Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і вимоги обґрунтовує тим, що з 01.12.1978 року по 02.04.2020 року він перебував в трудових відносинах з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання». 02.04.2020 року він звільнився з роботи у зв`язку з переведенням в АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» (п.5 ст.36 КЗпП України). Він працював за професією електрозварник ручного зварювання. Відповідно до акту розслідування хронічного професійного захворювання від 14.09.2020 року йому були встановлені такі професійні захворювання:ХОЗЛ І стадії токсичної етіології в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень II ступеню. Легенева недостатність І ступеню. Захворювання професійне. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість зі значним ступенем зниження слуху (четвертий ступень) захворювання професійне від тривалої дії виробничого шуму. (Основний діагноз ). У пункті 17 акту зазначено, професійне захворювання виникло через порушення режиму експлуатації технологічного устаткування, приладів, робочих інструменту, відсутність (невикористання) засобів індивідуального захисту, порушення правил охорони праці, гігієни праці. У пункті 18 Акту зазначено, що він здійснював проведення робіт в умовах підвищеного рівня загазованості та виробничого шуму, що свідчить про те, що роботодавець не забезпечив виконання вимог щодо здорових та безпечних умов праці, як того вимагали ст.ст.6, 7, 13 Закону України «Про охорону праці», що підтверджує наявність вини відповідача у настанні шкідливих наслідків для його здоров`я. Відповідно до довідки виданої Спеціалізованою МСЕК м.Суми від 09.12.2020 року про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності, ступінь втрати працездатності склала 40% первинно, безтерміново. За рекомендацією лікарів він потребує лікування, забезпечення лікарськими засобами та виробами медичного призначення. Слуховий апарат. Отримані ним професійні захворювання потягли за собою спричинення як фізичних так і моральних страждань. У зв`язку з профзахворюванням протягом тривалого часу він страждає через постійні сердечні та легеневі болі, що заподіює йому значні моральні страждання, переживання. Він не може тривалий час знаходитися в погано провітрюваних приміщеннях, у зв`язку з чим, виникають проблеми при переїзді в транспорті та інше. Фізичні страждання мають свій прояв через постійну задишку при незначних навантаженнях, кашель з виділенням слизового харкотиння, приступи утрудненого дихання, біль в грудній клітці при кашлі, загальну слабкість, швидку втому, шум у вухах та голові. В даний час будь-яке навантаження викликає біль, він не в змозі виявити свої здібності, рухатися легко, весело відпочивати, знаходитися серед людей. Спричинену моральну шкоду йому важко оцінити в грошовому розмірі, але враховуючи ступінь та тяжкість наслідків втрати здоров`я, враховуючи те, що для нього одним з варіантів полегшення моральних страждань може бути санаторно-курортне лікування, зміна щоденного оточення та покращення життєво-побутових умов. Тому виходячи з принципу розумності та співмірності сума в 40000грн., є такою, що відповідає тяжкості його моральних страждань. Він оцінює кожен відсоток втрати своєї працездатності у 1000грн. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути на його користь з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» 40000грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явився, надав до суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги [PERSON] , підтримує повністю з зазначених в позові підстав та справу просив розглядати без його участі. Представник відповідача, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, наданий відзив на позов в якому зазначено, що відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди позивачу, оскільки відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, однак позивач не надав жодного доказу, який би свідчив про заподіяння йому саме моральної шкоди. Окрім наявності ряду захворювань єдиним доказом моральних страждань позивач вказує порушення стану здоров`я, порушення життєвих зв`язків та навичок, не надаючи при цьому будь-яких доказів на підтвердження цього. Таким чином, доказів спричинення позивачу Товариством моральної шкоди, розміру моральної шкоди, порядку її оцінки позивачем не надано. Відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди позивачу, оскільки відповідно до п.19 Акту розслідування професійного захворювання Товариство не порушувало вимог законодавства про охорону праці, а, отже, відсутні порушення законних прав позивача, які передбачені статтею 237-1 КЗпП України як підстава для відшкодування моральної шкоди. У зв`язку зі шкідливими умовами праці позивачу належали додаткові пільги та компенсації. Згідно із даними розрахункових відомостей. позивачу нараховувалась доплата за роботу в шкідливих умовах праці починаючи з вересня 1988 року і по день звільнення. Також, згідно Карти умов праці позивачу нараховувалися додаткові дні відпустки та проводилась регулярна компенсаційна видача молока відповідно до статті 166 КЗпП якою визначено, що на роботах з шкідливими умовами праці працівникам видається безплатно за встановленими нормами молоко або інші рівноцінні харчові продукти. Дане право закріплено також ст.7 Закону України «Про охорону праці». Таким чином, Товариство дотримувалося вимог про охорону праці та не порушувало прав позивача передбачених законодавством. Крім того, під час укладення трудового договору з позивачем, Товариство проінформувало його про умови праці та про наявність на робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, можливі наслідки їх впливу на здоров`я та про право на пільги і компенсації за роботу, що підтверджуються, зокрема, підписами позивача за результатами проведення атестації робочого місця в Картах умов праці. Незгода зі створеними умовами роботи давала право позивачу в порядку, передбаченому КЗпП України розірвати трудовий договір з підстав невиконання роботодавцем законодавства про охорону праці та отримання вихідну допомогу у розмірі не менше тримісячного середнього заробітку. Тому, погоджуючись на доведені (запропоновані) Позивачу умови праці, працюючи тривалий час у шкідливих умовах Позивач усвідомлював можливі негативні наслідки для свого здоров`я, а також в повній мірі несе солідарну відповідальність за їх настання. Зважаючи на вищевикладене, просять відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі, та справу розглянути без представника відповідача. Суд, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав: Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 01.12.1978 року по 02.04.2020 року перебував у трудових відносинах з Акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання». 02.04.2020 року позивач звільнений з роботи у зв`язку з переведенням в АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» (п.5 ст.36 КЗпП України). Викладені обставини підтверджуються копією трудової книжки позивача [PERSON] (а.с.5-7). Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 14 вересня 2020 року [PERSON] були встановлені такі професійні захворювання: «ХОЗЛ І стадії токсичної етіології в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень II ступеню. Легенева недостатність І ступеню. Захворювання професійне. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість зі значним ступенем зниження слуху (четвертий ступень) захворювання професійне від тривалої дії виробничого шуму (Основний діагноз )» (а.с.8-15). У пункті 18 Акту зазначено, що позивач здійснював проведення робіт в умовах підвищеного рівня загазованості та виробничого шуму, що свідчить про те, що роботодавець не забезпечив виконання вимог щодо здорових та безпечних умов праці, як того вимагала ст. 6, 7, 13 Закону України «Про охорону праці», що підтверджує наявність вини відповідача у настанні шкідливих наслідків для мого здоров`я. Відповідно до довідки, виданої Спеціалізованою МСЕК м.Суми від 09.12.2020 року про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності, ступінь втрати працездатності [PERSON] склав 40 % первинно безтерміново (а.с.25). Згідно з ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди проводиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя, за наявності причинного зв`язку. В зв`язку з професійними захворюваннями [PERSON] зазнає фізичних і моральних страждань, які полягають у погіршенні стану його здоров`я, і як наслідок необхідність тривалого лікування. Позивач має значні обмеження в життєдіяльності, звичках, бажаннях. Позивач змушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Так, відповідач створив неналежні умови праці позивача, внаслідок яких позивач отримав професійне захворювання зі стійкою втратою непрацездатності, що призвело його до моральних страждань і є підставою для відшкодування моральної шкоди. З матеріалів справи вбачається і підтверджується належними письмовими доказами (актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 14.09.2020 року - а.с.8-15; актом огляду МСЕК №602 від 09.12.2020 року (а.с.31-34), що внаслідок неправомірного виконання відповідачем обов`язків з питань охорони праці, порушено права [PERSON] , йому заподіяно моральну шкоду, яка полягає у стражданнях, яких позивач зазнав у зв`язку з хворобою, втратою професійної працездатності на 40%. Він вимушений проходити лікування, реабілітацію, докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно з ч.1, п.1 ч.2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Враховуючи характер, обсяг та тривалість моральних та фізичних страждань позивача [PERSON] , виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір в відшкодування моральної шкоди позивачу в сумі 17000грн., яка підлягає стягненню з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь [PERSON] . Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 908грн.00коп.

Outcome: partial