Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача 33 971 грн. 77 коп. заборгованості за договором №б/н від 10.02.2011. Посилається в позові на те, що 10.02.2011 між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №б/н від 10.02.2011, згідно з умовами якого банк надав [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач вказує, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та відповідачем договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач наголошує на тому, що при укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін формулярами або в інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Підписавши анкету-заяву [PERSON] погодилась приєднатись до такого договору. Позивач зазначив, що щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт, підписання відповідного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Позивач вказує, що свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Позивач наголошує, що згідно п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, - у разі невиконання зобов'язань за договором, позичальник, на вимогу банку, повинен виконати зобов'язання з повернення кредиту та оплати винагороди банку. Крім цього, власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів у межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту та, відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Позивач стверджує, що відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. Позивач відзначив, що у зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 30.11.2015 має заборгованість 33 971, 77 грн., яка складається з наступного: 7 994, 48 грн. - заборгованість за кредитом; 21 783, 40 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2 100, 00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина): 1593,89 грн. - штраф (процентна складова). Позивач вказує, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав позивача і тому просить задовольнити позов. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги повністю, просив розглядати справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі. Виходячи з цього, враховуючи думку представника позивача, суд, за письмовою згодою представника позивача, ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 10.02.2011 між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №б/н від 10.02.2011, згідно з умовами якого Банк надав [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, - у разі невиконання зобов'язань за договором, позичальник, на вимогу банку, повинен виконати зобов'язання з повернення кредиту та оплати винагороди банку. Крім цього, власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів у межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту та, відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. (а.с. 28). Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 зазначено, що клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт, підписання відповідного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. (а.с. 26). Відповідно до п. 2.1.1.12.11 Умов та правил надання банківських послуг банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленій банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за договором(а.с. 37). Відповідно до анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку [PERSON] дала згоду на приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 7 - 9). Судом встановлено, що відповідно до розрахунку заборгованості за договором №б/н від 10.02.2011, станом на 30.11.2015 умов кредитного договору відповідач не виконує (а.с. 5 - 6). У зв`язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору станом на 30.11.2015 утворилася заборгованість у розмірі 33 971 грн. 77 коп. яка складається з: - 7 994 грн. 48 коп. - заборгованість за кредитом; - 21 783 грн. 40 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 2 100 грн. 00 коп. - заборгованість за пенею та комісією; А також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг; - 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); - 1593 грн. 89 коп. - штраф (процента складова) (а.с. 5 - 6). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа/ кредитодавець/зобов'язується надати грошові кошти/кредит/позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Виходячи з викладеного вище, невиконання відповідачем умов укладеного з позивачем кредитного договору, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки даний спір вирішено на користь позивача, позов задоволено, суд приходить до висновку, що судові витрати, понесені позивачем, повинні бути відшкодовані відповідачем.

Outcome: approved