Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача матерільну шкоду у розмірі 26 122 грн., 7000,00 грн. моральної шкоди, 1100,00 вартості проведеного експертного дослідження, судові витрати, витрати на правову допомогу у розмірі 4000,00 грн. Посилається в позові на те, що йому належить на праві власності автомобіль «Тойота» д/н [NUMBER]. 11.08.2013 о 23.40 год. на Індустріальному шляхопроводі в м. Києві сталася дорожньо-транспортна подія за участю автомобіля позивача та автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Так, [PERSON], перебуваючи у якості пасажира автомобіля [NUMBER], що належить третій особі, відкривши задні ліві дверцята, здійснив зіткнення з автомобілем позивача, що призвело до механічних пошкоджень автомобіля позивача, а саме: пошкодження ЛФП та деформація переднього правого крила; пошкодження ЛФП та деформація передніх правих дверей; пошкодження ЛФП та деформація задніх правих дверей; пошкодження ЛФП та деформація заднього правового крила. Пояснив, що 27 серпня 2013 року постановою судді Соломянського районного суду м. Києва, відповідача визнано винним у скоєнні зазначеної ДТП. Вказує, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована у ПрАТ «УАСК АСКА. 13.08.2013 року позивач звернувся до ПрАТ «УАСК АСКА» з заявою-повідомленням про страховий випадок, для отримання страхового відшкодування. 25.09.2013р. позивач звернувся до оцінювача, яким надано висновок про вартість матеріального збитку. Проте, йому було відмовлено. Вказує, що відповідачем до даного часу сума заподіяної шкоди не відшкодована, від зустрічей він ухиляється, а також повідомив, що шкоду відшкодовувати не буде. Згідно з висновком № 24/09 -ТЗ автотоварознавчого дослідження від 25.09.2013 року станом на дату оцінки матеріальний збиток складає 26122 грн 85 коп. Вказує, що з вини відповідача йому також була завдана моральна шкода, яку він оцінив в 7000 грн., яка полягає у переживаннях та душевних стражданнях щодо пошкодження майна, яке перебуває у його володінні, т.я. транспортний засіб в одну мить було приведено до стану, який протягом тривалого часу (майже півтора року) не дозволяв використовувати його за призначенням. Крім того, внаслідок пошкодження автомобіля порушився звичайний ритм життя. Замість спокійного життя, він має постійний клопіт з пересуванням у робочих та сімейних питаннях. Такі поїздки займали більш тривалий час, ніж це було під час використання транспортного засобу. Виходячи з цього, просить задовольнити позов. У судовому засіданні представник відповідача позов не визнав та пояснив, шо позивачем не доведено розмір збитку, що був заподіяний йому внаслідок ДТП, т.я. на момент розгляду справи автомобіль вже відремонтований, а позивачем не надано доказів на підтвердження витрат на його ремонт. Вказав, що висновок авто товарознавчого дослідження є не належним доказом. А тому просив в позові відмовити повністю, вказавши, що будь - яких моральні страждання позивачу заподіяні не були. Третя особа - [PERSON] позов не визнала з тих же підстав, що і відповідач, крім того, вказала, що винним в ДТП вважає також і позивача. Заслухавши пояснення представників сторін, третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За правилами ч.2 ст.1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі, (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч.2 ст..1192 ЦПК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається потерпілому визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт необхідних для відновлення пошкодженої речі. Судом встановлено, що 11.08.2013 року о 23.40 год. на Індустріальному шляхопроводі в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій сталося зіткнення транспортного засобу «Чері» д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Тойота» д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON] Так, [PERSON], перебуваючи у якості пасажира автомобіля [NUMBER], що належить третій особі, відкривши задні ліві дверцята, здійснив зіткнення з автомобілем позивача, що призвело до механічних пошкоджень автомобіля позивача, а саме: пошкодження ЛФП та деформація переднього правого крила; пошкодження ЛФП та деформація передніх правих дверей; пошкодження ЛФП та деформація задніх правих дверей; пошкодження ЛФП та деформація заднього правового крила. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «Тойота» д/н [NUMBER] належить [PERSON] Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Тойота» д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON]зазнав механічних ушкоджень. Постановою судді Соломянського районного суду м. Києва від 27.08.2013 року, відповідача визнано винним у скоєнні зазначеної ДТП , який порушив п.5.1, 5.2-г ПДР - , а саме, пребуваючи в якості пасажира, відкрив задні дверцята автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] та здійснив зіткнення з автомобілем марки «Тойота» д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON], що призвело до механічних пошкоджень транспортнихзасобів../ а.с. 12 / Згідно з Висновком № 24/09-ТЗ автотоварознавчого дослідження від 25.09.2013 року СОД [PERSON] матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «Тойота» д/н [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП складає 26122 гр., з яких вартість відновлюваного ремонту автомобіля з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу становить 19606 грн. 54 коп та величина втрати товарної вартості - 6516 грн.32 коп / а.с. 16 - / Відповідно до п.6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В п.п.4 п.4 даної постанови зазначено, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Виходячи з цих обставин, дорожньо-транспортної пригоди за участю відповідача та з його вини, постанови суду про визнання його винним у даній ДТП, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Суд вважає не належним обґрунтування позивачем завдання йому моральної шкоди та, виходячи з засад розумності та справедливості, вважає за необхідне відмовити відповідачу в відшкодуванні моральної шкоди, оскільки будь- яких доказів на підтвердження своїх вимог ним суду надано не було. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. До витрат, пов»язаних з розглядом судової справи, належать, у тому числі, витрати, пов»язані з проведенням судових експертиз. За таких обставин суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесених нею витрат по сплаті судового збору та витрат на проведення експертного дослідження. Суд критично оцінює позицію відповідача та не приймає її до уваги, виходячи з наступного. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так відповідач вказує, що позивачу слід відмовити в позові, виходячи з того, що ним не нанадо доказів на підтвердження реальних збитків на момент розгляду справи. Виходячи з того, що спосіб захисту щодо поновлення порушених прав обирається позивачем, приймаючи до уваги ту обставину, що позивач просить стягнути ту матеріальну шкоду, що підтверджується висновком спеціаліста, яким зазначено порядок визначення матеріальної шкоди, суд позбавлений можливості визначити розмір реальних збитків в порядку ст.. 1192 ЦК України, на яку послався відповідач в обгрунтування своїх заперечень. Крім того, судом враховано ту обставину, що кожна сторона повинна довести обставини на які посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень. Відповідачем не надано до суду доказів на спростування розміру матеріальної шкоди, яку поніс позивач, внаслідок відновлення автомобіля. Судом на виконання вимог ст.. 10,11 ЦПК України було роз»яснено відповідачу право заявити клопотання про призначення по справі судової авто товарознавчої експертизи, яким він скористався, однак оплату не здійснив, з підстав того, що автомобіль відновлено. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України « Про судову експертизу в кримінальних та цивільних справах» за №7 від 30.05.1997 року передбачено, що у разі незгоди сторони оплатити вартість експертизи суд розглядає справу на підставі наявних доказів. Враховуючи те, що відповідач не погодився на здійснення відповідних витрат по проведенню судової експертизи, а позивачем не заявлялося відповідне клопотання та останній також не погодився на здійснення даних витрат, суд вважає можливим розглядати справу на підставі наявних доказів у справі. За таких обставин суд приймає до уваги, як належний та допустимий доказ в обґрунтування розміру матеріальної шкоди висновок спеціаліста, який надав позивач в обґрунтування матеріальної шкоди. Будь-яких достовірних даних, які б свідчили, що позивач поніс будь - які інші витрати, відповідачем не надано. Згідно ст. ч.3 п.2. 79 ЦПК України до витрат пов»заних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача суму витрат на правову допомогу у розмірі 4000 грн., виходячи з обґрунтованого їх розміру, що було підтверджено у судовому засіданні.

Outcome: partial