Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Юніон Стандарт Банк» про стягнення коштів. Мотивував свої вимоги тим, що 03 вересня 2015 року між ним та ПАТ «Юніон Стандард Банк» було укладено договір № 1 про відповідальне зберігання цінностей у банку, відповідно до умов якого, за Актом приймання-передачі цінностей, який є невідємною частиною цього Договору, Поклажодавець([PERSON].) передає, а Зберігач(ПАТ «Юніон Стандард Банк») приймає на зберігання цінності, вичерпний перелік яких наводиться в Акті. Позивач вказує, що він передав цінності банку у формі грошових коштів у розмірі 20000 доларів США. Термін договору 1-н місяць, однак на його заяву про розірвання договору та повернення цінностей відповідачач, а в подальшому уповноважена особа банку не відреагували. Позивач просить суд стягнути з фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Юніон Стандард Банк» 20000 доларів США та судові витрати у розмірі 3600 гривень. В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позовної заяви та просив суд її задовольнити. Представник відповідача надіслав до суду письмові заперечення та просив суд ухвалити рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Заслухавши представників сторін, дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. 03 вересня 2015 року між [PERSON] та ПАТ «Юніон Стандард Банк» було укладено договір № 1 про відповідальне зберігання цінностей у банку, відповідно до умов якого, за Актом приймання-передачі цінностей, який є невід'ємною частиною цього Договору, Поклажодавець([PERSON].) передає, а Зберігач(ПАТ «Юніон Стандард Банк») приймає на зберігання цінності, вичерпний перелік яких наводиться в Акті. Сторони спору визнають та не заперечують, що [PERSON], передав у ПАТ «Юніон Стандард Банк» на зберігання цінності, а саме грошові кошти у розмірі 20000 доларів США, про що йому було надано відповідний Акт. Зазначена обставина встановлена рішеням Голосіївського районного суду міста Києва від 26 травня 2016 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Юніон Стандард Банк» про визнання договору недійсним та застосування наслідків недійсності правочину. З умов п. 2.1.4 Договору № 1 про відповідальне зберігання цінностей у банку від 03 вересня 2015 року вбачається, що Зберігач зобов'язаний повернути цінності Поклажедавцеві за першою вимогою останнього за Актом повернення, що підписується Сторонами у двох примірниках. Відповідно до п. 1.6 Договору № 1 про відповідальне зберігання цінностей у банку від 03 вересня 2015 року, зберігач повертає Поклажедавцю цінності за умови пред'явлення ним документу, що посвідчує особу(паспорт). Постановою Правління Національного банку України № 939 від 24.12.2015 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Юніон Стандард Банк» ПАТ «Юніон Стандард Банк» віднесений до категорії неплатоспроможних. На підставі вищезазначеної постанови Рішенням № 241 від 28.12.2015 року виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Юніон Стандард Банк» з 28 грудня 2015 року по 27 грудня 2017 року включно, з відшкодуванням з боку Фонду коштів за вкладами фізичних осіб. Відповідно до ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. При цьому, відповідно до ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обмеження щодо задоволення вимог вкладників та інших кредиторів не поширюються щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом гарантування вкладів фізичних осіб. Відповідно до ч. 6. ст. 77 Закону України «Про банки та банківську діяльність» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Отже, відповідно до положень Цивільного кодексу України та Закону України «Про банки та банківську діяльність» ліквідація банків здійснюється відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Задоволення вимог кредиторів реалізується в процедурі ліквідації банків відповідно до розділу VIII «Ліквідація банків» вказаного закону, в якій згідно з порядком, передбаченим цим Законом, складається реєстр акцептованих вимог кредиторів та здійснюються заходи щодо задоволення вимог кредиторів. Згідно з частиною 3 зазначеної вище статті 46 Закону, вимоги за зобов'язаннями Банку що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межа| ліквідаційної процедури. Порядок та строки подання кредиторських вимог встановлено статтями 45, 49 Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відповідно до яких Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку та призначеної уповноваженої особи Фонду у газетах «Урядовий кур'єр» та «Голос України» не пізніше ній через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до Банку. Інформація про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, призначення уповноваженої особи Фонду та відшкодування вкладникам коштів опубліковано в газеті «Голос України» від 30 грудня 2015 року № 249 із вказівкою адреси прийняття кредиторських вимог. Відповідач стверджує, що право вимоги повернення цінностей у [PERSON] виникло 02 жовтня 2015 року, однак останній у порядку та строки визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не заявив уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до Банку. Відповідно до частини 1 статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до ч. 2 статті 45 цього Закону. Як вказує представник відповідача, будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами. Суд не бере до уваги такі твердження представника відповідача виходячи з наступних міркувань. Відповідно до пункту 7 частини 2 статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд зобов'язаний у 60-денний строк з дня початку процедури ліквідації банку надіслати повідомлення всім клієнтам, які користуються послугами відповідального зберігання, про необхідність вилучити свої цінності протягом одного місяця з дня повідомлення. Матеріальні цінності, що перебували на відповідальному зберіганні банку і не були вилучені власниками в зазначений у повідомленні строк, вважаються фондами, на які не можуть претендувати кредитори банку. Такі цінності переходять у розпорядження Фонду для повернення законним власникам. Аналізуючи норми зазначеного Закону суд дійшов висновку, що до правовідносин сторін не застосовується правило за яким [PERSON] зобов'язаний звертатися до Фонду у порядку та строки визначені статтями 45, 49 Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Суд вважає, що саме на Фонд покладено обов'язок у 60-денний строк з дня початку процедури ліквідації банку надіслати повідомлення [PERSON], як користувачу послугами відповідального зберігання, про необхідність вилучити свої цінності протягом одного місяця з дня повідомлення. Судом встановлено, що відповідачем не було здійснено такого повідомлення на адресу [PERSON] Відповідно до п. 5.2 Договору № 1 про відповідальне зберігання цінностей у банку від 03 вересня 2015 року, зберігач несе відповідальність за збереження та цілісність з моменту передання Цінностей на зберігання і до моменту його повернення Поклажодавцеві. У випадку втрати (нестачі) або пошкодження Цінностей, які передані на зберігання, Зберігач повинен відшкодувати Поклажедавцеві всі пов'язані з цим збитки. В ході судового розгляду встановлено, що відповідачем за результатами проведеної інвентаризації активів та зобов'язань ПАТ «Юніон Стандард Банк» не виявлено цінностей переданих ПАТ «Юніон Стандард Банк» за договором № 1 про відповідальне зберігання цінностей у банку від 03 вересня 2015 року укладеного між ПАТ «Юніон Стандард Банк» та [PERSON] Відповідно до пункту 6 частини 2 статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право звертатися до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку. Після виявлення відсутності цінностей переданих ПАТ «Юніон Стандард Банк» за договором № 1 про відповідальне зберігання цінностей у банку від 03 вересня 2015 року укладеного між ПАТ «Юніон Стандард Банк» та [PERSON], уповноважена особа Фонду не зверталася до правоохоронних органів із заявою про виявлення такого фату, при тому, що відповідачем не оспорюється факт укладення між ПАТ «Юніон Стандард Банк» та [PERSON] договору № 1 про відповідальне зберігання цінностей у банку від 03 вересня 2015 року з описом вкладених в сумку цінностей згідно з договором, як «20000 доларів США». Аналізуючи у сукупності п. 5.2 Договору № 1 про відповідальне зберігання цінностей у банку від 03 вересня 2015 року, обов'язки покладені на відповідача пунктом 7 частини 2 статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а також визнання сторонами факту укладення між ПАТ «Юніон Стандрат Банк» та [PERSON] договору № 1 про відповідальне зберігання цінностей у банку від 03 вересня 2015 року, суд дійшов висновку про те, що відповідальність по відшкодуванню [PERSON], як Поклажедавцеві збитків пов'язаних із втратою цінностей згідно із зазначеним договором покладається на фонд гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Юніон Стандард Банк». При цьому суд враховує, що пунктом 7 частини 2 статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що такі цінності переходять у розпорядження Фонду для повернення законним власникам. Виходячи з ретельного аналізу доказів наданих сторонами спору у сукупності з вищенаведеними правовими нормами та умовами договору № 1 про відповідальне зберігання цінностей у банку від 03 вересня 2015 року, суд дійшов категоричного висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у запропонований ним спосіб. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги повністю.

Outcome: approved