Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідач про усунення від спадкування, де вказав, що [INFO] померла [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається, окрім іншого, з 70/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого в [ADDRESS]. На час смерті [PERSON] проживала і була зареєстрована у вказаному будинку. Разом з нею в будинку жив і був зареєстрований її син [PERSON], який прийняв спадщину, але не оформив спадкові справа. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається, окрім іншого, з 70/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого в [ADDRESS]. Позивач перебувала у шлюбі з [PERSON] з 11.07.2003 р. Дітей померлий не мав, його батьки померли, тому позивач є його єдиним спадкоємцем першої черги. У встановлений законом строк позивач звернувся до нотконтори із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка. [PERSON], проте їй було видано свідоцтво про право на спадщину лише на 35/100 частин спірного будинку. Мотивуючи відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на інші 35/100 частин спірного будинку, нотаріус вказав, що після смерті [PERSON] із заявами про прийняття спадщини звернулись син померлої [PERSON] та [PERSON], який стверджував, що він онук померлої, оскільки його мати (донька спадкодавці) [PERSON], померла до відкриття спадщини. Між тим, в матеріалах спадкової справи відсутні документи, які підтверджують родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] Крім того, заява про прийняття спадщини від імені [PERSON] засвідчена лікарем Української психіатричної лікарні з суворим наглядом м.Дніпропетровська [PERSON] та надійшла до нотконтори поштою, тому така заява є неналежною та такою, що суперечить діючому законодавству, оскільки законом не передбачено право лікаря, головного лікаря посвідчувати підпис особи на заяві про прийняття спадщини. Наявна в матеріалах спадкової справи заява [PERSON] від 30.10.2009 р. про прийняття спадщини подана з порушенням строку, встановленому ст.549 ЦК України (1960 р.). Також зазначає, що [INFO] [PERSON] вчинив вбивство своєї матері, [PERSON], яка є спадкоємицею [PERSON] першої черги за законом. Постановою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 10.05.2000 р. дії [PERSON] кваліфіковані за ст.94 КК України (1960 р.) як навмисне вбивство та відносно нього застосовані примусові заходи медичного характеру. Просить суд з підстав, передбачених ч.1 ст.528 ЦК України (1963 р.), усунути [PERSON] від спадкування після смерті [PERSON], померлої [INFO] (а.с.130). В судовому засіданні позивач та її представник - [PERSON] позовні вимоги підтримала. Представник відповідача - [PERSON] проти позову заперечував. Дослідивши надані докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав. Відповідно до положень ст.529 ЦК України (1963 р.), який діяв на час виникнення спірних правовідносин, при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частинах діти (в тому числі усиновлені), другий з подружжя та батьки (усиновлювачі) померлого. Онуки та правнуки спадкодавця є спадкоємцями по закону, якщо до часу відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, який був би спадкоємцем; вони спадкують порівну в тій частці, яка б припадала при спадкуванні за законом їх померлому батькові (матері). Згідно ч.1 ст.528 ЦК України (1963 р.), не мають права спадкувати ні за законом, ні за заповітом особи, які умисно позбавили життя спадкодавця або будь-кого із спадкоємців або вчинили замах їх життя. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON] та онуком [PERSON], що підтверджується матеріалами справи: свідоцтвом про припинення шлюбу [PERSON] [NUMBER] від 05.08.1968 р., свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER], свідоцтвом про шлюб [PERSON] та [PERSON] серії [NUMBER], свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] (а.с.14, 34, 35, 36). Позивач є дружиною сина [PERSON] - [PERSON], який помер [INFO] (а.с.7, 15). [PERSON] померла [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.8). Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з 70/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого в [ADDRESS] (а.с.6, 9, 26, 27), де спадкодавець проживала і була зареєстрована разом з сином, [PERSON] (а.с.13, 14). У безсудовому порядку позивач звернулась до ХДНК №4 із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка, [PERSON], та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з 35/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого в [ADDRESS]. Відносно інших 35/100 частин спірного житлового будинку державним нотаріусом ХДНК №4 Козелько Т.М. 11.04.2017 р. винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Мотивуюче прийняте рішення про відмову, нотаріус зазначила, що після смерті [PERSON] в ХДНК №12 була заведена спадкова справа № 376/2003, яка містить, окрім заяви сина [PERSON], заяву рідного онука спадкодавиці - [PERSON] про прийняття спадщини, оскільки його мати [PERSON], донька спадкодавці, померла до відкриття спадщини. У зв'язку з чим інші 35/100 частин спірного житлового будинку прийняв [PERSON] Таким чином, спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON], яка не перебувала у шлюбі, мали бути її діти - син [PERSON], який прийняв спадщину, та донька [PERSON], але остання померла [INFO], тобто раніше матері, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 37) . При цьому, як вбачається з постанови Фрунзенського районного суду м.Харкова від 10.05.2000 р. у кримінальній справі по обвинуваченню [PERSON] за ст. 94 КК України (1960 р.), смерть [PERSON] настала в результаті вбивства її сином, [PERSON] Вказаною постановою встановлено, що інкриміноване йому правопорушення [PERSON] вчинив у стані гострого алкогольного психозу, при якому не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. За результатами розгляду справи до [PERSON] застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді примусових заходів медичного характеру - поміщення та лікування в психіатричну лікарню з суровим режимом. (а.с.129). Враховуючи, що вина [PERSON] у вчиненні умисного вбивства своєї матері [PERSON], яка є спадкоємцем [PERSON], не доведена вироком у кримінальній справі, що набрав законної сили, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову за безпідставністю, оскільки дії по позбавленню життя матері [PERSON] вчинив у стані, при якому не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Посилання позивача на пропуск відповідачем строку на подання заяви про прийняття спадщини та невідповідність форми та порядку звернення до нотконтори з такою заявою не є підставою для усунення його від спадкування після смерті [PERSON], передбаченою ст.528 ЦК України (1963 р.).

Outcome: dismissed