Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості посилаючись на те, що 28.02.2013 року відповідачка уклала з\~ ним договір б/н на отримання кредиту у розмірі 310,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між нею і банком договір, про що свідчить підпис відповідачки у заяві. У відповідності до умов укладеного між сторонами договору, відповідачка надала свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Однак, відповідачка свої обов'язки по договору виконує неналежним чином, розмір простроченої заборгованості по кредиту станом на 31.01.2017 року становить 11889,27 грн., яка складається з: 805,66 грн. тіла кредиту, 7341,26 грн. нарахованих відсотків за користування кредитом, 2700,00 грн. за пенею та комісією, 500,00 грн. штрафу (фіксована частина), 542,35 грн. штрафу (процентна складова). А тому просив стягнути з відповідачки на користь банку заборгованість у розмірі 11889,27 грн. та судові витрати в сумі 1600 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій позов підтримує повністю, просить справу розглянути в його відсутність. Представник відповідачки в судовому засіданні позовні вимоги не визнала з підстав, зазначених в письмових запереченнях та поясненнях, також просила застосувати строк позовної давності і відмовити в задоволенні позовних вимог. Заслухавши пояснення представника відповідачки, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги частково обґрунтовані та підлягають до часткового задоволення. Судом встановлено, що\~28.02.2013 року відповідачка уклала з\~ банком договір б/н на отримання кредиту у розмірі 310,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з оплатою по процентній ставці 2,5 % в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.6-8). У звязку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору станом на 31.01.2017 року виникла заборгованість в загальній сумі 11889,27 грн., яка складається з: 805,66 грн. тіла кредиту, 7341,26 грн. нарахованих відсотків за користування кредитом, 2700,00 грн. за пенею та комісією, 500,00 грн. штрафу (фіксована частина), 542,35 грн. штрафу (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.5) та випискою по рахунку (а.с.96-101). Згідно з\~ст. 629 ЦК України\~договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до статей\~1049,\~1050,\~1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з ст.ст.527,\~530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 1\~ст. 598 ЦК України\~зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.\~Статтею 559 ЦК України\~передбачено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Судом встановлено, що анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 28.02.2013 року та тарифи, в яких зазначена процентна ставка 2,5 % в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.6-7) разом складають кредитно-заставний договір, крім того вказана анкета-заява підписана позичальником відповідачкою [PERSON], що визнала в судовому засіданні представник відповідачки. Факт отримання кредиту та користування кредитними коштами також підтверджується випискою по рахунку (а.с.96-101) та заявою від 16.05.2017 року на переказ [PERSON] готівки в сумі 310 грн. (а.с.85). Суд вважає, що у звязку з неналежним виконанням умов договору, відповідачка [PERSON] зобовязана сплатити банку заборгованість по тілу кредиту в сумі 805,66 грн. та заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 7341,26 грн., тому в цій частині позовні вимоги належить задовольнити. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Судом встановлено, що між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви позичальника, у якій указано, що вона разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складає між сторонами кредитно-заставний договір. Пунктом 2.1.1.5.5 «Умов та правил надання банківських послуг» передбачено, що позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. На підставі п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку виконати зобовязання по поверненню кредиту (у тому числі простроченого кредиту\~і овердрафта), оплатити винагороду Банку. Відповідно до п. 2.1.1.7.6. «Умов та правил надання банківських послуг» при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. За пунктом 2.1.1.12.6.2 Умов позичальник сплачує банку пеню. Відповідно до п.1.1.3.2.2 «Умов та правил надання банківських послуг» у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного договору та/або у разі виникнення овердрафта банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обовязків в цілому або у встановленою Банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обовязків та інших обовязків за цим договором. На підставі п.2.1.1.12.11 «Правил користування платіжною карткою» банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим Договором. Однак зазначені Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису відповідачки [PERSON] Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд вважає, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами, що саме надані Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, що саме дані Умови надавалися відповідачці при підписанні анкети-заяви позичальника, та що саме за вказаними умовами відповідачка брала на себе зобовязання зі сплати винагороди, пені, комісії, штрафу та неустойки в разі порушення зобовязання з повернення кредиту, оскільки вони не підписані відповідачкою. Аналогічний правовий висновок міститься й у постанові Верховного Суду України від 22 березня 2017 року в справі № 6-2320цс16. А тому, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] на користь банку заборгованості по штрафу, пені та комісії не підлягають до задоволення, оскільки дані складові передбачені Умовами та Правилами надання банківських послуг, які відповідачка не підписувала (а.с.9-32). Що стосується заявленого представником відповідача клопотання про застосування строків позовної давності, то суд вважає, що цей строк не пропущено. Відповідно до\~ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно\~з ст. 257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (ч.1\~ст. 259 ЦК України). У відповідності до ч. 1\~ст. 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19.03.2014 року у справі № 6-146цс14, яка згідно з ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. З довідки банку (а.с.105) вбачається, що строк дії картки встановлено до березня 2018 року, а тому строк позовної давності починається з 01 квітня 2018 року, у звязку з чим, суд вважає, що позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» не пропущено строк звернення до суду, оскільки ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду 23.02.2017 року із заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н року 28.02.2013 року. Крім того, відповідно до виписки по рахунку (а.с.96-101) вбачається, що станом до 01.08.2014 року відповідачка користувалась кредитними коштами, а саме знімала кредитні кошти з картки та погашала їх, у звязку з чим відбувалося переривання строку позовної давності для звернення з позовом до суду, а з 02.08.2014 року відповідачка припинила погашати кредит, у звязку з чим банк 23.02.2017 року звернувся до суду в межах трирічного строку позовної давності. Виходячи з вищевикладеного заява представника відповідачки про застосування строку позовної давності щодо стягнення заборгованості за кредитним договором задоволенню не підлягає. Таким чином, враховуючи вище зазначене суд вважає, що з відповідачки на користь позивача має бути стягнуто заборгованість по кредитному договору в сумі 7836,92 грн., в тому числі: по тілу кредиту в сумі 805,66 грн. та по процентам за користування кредитом в сумі 7341,26 грн., з врахуванням сплачених 16.05.2017 року відповідачкою коштів в сумі 310 грн. (а.с.85), а також згідно з ст. 88 ч.1 ЦПК України понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1096,32 грн., пропорційно до суми задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial