overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просив визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими спорудами [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO]. Свої вимоги обгрунтовував тим, що його батько був власником зазначеного будинку, проте отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом він не може через відсутність правовстановлюючих документів на будинок. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач надав суду письмову заяву в якій просив справу розглянути за відсутності його представника, заперечень не мають (а.с.26). За правилами ч.4 ст.174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Підтверджується матеріалами справи те, що на підставі ст.1223 ЦК України позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [INFO]. [PERSON], отримав свідоцтво на право на спадщину за заповітом на інше майно померлого, однак позбавлеий змоги оформити права на житловий будинок за відсутності правовстановлюючих документів, що стало підставою для відмови у вчиненні нотаріальних дій (а.с.14,24,25, 34-37). Оскільки спадковий будинок з господарськими спорудами по [ADDRESS] який побудовано до 05.08.1992 року належав померлому [PERSON] на підставі запису в погосподарській книзі (а.с.13-31,32), тому відповідно до ст.392 ЦК України, право власності позивача підлягає захисту, що не буде суперечити закону та при цьому не будуть порушені права, свободи чи інтереси інших осіб. При цьому необхідно зазначити, що Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, передбачалась обов'язкова реєстрація (інвентаризація) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції), тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. В силу п.3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року № 127 (із змінами), не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05.08.1992 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-29 00:00:00

Позивач\~ звернувся до суду з позовом і просив визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими спорудами №29 по вул.Сковороди в с.Харсіки Чорнухинського району Полтавської області в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла 13.04.2016 р. Свої вимоги обгрунтовувала тим, що його мати була власником зазначеного будинку, проте отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом він не може через відсутність правовстановлюючих документів на будинок. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач надав суду письмову заяву в якій просив справу розглянути за відсутності його представника, з позовом згідні (а.с.35). За правилами ч.4 ст.130, ч.4 ст.174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Підтверджується матеріалами справи те, що на підставі ст.ст.1223,1268 ЦК України\~ позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті 13.04.2016 р. [PERSON] з якою проживав на день її смерті, однак позбавлений змоги оформити права на житловий будинок за відсутності правовстановлюючих документів, що стало підставою для відмови у вчиненні нотаріальних дій\~ (а.с.6,7,14,16). Сестра позивача [PERSON] відмовилась від спадщини після смерті матері [PERSON]М, на користь [PERSON] (а.с.15) Оскільки спадковий будинок по вул.Сковороди,29 в с.Харсіки Чорнухинського району Полтавської області належав померлій [PERSON] на підставі запису в погосподарській книзі (а.с.22-24), тому відповідно до ст.392 ЦК України, право власності\~ позивача підлягає захисту, що не буде суперечити закону та\~ при цьому не будуть порушені права, свободи чи інтереси інших осіб. При цьому необхідно зазначити, що Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, передбачалась обовязкова реєстрація (інвентаризація) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції), тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. В силу п.3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року № 127 (із змінами), не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05.08.1992 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

Позивач\~ звернувся до суду з позовом і просив визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими спорудами №2 по вул.Силаєва в смт.Чорнухи Полтавської області в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON], який помер 12.03.2016 року. Свої вимоги обгрунтовував тим, що його батько був власником зазначеного будинку, проте отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом він не може через відсутність правовстановлюючих документів на будинок. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач надав суду письмову заяву в якій просив справу розглянути за відсутності його представника, заперечень не мають (а.с.28). За правилами ч.4 ст.174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Підтверджується матеріалами справи те, що на підставі ст.1223 ЦК України\~ позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті 12.03.2016 р. [PERSON], однак позбавлений змоги оформити права на спадкове майно за відсутності правовстановлюючих документів, що стало підставою для відмови у вчиненні нотаріальних дій\~ (а.с.3-9). Оскільки спадковий будинок по вул.Силаєва,2 в смт. Чорнухи Полтавської області належав померлому [PERSON] на підставі запису в погосподарській книзі (а.с.32), тому відповідно до ст.392 ЦК України, право власності\~ позивача підлягає захисту, що не буде суперечити закону та\~ при цьому не будуть порушені права, свободи чи інтереси інших осіб. При цьому необхідно зазначити, що Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, передбачалась обовязкова реєстрація (інвентаризація) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції), тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. В силу п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року № 127 (із змінами), не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05.08.1992 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просив визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими спорудами №36 по вул.Будівській в с. Постав-Мука Чорнухинського району Полтавської області в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла 15.06.2009 року. Свої вимоги обгрунтовував тим, що його мати була власником вказаного будинку, проте отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом він не може через відсутність правовстановлюючих документів на будинок. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач надав суду письмову заяву в якій просив справу розглянути справу за відсутності його представника, заперечень не мають (а.с.30). За правилами ч.4 ст.174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Підтверджується матеріалами справи те, що на підставі ст.ст.1261,1268 ЦК України позивач є спадкоємцем за законом першої черги після смерті 15.06.2009 р. в с.Постав-Мука Чорнухинського району Полтавської області [PERSON], з якою проживав на день її смерті, отримав свідоцтво на право на спадщину за законом на інше майно померлої, однак позбавлений змоги оформити права на житловий будинок за відсутності правовстановлюючих документів, що стало підставою для відмови у вчиненні нотаріальних дій (а.с.6,8-13, 18-22). Оскільки спадковий будинок по вул.Будівській в с. Постав-Мука Чорнухинського району Полтавської областіналежав померлій [PERSON] (а.с.19-20), тому відповідно до ст.392 ЦК України, право власності позивача підлягає захисту, що не буде суперечити закону та при цьому не будуть порушені права, свободи чи інтереси інших осіб. При цьому необхідно зазначити, що Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, передбачалась обовязкова реєстрація (інвентаризація) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції), тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. В силу п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року № 127 (із змінами), не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05.08.1992 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просив розірвати шлюб з відповідачкою, в якому вони знаходяться з 1979 року. Свої вимоги мотивує тим, що сімейне життя не склалося через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя. На примирення не згодний. При таких обставинах [PERSON] вважає, що його шлюб з [PERSON] носить формальний характер і підлягає розірванню. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають . Позивач до судового засідання не з'явився, але подав заяву, в якій вказав, що на задоволенні позовних вимог наполягає і просить справу розглянути у його відсутність. Відповідачка до судового засідання повторно не з'явилася, хоча була повідомлена належним чином про день слухання справи, повідомлення про причини неявки від неї не надходило, а тому враховуючи заяву позивача суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, 24 листопада 1979 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області між сторонами був зареєстрований шлюб, актовий запис № 153, згідно свідоцтва про шлюб (а.с. 4). Сторони неповнолітніх дітей не мають. Подружнє життя сторін не склалося і вони не підтримують подружні стосунки. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім'ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, як це передбачено ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер і підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просив розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 3 вересня 1994 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Сумського міськвиконкому, актовий запис № 1450, витрати, повязані з одержанням свідоцтва про розірвання шлюбу в органах РАГС, покласти на відповідача. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 15 жовтня 2004 року розірвано шлюб між [PERSON] і [PERSON]. Зареєстрований 03.09.1994 року відділом РАГСу Сумського міськвиконкому, актовий запис № 1450. Витрати, повязані з реєстрацією шлюбу в органах РАГСу в сумі 25 гривень покласти на відповідача. Однак при ухваленні рішення судом не було вирішено в повному обсязі питання щодо покладення на сторони витрат, повязаних з реєстрацією розірвання шлюбу в органах РАЦС. В судове засідання позивач та відповідачка не зявилися. Про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. В звязку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що у рішенні суду не було вирішено питання щодо покладення на сторони витрат, повязаних з реєстрацією розірвання шлюбу в органах РАЦС. Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників процес справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду. Оскільки рішенням суду витрати повязані з реєстрацією розірвання шлюбу в органах РАЦС в сумі 25 грн. покладені на відповідача, необхідно позивача від сплати вказаних витрат звільнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

Позивач звернувся\~ до суду з позовом і просив розірвати шлюб, укладений між сторонами 19 липня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Городнянського районного управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис № 44. Позов вмотивований тим, що одруження з відповідачем виявилося невдалим, шлюб розпався через різні погляди на життя. Спроби налагодити сімейне життя результатів не дали. У судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити ( а.с. 17 ). Відповідач у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву по розгляд справи у її відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує, просить залишити їй прізвище „Черненко (а.с.16). У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Як встановлено судом, сторони уклали шлюб зареєстрований 19.07.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Городнянського районного управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис № 44, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЕЛ № 084866 (а.с.6). Від шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження серії І-ЕЛ № 166938 (а.с.7). Згідно довідки виконкому Городнянської міської ради № 6079 від 15.09.2016 року , [PERSON] дійсно зареєстрований в [INFO] разом з ним зареєстровані дружина [PERSON] та син [PERSON], [INFO] ( а.с. 8 ). Відповідно до приписів ст.37 СК України, шлюб є правозгідним. Згідно положень ст.55 СК України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Стаття 112 СК України проголошує, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з їхніх дітей, що має істотне значення. Судом встановлено, що сімейні відносини сторони фактично припинили і відновлювати шлюбні стосунки категорично не мають наміру та наполягають на розлученні. Примирення між сторонами та подальше сімейне життя неможливе, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. У відповідності до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить визнати за ним, [PERSON], право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: вул. Кропивницького, 115 в м. Чернігові в порядку спадкування після смерті [PERSON], яка померла 05.12.2000 року. Мотивуючи вимоги тим, що 05.12.2000 року померла його родичка, [PERSON], [INFO]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з будинку з господарськими будівлями, що знаходяться за адресою: вул. Кропивницького, 115 в м. Чернігів. Згідно заповіту від 01.09.1993 року [PERSON] заповіла все своє майно позивачу. Однак, отримати свідоцтво про право власності на спадщину не може, оскільки покійна [PERSON] не оформила своє право власності на будинок та споруди відповідно до законодавства. Постановою державного нотаріуса Другої чернігівської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.02.2016 року у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу щодо належності будинку спадкодавцеві, тому нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Позивач позбавлений можливості скористатись наданим відповідно законів України правом, тому звертається до суду. Позивач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлено у встановленому порядку. Надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату слухання справи повідомлено у встановленому порядку згідно ст. 74 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить визнати за ним право власності на 376/1000 частки квартири [ADDRESS] житловою площею 22,8 кв.м., у квартирі загальною площею 60,6 кв.м., житловою площею 42,8 кв.м. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого на Одеській Товарній Біржі 27 серпня 1995 року, він придбав у власність вказану частку квартири, право власності було зареєстроване за ним в КП МБТІ та РОН, договір був визнаний дійсним Рішенням суду, однак оригінал договору було втрачено, що перешкоджає на даний час здійснити відчуження свого майна, тому, посилаючись на вимоги ст.392 ЦК України, позивач просить вимоги задовольнити. У судове засідання сторони подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач позовні вимоги підтримав, відповідачка визнала позов повністю. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, може заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що згідно договору купівлі-продажу, зареєстрованого на Одеській Товарній Біржі 27 серпня 1995 року, визнаного дійсним згідно Рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 07.02.2013 року, позивач придбав 376/1000 частки квартири [ADDRESS] житловою площею 22,8 кв.м., у квартирі загальною площею 60,6 кв.м., житловою площею 42,8 кв.м. Право власності було зареєстроване за позивачем в КП ОМБТІ та РОН за №464 стор.15, книга 137 пр. Власником іншої 624/1000 частки є відповідачка у справі. Оригінал Договору купівлі-продажу позивачем втрачено, отримати дублікат неможливо, тому порушено право позивача як співвласника квартири щодо можливості розпорядження нею, оскільки, згідно ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно вимог ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставин суд приходить до висновку, що вимоги позивача не суперечать чинному законодавству, правомірні і підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить визнати такими, що втратили право користування службовим житловим приміщенням [PERSON], [PERSON], [PERSON], які зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. Мотивуючи вимоги тим, що виконавчим комітетом Чернігівської міської ради 26 січня 2004 року (дія ордера продовжена до 23.04.2004 року), на ім'я [PERSON] з сім'єю, на 4 осіб, на право зайняття жилого приміщення жилою площею 54,1 кв.м, що складається з 3 кімнат за адресою: [ADDRESS], було видано ордер на жиле приміщення, та зареєстровані: [PERSON], 1972 р.н., [PERSON], 1969 р.н., [PERSON], 1991 р.н., [PERSON], 1999 р.н. Однак, у вищезазначеній квартирі вони не проживали жодного дня. Сімейне життя не склалося і в лютому 2005 року [PERSON] та [PERSON] розлучилися. Також факт того, що відповідачі не проживали за вищевказаною адресою можуть підтвердити мешканці будинку, а саме: [PERSON], яка проживає за адресою [ADDRESS]; [PERSON], який проживає за адресою [ADDRESS]. Оскільки відповідачі не проживають в спірній квартирі більше шести місяців, вони втратили право на користування службовим приміщенням, тому позивач звертається до суду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, пояснив, що ордер на жиле приміщення був виданий на 4 осіб, але відповідачі так і не вселилися, відмовились переїхати із села Семенівка, що стало підставою для розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] знявся з реєстрації в спірній квартирі, як основний квартиронаймач, тому відповідачі втратили право користування службовим житлом. Представник служби у справах дітей Новозаводського району у м. Чернігові не заперечував проти задоволення позовних вимог. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про дату слухання справи повідомлено у встановленому порядку згідно ст. 74 ЦПК України. В матеріалах справи наявні заяви про розгляд справи без їх участі.

Outcome: partial