Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS], посилаючись на те, що 07 травня 2004 року [PERSON] та його сину [PERSON] виконавчим комітетом Арцизької міської ради Одеської області було видано ордер на вищевказане житлове приміщення. Після видачі ордеру відповідачі не проживають та не вселилися в вищезазначену квартиру більше 10 років, що значно перевищує строк шість місяців, та не сплачують квартирну плату та плату за комунальні послуги. Жодної заяви наймачів про збереження за ними житлового приміщення до Арцизької міської ради Одеської області не надходило. За таких обставин, позивач вважає, що відповідачі втратили право користування житловим приміщенням у зв'язку з чим звернувся до суду з зазначеним позовом. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. У зв'язку з неявкою в судове засідання відповідачів не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про дату час та місце розгляду справи неодноразово повідомлялися належним чином. Так, судом, у відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, неодноразово надсилалися судові повістки про виклик до суду за адресою місця проживання відповідачів, зареєстрованою у встановленому законом порядку, однак, згідно з конвертами з судовими повістками, які повернулися до суду з довідкою відділення «Укрпошти» «за закінченням терміну зберігання», відповідачі не з'явилися до поштового відділення для отримання конверта з поміткою «судова повістка», що дає суду підстави вважати, що відповідачі за зазначеною адресою відсутніта свідчить про неможливість вручення відповідачам судових повісток та відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України в цьому випадку вважається, що судовий виклик вручений відповідачам належним чином. Крім того, на 18.12.2015р., 19.01.2016р., 22.01.2016р. відповідачі повідомлялися згідно ч. 3 ст. 76 ЦПК України, шляхом вручення судової повістки через житлово-експлуатаційну організацію: КП «Житловик», однак судові повістки не вручені відповідачам через не проживання відповідачів за місцем реєстрації. Враховуючи вказані факти, згоду представника позивача, суд вважає за можливе у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України ухвалити рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, вважає позовну заяву обґрунтованою та підлягаючою задоволенню, виходячи з наступного. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із житлового законодавства, пов'язані з правом особи користуватися жилим приміщенням, в якому зареєстроване її місце проживання, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Житловим Кодексом України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Як вбачається з довідки № 60 від 20.01.2016р., виданої Арцизької міською радою Одеської області квартира [ADDRESS], належить до комунальної власності територіальної громади Арцизької міської ради Одеської області, приватизація зазначеної квартири не проводилась (а.с. 116). З ордеру на жиле приміщення [NUMBER] від 07.05.2004р. вбачається, що на підставі рішення виконавчого комітету № 288 від 07.05.2004р. видано ордер на жиле приміщення [NUMBER] від 07.05.2004р. [PERSON] та члену сім'ї ([PERSON] - сину) на право вселення в квартиру [ADDRESS] (а.с. 4). Згідно листів Арцизького РС ГУДМС України в Одеській області № 19/2413, № 19/2408 від 08.10.2014р. [PERSON], [PERSON], які є відповідачами по справі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 20, 21). Факт не проживання відповідачів [PERSON], [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з 2004 року підтверджується актами обстеження зазначеної квартири (а.с. 7, 8, 9, 10, 106, ), згідно яких на момент обстеження квартири в ній ніхто не проживає. Згідно особового рахунку [NUMBER] КП «Житловик», довідки ЖЕУ КП «Житловик» № 515 від 14.07.2014р. на ім'я відповідача [PERSON]відкритий особовий рахунок на квартиру [ADDRESS] та станом на 01 липня 2014 року за [PERSON] рахується заборгованість за обслуговування будинку та прибудинкової території у розмірі 5505,43 грн. (а.с. 5, 6). Рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 25.09.2012р. в задоволенні позову Арцизької міської ради Одеської області до [PERSON], [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням відмовлено у зв'язку з відсутністю підстав для задоволення позову (а.с. 120-121). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили факт того, що відповідачі [PERSON], [PERSON] в вищезазначеній квартирі не проживають більше 10 років, квартира постійно закрита та в ній ніхто не проживає. З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність та правдивість фактів, повідомлених в судовому засіданні свідками, в зв'язку з тим, що даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи встановлено не було. Їх показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Отже, в судовому засіданні встановлено, що за вищевказаною адресою відповідачі не проживають більше шести місяців, що підтверджується вищезазначеними дослідженими доказами та показаннями свідків. Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Відповідно до ст. 4 ЖК України жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території Української РСР, утворюють житловий фонд. Житловий фонд включає жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать колгоспам та іншим кооперативним організаціям, їх об'єднанням, профспілковим та іншим громадським організаціям (громадський житловий фонд). Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Статтею 29 ЦК України встановлено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як було встановлено в судовому засіданні, відповідачі не проживають за вказаною адресою більше шести місяців без поважних причин, також їх відсутність понад шість місяців не відповідає випадкам, передбаченим пунктами 1-7 ст. 71 ЖК України, які передбачають, що право користування житловим приміщенням зберігається за відсутніми впродовж шести місяців з дня закінчення строку, вказаного у відповідному пункті. Таким чином, суд вважає, що, враховуючи той факт, що відповідачі не проживають більше шести місяців без поважних причин у вказаному житлі, їх можна визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] у зв'язку з чим позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню, оскільки викладені позивачем в позові обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до ст. 88 ЦПК України вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат підлягають задоволенню, оскільки його позов задоволено та понесені витрати підтверджені відповідним платіжним дорученням (а.с. 1). На підставі ст. ст. 4, 71, 72 ЖК України, ст. ст. 29, 405 ЦК України,

Outcome: approved