Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про\~розірвання договору оренди земельної ділянки площею 8,4615 га, кадастровий номер 1225084500:01:036:0005, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, укладений 22 лютого 2008 року та скасування його державної реєстрації. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що після смерті [PERSON] успадкував земельну ділянку кадастровий номер 1225084500:01:036:0005, площею 8,4615 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новомар`ївської сільської ради про що 09.06.2017 видано свідоцтво про право на спадщину. Зазначена земельна ділянка орендується відповідачем ФГ «АННА» на підставі договору оренди землі б/н від 22.02.2008 про що в реєстрі 05.06.2016 внесено відповідний запис. Строк дії речового права 49 років. Відповідно до умов договору оренди від 22.02.2008, укладеного між [PERSON] та відповідачем користування земельною ділянкою є платним. Орендна плата вноситься у с трок до 31 грудня поточного року. Відповідно до умов договору перехід права власності на орендовану земельну ділянку, в тому числі до спадкоємців або інших осіб, а також реорганізація юридичної особи орендаря не є підставою для зміни умов договору або його розірвання. Договір може бути розірваний на вимогу однієї із сторін внаслідок систематичного невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором. Позивач посилається на те, що відповідач не сплатив орендну плату за 2017-2020 роки, що є грубим порушенням умов договору оренди. Тому, позивач у зв`язку з систематичним порушенням відповідачем умов договору оренди в частині виплати орендної плати, просив розірвати договір оренди землі, скасувати державну реєстрацію права оренди. Ухвалою суду від 23 липня 2021 року провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 21 жовтня 2021 року закрито підготовче судове засідання, справа призначена до розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні та її представник адвокат Мулько А.В. позовні вимоги підтримали з підстав, викладених в позовній заяві. Представник позивача\~уточнив,\~що враховуючи\~що відповідачем\~самостійно проведено\~державну реєстрацію\~договору оренди\~від 22.02.2008\~в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що є правом відповідача, то належним способом захисту прав позивача буде розірвання договору оренди та скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки, кадастровий номер 1225084500:01:036:0005, площею 8,4615 га, на підставі\~договору оренди\~землі б/н\~від 22.02.2008\~укладеного між\~ [PERSON] та\~СФГ «АННА»,\~індексний номер\~29963591\~від 08.06.2016,\~номер запису\~про інше\~речове право\~14877530\~від 05.06.2016 про що внесено відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідач ФГ «Анна» в суд свого представника не направив, про слухання справи був повідомлений належним чином, кореспонденцію від суду отримувати відмовився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надав. Суд відповідно до ст. 223 ЦПК України вважає можливим розглянути справу у відсутність належно повідомленого відповідача. Суд, вислухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. На період укладання даного договору оренди, спірні правовідносини з приводу оренди земельних ділянок регулювались Законом України «Про оренду землі»\~№ 161-XIV\~від 06 жовтня 1998 року зі змінами та доповненнями на день укладання договору оренди, Цивільним кодексом України та Земельним кодексом України, а також постановою Кабінету Міністрів України від 03 березня 2004 року №220, якою затверджено типову форму договору оренди земельної ділянки. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), зокрема шляхом\~застосування інших, передбачених законом, способів.\~Частиною 4 ст. 124 цього Кодексу передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України - договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України - майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства щодо договору, договору найму, регулюються актами земельного законодавства ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі. Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Об`єктом оренди є земельна ділянка. За змістом статті 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Згідно з нормою статті 791\~ЗК України земельна ділянка набуває ознак об`єкта цивільних прав з моменту її формування з присвоєнням кадастрового номера та внесення в Державний земельний кадастр. Судом встановлено, що 22 лютого 2008 року між [PERSON] та\~СФГ «Анна» укладений договір оренди землі, відповідно до якого [PERSON] передала в оренду відповідачу земельну ділянку площею 8,4615 га, що належить їй на підставі\~Державного акту про право приватної власності на землю серії ДП № 028903 від 26 травня 2003 року, яка\~розташована на території\~Новомар`ївської сільської ради, строком на 49 років. З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власної на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна судом встановлено, що 05.06.2016 приватним нотаріусом Солонянського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Нестеровою Т.В. зареєстровано договір оренди землі б/н, виданий 22.02.2008, видавник СФГ «АННА», рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 29963591 від 08.06.2016, вид іншого речового права: право оренди земельної ділянки, строком дії 49 років з правом пролонгації, відомості про суб`єкта іншого речового права: Орендар ФГ «Анна», Орендодавець [PERSON] . Відповідно до ст. 6 Закону України «Про оренду землі», в редакції яка діяла на час державної реєстрації спірного договору, право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно ст.ст. 125, 126 ЗК України - право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав, а право власності, користування земельною ділянкою оформляється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Судом встановлено, що у зв`язку зі смертю [PERSON] [INFO] її син - позивач [PERSON] успадкував земельну ділянку кадастровий номер 1225084500:01:036:0005 площею 8,4615 гектарів в межах згідно планом, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Новомар`ївської сільської ради, Солонянського району, Дніпропетровської області про що 09.06.2017 видано свідоцтво про право на спадщину та що зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Судом встановлено, що укладений 22.02.2008 договір оренди діяв як на момент державної реєстрації права оренди відповідача так і на момент переходу права власності на земельну ділянку у зв`язку із її спадкуванням, та на час розгляду справи судом строк його дії не закінчився, оскільки договір укладено на 49 років. Пунктом 9 зазначеного Договору оренди передбачено форму та розмір орендної плати, а саме: згідно п. 9 передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі: у грошовій формі не менше 1,5% нормативної грошової оцінки землі, а саме 1159 грн. Пунктом 10 договору від 22.02.2008 визначено, що обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації. Згідно пункту 11 договору передбачено, що орендна плата вноситься в строк до 31 грудня кожного року оренди. Пунктом 31 договору оренди передбачено, що орендар зобов`язаний своєчасно сплачувати орендну плату, а орендодавець відповідно до п.27 договору має право на своєчасне отримання такої плати. Відомості про сплату відповідачем орендної плати позивачу спадкоємцю особи з якою було укладено договір 22.02.2008 з часу виникнення у нього права власності на земельну ділянку по дату звернення до суду, з 2017 по 2020 роки, відсутні. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З наданих доказів судом встановлено, що позивач не отримав від відповідача оренду плату за період з 2017 року по 2020 роки, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків позивачем за період з 1 кварталу 2017 року по 4 квартал 2020 року. Судом також встановлено, що в 4 кварталі 2020 року позивачу від відповідача нарахована сума доходу з якої утримано податок, однак виплату не проведено. Інформація про доходи позивача від відповідача за період з 1 кварталу 2017 року по 3 квартал 2020 року відсутня. Суд вважає обґрунтованими доводи позивача щодо порушення відповідачем договору оренди землі від 22.02.2008 у зв`язку з систематичним не виконанням обов`язків щодо нарахування та виплати орендної плати за 2017 - 2020 року у визначених договором розмірах та строки. Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», який є спеціальним законом і має пріоритет перед іншими законами і застосуванні щодо даних правовідносин, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених\~статтями 24\~і\~25\~цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених\~Земельним кодексом України\~та іншими законами України. Виплата орендарем орендної плати за договором є основним обов`язком відповідача, невиконання якого суд вважає є істотним порушенням умов договору. Положеннями ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», ст. 141 ЗК України та ч. 1 ст. 782 ЦК України, передбачена систематична (два і більше випадки) несплата орендної плати, передбаченої договором, як підстава для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але ж повторне порушення вже може свідчити про систематичність. Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України - договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. При цьому систематичне порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість. За приписами\~ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. ст.\~12,\~13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи або витребуваних судом доказів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Відповідач ніяких доказів на спростування доводів позивача не надав. За таких обставин вимоги щодо розірвання договору оренди землі від 22.02.2008 підлягають задоволення, договір оренди земельної ділянки площею 8,4615 га, кадастровий номер 1225084500:01:036:0005, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, укладений 22 лютого 2008 року підлягає розірванню. Частиною 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Позиція суду щодо підстав для задоволення позову в частині розірвання спірного договору оренди з підстав систематичного невиконання орендарем своїх обов`язків щодо виплати орендної плати, відповідає позиції Верховного Суду, викладений у постанові від 20 червня 2019 року по справі № 383/708/16-ц. Вирішуючи позовні вимоги в частині припинення права оренди\~ФГ «Анна» земельної ділянки та скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки, суд виходить з такого. Частиною 3 ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Оскільки відповідно до положень ЗК України, Закону України «Про оренду землі» та\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникнення права оренди на підставі укладеного договору залежить від державної реєстрації такого права, та з урахуванням існування правових підстав для розірвання спірного договору, суд вважає, що\~вимоги про скасування державної реєстрації права оренди за спірним договором оренди землі від 22.02.2008, є похідними та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved