Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «Інтерлак» про поновлення на роботі, збільшивши позовні вимоги, в якому просив поновити його на роботі та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 284\~140,48 грн; середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 284\~140,48 грн.; вихідну допомогу в розмірі 7 107,25 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 03 вересня 2012 року у м. Родинське Донецької області рішенням загальних зборів засновників було створено товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерлак», одним із засновників якого є він. Того ж дня його було призначено на посаду директора цього товариства. Приблизно в середині травня 2014 року співвласники ТОВ «Інтерлак» [PERSON] та [PERSON] разом з невідомими людьми перестали допускати його на територію підприємства та почали чинити перешкоди у виконанні його службових обовязків як директора товариства.Відповідно до відомостей із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців з 21 травня 2014 року на ТОВ Інтерлак» призначено нового директора [PERSON]. До теперішнього часу його із наказом про звільнення не ознайомлено, трудову книжку не повернуто. Представник позивача надав суду клопотання про розгляд справи без його участі, в якій також зазначив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, будучи повідомленим про дату, час і місце судового розгляду належним чином, заяви про відкладення розгляду справи або розгляду справи без його участі до суду не подавав, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. 03 вересня 2012 року у м. Родинське Донецької області рішенням загальних зборів засновників було створено товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерлак». [PERSON] входить до переліку засновників ТОВ «Інтерлак». Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії ААВ №678842 від 31.10.2012 року керівником ТОВ «Інтерлак» зареєстровано [PERSON] Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 30.03.2017 року зазначено керівником [PERSON] Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу (форми ОК-5), видану Пенсійним фондом України в Черкаському районі Черкаської області, сплата страхових платежів [PERSON] припинилася з червня 2014 року. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч. 1,2 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені ст. 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач порушив право позивача, оскільки на момент звернення до суду з позовом позивача із наказом про звільнення не ознайомлено, трудову книжку не повернуто, тобто відповідач порушив порядок та процедуру звільнення працівника з роботи визначену законом. Наведене порушення норм трудового законодавства з боку відповідача є підставою для визнання звільнення позивача незаконним. За приписами частини 1 ст.116, ст.117 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені вст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Конституційний Суд України в рішенні від 22.02.2012 № 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень ст. 233 КЗпП України у взаємозв'язку з положеннями ст.ст.117,237-1 цього Кодексу роз'яснив, що за ст. 47 Кодексу роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в ст. 116 Кодексу а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Розрахунок середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні та розрахунок вихідної допомоги працівника при звільненні здійснюється відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати». Відповідно до довідки ОК-5 від 13.03.2017 року, заробітна плата за останні два місці складала 14 214,50 грн. (квітень, травень 2014 року). Середньоденна заробітна плата складає: 14 214,50/41 робочий день (квітень, травень 2014 року) = 347,36 грн./день. Кількість робочих днів (червень 2014 р. по 06.09.2017 р.) = 818 днів. 347,36*818 = 284 140,48 грн. - середній заробіток за весь час затримки розрахунку. Згідно із ч. 6 ст. 235 КЗпП, у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Відповідно до пункту 32 ВСУ № .9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», у випадку стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично відпрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08 лютого 1995 року № 100. Відповідно до п. 5 Порядку № 100, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно зі п. 8 вказаного Порядку, у разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Відповідно до довідки ОК-5 від 13.03.2017 року, заробітна плата за останні два місці складала 14 214,50 грн. (квітень, травень 2014 року). Середньоденна заробітна плата складає: 14 214,50/41 робочий день (квітень, травень 2014 року) = 347,36 грн./день. Кількість робочих днів (червень 2014 р. по 06.09.2017 р.) = 818 днів. 347,36*818 = 284 140,48 грн. - середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оплату праці», зарплата включає: доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, інші заохочувальні та компенсаційні виплати. Положеннями пп.14.1.148 ст.14 Податкового кодексу України також встановлено, що заробітна плата - це основна та додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, які виплачуються у зв'язку з відносинами трудового найму згідно із законом. Відповідно до ч. 1 ст. 44 КЗпП, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку. За таких обставин, вихідна допомога в розмірі середнього місячного заробітку, входить до складу заробітної плати, і підлягає виплаті у строки, визначені ст. 116 КЗпП України. Відповідно до довідки ОК-5 від 13.03.2017 року, заробітна плата за останні два місці складала 14 214,50 грн. (квітень, травень 2014 року), тобто середній заробіток складає 7107,25. З урахуванням того, що відповідачем не проведено з позивачем повного розрахунку у день звільнення, то, відповідно до положень ст. 117 КЗпП України, з відповідача підлягає стягненню на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку, що становить суму у розмірі 284 140,48 грн, середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 284 140,48 грн та сума вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку 7107,25 грн. Відповідно до вимог\~ст.. 88 ЦПК України\~стороні ,на користь якої ухвалено рішення , суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати . Оскільки згідно вимог\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-У1\~з відповідними змінами - позивач звільнений від сплати судового збору, тому\~\~витрат не\~\~поніс, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави сума судового збору, яку належало сплатити позивачу при поданні позовної заяви майнового характеру, а саме 640 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved