Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми боргу за договором позики з урахуванням індексу інфляції, 3% річних та процентів встановлених ст. 1048 ЦК України. Свої вимоги обґрунтовує тим, що у 28.03.2013 року між ним та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до якого [PERSON] передав відповідачу грошові кошти (позику) в сумі 40000 доларів США 00 центів, які останній зобов'язався повернути 28.05.2013 року. Зазначив, що він виконав свої договірні зобов'язання перед відповідачем у повному обсязі, передавши останньому грошові кошти в сумі 40000 доларів США 00 центів. Проте, відповідач не повернув кошти позивачу, що свідчить про невиконання зобов'язань за договором. У зв'язку з тим, що відповідач прострочив повернення суми позики, вважає, що з відповідача на його користь, відповідно до ст.ст. 625, 1048 ЦК України, слід стягнути суму позики з урахуванням індексу інфляції, 3% річних та проценти за обліковою ставкою НБУ з розрахунку на момент ухвалення рішення. На підставі вищевикладеного просив позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив справу розглядати без його участі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку з його відрядженням. Однак, суд вважає вказане клопотання необґрунтованим, а неявку відповідача неповажною з огляду на наступне. З матеріалів справи вбачається, що інтереси відповідача [PERSON] в суді представляють [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довіреністю, виданою 29.01.2016 року. Згідно ч. 1 ст. 40 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або інша особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність і належно посвідчені повноваження на здійснення представництва в суді, за винятком осіб, визначених у статті 41 цього кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 42 ЦПК України повноваження адвоката як представника можуть також посвідчуватись ордером, який виданий відповідним адвокатським об'єднанням, або договором. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] був повідомлений про дату та час слухання справи, а отже були повідомлені і представники відповідача. Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. На підставі викладеного, суд вважає неявку відповідача та його представників неповажною, оскільки причини своєї неявки в судове засідання представники суду не повідомили. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Як вбачається з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Судом встановлено, що у 28.02.2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, згідно якого відповідач отримав грошову позику в сумі 40000 доларів США 00 центів, що підтверджується розпискою. З розписки вбачається, що [PERSON] зобов'язався повернути [PERSON] позичені кошти в строк до 28.05.2013 року. Встановлено, що позивач виконав свої договірні зобов'язання перед відповідачем у повному обсязі, передавши останньому грошові кошти в сумі 40000 доларів США 00 центів. Однак, у встановлений строк, відповідач не повернув [PERSON] позичені кошти, тим самим порушивши умови надання позики. У зв'язку з тим, що відповідач прострочив повернення суми позики позивач просив стягнути на його користь, відповідно до ст.ст. 625, 1048 ЦК України, суму позики з урахуванням індексу інфляції, 3% річних та проценти за обліковою ставкою НБУ на дату ухвалення рішення. Згідно до ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Враховуючи те, що між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, суд приходить до висновку, що вони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов'язання щодо виконання даного договору. Згідно офіційного курсу гривні щодо іноземних валют станом на 01.03.2016 року 100 доларів США = 2709,4802 грн. У зв'язку з тим, що відповідач не повернув у встановлені строки договору суму позики позивачу, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість в сумі 1083792,00 грн. (40000 доларів США 00 центів * 27,0948 = 1083792,00 грн.). Крім того, згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За період з 29.05.2013 року по 01.03.2016 року з урахуванням зміни розміру облікової ставки Національного банку України у відповідні періоди розмір процентів на суму боргу 1083792,00 грн. складає 468034,84 грн. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача процентів в сумі 468034,84 грн. Розрахунок, який міститься в матеріалах справи визначений на підставі подвійної облікової ставки НБУ та проценти складають 936069,67 грн., відповідно проценти у розмірі облікової ставки НБУ складають 468034,84 грн. (936069,67 грн. / 2). Позивач також просив стягнути 3% річних та індекс інфляції на момент ухвалення рішення, на що слід зазначити наступне. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Термін прострочення сплати коштів за договором позики складає 1008 днів. Отже, сума 3 % річних складає 89791,42 грн. (1083792,00 х 0,03 = 32513,76 : 365 х 1008 = 89791,42). На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних в сумі 89791,42 грн. Слід зазначити, що відповідач та його представники жодних заперечень, доказів та пояснень до суду не подали. Що стосується вимоги про стягнення індексу інфляції, то слід зазначити наступне. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Суд приходить до висновку про відмову в частині позовних вимог щодо стягнення суми боргу з урахуванням індексу інфляції, оскільки дана умова не була передбачена договором позики, а також через те, що сторони у договорі встановили еквівалент суми позики до долара США, який є іноземною валютою захищеною від інфляції по відношенню до гривні. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В силу ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених, ст. 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач частково довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору в розмірі 6090,00 грн.

Outcome: partial