Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ФОП [PERSON] на обґрунтування якого зазначав, що він перебував з відповідачем у трудових відносинах, працював у якості водія-експедитора у період з 01.12.2014 року по 12.01.2016 року та, за дорученням останнього, на автомобілі відповідача виконував роботу по перевезенню вантажів ТОВ «Нова Пошта». Отримував заробітну плату у сумі 4000 грн. щомісячно. Проте при звільненні у січні 2016 року йому стало відмов, що трудові відносини належним чином оформлені не було, відсутні запис у трудовій книжці. Крім того, йому не було виплачену заробітну плату за грудень 2015р. - січень 2016р. у сумі 5 800 грн. Просив встановити факт його роботи без оформлення трудових правовідносин, внести відповідні записи до трудової книжки, стягнути на його користь заробітну плату та зобов'язати відповідача нарахувати та сплатити податок на доходи фізичних осіб та суми єдиного внеску за загальнообов'язкове державне страхування за вказаний період. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 11 серпня 2016 року у задоволені позовних вимог відмовлено. Не погодившись з рішенням суду позивач приніс апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду про відмову у задоволенні позовних вимог скасувати, ухвалити нове про задоволення вимог у повному обсязі. На обґрунтування апеляційної скарги посилався на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а саме: вважає, що судом не були з'ясовані усі обставини справи, висновки суду не відповідають встановленим по справі обставинам. Зазначає, що суд правильно встановив факт перебування з відповідачем у трудових відносинах, але невірно визначив період його роботи з 15.01.2015 року по 25.12.2015 року та помилково застосував строк позовної давності та відмовив з цих підстав у позові. Особи, які приймають участь по справі у судове засідання апеляційного суду не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду скасуванню з ухваленням нового з наступних підстав: Відповідно до п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Апеляційний суд відповідно до ч.2 ст. 303 ЦПК України не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 213 ЦПК України законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Звертаючись до суду з позовом до про зобов'язання вчинити певні дії, внести записи до трудової книжки та стягнути заборгованість по заробітної плати позивач зазначав, що перебував з відповідачем у трудових відносинах працював на посаді водія-експедитора у період з 01.12.2014 року по 12.01.2016 року та як на підставу своїх вимог посилався на ст.24, 115 КЗпП України. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду справи доведено факт роботи позивача у відповідача у період з 15.01.2015 року по 25.12.2015 року включно, але при зверненні до суду позивачем без поважних причин пропущено встановлений ст.. 233 КЗпП України строк звернення до суду, що є самостійною підставою для відмови у позові. Проте з таким висновком суду не можна погодитися у повному обсязі з наступних підстав. Згідно зі ст. 24 КЗпП укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника підприємства, установи, організації чи уповноваженого ним органу. При розгляді справи встановлено, що відповідно до записів у трудовий книжці виданої на ім'я [PERSON] позивач працював у період з 14.08.2013 року по 04.11.2014 року приймальником замовлень за трудовим договором № 05271300517 у ФОП [PERSON] та з 15.01.2016 року працює у ТОВ «Нова Пошта» на посаді оператора диспетчерської служби (випуску) служби доставки, представництво м.Красноармійськ. Записи за період з 05.11.2014 року по 14.01.2016 року відсутні. Згідно копії посвідчення водія № [NUMBER] виданого ДАІ ГУ УМВС України м.Красноармійськ 30.11.2005р. [PERSON] має право на керування транспортним засобами категорії В.С. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань [PERSON] зареєстрований з 15.04.2015 року зареєстрований як фізична особа-підприємець та зазначено від діяльності: вантажний автомобільний транспорт. Згідно копії довіреності від 26.11.2011 року посвідченої приватним нотаріусом Томашпільського районного нотаріального округу Осташовою О.О. та витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей [PERSON], який діє від імені [PERSON] уповноважив [PERSON] розпоряджатися від його імені транспортним засобом Mercedes-Benz 213CDI Sprinter державний номер [NUMBER]. Згідно Агентського договору №705 від 16.12.2013 року укладеного між ТОВ «Нова Пошта» та ФОП [PERSON] останній зобов'язався здійснювати представництво іншої сторони перед його замовниками по доставці вантажів. Пунктом 2.11 Договору визначено коло осіб які можуть отримувати вантаж, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON] Згідно договору про надання послуг № У/05-3 від 01.07.2015 року укладеного між ТОВ «Нова Пошта» та ФОП [PERSON] у липні 2015 року останній взяв на себе зобов'язання надавати послуги пов'язані з прийманням (видачею, доставкою, забором) відправлень Замовнику (клієнтам Замовника), а ТОВ «Нова Пошта» зобов'язується прийняти належним чином послуги та здійснити оплату. Відповідно до додатків № 4 та 5 до вищевказаного договору визначено перелік транспортних засобів, які використовуються виконавцем для надання послуг, у тому числі автомобіль [NUMBER]. А також встановлено осіб виконавця, що мають право отримувати та передавати замовнику відправлення, серед яких зазначено [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Згідно товарно-транспортних накладних за період з 15.01.2015 року по 15.07.2015 року вбачається, що водій [PERSON] на замовлення ФОП [PERSON] здійснював перевезення вантажу ТОВ «Нова Пошта» на автомобілі [NUMBER]. Згідно копій товарно-транспортних накладних за період з 02.11.2015 по 25.12.2015 року [PERSON] в якості водія здійснював перевезення вантажу ТОВ «Нова Пошта» транспортним засобом Mercedes-Benz 213CDI Sprinter державний номер [NUMBER]. Згідно актів приймання-передачі відповідальності за період з 02.11.2015 по 25.12.2015 року експедитор [PERSON], як водій транспортного засобу Mercedes-Benz 213CDI Sprinter державний номер [NUMBER] здійснив прийняття вантажу від сканувальника ТОВ «Нова Пошта» [PERSON] для здійснення перевезення за маршрутом Красноармійськ-Межова. Таким чином, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що у період з 01.12.2014 року по 12.01.2016 року між сторонами фактично було укладено трудовий договір. За таких обставин висновок суду першої інстанції, щодо наявності між сторонами правовідносин, які витікають з трудового договору є помилковим оскільки рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.. 10 ЦПК України одним із принципів цивільного судочинства є змагальність сторін та відповідно до ст.. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог. Позивачем не надано належних доказів, що між сторонами укладено трудовий договір, що підтверджується матеріалами справи з яких убачається, що накази про прийом та звільнення найманого працівника не видавалися, запис в трудовий книжці відсутній. Відповідно до пояснень свідків опитаних у суді першої інстанції, на які посилається позивач, не убачається факту укладення між сторонами трудового договору, оскільки зазначені свідки є працівниками ТОВ «Нова Пошта» і згідно до інформації наданої ТОВ «Нова Пошта» відповідач є окремим суб'єктом підприємництва та відомостей щодо наявності трудових договорів з працівниками їм не надає. З наявних в матеріалах справи копій товарно-транспортних накладних за період з 15.01.2015 року по 15.07.2015 року, в яких зазначено, що водій [PERSON] на замовлення ФОП [PERSON] здійснював перевезення вантажу ТОВ «Нова Пошта» та договору про надання послуг № У/05-3 від 01.07.2015 року укладеного між ТОВ «Нова Пошта» та ФОП [PERSON], яким встановлено коло осіб виконавця, що мають право отримувати та передавати замовнику відправлення та серед яких зазначено [PERSON], свідчить, що між сторонами в усній формі укладалися цивільно-правові угоди за якими позивач іноді виконував де яки види робіт. Тому на позивача не поширюються гарантії, передбачені КЗпП України та підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Таким чином, при розгляді справи судом першої інстанції не в повному обсязі встановлені обставини, недоведені обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, висновки суду не відповідають обставинам справи та допущено порушення норм матеріального права, що призвело до невірних правових висновків у тих правовідносинах, що виникли між сторонами, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового по суті позовних вимог.

Outcome: partial