Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS], та зняття його з реєстрації за вказаною адресою. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є власником квартири квартири [ADDRESS]. У належній йому квартирі зареєстрований відповідач [PERSON], який є його онуком. Відповідач вже п'ять років у квартирі не мешкає, виїхав на постійне місце проживання до РФ. Його особистих речей у квартирі немає, за комунальні послуги відповідач не сплачує. Реєстрація відповідача у належній йому квартирі порушує його права власника, він позбавлений права розпорядитися належним йому майном, змушений сплачувати квартирну плату та комунальні послуги у більшому розмірі, що ставить його у скрутне матеріальне становище. У добровільному порядку відповідач не знявся з реєстраційного обліку за вказаною адресою. У зв'язку з наведеним просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] та зняти відповідача з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Ухвалою від 21.08.2018 року відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 19.09.2018 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до розгляду. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав повністю з викладених у позові відстав. Додатково зазначив, що внук [PERSON] не мешкає у належній йому квартирі з 2012 року, а у 2017 році виїхав у м. Таганрог, Росія, де мешкає по теперішній час. Окрім того, позивачем надана суду заяву, у якій він просить в подальшому розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що мешкає у сусідній квартирі. Квартира [ADDRESS] належить позивачеві. В цій квартирі мешкають його дружина та дочка. Онук [PERSON] у квартирі не проживає вже майже п'ять років. У зв'язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, вислухавши позивача, свідка, дослідивши надані позивачем докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 25.02.2014 року належить квартира [ADDRESS] (Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 18233617 від 25.02.2014 року, виданий Реєстраційною службою Маріупольського МУЮ Донецької області). Згідно з інформаційною довідкою Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 22.06.2018 року № 12-126-1259 відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Згідно з довідкою ЖБК «Жовтневий-169» від 26.07.2018 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], проте у квартирі не мешкає. Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем надані належні докази того, що відповідачем порушені його права власника жилого приміщення - квартири [ADDRESS], у зв'язку з чим позовні вимоги в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом - квартирою [ADDRESS], підлягають задоволенню. Разом з тим, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині зняття відповідача з реєстрації за вказаною адресою, оскільки рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття особи з реєстраційного обліку відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» і зазначення про це у рішенні суду є зайвим. Відповідно до ст.ст. 7, 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Крім того, відповідно до Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання», зняття особи з реєстраційного обліку проводиться компетентними, уповноваженими на це органами, зокрема, на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням і лише в разі відмови цього органу здійснити зняття особи з реєстраційного обліку на підставі рішення суду, такі дії можуть бути оскаржені до суду із залученням компетентного органу в якості відповідача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial