Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням (будинком) та зняття з реєстрації, посилаючись на те, що позивачеві на праві власності належить житловий будинок, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Фастів, вул. Рибалко, 28. Крім позивача в даному будинку зареєстровані: дружина [PERSON], діти позивача [PERSON] та [PERSON], та онуки [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Онук позивача [PERSON], [INFO] зареєстрований за вказаною адресою, але фактично не проживає і ніколи не проживав, а проживає разом з матірю, тобто відповідачкою по справі, за адресою: м. Фастів, вул. Б.Хмельницького, 3. В судовому засіданні позивач та його представник зменшили вимоги позовної заяви та просили суд лише визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житлом, в решті вимог просили залишити без розгляду. Відповідач вимоги позовної заяви не визнала, просила в позові відмовити. Представник третьої особи в судовому засіданні вимоги позовної заяви не підтримав, просив в позові відмовити, оскільки наслідком задоволення позовних вимог може бути порушення прав дитини, що є неприпустимим. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору дарування жилого будинку від 08 грудня 2000 року [PERSON] належить на праві власності житловий будинок №28 по вул. Рибалко в м. Фастові Київської області (а.с.7). В даному будинку, крім позивача зареєстровані його дружина- Березенко [PERSON], діти [PERSON] та [PERSON], та онуки [PERSON], [PERSON] та [PERSON], даний факт підтверджується довідкою про склад сім»ї №1612 від 21 липня 2014 року (а.с.8). [PERSON] є онуком позивача і був зареєстрований [INFO] у зв»язку з укладанням шлюбу між сином позивача [PERSON] та [PERSON]. Шлюб мід зазначеними особами в 2009 році було розірвано, відповідно до рішення суду від 09.07.2012 року [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно сина-Березенка [PERSON], проте останній залишився зареєстрованим в даному будинку, хоча фактично в ньому не проживає і не проживав. На думку суду, зазначені вище спірні правовідносини врегульовано Законом № 1382-IV, «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зі статті 7 якого вбачається, що питання про зняття з реєстрації колишніх членів сімї власника будинку залежить від вирішення питання про їх право проживання в цьому будинку (відсутність такого права, втрата права користування), яке регулюється нормами ЖК УРСР та ЦК (статтями 71, 72, 156 ЖК УРСР та статтею 405 ЦК). Відповідно до матеріалів справи відповідачка проживала у житловому будинку позивача, вселилася туди як член сімї на правах невістки, набула права користування житловим приміщенням та зареєструвала місце проживання сина [PERSON] в установленому законом порядку. Реєстрація місця проживання є похідним правом від права користування житлом, а тому зняти сина відповідачки з реєстрації місця проживання можна лише за умови втрати малолітньою дитиною права користування цим житлом чи у звязку з його виселенням (добровільно чи у примусовому порядку). Оскільки такі спірні питання між сторонами у справі судом не вирішувалися, то за наявності у сина відповідачки права проживання у цьому будинку підстави для зняття його з реєстрації відсутні як і відсутні правові підстави для визнання малолітньої дитини такою, що втратила право користування житлом. Відповідно до ст..7 Конвенції про права дитини, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Згідно ст. 71 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до довідки виконавчого комітету Фастівської міської ради № 417 від 20.04.2012 року відповідачка прописана та проживає [INFO] разом із своїм сином [PERSON], який проживає за вказаною адресою без реєстрації. Отже, дійсно відповідачка та її син не проживають без поважної причини по вул..Рибалка, 28, будь-якої домовленості про збереження житлової площі за період їх не проживання не існує. Згідно зі ст. 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановленні строки, провадиться в судовому порядку. Проте, згідно витягу з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини від 20.07.2010 року №7/10, було вирішено, що у зв»язку з тим, що мати дитини [PERSON] не дала згоду на припинення реєстрації малолітнього сина [PERSON] за адресою м.Фастів, вул..Рибалка,28 було відмовлено [PERSON] у припиненні реєстрації сина з одночасною реєстрацією дитини за місцем реєстрації та проживання матері-Березенко А.А. по вул..Б.Хмельницького,3 Як вбачається з довідки виконавчого комітету Фастівської міської ради №1316 від 16.09.2015 року, [PERSON] проживає [INFO] та разом з нею проживають її два сина [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] Згідно довідки Фастівського БТІ № 1108 від 15.09.2015 станом на 01.01.2013 року на ім.»я [PERSON] по місту Фастову та району Київської області об»єктів нерухомого майна не зареєстровано. До того ж, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо права власності інших речових прав [PERSON] відомості відсутні. Отже, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що фактично [PERSON] позбавлена права на реєстрацію свого сина [PERSON], [INFO] за будь-яким домоволодінням, оскільки вона не являється власником будь-якого нерухомого майна, тому визнання малолітнього сина відповідачки [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням по вул..Рибалка,28 в м.Фастові автоматично потягне за собою зняття його з реєстрації за вищевказаною адресою, а відсутність реальної можливості зареєструвати його за місцем проживання матері чи будь-яким іншим житлом відсутня, тому суд не вбачає підстав для задоволення даного позову, оскільки наслідком його задоволення може бути порушення прав дитини, передбачених ст.7 Конвенції про права дитини.

Outcome: dismissed