Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Хортицького відділу Державної виконавчої служби Запорізького управління юстиції, [PERSON], [PERSON], в якому просить звільнити з-під арешту автомобіль марки ВАЗ, модель 21070,2004 року випуску, д/н [NUMBER], який належав [PERSON] Свої вимоги обгрунтував тим, що 12 квітня 2011 року між ним та [PERSON] В,А. в усній формі був укладений договір купівлі-продажу автомобіля марки ВАЗ, модель 21070,2004 року випуску, д/н [NUMBER], на виконання якого відповідач [PERSON] оформив на нього нотаріально посвідчену довіреність з правом продати, обміняти, надати в оренду даний автомобіль. Звернувшись у березні 2016 року до органів МРЕВ ВДАІ з метою зняття автомобіля з обліку, він довідався, що на автомобіль накладений арешт постановою державного виконавця Хортицького ВДВС ЗУЮ у звязку з наявністю у відповідача заборгованості по аліментах перед відповідачем [PERSON] Відповідачі [PERSON], [PERSON] визнають той факт, що продали йому автомобіль та не заперечують проти зняття арешту з автомобіля у судовому порядку. Розгляд справи здійснювався судом у відсутність сторін у справі на підставі ст.197 ч.2 ЦПК України, за письмовими заявами позивача та відповідачів [PERSON], [PERSON] про визнання позовних вимог, та розгляд справи у їх відсутність. Представник відповідача - Хортицького відділу Державної виконавчої служби Запорізького управління юстиції у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надійшло. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САЕ 595825, автомобіль ВАЗ, модель 21070,2004 року випуску, д/н [NUMBER], 12.04.2011 р. зареєстрований на [PERSON] Довіреність від 12 квітня 2011 року свідчить про те, що [PERSON] уповноважив [PERSON], [PERSON], [PERSON] представляти його інтереси з питань, які будуть стосуватися експлуатації ним та розпорядження від його імені та в його інтересах автомобілем, керувати автомобілем, зняти його з обліку і т.і. Довіреність видана з правом передоручення і дійсна до 12 квітня 2021 року. Посвідчена приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 692. Згідно з постановою державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби Запорізького управління юстиції [PERSON] від 23.10.2013 року накладено арешт на все майно боржника, яке належить [PERSON] Відповідно до\~ст.129 Конституції України, ст.ст.10,\~11,\~60 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього\~кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Норми\~ст. 34 ЗУ «Про дорожній рух»\~( в редакції чинній на момент підписання між сторонами у справі договору купівлі-продажу) встановлюють додаткові вимоги до оформлення права власності на транспортні засоби. На виконання вимог\~ст. 34 ЗУ «Про дорожній рух»\~постановою КМ України від 07 вересня 1998 року затверджено Порядок № 1388, згідно із п. 1 якого встановлюється єдиний на території України порядок державної реєстрації та обліку автомобілів. Згідно із п. 8 вказаного Порядку державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів. Згідно з абзацом другим вказаного пункту Порядку документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою: довідка-рахунок за формою з додатком 1; договори та угоди, укладені на товарних біржах, інші засвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби; копія рішення суду; довідка органу соціального захисту або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску; акт приймання - передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком; митна декларація; договір фінансового лізингу; акт про проведений аукціон або постанова та акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу. Таким чином слід дійти висновку про те, що серед документів, зазначених у п. 8 вказаного Порядку, які є підставою правомірного придбання транспортного засобу, відсутня довіреність. В той же час, сутність та правова природа загальноцивільного представництва регулюються положеннями глави 17 ЦК України. За частиною третьою статті 244 ЦК України довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина перша статті 237 ЦК України). Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами. Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-688цс15, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Таким чином, суд вважає, що позивач не набув права власності на спірний автомобіль, оскільки він не знятий з обліку в уповноваженому органі МВС та зареєстрований на даний час на праві власності за відповідачем [PERSON], а видана на ім'я позивача довіреність на право розпорядження спірним транспортним засобом не є правовстановлюючим документом щодо наявності права власності, відтак правові підстави для задоволення позовних вимог про зняття арешту з автомобіля відсутні.

Outcome: dismissed