Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Полтавська районна нотаріальна контора, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач є дочкою померлого [INFO] [PERSON] . Позивач має намір успадкувати право на земельну частку (пай) площею 3.15 умовних кадастрових гектара на території Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області. Наявність земельних ділянок підтверджується копією Сертифіката серії ПЛ №0211034 на право на земельну частку (пай) площею 3.15 умовних кадастрових гектара на території Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 25 грудня 1996 року. Але в вищезазначених документах помилково зазначено прізвище спадкодавця « [PERSON] » замість правильного - [PERSON] . На підтвердження того що, [PERSON] мав право на земельну частку (пай) є зазначення його прізвища в списку громадян що мають право на отримання державних актів на право власності на земельні ділянки на території Заворсклянської сільської ради Полтавського району (додаток №1 до розпорядження Полтавської райдержадміністрації. В вище зазначеному Списку в графі кадастровий номер зазначено №5324081000:00:029:0013, з чого можна зробити висновок, що померлий скористався своїм правом та встиг оформив право власності на земельну ділянку, але правовстановлюючий документ відсутній. При зверненні до архівного відділ Держгеокадасту в Полтавському районі про видачу дубліката Державного акта на право власності на земельну ділянку стало відомо, що архівна копія його відсутня. Відповідно до частини першої статті 2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, у тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства відповідно до списку, що додається до державного акта на право приватної власності на землю Тому перешкодою для прийняття спадщини є не тільки відсутність правовстановлюючого документа, а і неправильне написання в них прізвища померлого [PERSON] , а саме в Сертифікаті на право на земельну частку(пай) зазначено [PERSON] , замість правильного [PERSON] . Також варто зазначити, що [PERSON] був включений до списку громадян, що мають право на отримання державних актів на право власності на земельні ділянки на території Заворсклянської сільської ради Полтавського району, належній йому земельній ділянці вже присвоєно кадастровий номер та виділено в натурі, а тому позивач просить визнати право власності на цю земельну ділянку. З огляду на вищезазначене позивач просить встановити факт належності правовстановлюючого документа та визнання права власності в порядку спадкування. В судове засідання позивач не з`явилася, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов підтримала та прохала задовольнити. Від представника відповідача Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, не заперечили проти задоволення позову. Від представника третьої особи Полтавської районної державної нотаріальної контори до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, при прийнятті рішення поклались на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку що позов підлягає до задоволення. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, позивач є дочкою померлого [INFO] [PERSON] . Позивач має намір успадкувати право на земельну частку (пай) площею 3.15 умовних кадастрових гектара на території Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області. Наявність земельних ділянок підтверджується копією Сертифіката серії ПЛ №0211034 на право на земельну частку (пай) площею 3.15 умовних кадастрових гектара на території Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 25 грудня 1996 року. Але в вище зазначених документах помилково зазначено прізвище спадкодавця « [PERSON] » замість правильного - [PERSON] . На підтвердження того що, [PERSON] мав право на земельну частку (пай) є зазначення його прізвища в списку громадян що мають право на отримання державних актів на право власності на земельні ділянки на території Заворсклянської сільської ради Полтавського району (додаток №1 до розпорядження Полтавської райдержадміністрації. В вищезазначеному Списку в графі кадастровий номер зазначено №5324081000:00:029:0013, з чого можна зробити висновок, що померлий скористався своїм правом та встиг оформив право власності на земельну ділянку, але правовстановлюючий документ відсутній. При зверненні до архівного відділ Держгеокадасту в Полтавському районі про видачу дубліката Державного акта на право власності на земельну ділянку стало відомо, що архівна копія його відсутня. Відповідно до частини першої статті 2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, у тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства відповідно до списку, що додається до державного акта на право приватної власності на землю. Тому перешкодою для прийняття спадщини є не тільки відсутність правовстановлюючого документа, а і неправильне написання в них прізвища померлого [PERSON] , а саме в Сертифікаті на право на земельну частку (пай) зазначено [PERSON] , замість правильного [PERSON] . Причиною неправильного написання прізвища спадкодавця є технічна помилка, допущена при складанні Сертифікаті на право на земельну частку(пай). У відповідності з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. З огляду на викладене суд вважає позов в цій частині таким, що підлягає до задоволення. Також, [PERSON] був включений до списку громадян, що мають право на отримання державних актів на право власності на земельні ділянки на території Заворсклянської сільської ради Полтавського району, належній йому земельній ділянці присвоєно кадастровий номер та виділено в натурі. Згідно з ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Пленум Верховного Суду України у п. 11 своєї постанови «Про судову практику справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз`яснив, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Відповідно до п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно положень статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Як передбачено п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлено, що за життя [PERSON] належала земельна частка (пай) площею 3.15 умовних кадастрових гектара на території Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області, кадастровий номер № 5324081000:00:029:0013, що підтверджується копією Сертифіката серії ПЛ №0211034 на право на земельну частку (пай) від 25 грудня 1996 року та списком громадян, що мають право на отримання державних актів на право власності на земельні ділянки на території Заворсклянської сільської ради Полтавського району. За життя [PERSON] склав заповіт, яким свою земельну частку (пай) заповів [PERSON] . Відповідно до ст. 316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщина і не припинилися в наслідок його смерті. Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав. На підставі викладеного суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved