Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, покликаючись на те, що 01 грудня 2006 року він та [PERSON] придбали 6/20 частин будинку на [ADDRESS] які належали їм на праві спільної часткової власності. 02 листопада 2011 року [PERSON] подарував належну йому частку 3/20 будинку відповідачу [PERSON] Оскільки між ним та відповідачем не визначено, які саме приміщення в спірному будинку входять до 6/20 частин, просить визнати, що в 6/20 частин будинку входять: житлова кімната пл. 13,0 кв.м. /по плану 3-1/, житлова кімната пл. 19,4 кв.м. /по плану 3-2/, коридор пл. 5,8 кв.м. /по плану 3-3/, котельня пл. 10,8 кв.м. /по плану 3-4/, кладова пл. 17,2 кв.м. /по плану 3-5/, літня кухня «О» пл. 25,2 кв.м. та металевий гараж «Ж» пл. 16,7 кв.м. Представник позивача у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити, а тому згідно ст. 169 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у її відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належно був повідомлений про час та місце слухання справи, наслідки неявки, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав повністю, а тому згідно ст.169 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у його відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належно був повідомлений про час та місце слухання справи, наслідки неявки, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, при вирішенні позову покладається на розсуд суду, а тому згідно ст.169 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у його відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, при вирішенні позову покладається на розсуд суду, а тому згідно ст. 169 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у її відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити за його безпідставністю. Судом встановлено, що згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05 грудня 2006 року позивачу [PERSON] належить 3/20 частин житлового будинку [ADDRESS] /а.с. 10/ Відповідно до договору дарування від 02 листопада 2011 року [PERSON] подарував відповідачу [PERSON] 3/20 частин житлового будинку [ADDRESS] /а.с. 7/ Однак у вказаному договорі дарування чітко вказано, що договір підялягає державній реєстрації, натомість позивачем суду не надано жодних доказів державної реєстрації даного договору та набуття відповідачем [PERSON] права власності на 3/20 частин житлового будинку [ADDRESS], що не надає суду можливість пересвідчитись у належності [PERSON], як відповідача у даному спорі. /а.с. 7 зворот/ У позовній заяві позивач вказує, що до спірних 6/20 частин житлового будинку [ADDRESS], згідно експлікацій, належить кімната пл. 13,0 кв.м. /по плану 3-1/, житлова кімната пл. 19,4 кв.м. /по плану 3-2/, коридор пл. 5,8 кв.м. /по плану 3-3/, котельня пл. 10,8 кв.м. /по плану 3-4/, кладова пл. 17,2 кв.м. /по плану 3-5/, літня кухня «О» пл. 25,2 кв.м. та металевий гараж «Ж» пл. 16,7 кв.м. Однак позивачем не вказано на підставі яких експлікацій та плану позивачем визначено приналежність вказаних приміщень та будівель до 6/20 частин житлового будинку [ADDRESS] та взагалі не надано суду жодних експлікацій, які безпосередньо підтверджують дані обставини. Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. У відповідності до вимог ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 375 ЦК України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Також згідно технічного паспорту житлового будинку [ADDRESS] до кв № 1 даного будинку ведеться самовільна прибудова, а кв № 2 - переобладнана самовільно. /а.с. 21 зворот/ Окрім того відповідно до договору дарування від 02 листопада 2011 року у будинку [ADDRESS] ведеться реконструкція та добудова до кв. №1, яка належить позивачу [PERSON] /а.с. 7/ Однак знову ж таки позивачем не надано суду доказів того, що вказане самовільне будівництво ведеться з належним дозволом на здійснення будівництва, який надається відповідним органом місцевої ради, належним затвердженим проектом, щодо дотримання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил необхідних для прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, та будівництво здійснено на земельній ділянці, що була відведена для цієї мети та не доведено, що зазначене самочинне будівництво не входить у склад спірних 6/20 частин будинку. Згідно ч.3 ст. 367 ЦК України, на яку покликається позивач, як на підставу позовних вимог, договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Також суд вважає, що у задоволенні позовної вимоги позивача слід відмовити і з тієї обставини, що зі змісту ст. 3 ЦПК України випливає, що кожна особа має право звернутися до суду лише за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів та потреба в такому захисті виникає тоді, коли зазначені права не визнаються чи оспорюються іншими особами, натомість позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів того, що він звертався до відповідача з проханням укласти вищевказаний договір та йому було, у будь-якій формі, у цьому відмовлено. Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх об'єктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позову знайшли своє повне ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення. Судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідачів у повному обсязі.

Outcome: dismissed