Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що у сім'ї [PERSON], [INFO], виховувались її малолітні діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Зазначена сім'я проживає [ADDRESS]. Згідно з актом обстеження умов проживання сім'ї від 24 травня 2016 року, на території вказаного помешкання розташований одноповерховий індивідуальний житловий будинок з господарчими будівлями. В будинку є необхідні меблі, наявний запас харчових продуктів, присутні засоби особистої гігієни, постільна білизна. Для виховання та розвитку дітей створено такі умови: діти мають окрему кімнату та окремі ліжка, наявна постільна білизна. Іграшки відсутні, одяг та взуття в недостатній кількості, не відповідають віку. [PERSON] проживає разом зі своїм співмешканцем [PERSON]. Між ними часто виникають конфлікти у зв'язку з тим, що подружжя зловживають алкоголем. Під час обстеження умов проживання, матері неодноразово виносилися попередження про відповідальність за невиконання батьківських обов'язків. Діти [PERSON] та [PERSON] перебували на обліку служби у справах дітей Новоархангельської районної державної адміністрації, як такі, що опинилися в складних життєвих обставинах. Відповідно до інформації, наданої службою у справах дітей районної державної адміністрації, малолітні діти були відібрані та тимчасово влаштовані до комунального закладу «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу» на підставі розпорядження голови Новоархангельської районної державної адміністрації від 27 серпня 2014 року № 205-р з причин безвідповідального ставлення матері до виконання своїх обов'язків, вживання алкоголю, жорстокого поводження з дітьми, що негативно впливало на їх фізичний і моральний розвиток. Мама не піклувалася про їх здоров'я, не забезпечувала створення необхідних умов проживання, життєзабезпечення і виховання дітей. 18 серпня 2015 року малолітні [PERSON] та [PERSON] вибули із комунального закладу «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу» згідно з рішенням виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 11 серпня 2015 року № 414 «Про створення дитячого будинку сімейного типу [PERSON]». [PERSON] не цікавилася долею дітей довгий час після їх вилучення. За час перебування в КЗ «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу» мама відвідала дітей п'ять разів, згідно з актом про відвідування дитини батьками та рідними від 27 липня 2015 року № 49. Після вибуття з закладу дітьми ніхто не цікавився, письмових запитів на адресу закладу та служби у справах дітей районної державної адміністрації не надсилав. Питання повернення дітей у біологічну сім'ю неодноразово розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при районній державній адміністрації. Матері малолітніх дітей було встановлено термін на виправлення, в тому числі лікування від алкогольної залежності, але вона не використала свій шанс. Сім'я [PERSON] перебувала під соціальним супроводом районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, метою якого було створення умов для повернення дітей в біологічну сім'ю та була знята без позитивного результату Під час чергової перевірки фахівцем районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді було виявлено наступне. В будинку брудно, неохайно, кімнати оповиті тютюновим димом. Подружжя в стані схожому на алкогольне сп'яніння. Співмешканець громадянки [PERSON] вів себе неадекватно, вживав нецензурну лексику. В будинку була стороння особа в стані схожому на алкогольне сп'яніння. Згідно довідки - характеристики виданою виконавчим комітетом Торговицької сільської ради від 17 лютого 2017 року № 44, громадянка [PERSON] власного житла не має, не працює, зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя. Все це вказує на реальну загрозу життю, здоров'ю та моральному розвитку малолітніх дітей. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, але надала суду заяву в якій просила слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідачки в судове засідання не з'явилася, але просив розгляд справи проводити у його відсутність, разом з тим просив суд відмовити в задоволенні позову. Суд вважає, що справу можливо розглянути у відсутності сторін на підставі письмових доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного. Положеннями ч. 1 ст. 3 ЦПК України передбачено, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ч .1 ст. 4 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 165 СК України правом на звернення до суду про позбавлення батьківських прав наділенні один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя. Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Принципом верховенства права, визнається, що людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Як встановлено, [PERSON] народилася [INFO] року в смт Новоархангельськ Кіровоградської області, її батьком записаний [PERSON], матір'ю - [PERSON] (копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України) /а.с.15/, (світлокопія свідоцтва про народження серія [NUMBER]) /а.с.11/ [INFO] р. в с. Торговиця Новоархангельського району Кіровоградської області народився [PERSON], його батьком записаний [PERSON], матір'ю - [PERSON] (копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України) /а.с.14/, (світлокопія свідоцтва про народження серія [NUMBER]) /а.с.12/ З довідки виданої Торговицькою сільською радою Новоархангельського району Кіровоградської області 07 квітня 2017 року вбачається, що [PERSON] проживає разом зі співмешканцем [PERSON], дочкою [PERSON], сином [PERSON] /а.с.16/. Відповідно до характеристики, виданої Торговицькою сільською радою Новоархангельського району Кіровоградської області 17.02.2017 року [PERSON], 1986 року народження, проживає та зареєстрована в [ADDRESS], з 03.07.2012 року разом зі співмешканцем [PERSON], 1973 року народження. Громадянка [PERSON] власного житла на підвідомчій території не має, не працює, зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя. Неодноразово на гр. [PERSON] в сільську раду надходили від жителів села та співробітників служби у справах дітей сім'ї та молоді, усні звернення щодо безвідповідального виховання її двох неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], 2010 року народження, сина [PERSON], 2012 року народження /а.с.13/. 27 серпня 2014 року винесено розпорядження голови Новоархангельської районної державної адміністрації від 27 серпня 2014 року № 205-р про відібрання [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у матері [PERSON] а також тимчасове влаштування [PERSON] та [PERSON] до комунального закладу «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу» /а.с.18/. 28 січня 2015 року розпорядженням голови Новоархангельської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 28 січня 2015 року №27-р [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] надано статус «Дитина, позбавлена батьківського піклування» /а.с.17/. 18 серпня 2015 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] вибули з комунального закладу «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу» згідно рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 11 серпня 2015 року № 414 «про створення дитячого будинку сімейного типу [PERSON]» (лист-відповідь комунального закладу «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу») /а.с.19/. Відповідно до акту відвідування сім'ї/особи № 108 від 27 жовтня 2016 року встановлено, що в домоволодіння [PERSON] знаходилося у занедбаному стані, в будинку перебували по сторонні особи які при собі мали алкогольні напої /а.с.20/. Зі світлокопії акту про відвідування дитини батьками та рідними виданого Кіровоградським обласним спеціалізованим будинком дитини нового типу 27.07.2015 року вбачається, що за час перебування малолітніх у закладі мати, громадянка [PERSON], відвідувала дітей п'ять разів (12.11.2014 р., 08.01.2015 р., 14.02.2015 р., 13.03.2015 р., 10.04.2015 р.). Більше ніхто із інші рідних та близьких дітьми не цікавився, не відвідував, письмових запитів на адресу закладу не-надсилав /а.с.9/. Відповідно до довідок Торговицької сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області [PERSON] власного житла, майна, земельної частки(паю) не має, на даний час офіційного працевлаштування немає, зареєстрована та проживає [ADDRESS] /а.с.21,22,23/. [PERSON] на території Торговицької сільської ради власного житла, майна, земельної частки(паю) не має, до її сім'ї входить брат [PERSON] 2012 року народження (довідки Торговицької сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області) /а.с.24,25/. [PERSON] на території Торговицької сільської ради власного житла, майна, земельної частки (паю) не має, до її сім'ї входить сестра [PERSON] 2010 року народження (довідки Торговицької сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області) /а.с.26,27/. З висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] складеного органом опіки та піклування Новоархангельської районної державної адміністрації від 12.04.2017 року вбачається, що службою у справах дітей районної державної адміністрації вивчено матеріали справи про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], яка проживає в [ADDRESS], та встановлено наступне. З інформації наданої службою у справах дітей районної державної адміністрації малолітні діти були відібрані та тимчасово влаштовані до комунального закладу «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу» на підставі розпорядження голови Новоархангельської районної державної адміністрації від 27 серпня 2014 року № 205-р з причин безвідповідального ставлення матері до виконання своїх обов'язків, вживання алкоголю, жорстокого поводження з дітьми, що негативно впливало на їх фізичний і моральний розвиток. Мама не піклувалася про їх здоров'я, не забезпечувала створення необхідних умов проживання, життєзабезпечення і виховання дітей. 18 серпня 2015 року малолітні [PERSON] та [PERSON] вибули із комунального закладу «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу» згідно рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 11 серпня 2015 року № 414 «Про створення дитячого будинку сімейного типу [PERSON]». [PERSON] не цікавилася долею дітей довгий час після їх вилучення. За час перебування в КЗ «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу» мама відвідала дітей п'ять разів, згідно з актом про відвідування дитини батьками та рідними від 27 липня 2015 року № 49. Після вибуття з закладу дітьми ніхто не цікавився, письмових запитів на адресу закладу та служби у справах дітей районної державної адміністрації не надсилав. Питання про повернення дітей матері, з ініціативи служби, для вирішення подальшого влаштування дітей, а саме повернення їх в біологічну сім'ю, неодноразово розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Новоархангельській районній державній адміністрації. З боку матері не спостерігалося настійливого бажання повернути дітей. Тому члени комісії одноголосно приймали рішення, яке забороняло повернення дітей [PERSON]. Після засідання комісії громадянка [PERSON] декілька разів відвідала дітей (за її словами). Служба у справах дітей спільно з районним центром соціальних служб для сім'ї дітей та молоді проводили обстеження умов проживання сім'ї, надавали соціальні послуги, проводили профілактичні бесіди. Сім'я [PERSON] перебувала під соціальним супроводом районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, метою якого було створення умов для повернення дітей в біологічну сім'ю та була знята без позитивного результату. На час обстеження 24 травня 2016 року, в будинку замінені вікна, зроблений косметичний ремонт, кімнати вмебльовані, є необхідна побутова техніка. Для дітей в окремій кімнаті є ліжка, стіл для занять, наявна постільна білизна. Одяг та іграшки для дітей відсутні. Під час чергової перевірки, згідно з актом про відвідування сім'ї/особи РЦСССДМ від 27 жовтня 2016 року фахівцем районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді було виявлено наступне. В будинку брудно, неохайно, кімнати оповиті тютюновим димом. Подружжя в стані схожому на алкогольне сп'яніння. Співмешканець громадянки [PERSON] вів себе неадекватно, вживав нецензурну лексику. В будинку була стороння особа в стані схожому на алкогольне сп'яніння. Згідно довідки - характеристики виданою виконавчим комітетом Торговицької сільської ради від 17 лютого 2017 року № 44, громадянка [PERSON] власного житла не має, не працює, зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя. Все це вказує на реальну загрозу життю, здоров'ю та моральному розвитку малолітніх дітей. На підставі вищевикладеного, враховуючи інтереси дітей та вимоги законодавства, орган опіки та піклування районної державної адміністрації вважає, що доцільно позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] /а.с.6-8/. Одними із завдань СК України виходячи із положень ст. 1 СК України є утвердження почуття обов'язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім'ї, забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Відповідно до приписів ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправомірною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Ч. 2 ст. 157 СК України визначено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. В пунктах 16 та 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст. 165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад. Частини 2 та 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» наголошують на тому, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно частин 1 та 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» вказує на те, що батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Ст. 180 СК України покладено обов'язок батьків утримувати дитину до досягненню нею повноліття. У відповідності зі п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, а тому суд враховуючи вище переліченні норми матеріального права приходить до висновку про необхідність позбавлення відповідачки батьківських прав, щодо малолітніх: сина [PERSON] та дочки [PERSON], оскільки, як встановлено вона ухиляється від виконання покладених на неї обов'язків матері, не цікавиться життям власних дітей, її духовним та культурним розвитком, проявляє байдужість та черствість до власних дітей, не надає жодної матеріальної допомоги на утримання дітей. Зазначене ганебне ставлення до дітей в подальшому може вплинути на їх долю та сприйняття кругозору в оточуючому її соціумі, що може мати, на думку суду, негативні наслідки. Викладене на думку суду і є способом ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню власних малолітніх дітей. Разом з тим суд звертає увагу відповідачки на положення ст. 169 СК України відповідно до яких мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. При вирішенні справи про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з батьків, інших осіб, з ким проживає дитина. Рішення суду про поновлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. У разі відмови в позові про поновлення батьківських прав повторне звернення із позовом про поновлення батьківських прав можливе лише після спливу одного року з часу набрання чинності рішенням суду про таку відмову. Позбавлення батьківських прав відповідачки не звільняє її від обов'язку сплачувати аліменти на утримання дітей. На підставі наведеного та

Outcome: approved