Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням в будинку [ADDRESS] внаслідок відсутності без поважних причин за місцем реєстрації понад строки, встановлені законодавством. Позовні вимоги мотивує тим, що йому на праві власності, згідно з договором купівлі-продажу від 29 квітня 1988 року належить будинок [ADDRESS] В даному будинку зареєстровано чотири особи: позивач - [PERSON], син - [PERSON], [PERSON] - колишня дружина сина та [PERSON] - внучка. Фактично в будинку постійно проживає позивач з сином [PERSON] Дружина його сина [PERSON] зареєстрована в будинку з 04 вересня 2008 року. В серпні 2012 року шлюб між відповідачкою та сином [PERSON] розірвано. Приблизно з травня 2012 року по даний час відповідач [PERSON] не проживає в будинку. Поштової кореспонденції за місцем реєстрації не отримує, особистих речей в квартирі не зберігає. Позивач вважає, що [PERSON] втратила право на користування жилим приміщенням в будинку [ADDRESS] так як не проживає у ньому більше року без поважних причин. У судовому засіданні позивач [PERSON] не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності від 06 березня 2014 року позов підтрималв, зіславшись на обставини зазначені у позовній заяві. Позов просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги заперечила. Пояснила, що близько двох років не проживає в будинку за адресою [ADDRESS] Будинок належить батькові колишнього чоловіка. Особистих речей у даному будинку не зберігає. Проте відповідач повинна бути десь зареєстрована. Фактично разом із донькою проживає за адресою [ADDRESS] Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, оцінивши представлені суду документи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч.2 ст.ст. 405 ЦК України член сім'ї власника втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У судовому засіданні встановлено, що на праві власності, згідно з договором купівлі-продажу від 29 квітня 1988 року позивачу належить будинок [ADDRESS] В даному будинку зареєстровано чотири особи: позивач - [PERSON], син - [PERSON], [PERSON] - колишня дружина сина та [PERSON] - внучка. Фактично в будинку постійно проживає позивач з сином [PERSON] Дружина його сина [PERSON] зареєстрована в будинку з 04 вересня 2008 року. Приблизно з травня 2012 року по даний час відповідач [PERSON] не проживає в будинку. Поштової кореспонденції за місцем реєстрації не отримує, особистих речей в квартирі не зберігає. З представленого суду акту від 26 лютого 2014 року, складеної комісією ДКП «ЖЕК №3», вбачається, що відповідач з 2012 року не проживає у даному будинку. Таким чином, відповідач, будучи зареєстрований в належному позивачу будинку, порушує права та законні інтереси власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном, в спірному жилому приміщенні не проживає, не маючи перешкод в користуванні ним, своїх речей там не зберігає, жилою площею не цікавиться, витрат по її утриманню не несе, дій, які б свідчили про намір та бажання зберегти за собою право користування жилим приміщенням, не вчиняла. Суд враховує, що на час подання позову сплив встановлений законом понад один рік. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідачка втратила право користування спірним жилим приміщенням, добровільно залишивши спірне жиле приміщення і на час розгляду справи не проживає в ньому більше одного року, що відповідно до вимог ст.ст.391, 405 ЦК України дає суду підстави визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням жилим приміщенням у будинку [ADDRESS] Частиною ч. 1 ст. 88 ЦПК України встановлено, що при проведенні розподілу судових витрат стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved