Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до Порошківської сільської ради Перечинського району про визнання за ним права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будовами та спорудами. Свої вимоги мотивує тим, що 22 жовтня 2016 року померла його мати [PERSON]. Мати залишила заповіт, яким заповіла йому все належне їй на день смерті майно. Він прийняв спадщину за матірю подавши нотаріусу заяву про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк з дня смерті матері. Більше спадщину за матірю ніхто не прийняв, так ніхто крім нього заяву нотаріусу не подавав та на час смерті матері разом з нею не проживав. Спадковим майном, що залишилося після смерті матері є будинок № 10 по вул. Зарічній в с. Порошково Перечинського району з належними до нього будовами та спорудами. Для оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок він звернувся до нотаріуса, однак йому було відмовлено у оформленні такої за відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, у звязку з чим право власності на нього не було зареєстроване. Тому просить задовольнити позов та визнати за ним право власності на вказаний будинок з господарськими будовами та спорудами в порядку спадкування за заповітом. Позивач у судове засідання не зявився, однак подав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. У судове засідання представник відповідача також не зявився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, визнав позовні вимоги та не заперечив проти задоволення позову. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що 22 жовтня 2016 року померла мати позивача [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ФМ №217859, виданого виконкомом Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області 24 жовтня 2016 року. Також встановлено, що [PERSON] залишила заповіт, яким все своє майно, що буде належати їй на момент смерті, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося, а також все те, на що за законом буде мати право заповіла [PERSON], [INFO], що підтверджується копією заповіту, посвідченого головою виконавчого комітету Порошківської сільської ради Перечинського району 27 вересня 2016 року та зареєстрованою в реєстрі за № 163. Як вбачається з [PERSON] про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 47126485, позивач 18 березня 2017 року звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не відмовився від неї, а тому вважається таким, що прийняв спадщину. Встановлено, що згідно довідок виконкому Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області № 3947 та № 3948 від 15 вересня 2017 року, за даними погосподарської книги [PERSON], яка померла 22 жовтня 2016 року була головою домогосподарства за адресою: с. Порошково, вул. Зарічна, № 10 Перечинського району Закарпатської області, де на момент її смерті ніхто не проживав та зареєстрований не був. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Разом з цим, як вбачається з повідомлення приватного нотаріуса Перечинського районного нотаріального округу [PERSON] від 19 вересня 2017 року вих. № 68/02-14, позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки немає жодних документів, що посвідчують право власності спадкодавця на нерухоме майно та відсутні відомості про реєстрацію права власності на нерухоме майно у Державному реєстрі речових прав на житловий будинок № 10 по вул. Зарічній в с.Порошково Перечинського району Закарпатської області. Як розяснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] будучи спадкоємцем за заповітом прийняв спадщину за матірю [PERSON] подавши нотаріусу заяву про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк з дня її смерті, протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не відмовився від неї, а тому вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Отже враховуючи те, що позивач протягом встановленого законом строку прийняв спадщину, однак у нього існують перешкоди у оформленні права на спадщину в нотаріальному порядку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved