Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом доЗнамянської міської ради Кіровоградської області та [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Свої вимоги мотивував тим, що 31.01.2012 року помер його батько [PERSON], який до смерті мешкав по вул. Леваневського, 33 в м. Знамянка Кіровоградської області разом з ним та матірю [PERSON] У встановлений законом строк позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки його батько [PERSON] за життя, отримавши право на забудову та збудувавши будинок, не зареєстрував його, тобто правовстановлюючі документи на будинок відсутні. За вказаних умов змушений звернутись до суду з даним позовом. Мати позивача, як спадкоємиця першої черги, відмовилася від прийняття спадщини на його користь. Позивач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] міська рада Кіровоградської області до суду не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, заперечень не надала. Відповідач [PERSON] до суду не зявилася, надала письмову заяву, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі, просить справу розглядати за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. [PERSON] помер 31.01.2012 року (а.с.8). Дані МКП «Бюро технічної інвентаризації» (а.с.52) свідчать про те, що померлий [PERSON] побудував ? частину житлового будинку № 33 по вул. Леваневського в 1960 році на підставі договору про надання в безстрокове користування земельною ділянкою під забудову житлового будинку посвідченого державним нотаріусом [PERSON] міської державної нотаріальної контори 21.03.1958 р р№ 1299/1 і на той час не прийняв його в експлуатацію і не получив документ, який підтверджує право власності на майно. Спеціалістами Знам'янського міжміського комунального підприємства БТІ проведено технічну інвентаризацію житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: м. Знамянка вул. Леваневського, 33 Кіровоградської області, за наслідками якої виготовлено технічний паспорт (а.с.9-13). Постановою нотаріуса (а.с.17) позивачу фактично відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину будинок по вул. Леваневського, 33 в м. Знамянка Кіровоградської області в звязку з тим, що первинна реєстрація права власності на вказаний будинок не була проведена. Згідно відповіді нотаріальної контори після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва звернувся син померлого [PERSON], дружина померлого відмовилася від прийняття спадщини, інших спадкоємців немає (а.с.36-60). Згідно розяснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 27.09.2012, № 10-1387/0/4-12 «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування», вбачається, що у відповідності до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІУ, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст.3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення (Постанова від 13.06.2012 року № 6-54цс12). Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з ч.1 та ч.2 ст.5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення» (втратила чинність). Тобто до 05.08.1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05.08.1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. (Лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року»). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів»). Згідно до п.3.4, 3.5, 3.6 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України віл 07.02.2002 року за № 7/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 28.07.2010 року № 1692/5), листом Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. За ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Із норми ст.1218 ЦК України вбачається, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до положень ч.3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до розяснення нотаріуса, позивач не зможе прийняти спадщину у вигляді нерухомого майна у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу. У зв'язку з тим, що за життя [PERSON] не звертався до реєстраційних органів з метою оформлення права власності на належне нерухоме майно, [PERSON] являється єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON], який прийняв спадщину, інших спадкоємців судом не встановлено, в позасудовому порядку позивач не має змоги оформити право власності, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково, а саме на ? частину будинку, так як в судовому засіданні встановлено, що спадкове майно складається саме з ? частини будинку № 33 по вул. Леваневського в м. Знамянка Кіровоградської області. На підставі викладеного, ч.1 ст.58 Конституції України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, ч.1, ч.2 ст.5, ч.1 ст.328, ст.331, ст.1216, ст.1218 ЦК України та

Outcome: partial