Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованості у розмірі 26 423,44 грн. за кредитним договором №б/н від 15.08.2011 року та судові витрати, посилаючись на те, що 15.080.2011 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір №б/н, за умовами якого позивач надав відповідачу [PERSON] кредит у сумі 10 000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних, на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку з порушенням відповідачем взятих на себе зобов'язань за вказаним договором станом на 31.07.2014 року утворилась заборгованість 26 423,44 грн., яку позивач просить стягнути у судовому порядку. В судове засідання представник позивача Стадніков Д.В. не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначено, що він позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити у повному обсязі та проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.81). Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову не визнав, просив відмовити у їх задоволенні, пояснивши, що відповідач 15.08.2011 року прийшла до відділення ПАТ КБ «Приватбанк» з метою працевлаштування, в ході бесіди з представником банку відповідач надала паспортний документ, довідку про присвоєння ІПН, трудову книжку. Після роздрукування Анкети-заяви відповідачу було запропоновано засвідчити підписом анкетні дані та копії документів, що вона й зробила. Тобто мова не йшла про надання кредиту, метою візиту було саме працевлаштування. Крім того, представник відповідача вказав, що на день, ніби надання кредиту, банк не мав ліцензії на надання банківських послуг, а форма самого кредитного договору не відповідає встановленим вимогам, тому його взагалі не можна вважати таким. Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів по справі встановив наступні факти та правовідносини. 15.08.2011 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір №б/н від 15.08.2011 року, за умовами якого позивач надав відповідачу [PERSON] кредит у сумі 10 000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних, на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.7). У відповідності до ст.610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконанням з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). А ст.611 ЦК України зазначає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: ... 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Вказаний кредит за даним договором відповідач [PERSON] отримала від позивача 15.08.2011 року, згідно договору погашення заборгованості здійснюється щомісяця у розмірі та строки визначені у графіку погашення шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок банку, якщо інше не передбачено цим договором. Однак станом на 31.07.2014 року загальна заборгованість відповідача [PERSON] складає 26 423,44 грн., з них: заборгованість за кредитом - 18 871,12 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 5 267,87 грн., заборгованість з пені та комісії за користування кредитом - 550 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 1 234,45 грн. У відповідності до п.1, ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Як зазначає ч.1, ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Поскільки відповідач [PERSON] отримала від позивача кредит в сумі 10000 грн., тобто позивач з свого боку виконав умови договору, а сама відповідач у свою чергу не сплачувала позивачу рівних часток сум кредиту кожного місяця, відсотків погашення кредиту, як то передбачає укладений договір, а тільки періодично та частково, тобто вона неналежним чином виконувала свої зобов'язання по вказаному договору, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за вказаним договором. Суд не може покласти в основу рішення доводи представника відповідача, оскільки вони не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні та спростовуються наступними доказами. 15.08.2011 року відповідач [PERSON], заповнюючи Анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку та ставлячи на ній свій підпис, тим самим погодилась на умови та правила кредитування, запропоновані банком. Крім того, під час підписання вказаного договору, працівником банку було встановлено особу відповідача, що підтверджується фототаблицею, наданою позивачем (а.с.98-104). Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. З огляду на викладені обставини та вимоги ст. 638 ЦК України сторони уклали вказаний договір за власним бажанням, на умовах, погоджених сторонами, а отже розуміли і бажали настання наслідків, які передбачені цим договором, укладення банківського рахунку позивачем саме з відповідачем шляхом підписання анкети-заяви є його власним вибором. Тому анкета-заява є договором банківського рахунку, укладеним між сторонами 15.08.2011 року, що відповідає вимогам чинного законодавства та банківським правилам. Згідно копії банківської ліцензії №22, наданої представником позивача, ПАТ КБ «Приватбанк» отримав дозвіл на надання банківських послуг 29.07.2009 року (а.с.109). Підсумовуючи вищевикладене, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, оскільки вони є законними та обґрунтованими. Згідно ст.88 ЦПК України, поскільки задоволено позов у повному обсязі, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 243,60 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved