Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів з вимогами про визнання осіб такими, що втратили право користування квартирою та зняття з реєстрації, посилаючись на те, що позивач є власником квартири за адресою: м. Запоріжжя, вул. Вороніна, 9/299. За цією адресою прописані його донька [PERSON] та його онук [PERSON] До 01.05.2014 року вони проживали разом із позивачем, з 01.06.2014 року виїхали до родичів в Росію. Їх прописка порушує права позивача, так як вони не користуються комунальними послугами, однак на них нараховується сплата за комунальні послуги, за які позивач змушений сплачувати. Позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою за адресою: м. Запоріжжя, вул. Вороніна, 9/299 та зняти їх з реєстраційного обліку. Позивач в судове засідання не зявився, згідно заяви від 16.12.2016 року просить розглядати справу без його участі, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі за його відсутності, підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі (а.с.33). Відповідачі в судове засідання не з'явились, про день, час та місце судового розгляду (16.11.2016 року та 16.12.2016 року) повідомлялись належним чином за адресою зазначеною в позовній заяві, що вбачається з її матеріалів, про причини своєї неявки суд не повідомили, заяв, клопотань та заперечень проти позову не надали (а.с.21, 24, 29-30, 31-32). В зв'язку із чим, причина неявки відповідачів визнана судом неповажною. Крім того, в судове засідання не з'явився представник 3-ї особи, про день, час та місце судового розгляду (16.11.2016 року та 16.12.2016 року) повідомлявся належним чином, що вбачається з її матеріалів, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв, клопотань та заперечень проти позову не надав (а.с.23, 28). У відповідності до ч.4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд, враховуючи думку позивача, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі доказів. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов заявлено на законних підставах, він достатньо обґрунтований письмовими доказами і підлягає задоволенню у повному обсязі. Судом встановлено, що позивач є власником квартири за адресою: м. Запоріжжя, вул. Вороніна, 9/299 (а.с.11). За цією адресою прописані його донька [PERSON] та його онук [PERSON] (а.с.3). До 01.05.2014 року вони проживали разом із позивачем, з 01.06.2014 року виїхали до родичів в Росію, що підтвержується Актом №19 МКП «Основаніє» від 15.01.2016 року(а.с.5), та Актом №234 від 23.06.2015 року, які були складені представниками МКП «Основаніє» у присутності сусідів позивача за місцем його проживання та довідками за місцем їх роботи у Росії і проживання у Росії, а також міграційними картками (а.с.4, 6-10). Їх прописка порушує права позивача, так як вони не користуються комунальними послугами, однак на них нараховується сплата за комунальні послуги, за які позивач змушений сплачувати. У відповідності зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї, за ними зберігається житлове право протягом 6 місяців. Згідно ч.2 ст.70 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Враховуючи, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] з 01.06.2014 року фактично не мешкають у вказаній квартирі, проживають на території Російської Федерації, що підтверджуються доданими позивачем доказами до матеріалів справи, суд при ходить до висновку, що відповідачі не мешкають в квартирі понад шести місяців без поважних причин, тому вони втратили право користування вищезазначеним житловим приміщенням. У звязку з вищевикладеним, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. За змістом ст. 88 ЦПК України, суд стягує із відповідачів в доход держави судовий збір у сумі 551,20 грн., від сплати яких позивач був звільнений при предявленні позову до суду. На підставі викладеного і

Outcome: approved