Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 18 листопада 2014 року він уклав шлюб з відповідачкою, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області був зроблений відповідний актовий запис № 175. Вони з відповідачкою мають малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Позивач посилається на те, що подружні стосунки між ними не склалися, вони зрозуміли, що мають різні характери, погляди на сімейне життя, на побудову сімейних стосунків, вказані причини призвели до втрати почуттів між ними, сімейно шлюбні стосунки припинені з червня 2017 року, проживають окремо. Подальше спільне життя суперечить їх з відповідачкою інтересам та моральним засадам суспільства. Спір про розподіл майна, стягнення аліментів та місце проживання дітей відсутній. Позивач в судове засідання не з'явився, заявою просив розглянути справу за його відсутності, позов підтримав у повному обсязі (а.с. 22). Відповідачка в судове засідання не з'явилась, згідно поданої заяви просила розглянути справу за її відсутності, позов визнала, не заперечувала проти розірвання шлюбу (а.с. 21). У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч. 2 ст. 197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 18 листопада 2014 року, що зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 175 (а.с. 7). Сторони мають спільних дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 8,9). Спільне життя подружжя не склалося через різні характери, погляди на сімейне життя, на побудову сімейних стосунків. Сімейно-шлюбні стосунки між подружжям припинені з червня 2017 року. Спір про поділ майна та утримання дітей на день розгляду справи судом відсутній. Примиритися сторони не бажають, про що свідчить та обставина, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини з червня 2017 року та до цього часу не поновили їх. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). За таких підстав, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідачки, тому є достатні підстави для задоволення позову відповідно до ст.ст. 105, 112 СК України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Обов'язок суду вирішити питання про розподіл судових витрат передбачений ст.ст. 214, 215 ЦПК України. Таким чином, у зв'язку із задоволенням позовних вимог, з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 640 грн., сплачений ним під час звернення з позовом до суду (а.с. 1). На підставі викладеного, ст.ст. 105, 112 СК України,

Outcome: approved