Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Софіївської селищної ради Софіївського району, третя особа: Софіївська державна нотаріальна контора,\~ про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову зазначив, що 09 жовтня 2013 року померла його мати [PERSON]. Після смерті якої відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Набережна, 48 , с. Кринички, Софіївського району Дніпропетровської області та земельної ділянки. Позивач являється спадкоємцем першої черги за законом майна померлої матері. Інші спадкоємці майна померлої відсутні. Позивач звернувся до нотаріуса і прийняв спадщину померлої матері, яка складається із земельної ділянки, але не зміг прийняти у спадщину будинок, у звязку із втратою документів, які б підтверджували право власності на будинок. У звязку з тим, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої [PERSON], просить суд визнати за ним право власності на будинок в порядку спадкування за законом після смерті матері. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримує, на задоволенні позову наполягає, просить розглянути справу за його відсутності про що надав до суду відповідну заяву . Представник відповідача [PERSON] сільської рада проти позову не заперечує, позовні вимоги визнає, просить розглянути справу за його відсутності, про що надав до суду відповідну заяву . Третя особа нотаріус належним чином повідомлена у судове засідання не зявилась, заяву про розгляд справи за її відсутності не надавала. Суд розглядає справу, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне: В судовому засіданні встановлено, що 09 жовтня 2013 року померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 12). Після смерті якої відкрилася спадщина, що складається із житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Набережна, 48 , с. Кринички, Софіївського району Дніпропетровської області та земельної ділянки (а.с.4). Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.06.2014 року посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] позивач отримав у спадщину земельну ділянку загальною площею 8,140 гектарів, цільове призначення якого ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території [PERSON] сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, що належала померлій [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ДП № 099548, кадастровий номер 1225284100:01:001:0133 (а.с. 13). 15 жовтня 2015 року нотаріусом Софіївського районного округу Дніпропетровської області [PERSON] було винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, у звязку з відсутністю у спадкоємця правовстановлюючих документів на житловий будинок, який знаходиться за адресою: с. Кринички, вул. Набережна, 48, Софіївського району Дніпропетровської області (а.с.14). Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на житловий будинок від 25.12.1989 року виданий на підставі рішення виконавчого комітету Софіївського районної Ради народних депутатів від 15.12.1989 року № 269 визнано право власності на житловий будинок за [PERSON] с. Кринички Софіївського району Дніпропетровської області вул. Набережна, 48, який зареєстрований у Жовтоводському міському бюро технічної інвентаризації та внесений до реєстрової книги під № 1 по реєстру 20 (а.с. 4) . Відповідно до ст.ст. 1217, 1222 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтями 1261, 1267 ЦК України передбачено, що при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти, дружина та батьки померлого. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері [PERSON]. Крім позивача спадкоємців за законом не має. Отже до позивача, як спадкоємця першої черги, перейшли всі права та обов'язки спадкодавця. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник майна, згідно ст. 392 ЦК України, може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності. Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину в судовому порядку не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У п. 3.1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» звертається увага на те, що відповідно до ч. 3 ст. 3 ЗУ від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Таким чином, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved