Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і свої вимоги мотивує тим, що з 2002 року він працював на різних посадах в Чорнухинській філії Держаного підприємства «Полтавське державне лісогосподарське підприємство «Полтаваоблагроліс». Остання посада, яку він займав - лісник обходу №4. Наказом директора Чорнухинської філії Держаного підприємства «Полтавське державне лісогосподарське підприємство «Полтаваоблагроліс» [PERSON] за №18-1 від 27.11.2013 р. його звільнено з роботи з 27.11.2013 р. за появу на роботі у нетверезому стані відповідно до п. 7 ст. 40 КЗпП України, про який йому було повідомлено директором філії [PERSON] тільки 05.12.2013 р. Вважає, що його звільнення є незаконним з наступних підстав: 1) він не перебував на роботі у стані алкогольного сп'яніння та не розпивав в робочий час спиртних напоїв, а доповідна записка майстра [PERSON], на підставі якої видавався наказ про звільнення, не відповідає дійсності, так як останнього на своєму робочому місці позивач не бачив; 2) 27.11.2013 р. акт на його робочому місці комісією у складі директора [PERSON], головного лісничого [PERSON], майстра лісу [PERSON], бухгалтера [PERSON] не складався, а при його складанні він особисто присутній не був; 3) при його звільнені за п.7 ч.1 ст.40 не було додержано процедуру, яка встановлена для застосування дисциплінарних стягнень, а також не була надана згода профспілкової організації, до якої керівник організації не звертався. Крім того, в результаті незаконного звільнення він зазнав і моральної шкоди, розмір якої останній оцінює у 10 000 грн., так як він є єдиним працевлаштованим членом сім'ї, на його утриманні перебуває дружина - інвалід, і звільнення призвело до сильних душевних переживань, перебування у депресивному стані. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі і просять їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав мотивуючи тим, що адміністрація Чорнухинській філії Держаного підприємства «Полтавське державне лісогосподарське підприємство «Полтаваоблагроліс» встановила факт розпиття спиртних напоїв позивачем 27.11.2013 р. в робочий час. Того ж дня оперативно була проведена необхідна правова процедура та звільнено [PERSON] із займаної посади за п.7 ст.40 КЗпП. Позивачу пропонувалося дати пояснення з приводу грубого порушення трудової дисципліни від чого він відмовився, про що складено відповідний акт. 27.11.2013 р. [PERSON] отримав в бухгалтерії трудову книжку, розписався про її отримання, але згодом грубо повернув її, а 05.12.2013 р. з позивачем проведено повний розрахунок. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, заслухавши пояснення сторін, їхніх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до п. 7 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного спяніння. Наказом №9 Чорнухинського агролісництва філії Держаного підприємства «Полтавське державне лісогосподарське підприємство «Полтаваоблагроліс» від 15.01.2004 р. [PERSON] прийнятий на посаду лісника з 15.01.2004 р. Згідно з наказом №18-К від 27.11.2013 року [PERSON] звільнено з 27.11.2013 року з посади лісника обходу №4 за появу на роботі в нетверезому стані згідно з п. 7 ст. 40 КЗпП України. Підставою для видачі наказу про звільнення [PERSON] була доповідна записка майстра лісу [PERSON] та акт комісії від 27.11.2013 р. Необхідно вказати, що факт появи на роботі працівника у нетверезому стані може підтверджуватись як медичним оглядом його, так і іншими доказами, зокрема складеним про це актом, показаннями свідків та іншими фактичними даними. Так, як вбачається з зазначеної доповідної записки, [PERSON] під час перевірки виконання якості робіт по створенню нових лісових культур дуба в обході №4 було виявлено розпиття спиртних напоїв в робочий час, що перешкодило виконанню роботи та могло привести до нещасних випадків на виробництві. Просив вжити заходів дисциплінарного впливу до лісника обходу №4 [PERSON] На підставі вказаної доповідної записки комісією у складі директора Чорнухинській філії Держаного підприємства «Полтавське державне лісогосподарське підприємство «Полтаваоблагроліс» [PERSON], заступника директора філії [PERSON], головного лісничого [PERSON], майстра лісу [PERSON], бухгалтера [PERSON] складений акт, в якому зазначено, що лісником обходу №4 [PERSON] грубо порушено правила внутрішнього трудового розпорядку, а саме - розпиття спиртних напоїв в робочий час на робочому місці, що могло привести до нещасного випадку на виробництві. Запропоновано звільнити [PERSON] з займаної посади у звязку з грубим порушенням трудової дисципліни згідно з п.7. ст.40 КЗпП України. Проте вищезазначені письмові докази не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки доповідна записка майстра лісу [PERSON] складена без присутності позивача та інших осіб, - які в той день працювали на ділянці разом з позивачем і могли б підтвердити викладені у ньому обставини або заперечити їх, - а сам акт від 27.11.2013 р. - на підставі тільки зазначеної доповідної записки. Крім того, суд критично відноситься до такої доповідної записки щодо розпиття спиртних напоїв [PERSON] і не вважає її належним доказом у даній цивільній справі також враховуючи те, що між останнім і майстром лісу [PERSON] склалися напружені службові відносини. Зазначені обставини підтвердили в судовому засіданні свідки. Так, допитаний в якості свідка [PERSON] суду показав, що він працює майстром лісу у відповідача з 01.11.2013 р. Приблизно з 15.11.2013 р. між ним та позивачем у справі через неналежне, на його погляд, виконання лісником своїх обов'язків, склалися напружені стосунки. 27.11.2013 р. він виявив, що [PERSON] на робочому місця розпивав спиртні напої, про що письмово повідомив директора Чорнухинській філії Держаного підприємства «Полтавське державне лісогосподарське підприємство«Полтаваоблагроліс» [PERSON] Свідки [PERSON] - головний інженер лісу, та [PERSON] - інженер лісу, суду показали, що вони бригадою у кількості 10 чоловік, в якій був і [PERSON], саджали садженці лісу на плантації поблизу с.Харсіки 27.11.2013 р. В цей день майстра лісу [PERSON] на ділянці не бачили, спиртні напої не розпивали, а [PERSON] працював разом з іншими працівниками до кінця робочого дня. Свідки [PERSON] та [PERSON], які працюють трактористами у Чорнухинській філії Держаного підприємства «Полтавське державне лісогосподарське підприємство «Полтаваоблагроліс», суду показали, що 27.11.2013 р. вони разом з іншими працівниками філії займалися посадкою лісу на площі, яка розташована поблизу с.Харсіки. Під час роботи та в обідній перерві ніхто з членів бригади спиртні напої не розпивав та не перебував на робочому місці в стані алкогольного сп'яніння. Після того як садженці були висаджені, частина членів бригади в тому числі і [PERSON], поїхали в с.Городище накопати садженців для посадки на наступний день. Таким чином, факт розпиття спиртних напоїв [PERSON] та його появи 27.11.2013 року на роботі в нетверезому стані не знайшли своє підтвердження в зібраних у справі доказах. Крім того, як встановлено судом, відповідач не звертався до органів внутрішніх справ з повідомленням про виявлення факту розпивання спиртних напоїв на виробництві [PERSON] для вирішення питання щодо притягнення останнього до адміністративної чи кримінальної відповідальності. Також необхідно зазначити, що відповідно до роз'яснень, які містяться в п.22 Постанови Пленуму Верховного суду №9 від 06.11.92 р. із змінами «Про практику розгляду трудових спорів, звільнення за п.7 ст.40 КпПП є дисциплінарним стягненням, що означає необхідність додержання процедури, встановленої для застосування дисциплінарних стягнень, тобто виконання вимог, передбачених статтями 147-1, 148, 149 КЗпП щодо правил і порядку застосування дисциплінарних стягнень. Як встановлено судом, відповідач зажадав від працівника - [PERSON] письмових пояснень, проте останній відмовився їх надавати по суті порушення трудової дисципліни, що підтверджується відповідним актом. Разом з тим при звільненні [PERSON] за п.7 ст.40 КЗпП відповідач вимог ст.ст. 147-1, 148, 149 КЗпП не дотримався. За таких обставин, проаналізувавши вищевикладені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що наказ про звільнення [PERSON] з підстав п.7 ч.1 ст.40 КЗПП України є незаконним. У відповідності до ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Таким чином, трудові права позивача були порушені і вони повинні бути захищені, з поновленням його на роботі на раніше займану посаду та з стягненням згідно з вимогами ст.235 КЗпП України середнього заробітку за час вимушеного прогулу - з дня звільнення по день ухвалення судового рішення. Абзацом 3 пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати (далі -Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. №100 (із змінами) передбачено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Відповідно до довідки Чорнухинській філії Держаного підприємства «Полтавське державне лісогосподарське підприємство «Полтаваоблагроліс» заробітна плата позивача у вересні 2013 р. складала - 1369 грн., у жовтні - 1369 грн. Виходячи з того, що у вересні 2013 р. був 21 робочий день, у жовтні - 23, середньоденний заробіток складає 62 грн. 36 коп. На день ухвалення судового рішення вимушений прогул позивача становить 85 робочих днів, отже сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу дорівнює 5 300 грн. 60 коп. (62,36 грн. х 85 р.д ). Що стосується позовних вимог позивача про стягнення компенсації за спричинену йому моральну шкоду, то суд вважає, що дійсно, у зв'язку з порушенням трудових прав позивача - незаконним звільненням, йому заподіяна моральна шкода, яка підлягає відшкодуванню на підставі вимог ст.237-1 КЗпП, оскільки внаслідок цього він поніс певні моральні страждання, а тому вирішуючи розмір компенсації за спричинену моральну шкоду суд враховує характер та обсяг немайнових втрат, ступінь вини відповідача, істотність вимушених змін у життєвих стосунках заявника, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості суд її оцінює в 1000 грн., що буде достатнім розміром на її відшкодування. Вимоги позивача про стягнення з відповідача 2400 грн., які були ним витрачені для на поїздки до смт.Чорнухи для участі в судових засіданнях не підлягають задоволенню, оскільки останім не надано належних доказів на підтвердження заявленої компенсації витрат, пов'язаних з явкою до суду. Щодо вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Частинами першою і другою ст.84 ЦПК передбачено, що витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Відповідно до ч.2 ст. 79 ЦПК України до витрат, які пов'язані з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу. Згідно з приписами ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Встановлено, що правову допомогу позивачу на підставі укладеної письмової угоди здійснювало мале приватне підприємство фірма «Консул», з оплатою його послуг у сумі 1000 грн.. Виходячи з зазначених вище законодавчих актів, відшкодуванню підлягають такі суми: 1) участь фахівця права у судовому засіданні 17.01.14 р. - 16 хв. Мінімальна заробітна плата на зазначений період складала 1218 грн., а 40 % за одну годину праці становило 487 грн. 20 коп. Тому враховуючи часовий період участі особи, яка надавала правову допомогу, до сплати становить 129 грн. 92 коп. . (1218х40%х16хв./60хв.); 2) судові витрати на оплату правову допомогу за 29.01.2014 р. становить - 32 грн. 48 коп. (1218х40%х4хв./60хв.), за 07.02.2014 р. - 24 грн. 36 коп. (1218х40%х3хв./60хв.), за 21.02.2014 р. - 219 грн. 24 коп. (1218х40%х27хв./60хв.), за 25.02.2014 р. - 73 грн. 08 коп. (1218х40%х9хв./60хв.), за 18.03.2014 р. - 219 грн. 24 коп. (1218х40%х27хв./60хв.), за 19.03.2014 р. - 300 грн. 44 коп. (1218х40%х37хв./60хв.), за 28.03.2014 р. - 730 грн. 80 коп. ( 1 година = 487 грн. 20 коп., за 30 хв. - 243 грн. 60 коп. (50% від 487 грн. 20 коп.). Таким чином, всього відшодуванню витрат на правову допомогу складає 1 729 грн. 56 коп. Враховуючи те, що представник позивача оформлював останньому позовну заяву, письмові клопотання, знайомився з матеріалами справи, і складання таких процесуальних документів суд оцінює у 300 грн., загальний розмір витрат на правову допомогу, яка підлягає стягненю з відповідача, є 2 029 грн. 56 коп. (1729 грн. 56 коп. + 300 грн.). У зв'язку з тим, що позивач при подачі позову до суду про захист своїх трудових прав звільнений від сплати судових витрат, суд вважає за необхідне у відповідності з ст.88 ЦПК України відшкодувати їх державі за рахунок відповідача, що становить 487 грн. 20 коп. (243 грн. 60 коп. (майнова вимога) + 243 грн. 60 коп. (немайнова вимога).

Outcome: partial