Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 21371 ,68 грн. В обґрунтування позову зазначено, що з травня 2013 року працювала в Геологорозвідувальній експедиції №37, яка є структурним підрозділом Казенного підприємства «Кіровгеологія» на посаді бухгалтера. 28.02.2014 року звільнена з роботи у зв»язку з скороченням численності за п.1 ст.40 КЗПП України. При звільненні з роботи відповідач не зробив розрахунку відповідно до ст. 116 КЗпП України. Вважає дії відповідача незаконними, оскільки у відповідності з ч. 1 ст. 116 КЗпП України виплата всіх сум що належить працівнику від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. До судового засідання позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність та повне підтримання позовних вимог ( а.с. 22). Представник відповідача в судове засідання не з»явився, належним чином рекомендованим листом повідомлено про час і місце розгляду справи ( а.с. 20 ), поважні причини неявки суду не повідомлено. Відповідно до ст. 169 ЦПК України, суд ухвалює справу розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі. Судом встановлено факти та відповідні їм правовідносини. З 28 травня 2013 року позивач працювала в Геологорозвідувальній експедиції №37, яка є структурним підрозділом Казенного підприємства «Кіровгеологія» на посаді бухгалтера. 28.02.2014 року звільнена з роботи у зв»язку з скороченням численності за п.1 ст.40 КЗПП України, що підтверджується трудовою книжкою (а. с. 5-6). При звільненні з роботи відповідач не зробив розрахунку з позивачем відповідно до ст. 116 КЗпП України, що підтверджується довідкою від 27.02.14 року (а.с. 4) , заборгованість становить - 16371,68 грн. Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно ч. 7 ст. 43 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається Законом. Статтею 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу, статтею 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних дів. Згідно до положень ч.І ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату власної праці відповідно до актів законодавства. Згідно зі ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. При винесенні рішення, суд керується ст.11 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності , суд дійшов висновку , щодо задоволення позову, оскільки на час винесення рішення у справі, спору між сторонами, щодо розміру заборгованої заробітної плати не має , позов підлягає задоволенню в розмірі - 16371,68 грн без врахування обов»язкових відрахувань та зборів. Згідно ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави 243,60 грн. судового збору . Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved