Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить стягнути з них солідарно заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 6386,81 грн., 3% річних в розмірі 344,38 грн. та інфляційні нарахування в сумі 385,71 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2\~102 грн. В позові зазначено, що відповідачі є співвласниками об`єкта нерухомості, розташованого за адресою [ADDRESS] . Кожен з відповідачів є власником 1/3 частки зазначеного домоволодіння на підставі договору купівлі продажу № 6503 від 23.12.2010 року. З моменту набуття права власності на зазначений будинок, жоден з відповідачів не звертався до позивача для переоформлення особового рахунку на своє ім`я, тому ММРРЕМ за особовим рахунком № [NUMBER] , відкритого на об`єкт нерухомості за адресою [ADDRESS] , значиться споживач [PERSON] , яка фактично з 23.12.2010 року перестала бути власником вказаного об`єкту нерухомості та перестала споживати електричну енергію за вказаною адресою. З 23.12.2010 року власниками зазначеної нерухомості є відповідачі на праві спільної часткової власності, а не [PERSON] . В період часу з 04.01.2017 року по 01.01.2019 року відповідачами було спожито електричної енергії на загальну суму 6386,81 грн., вартість якої вони не оплатили. Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за\~спожиту електричну енергію\~в розмірі 6386,81 грн., 3% річних в розмірі 344,38 грн. та інфляційні нарахування в сумі 385,71 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2\~102 грн. В судове засідання представник позивача не з`явилась, від неї в матеріалах справи мається заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання, призначене на 17.03.2021 року на 10.00 годину не з`явився, конверт з судовою повісткою та іншими документами, направлений за адресою його місця реєстрації: [ADDRESS] , повернувся до суду, причина повернення «адресат відсутній за вказаною адресою», про що зазначено в довідці поштового відділення. Відповідач [PERSON] в судове засідання, призначене на 17.03.2021 року на 10.00 годину не з`явився, конверт з судовою повісткою та іншими документами, направлений за адресою його місця реєстрації: [ADDRESS] , повернувся до суду, причина повернення «адресат відсутній за вказаною адресою», про що зазначено в довідці поштового відділення. Відповідач [PERSON] в судове засідання, призначене на 17.03.2021 року на 10.00 годину не з`явився з невідомої суду причини, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. У відповідності до ч.10 ст. 130 ЦПК України, якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом. Також, у відповідності до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказі за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд вважає, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] вважаються належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, не з`явилися в судове засідання без поважних причин та не повідомили про причини неявки, відзив на позовну заяву не подали, позивач не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення, тому суд, з урахуванням вимог ст. 280 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачів, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України з урахуванням заяви представника позивача про слухання справи за його відсутності та у зв`язку з неявкою відповідачів фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з вимог ст.ст.\~12\~ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.\~ Відповідно до\~ст.76 цього Кодексу\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків.\~ За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що згідно виписки та відомостей з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України,\~ПАТ «Запоріжжяобленерго» має такі види діяльності: розподілення електроенергії, професійно-технічна освіта, торгівля електроенергією. 16.04.2007 року між [PERSON] та ВАТ «Запоріжжяобленерго» було укладено договір на користування електричною енергією за адресою [ADDRESS] (а.с.9). Відповідно до витягу з особового рахунку побутового споживача № 1036028, вказаний особовий рахунок відкритий на ім`я споживача [PERSON] , за адресою [ADDRESS] . На підставі цього особового рахунку здійснюється постачання електроенергії за адресою [ADDRESS] , обліковується використання електроенергії, здійснюються нарахування та оплата вартості спожитої електроенергії за вказаною адресою. Згідно довідки ММРРЕМ ПАТ «Запоріжжяобленерго», у побутового споживача [PERSON] , за адресою [ADDRESS] , по особовому рахунку № [NUMBER] , значиться заборгованість за спожиту енергію на суму 6386,81 грн. (а.с.7). Згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі продажу № 6503 від 23.12.2010 року, з 27.01.2011 року належить по 1/3 частки житлового будинку,розташованого за адресою [ADDRESS] (а.с.6). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] з 27.01.2011 року перестала бути власником житлового будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] та перестала споживати електричну енергію за вказаною адресою, а споживачами електричної енергії з 27.01.2011 року є відповідачі по справі, якими в період часу з 04.01.2017 року по 01.01.2019 року було спожито електричної енергії на загальну суму 6386,81 грн. Правовідносини, на час виникнення заборгованості відповідачів, між енергопостачальником та побутовим споживачем електричної енергії регулювались Правилами користування електричною енергіє для населення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року №1357, із наступними змінами та доповненнями. Згідно п. 1 ПКЕЕН, ці Правила регулюють відносини між побутовими споживачами та енергопостачальниками. Правила обов`язкові для виконання всіма побутовими споживачами і енргопостачальниками незалежно від форм власності. П. 42 ПКЕЕН встановлено, що побутовий споживач електричної енергії зобов`язаний: оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до цих Правил. П. 19 ПКЕЕН встановлено, що розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показів засобів обліку. П. 29 ПКЕЕН\~встановлено,\~що розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту електричну енергію вноситься не пізніше 10-го числа наступного місяця. П. 48 ПКЕЕН встановлено, що побутовий споживач несе відповідальність згідно із законодавством за прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.\~Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичайного ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 67 ЖК УРСР, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ч. 1 ст. 68 ЖК УРСР, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Також, відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Частиною 1 ст. 544 ЦК України встановлено, що боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутися до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети. Такий правовий висновок викладено у Постанові Верховного суду від 13.03.2019 року у справі № 521/3743/17-ц. Так, із наведених вище норм закону випливає, що споживачі зобов`язані оплатити надані їм послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Як було встановлено судом, позивач надавав та надає відповідачам послуги з постачання електричної енергії, а відповідачі користувалися та продовжують користуватись вказаними послугами, при цьому претензій на якість цих послуг чи про припинення надання вказаних послуг відповідачі не заявляли. Тому вбачається, що між позивачем та відповідачами виникли та продовжують існувати фактичні зобов`язальні договірні відносини, і жодна зі сторін про їх припинення не заявила. При цьому відсутність укладеного між сторонами договору, обов`язковість укладання якого лежить і на позивачеві як на постачальникові послуг, і на відповідачах як споживачах, не позбавляє останніх обов`язку сплатити надані їм послуги з постачання електричної енергії та не виключає можливості стягнення з відповідачів на користь позивача вартості наданих послуг. Отже, в зв`язку з тим, що відповідачі порушили вимоги закону щодо сплати за спожиті послуги з постачання електричної енергії, свої обов`язки виконують неналежним чином, плату за надані їм послуги не вносять, тому, відповідно вимог чинного цивільного законодавства, суд вважає, що з відповідачів слід стягнути солідарно на користь позивача заборгованість за надані послуги з постачання електричної енергії за період з 04.01.2017 року по 01.01.2019 року в сумі 6386,81 грн. Вказана сума заборгованості підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем. Крім того, 3% річних від простроченої суми за період з 01.02.2019 року по 19.11.2020 року складають 344,38 грн. Сума інфляційних втрат з урахуванням індексу інфляції за період з 01.02.2019 року по 19.11.2020 року складає 385,71 грн. Розрахунок сум 3 % річних від простроченої суми та інфляційних нарахувань, наданий позивачем, суд приймає як вірний. Отже, вказані суми також підлягають стягненню солідарно з відповідачів, оскільки ними було прострочено виконання грошового зобов`язання перед позивачем. На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову та стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованості\~за спожиту електричну енергію\~в розмірі 6386,81 грн., 3% річних в розмірі 344,38 грн. та інфляційні нарахування в сумі 385,71 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн. підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача у рівних частинах.

Outcome: approved