Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про встановлення факту прийняття спадщини і визнання права власності на: земельну ділянку площею 6,60 га, що розташована на території Миколаївської сільської ради Білгород-Дністровського району, Одеської області, масив № 29, ділянка № 7, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право власності на землю серії 111-ОД № 056689 від 15.02.2002 року, акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 115, вказуючи, що 08 січня 2013 року померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді вищезазначеного майна, на яке він претендує як єдиний спадкоємець за заповітом, оскільки спадкоємців інших черг за законом, заповітом або спадкоємців які б мали право на обовязкову спадкову частку, не має. Оформити свої спадкові права нотаріально позивач не може в зв'язку з тим, що при зборі документів до нотаріуса було втрачено оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку, у зв'язку з чим позивач звертається до суду. Позивач в судове засідання не зявився, представив заяву згідно якої позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати за його відсутністю. Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав заяву згідно якої просив розглянути справу за його відсутністю, не заперечуючи проти позовних вимог. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 08 січня 2013 року померла рідна мати позивача [PERSON], якою 09 листопада 2011 року був складений заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 145, відповідно до якого все майно, де би воно не находилось і в чому б воно не складалось померла [PERSON] заповідала позивачу [PERSON]. За життя [PERSON] належала земельна ділянка площею 6,60 га, що розташована на території Миколаївської сільської ради Білгород-Дністровського району, Одеської області, масив № 29, ділянка № 7, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право власності на землю серії 111-ОД № 056689 від 15.02.2002 року, акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 115. При зверненні до нотаріальної контори позивачу було відмовлено в оформленні свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документу на земельну ділянку, а саме державного акту на право приватної власності на землю, тому позивач був вимушений звернутися з позовною заявою до суду. Відкриту після смерті матері спадщину позивач фактично прийняв, оскільки постійно проживав разом з померлою до дня її смерті, на даний час здійснює діяльність, повязану з користуванням та володінням спадкового майна. У відповідності зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину, і незалежно від часу його прийняття вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. В встановлений законом шестимісячний термін позивач звернувся до нотаріальної контори для оформлення спадщини, але йому було відмовлено через те, що при зборі документів до нотаріуса було втрачено оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку. Позивачем було зроблено оголошення у газеті «Советское Приднестровье» за 03.09.2015 року, згідно якого втрачений державний акт на право приватної власності землю серії 111-ОД № 056689 від 15.02.2002 року на земельну ділянку площею 6,60 га, що розташована на території Миколаївської сільської ради Білгород-Дністровського району, Одеської області, масив № 29, ділянка № 7, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 115, яка належить [PERSON], вважається недійсним, яке знаходиться у матеріалах справи. Згідно з п. 6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем часом народження цієї особи. Відповідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст, 392 ЦК України в разі відсутності документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. Відповідно до ст. 81 Земельного Кодексу України передбачено, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України - захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Як передбачено ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов'язки спадкодавця, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. Статтею 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Згідно відповіді Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори Одеської області за № 2468/01-16 від 17.12.2015 року спадкова справа до майна померлої 08.01.20133 року [PERSON] не відкривалась. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач являється єдиним спадкоємцем за заповітом майна, яке повністю прийняла у своє володіння, суд вважає, позовні вимоги [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини і визнання права власності на спадкове майно обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, визнавши за ним право власності на спадкове майно, що складається з: земельної ділянки площею 6,60 га, що розташована на території Миколаївської сільської ради Білгород-Дністровського району, Одеської області, масив № 29, ділянка № 7, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право власності на землю серії 111-ОД № 056689 від 15.02.2002 року, акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 115, належить [PERSON], яка померла 08.01.2013 року, попередньо встановивши факт приналежності земельної ділянки померлій.

Outcome: approved