Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Житомирського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Мельник Юрій Анатолійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором № 14206/0011XSGF від 21 жовтня 2013 року, укладеним між [PERSON] та ПАТ «Платинум Банк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ТзОВ «Фінансова компанія «АЛАНД». На підставі вищевказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Мельником Ю.А. відкрито виконавче провадження. Посилаючись на те, що виконавчий напис є безпідставним, оскільки приватний нотаріус вчинив нотаріальну дію з порушенням вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», а саме: не переконався у безспірності грошової вимоги, останній вчинений після спливу трьох років з дня виникнення права вимоги, просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 08 вересня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., зареєстрований в реєстрі за № 39805 про стягнення з неї заборгованості в розмірі 9829,65 грн. за кредитним договором №14206/0011XSGF, а всього до стягнення підлягає загальна сума в розмірі 10 329,65 грн. з врахування плати нотаріуса за вчинення виконавчого напису. Ухвалою суду від 13 жовтня 2021 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Від представника позивача [PERSON] - [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі позивача, підтримання позовних вимог в повному обсязі та відсутність заперечень проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно, шляхом направлення судових повісток. Також, представник відповідача викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Треті особи в судове засідання також не з`явилися, причини неявки суду не повідомили; про дату та час розгляду справи повідомлялися своєчасно, шляхом направлення судових повісток. Враховуючи, що відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, а також те, що представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, а представник відповідача відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи, при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши письмові докази, надані позивачем та відповідачем на виконання вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України і, які сторона вважає достатніми для обґрунтування своїх позовних вимог, та, з`ясувавши фактичні обставини, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 08 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. за реєстровим № 39805 вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «ФК «АЛАНД» заборгованості за кредитним договором № 14206/0011XSGF від 21 жовтня 2013 року за період з 11.08.2020 року по 17.08.2020 року в розмірі 9829,65 грн. та плати за вчинення нотаріальних дій у розмірі 500, 00 грн., всього 10329,65 грн. (а.с.7). Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Мельником Ю.А. від 05 листопада 2020 року відкрито виконавче провадження №6 6350121 з виконання виконавчого напису № 39805 виданого 08 вересня 2020 року (а.с. 6). Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії договору від 21 жовтня 2013 року ПАТ «Платинум Банк» встановлено [PERSON] на рахунок № [NUMBER] кредитний ліміт - кредитну лінію в розмірі 4000 грн. на строк 36 місяців.(а.с.7 зворто-8). Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 вказаного Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172. Відповідно до пункту 1 Переліку «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно» для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2016 скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Таким чином, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Окрім того, з виконавчого напису не вбачається, що при його вчиненні нотаріус отримував від заявника первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, квитанції про сплату передбачених кредитним договором платежів тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позичальника перед банком, зазначена у написі, є безспірною. Не надано суду таких доказів і стороною відповідача у справі. Також, суду не надано доказів того, що нотаріус з`ясував чи не пропущено банком строк позовної давності, не встановив, коли було здійснено останню оплату по кредиту. Так, відсутні підстави вважати, що заявлена стягувачем сума заборгованості, стосовно якої він порушив питання про вчинення нотаріусом виконавчого напису, є безспірною, оскільки в порушення статті 88 Закону України «Про нотаріат», підпунктів 3.1, 3.4 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусом вчинено виконавчий напис, хоча з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. Відповідно до п. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором можливе за умови обов`язкового попередження споживача про таку вимогу кредитодавця на невиконання позичальником цієї вимоги протягом 30 календарних днів з дня одержання повідомлення. Однак, стороною відповідача не надано доказів про отримання позичальником такої вимоги та її невиконання у встановлений строк. Судом встановлено, що серед документів, наданих відповідачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору, за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а наданий нотаріусу кредитний договір №016-Z/014356, який не посвідчений нотаріально, тому не міг бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису.Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічні висновки містяться у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду 12.03.2020 у справі №757/24703/18-ц, від 15.04.2020 у справі №158/2157/17. Аналіз наведених обставин в їх сукупності свідчить про відсутність у нотаріуса підстав для висновку про безспірність заборгованості, в зв`язку з чим виконавчий напис не міг бути вчинений. З огляду на зазначене, викладені в позовній заяві обставини знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги, а тому позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно із частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом позов задоволено повністю, то з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 908 грн. та 454 грн., а разом 1362 грн., який був сплачений позивачем відповідно до квитанції № 6 від 28.05.2021 року та квитанції № 7 від 28.05.2021 року (а.с. 1, 10).

Outcome: approved