Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за борговою розпискою. Підставою для позову позивач вважає те, що 03.06.2017 відповідач під розписку позичив у нього гроші в сумі 14000 гривень, про що відповідач власноручно написав розписку, в якій зазначив, що зобов'язується повернути борг в повному обсязі до 01.07.2017. Після 01.07.2017 року позивач систематично пред'являв відповідачеві усну вимогу щодо повернення заборгованості. Відповідач обіцяв повернути борг в найближчий час, проте не вчинив дій хоча б часткового погашення заборгованості, що свідчить про ухилення відповідача від повернення суми боргу, а також вказує на порушення взятих на себе зобов'язань. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь борг за борговою розпискою у сумі 14000 гривень та витрати по оплаті судового збору в 640 гривень. Позивач [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, просить їх задоволити, справу розглянути без нього, про що подав заяву від 27.07.2017. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, просить їх задоволити, справу розглянути без позивача та без неї, про що подала заяву від 04.09.2017. Відповідач [PERSON] позов визнав повністю, просить справу розглядати без нього, про що подав заяву від 04.09.2017. Дослідивши докази у справі, враховуючи позицію сторін, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки згідно розписки від 03.06.2017, яка написана відповідачем [PERSON], він зобов»язався до 01.07.2017 повернути [PERSON] 14000 грн., які йому винен. Відповідач станом на 04.09.2017 не надав суду доказів повернення боргу в розмірі 14000 грн., позов визнав повністю. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 1046, 1047 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч.1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Судові витрати по оплаті судового збору в сумі 640 грн. на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню із відповідача на користь позивача.

Outcome: approved