Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення з них солідарно заборгованості за кредитним договором в розмірі 74\~477,20 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 1\~877 949 грн. 60 коп. та судових витрат по справі. У підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що 26 грудня 2007 року між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є позивач по справі та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № МL-207/011/2007, відповідно до якого позичальнику банком було надано кредит в розмірі 82\~750,00 доларів США терміном по 26 грудня 2022 року. Згідно п. 3 ч.1 Кредитного договору, за користування кредитними коштами встановлена плаваюча процентна ставка у розмірі суми фіксованого відсотку у розмірі 3,99 % річних та FIDR. Згідно п. 1.5.1. Кредитного договору, повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів здійснюється Позичальником щомісяця у розмірі платежу та не пізніше дати платежу, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок, якщо інше не передбачено цим Договором. Згідно положень Додаткової угоди від 12 серпня 2009 року до Кредитного договору, сторони домовились, що на період з 17 серпня 2009 року по 15 січня 2010 року встановлено фіксовану процентну ставку у розмірі 6,96% річних, а з 15 січня 2010 року - плаваюча у розмірі 4,69% річних та FIDR. Згідно положень Додаткової угоди від 15 травня 2014 року до Кредитного договору, сторони домовились, що на період з 15 травня 2014 року до 14 серпня 2014 року встановлено фіксовану процентну ставку у розмірі 9,16% річних, а з 15 серпня 2014 року - плаваюча у розмірі 5,16% річних та FIDR. Згідно положень Додаткової угоди від 14 серпня 2014 року до Кредитного договору, сторони домовились, що на період з 15 серпня 2014 року до 15 лютого 2015 року встановлено фіксовану процентну ставку у розмірі 9,16% річних, а з 16 лютого 2015 року - плаваюча у розмірі 5,16% річних та FIDR. З метою забезпечення виконання зобов'язань відповідача [PERSON] за кредитним договором № МL-207/011/2007 26.12.2007 року між банком [PERSON]\~ було укладено договір поруки № SR-307/010/2007. Згідно умов Додаткового договору №1 від 12 серпня 2009 року сторони домовились доповнити договір поруки пунктом 2.1.1., згідно якого в разі зміни розміру Боргових Зобовязань після укладення цього Договору, такі боргові зобовязання забезпечуються в їх повному розмірі без укладання будь-яких додаткових договорів до цього Договору. У порушення умов договору відповідач зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав. Заборгованість відповідачів за кредитним договором перед банком складає 74\~477,20 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 1\~877\~949,60 грн. У свою чергу відповідач [PERSON] звернулась до суду із зустрічною позовною заявою до публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», [PERSON] про визнання договору поруки припиненим, визнання додаткової угоди до договору поруки недійсним зазначивши, що між нею та закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» з метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором № МL-207/011/2007, 26.12.2007 року було укладено договір поруки № SR-307/010/2007. [PERSON] посилаючись на те, що між [PERSON] та позивачем чотири рази були укладен додаткові угоди до кредитного договору, згідно яких вносилися зміни до кредитного договору. Зміни, як вносилися до кредитного договору стосувалися збільшення розміру відсоткової ставки, що призвело де збільшення відповідальності [PERSON] а від так і до збільшення розміру її відповідальності, на яку вона не давала згоди та не поручалася за таким зобовязанням. Про внесення змін до кредитного договору їй було не відомо, а тому вона вважає, що зазначене є підставою для визнання поруки припиненою. Окрім того, зміни до кредитного договору, якими збільшився обсяг відповідальності поручителя, відбулися вперше 12.08.2009 р., а заборгованість за договором кредиту виникла з 2015р. на думку [PERSON] підстави для стягнення з неї заборгованості за кредитним договором відсутні, оскільки на час виникнення заборгованості порука фактично була припиненою. Також зазначила, що подана до суду в якості доказу додаткова угода №1 до договору поруки № SR-307/010/2007 від 12.08.2009 року не може служити доказом про те, що вона давала згоду на внесення змін до кредитного договору, оскільки вона з банком не укладала зазначеної угоди та на даному договорі стоїть не її підпис, а тому просить суд визнати зазначений додатковий договір недійсним. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Проти зустрічних позовних вимог заперечувала, оскільки банком дотримані всі вимоги закону при укладенні договору поруки та додаткових угод до нього. Відповідача [PERSON] в судове засідання не зявився, надав письмові заперечення, згідно яких вважав, що при укладанні кредитного договору банком було порушено права відповідача як споживача банківських послуг, зустрічні позовні вимоги підтримав, просили їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти первісного позову заперечував в повному обсязі з підстав, викладених в зустрічних позовних вимогах, які підтримав, просив їх задовольнити. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення первісного позову та зустрічної позовної заяви з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 26 грудня 2007 року між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є позивач по справі та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № МL-207/011/2007, відповідно до якого позичальнику банком було надано кредит в розмірі 82\~750,00 доларів США терміном по 26 грудня 2022 року. Згідно п. 3 ч.1 Кредитного договору, за користування кредитними коштами встановлена плаваюча процентна ставка у розмірі суми фіксованого відсотку у розмірі 3,99 % річних та FIDR. Згідно п. 1.5.1. Кредитного договору, повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів здійснюється Позичальником щомісяця у розмірі платежу та не пізніше дати платежу, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок, якщо інше не передбачено цим Договором. Згідно положень Додаткової угоди від 12 серпня 2009 року до Кредитного договору, сторони домовились, що на період з 17 серпня 2009 року по 15 січня 2010 року встановлено фіксовану процентну ставку у розмірі 6,96% річних, а з 15 січня 2010 року - плаваюча у розмірі 4,69% річних та FIDR. Згідно положень Додаткової угоди від 15 травня 2014 року до Кредитного договору, сторони домовились, що на період з 15 травня 2014 року до 14 серпня 2014 року встановлено фіксовану процентну ставку у розмірі 9,16% річних, а з 15 серпня 2014 року - плаваюча у розмірі 5,16% річних та FIDR. Згідно положень Додаткової угоди від 14 серпня 2014 року до Кредитного договору, сторони домовились, що на період з 15 серпня 2014 року до 15 лютого 2015 року встановлено фіксовану процентну ставку у розмірі 9,16% річних, а з 16 лютого 2015 року - плаваюча у розмірі 5,16% річних та FIDR. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків є договори. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обовязків. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а ст. 530 ЦК України вимагає, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобовязання або односторонню зміну його умов. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обовязків. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідач порушив умови договору в частині неповернення кредиту та несплати відсотків за його користування та не виконав взяті на себе зобовязання, тобто в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобовязань, що підтверджується матеріалами справи, а саме розрахунком заборгованості та не спростовується відповідачем будь-якими належними та допустимими доказами. У звязку із зазначеним, вимоги позову про стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача [PERSON] в сумі в розмірі 74477,20 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 1877949,60 грн.,що складається з: кредиту в розмірі 63344,21 долари США, що еквівалентно 1597230,21 грн.; несплачених відсотків за період з 15.01.2015 по 27.04.2016 року в розмірі 11132,99 доларів США, що еквівалентно 280719,39 грн.,є обґрунтованими та підлягають задоволенню. В іншій частині позову суд вважає відмовити з огляду на наступні, встановлені судом обставини. З метою забезпечення виконання зобов'язань відповідача [PERSON] за кредитним договором № МL-207/011/2007 26.12.2007 року між банком [PERSON]\~ було укладено договір поруки № SR-307/010/2007. Також, позивач на обґрунтування своїх вимог посилається на те, що Згідно умов Додаткового договору №1 від 12 серпня 2009 року сторони домовились доповнити договір поруки пунктом 2.1.1., згідно якого в разі зміни розміру Боргових Зобовязань після укладення цього Договору, такі боргові зобовязання забезпечуються в їх повному розмірі без укладання будь-яких додаткових договорів до цього Договору. Крім того, позивач посилається на укладення з відповідачем [PERSON] додаткового договору №3 від 15.12.2010 року до договору поруки № SR-307/010/2007 від 26.12.2007 року. Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Таким чином до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки тощо. При укладанні додаткових угод між позивачем та відповідачем [PERSON] до договору кредиту, обсяг відповідальності поручителя [PERSON] збільшився. Так п. 2.1 Договору поруки зазначено що порядок сплати відсотків, тіла кредиту та пені був погоджений з поручителем па умовах які діяли станом на 26.12.2007року. Договором поруки передбачено, що кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови кредитного договору з позичальником ,у наслідок яких збільшується обсяг відповідальності поручителя. За клопотанням представника відповідача 20 березня 2017 року по даній справі ухвалою суду було призначено судову почеркознавчу експертизу для підтвердження факту відсутності підпису відповідача [PERSON] у додатковому договорі №1 від 12 серпня 2009 року та у додатковому договорі №3 від 15.12.2010 року до договору поруки № SR-307/010/2007 від 26.12.2007 року. Копії вищезазначеної ухвали неодноразово направлялись судом позивачу для виконання в частині надання оригіналів спірних договорів та були отримані повноважними особами, проте, позивач оригінал додаткового договору №1 від 12 серпня 2009 року суду для проведення дослідження судовим експертом не надав. Відповідно до ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для зясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Як вбачається з висновку експерта Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз від 14.08.2017 року, судовим експертом повідомлено суд про неможливість надання висновку судово-почеркознавчої експертизи в частині вчинення підпису [PERSON] в додатковому договорі №1 від 12 серпня 2009 року у зв'язку з ненаданням ПАТ «ОТП БАНК» оригіналу досліджуваного документу для проведення експертизи. Крім того експертом досліджувався підпис від імені відповідача [PERSON] в додатковому договорі №3 від 15.12.2010 року до договору поруки № SR-307/010/2007, та зазначено, що підпис в графі [PERSON] виконаний не [PERSON], а іншою особою Враховуючи вище викладене, суд визнає факт непідписання відповідачем [PERSON] додаткового договору №1 від 12 серпня 2009 року до договору поруки № SR-307/010/2007. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України. Частиною 1 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральний засадам. Отже, відсутність підпису на правочині, свідчить про відсутність волі та згоди [PERSON] на укладання даного правочину а відтак даний правочин не породжує прав та обовязків, через свою недійсність, внаслідок чого підлягає визнанню недійсним. Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що позивач в порушення вимог договору поруки змінив умови кредитного договору, без згоди поручителя збільшив обсяг її відповідальності, у звязку з чим суд вважає вимоги [PERSON] за зустрічним позовом в частині визнання поруки припиненою обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В той же час суд вважає зустрічні позовні вимоги до відповідача [PERSON] є необґрунтованими, оскільки відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів порушення вказаною особою її законних прав чи інтересів.

Outcome: partial