dismissed