Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ФОП [PERSON], у якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 7\~030,45 грн., яка складається з: суми попередньої оплати за товар у розмірі 5\~550,00 грн., трьох відсотків річних у розмірі 330,45 грн., штрафу у розмірі 1\~200,00 грн. Позовна заява мотивована тим, що 24.07.2014р. між сторонами укладено договір №\~14127, відповідно до умов якого позивач сплатив відповідачу суму попередньої оплати за металопластикові вікна у розмірі 12\~000,00 грн., а відповідач зобовязався у строк та на умовах, визначених договором, поставити позивачу товар належної якості не пізніше 13-15 серпня 2014р. Однак відповідач умови договору не виконав та не повернув позивачу суму передплати у повному обсязі. Позивач надав суду заяву, у якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяв про розгляд справи за його відсутністю або інформації про поважність причин неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення відповідно до ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. 25.07.2014р. між [PERSON] (Продавець) та [PERSON] (Покупець) укладено договір купівлі-продажу металопластикових виробів № 14127 (надалі Договір) (а.с.4). Згідно з п.1.1. Договору продавець зобовязався передати у власність покупцю товар в асортименті та в кількості, встановленими договором, а покупець зобовязався сплатити за нього встановлену договором грошову суму (ціну) та прийняти товар. Згідно з ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до акту приймання-передачі робіт сторони погодили, що загальна сума виконаних робіт та наданої продукції складає 14\~940,00 грн. (а.с.5). На виконання умов Договору позивач відповідно до квитанції № 14127 від 25.07.2014р., сплатив відповідачу попередню вартість товару та послуг у розмірі 12\~000,00 грн. (а.с.6). Відповідно до ст.663 ЦК України, продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Згідно з Договором відповідач повинен був виконати його умови не пізніше 13-15 серпня 2014 \~року. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Згідно з ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Всупереч вищевказаному, відповідачем умови Договору не виконані, про що свідчить гарантійне письмо, у якому [PERSON] 21.11.2014р. зобовязався повернути позивачу сплачені ним грошові кошти за Договором у повному обсязі протягом 7 робочих днів. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач сплачені позивачем грошові кошти у повному обсязі не повернув та станом на день ухвалення рішення має заборгованість перед останнім у розмірі 5\~500,00\~грн. Відповідач всупереч положенням статті 60 ЦПК України не надав суду жодних доказів, які б спростовували факт існування вказаної заборгованості. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи існуючу заборгованість відповідача перед позивачем, беручи до уваги кінцевий термін виконання зобовязання за Договором, 16.08.2014р., суд доходить висновку, що відповідно до ст.625 ЦК України відповідач повинен сплатити позивачу три відсотка річних від простроченої суми до моменту звернення [PERSON] до суду, а саме 330,45 грн. (5\~500,00 грн.: 365 днів * 731 день * 3 %). Окрім того, відповідно до п.7.1 Договору за несвоєчасне передання товару з вини Продавця останній сплачує Покупцю штраф у розмірі 0,5 відсотків від вартості недопоставленого товару за кожен день прострочки, вирахуваної відповідно специфікації, але не більш ніж 10 %. Таким чином, враховуючи прострочене зобовязання відповідача перед позивачем, беручи до уваги, що часткове його виконання [PERSON] почав з 01.11.2014р., суд доходить висновку, що відповідно до п.7.1 Договору з відповідача підлягає стягненню також сума штрафу у розмірі 1\~200,\~00\~грн. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи вищевказане, беручи до уваги ст.11 ЦПК України, суд доходить висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, у повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved