Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу. На підтвердження позовних вимог позивач посилається на наступне. 30 січня 2008 року він уклав з ПП «Міком» договір позики, за яким він передав відповідачеві 940 000,00 грн. Грошові кошти були внесені ним у касу підприємства, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 34 від 30.01.2008 року. Як вказано у п.2 договору позики, відповідач зобовязався повернути всю позичену суму до 30 січня 2013 року. Додатковою угодою № 1 від 24 грудня 2012 року до договору позики б/н від 30 січня 2008 року строк повернення коштів було продовжено до 30 січня 2017 року. Згідно п.1.2 договору позики б/н від 30.01.2008 року, позикодавець має право на отримання від позичальника 5 % річних від суми позики. Додатковою угодою № 1 до договору позики б/н від 30.01.2008 року у цей пункт були внесені зміни і його було викладено у наступній редакції: позикодавець має право на отримання від позичальника процентів від суми позики у розмірі 15 % річних. У визначений договором (з урахуванням змін, внесених додатковою угодою № 1) строк грошові кошти відповідач не повернув. 30 січня 2017 року сторонами було проведено звірку заборгованості, що підтверджується актом № 1 звірки заборгованості між позичальником та позикодавцем за договором позики б/н від 30 січня 2008 року. В акті звірки встановлена загальна сума заборгованості ПП «Міком», що склала 1 739 000,00 грн. Сума заборгованості включає в себе: -940\~000,00 грн. сума позики; -235 000,00 грн. проценти за період з 30.01.2008 року до 30.01.2013 року. -564 000,00 грн. проценти за період з 30.01.2013 року до 30.01.2017 року. За домовленістю сторін сума нарахованих процентів була округлена. Розрахунок заборгованості додається. Його неодноразові усні звернення до відповідача щодо повернення суми боргу не дали результату. Тому 02.04.2017 року він надіслав відповідачу претензію з вимогою про повернення позичених грошових коштів. У відповідь на претензію отримав листа від ПП «Міком» № 41/2-3 від 30.06.2017 року, у якому ПП «Міком» повідомляє, що борг за договором позики б/н від 30.01.2008 року визнає, бажає виконати зобовязання за цим договором, але, оскільки рахунки підприємства та майно арештовані Державною виконавчою службою, не має такої можливості. За вимогами ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Ч.1 ст.625 ЦК України вказує, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Ч.1 ст.1048 ЦК України передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Оскільки відповідачем не повернута сума позики у строк, визначений договором, змушений звернутися до суду з цим позовом. В судове засідання сторони не прибули, позивач надав до суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, позов підтримав і просив суд задовольнити його в повному обсязі. Представник відповідача про день та час розгляду справи по суті був повідомлений належним чином. Надав до суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику у строк та порядку, що встановлені договором. Як встановлено в судовому засіданні, 30.01.2008 року позивач уклав з ПП «Міком» договір позики, за яким передав відповідачеві 940 000,00 грн. (а.с.10-11) Грошові кошти були внесені ним у касу підприємства, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 34 від 30.01.2008 року (а.с.12). Як вказано у п.2 договору позики, відповідач зобовязався повернути всю позичену суму до 30.01.2013 року. Додатковою угодою № 1 від 24.12.2012 року до договору позики б/н від 30.01.2008 року строк повернення коштів було продовжено до 30.01.2017 року (а.с.13). Згідно п.1.2 договору позики б/н від 30.01.2008 року, позикодавець має право на отримання від позичальника 5 % річних від суми позики. Додатковою угодою № 1 до договору позики б/н від 30.01.2008 року у цей пункт були внесені зміни і його було викладено у наступній редакції: позикодавець має право на отримання від позичальника процентів від суми позики у розмірі 15 % річних. У визначений договором (з урахуванням змін, внесених додатковою угодою № 1) строк грошові кошти відповідач не повернув. 30.01.2017 року сторонами було проведено звірку заборгованості, що підтверджується актом № 1 звірки заборгованості між позичальником та позикодавцем за договором позики б/н від 30 січня 2008 року. В акті звірки встановлена загальна сума заборгованості ПП «Міком», що склала 1 739 000,00 грн. (а.с.14). Сума заборгованості включає в себе: -940\~000,00 грн. сума позики; -235 000,00 грн. проценти за період з 30.01.2008 року до 30.01.2013 року. -564 000,00 грн. проценти за період з 30.01.2013 року до 30.01.2017 року. За домовленістю сторін сума нарахованих процентів була округлена. Неодноразові усні звернення позивача до відповідача щодо повернення суми боргу (а.с.15) не дали результату (а.с.16). В звязку з тим, що відповідачем сума боргу добровільно не сплачена, суд вважає за необхідне стягнути заборгованість з відповідача примусово. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача і судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved