Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визначення частки померлої у спільному сумісному майні посилаючись на те, що [INFO] померла [PERSON] , яка була співвласницею разом з [PERSON] та [PERSON] земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 7310136300:14:002:0166, Цільове призначення якої для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. За життя [PERSON] залишила заповіт, посвідчений у Першій Чернівецькій державній нотаріальній конторі 07 червня 2005 р., зареєстрованого в реєстрі за №2012, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна є він, [PERSON] . Спадщину за заповітом, яка складається з 36/100 (тридцяти шести сотих) ідеальних часток житлового будинку з відповідними частками господарських та побутових будівель і споруд, що знаходиться у [ADDRESS] - він прийняв та отримав Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 23.05.2013 р. Успадкувавши 36/100 ідеальних часток померлої [PERSON] йому [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] на підставі Державного Акту на право власності на земельну ділянку від 07.09.2009 року, Серія ЯД №121787, належить земельна ділянка площею 0,0305 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 7310136300:14:002:0166, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності. Для оформлення спадкових прав після смерті [PERSON] на земельну ділянку він звернувся до державного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу, який роз`яснив йому, що видат свідоцтво про право на спадщину за заповітом можна лише після виділення частки померлого у майні спільної сумісної власності. А тому просили визначити розмір часток співвласників у спільній сумісній власності на земельну ділянку в тому числі і за померлою. Позивач в судове засідання не з`явився, звернувся з письмовою заявою, в якій просив суд справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, звернулися з письмовими заявами, в якій просили суд справу розглянути у їхню відсутність та не заперечували проти задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає, за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що земельна ділянка земельну ділянку площею 0,0305 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с.10). [PERSON] померла [INFO] і позивач [PERSON] , як спадкоємець померлої за заповітом прийняв спадщину, яка складається з 36/100 ідеальних часток житлового будинку з відповідними частками господарських та побутових будівель і споруд, кадастровий номер 7310136300:14:002:0166,по [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності за заповітом та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 11, 12). Як спадкоємець за заповітом, позивач для оформлення спадкових прав після смерті [PERSON] на земельну ділянку звернувся до державного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу, який роз`яснив йому, що видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом можна лише після виділення частки померлого у майні спільної сумісної власності. Згідно п.224 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус може видати свідоцтво про право власності на спадщину після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого в спільному майні. Згідно зі ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч. 2 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Частиною першою ст.1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за виданою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до пунктів 4 та 6 глави 1 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після визначення (виділення) частки померлого у спільному майні. Тому при спадкуванні таких часток істотне значення має встановлення їх розміру, що може бути зроблено як за життя спадкодавців, так і після відкриття спадщини. Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Приписами ч. 2 ст. 370 ЦК України визначено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. У відповідності до ч. 1 ст. 86 Земельного кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Згідно ст. 89 Земельного кодексу України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до пункту 3.4 листа ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Згідно із пунктом 17 Постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 р. частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при відкритті після нього спадщини. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд вважає, що належить визначити розмір часток кожного зі співвласників у спільній власності на земельну ділянку по [ADDRESS] , задовольнивши позовні вимоги. На підставі викладеного та

Outcome: approved