Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Фермерського господарства «Річ Філд», Покровської районної державної адміністрації, [PERSON] та [PERSON] , третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним. Між TOB «Стіл-Aгpo», [PERSON] та [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки № 502 від 04 вересня 2014 року, земельна ділянка площею 4,38 га. Відповідно до умов договору відповідач-власник передав, а Позивач набув права на оренду земельної ділянки строком на 10 років, тобто до 31 грудня 2024 року. Однак, зареєструвати зміни зазначений Договір в Реєстраційній службі Дніпропетровського районного управління юстиції Позивач на даний час не має можливості, оскільки там вже зареєстровано договір оренди земельної ділянки (паю), укладений між відповідачами-власниками та ФГ «Річ Філд». З моменту укладання Договору оренди земельної ділянки і по теперішній час земельна ділянка не вибувала з орендного користування позивача. На теперішній час вона засіяна та використовується Позивачем за призначенням. Це, зокрема, підтверджується фотографіями земельної ділянки, засвідченими Головою Волоської сільської ради, доданими до позовної заяви. Жодних підстав, передбачених п.12 договору оренди, для припинення або дострокового розірвання Договору не виникало, жодних письмових змін або доповнень щодо припинення користування земельною ділянкою Позивачем та Відповідачем не підписувалось. Жодних претензій або інших повідомлень від Відповідача щодо повернення йому земельної ділянки не надходило. Спірний договір позивач вважає незаконним, оскільки до закінчення строку дії Договору, укладеного між Позивачем та відповідачами-власниками, ФГ «Річ Філд» уклав договір оренди на ту саму земельну ділянку. Укладення договору оренди землі Відповідачем власником щодо земельної ділянки, яка перебуває в орендному користуванні Позивача, є порушенням права орендаря самостійно господарювати на землі, передбаченого статтею 25 Закону та ст. 410 Цивільного кодексу України. На момент укладання Відповідачем Договору-2 сторонами не додержано вимог ч.ч. 1 та 5 ст. 203 Цивільного кодексу України, тому цей договір суперечить вимогами статей 15 та 25 Закону, статті 13, частинам 2 та 5 ст. 319, частині 3 ст. 409 та частині 1 ст. 410 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч.ч. 2 та 5 ст. 319 Цивільного кодексу України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватись моральних засад суспільства. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну, ситуацію та природні якості землі. Договір з ФГ «Річ Філд» не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, оскільки земельна ділянка не вибувала з орендного користування Позивача, Договір-1 не припинений в установленому порядку та є чинним. Отже, Договір оренди земельної ділянки (паю) між [PERSON] , [PERSON] та ФГ «Річ Філд» укладений з порушенням вимог Цивільного кодексу України та Закону України «Про оренду землі» у зв`язку з чим він має бути визнаний недійсним, а його державну реєстрацію - скасовано. Тому, позивач просить суд визнати недійсним договір оренди земельної ділянки (кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER] ) укладений між [PERSON] , [PERSON] та ФГ «Річ Філд» та скасувати державну реєстрацію даного договору. Стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати. Ухвалою суду від 13 червня 2019 року закрито провадження відносно позовних вимог до Покровської районної державної адміністрації. До початку судового засідання представник позивача надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Інші учасники в судове засідання не з`явилися, хоча про час і місце судового розгляду повідомлялися належним чином. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на що, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Дослідивши отримані у справі письмові докази, суд приходить до висновку, що позов ґрунтується на отриманих у справі доказах та законі, а тому підлягає задоволенню, виходячи із наступного. В судовому засіданні встановлено, що 04 вересня 2014 року між TOB «Стіл-Aгpo», [PERSON] та [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки № 502 від 04 вересня 2014 року, земельна ділянка площею 4,38 га. Відповідно до умов договору [PERSON] та [PERSON] передали, а Позивач набув права на оренду земельної ділянки (кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER] ) строком на 10 років, тобто до 31 грудня 2024 року. Також судом встановлено, що ще під час дії вказаного договору оренди, було укладено спірний договір оренди земельної ділянки. 21 квітня 2017 року між [PERSON] , [PERSON] та Фермерським господарством «Річ Філд» було укладено спірний договір оренди земельної ділянки, площею 4,38 га кадастровий номер [NUMBER] , яка розташована на території Волоської сільської ради Дніпровський район, Дніпропетровська область, державна реєстрація якого була проведена 21 квітня 2017 року. Відповідно до ст.\~3\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Аналогічні положення містяться у 15 та 16 статтях ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За вимогами ст.12\~ЦПК України цивільне\~судочинство здійснюється\~на засадах\~змагальності сторін.\~Учасники справи\~мають рівні\~права щодо\~здійснення всіх\~процесуальних прав\~та обов`язків,\~передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень статті 13\~вказаного Кодексу суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Так, частиною четвертою\~статті 124\~ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно із частиною першою\~статті 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом частини другої\~статті 792\~ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства -\~Земельним Кодексом України, Законом України «Про оренду землі». Законом України\~«Про оренду\~землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі. Відповідно до\~статті 13 Закону України «Про оренду землі»\~під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Об`єктом оренди є земельна ділянка. За змістом\~статті 79 ЗК України\~земельна ділянка - де частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Згідно з нормою\~статті 79-1\~ЗК України земельна ділянка набуває ознак об`єкта цивільних прав з моменту її формування з присвоєнням кадастрового номера та внесення в Державний земельний кадастр. Разом із тим положення\~статті 79-1 ЗК України, статті 3 Закону України «Про оренду землі», що визначення об`єкта оренди не поширюється на відносини щодо оренди земельної частки (паю). Таким чином, законодавством передбачено право оренди земельних ділянок на підставі договорів, укладення яких здійснювалось відповідно до Типового договору оренди земельної частки (паю), затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 17 січня 2000 року № 5. Як встановлено у судовому засіданні, саме із цих підстав 04 вересня 2014 року, між позивачем та відповідачами-власниками було укладено договір оренди землі, строк дії якого відповідно до умов договору становить 10 років. Відповідно ст.ст. 13,\~14,18\~Закону України\~«Про оренду\~землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі. Договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Згідно ч. 1 ст.\~638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх його істотних умов. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст.\~15\~Закону України\~«Про оренду\~землі» в редакції станом на момент укладення Договору, істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Невід`ємною частиною договору оренди землі згідно із ч. 4\~ст. 15 Закону України «Про оренду землі», в редакції станом на момент укладення Договору, є план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об`єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Законом. Згідно з ч. 2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі», в редакції станом на момент укладення Договору, відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6. 11. 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про оренду землі», в редакції станом на момент укладення Договору, передача об`єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі. Згідно ст. 25 ЗУ «Про оренду землі» орендар земельної ділянки має право: самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі. Згідно ст.. 410 ЦК України землекористувач має право користуватися земельною ділянкою в повному обсязі, відповідно до договору. Землекористувач зобов`язаний вносити плату за користування земельною ділянкою, а також інші платежі, встановлені законом. Землекористувач зобов`язаний ефективно використовувати земельну ділянку відповідно до її цільового призначення, підвищувати її родючість, застосовувати природоохоронні технології виробництва, утримуватися від дій, які можуть призвести до погіршення екологічної ситуації. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першоютретьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною третьою цієї статті передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Положеннями ч. 1, 5 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Отже, в судом встановлено, що ТОВ «Стіл Агро» не є стороною оспорюваного договору оренди земельної ділянки, який укладено між [PERSON] , [PERSON] та Фермерським господарством «Річ Філд». Разом з тим позивач, як орендар цієї ж земельної ділянки має право на оспорювання цього договору, оскільки цей правочин порушує його право на використання зазначеної земельної ділянки у господарській діяльності орендованої у вищевказаного відповідача власника земельної ділянки на підставі договору оренди. Суд вважає, що в судовому засіданні підтверджено факт укладення спірного договору оренди земельної ділянки від 21 квітня 2017 року з порушенням вимог статті 25 Закону України «Про оренду землі» і прав заявника, та дійшов висновку про його недійсність на підставі частини першої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України. Крім того, відповідач власник земельної ділянки позовні вимоги визнав, а згідно ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. За таких встановлених судом обставин, оспорюваний правочини слід визнати недійсним та скасувати його державну реєстрацію. На підставі ст. 141 ЦПК України суд присуджує стягнути солідарно з відповідачів на користь ТОВ «Стіл Агро» документально підтверджені платіжним дорученням судові витрати в сумі 1762,00 грн., тобто по 587,34 грн. з кожного.

Outcome: approved