Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до територіальної громади с.Білорічиця Прилуцького району в особі Білорічицької сільської ради Прилуцького району Чернігівської області про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 10 квітня 2005 року помер [PERSON], який за життя заповів право на земельну частку (пай) розміром 4,85 в умовних кадастрових гектарах, яка перебуває у колективній власності ВАТ «Білорічицький» Прилуцького району Чернігівської області, посвідчене сертифікатом серії ЧН №0303703 від 18 квітня 1997 року, [PERSON] Позивач, будучи єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] звернувся у жовтні 2017 року до нотаріальної контори по питанню прийняття спадщини. Проте, позивачу було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, у зв»язку із пропуском встановленого законом строку у шість місяців для прийняття спадщини. Враховуючи, що встановлений законом строк для прийняття спадщини був пропущений позивачем з поважних причин, а саме останній не був обізнаний, що являється спадкоємцем після смерті [PERSON], оскільки не відноситься до спадкоємців за законом та дізнався про наявність заповіту лише в жовтні 2017 року, тому позивач і просить суд визначити йому додатковий трьохмісячний строк, достатній для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Позивач у судове засідання не зявився, проте згідно з адресованою до суду заявою позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд розглядати справу без його участі. Представник відповідача в судове засідання також не зявився, проте згідно з адресованою до суду заявою, позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд розглянути справу без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: У відповідності до копії Свідоцтва про смерть від 11 квітня 2005 року серії 1-ЕЛ №002985, встановлено, що [PERSON] помер 10 квітня 2005 року, про що виконкомом Білорічицької сільської ради Прилуцького району Чернігівської області складено відповідний актовий запис 11 квітня 2005 року за №14 (а.с.7). Згідно з копією Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0303703 від 18 квітня 1997 року, [PERSON], мешканцю с.Білорічиця Прилуцького району Чернігівської області, на підставі рішення Прилуцької районної державної адміністрації від 14 квітня 1997 року за №125, належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ВАТ «Білорічицький» розміром 4,85 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с.10). У відповідності до копії Заповіту, посвідченого секретарем виконкому Білорічицької сільської ради Прилуцького району від 23 лютого 2004 року та зареєстрованого в реєстрі за №116, [PERSON] заповів право на земельну частку (пай) розміром 4,85 в умовних кадастрових гектарах, яка перебуває у колективній власності ВАТ «Білорічицький» Прилуцького району Чернігівської області, посвідчене сертифікатом серії ЧН №0303703 від 18 квітня 1997 року, [PERSON] (а.с.9). Згідно з листом Прилуцької районної нотаріальної контори від 17 жовтня 2017 року №2974/01-16, встановлено, що [PERSON] відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], який помер 10 квітня 2005 року в зв»язку з пропуском встановленого законом строку у шість місяців для прийняття спадщини. У зв»язку з викладеним та на підставі ст.1272 Цивільного кодексу України рекомендовано звернутись до суду для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.12). У відповідності до листа Прилуцької районної державної нотаріальної контори від 20 листопада 2017 року №3284/01-16 та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 20 листопада 2017 року, після смерті [PERSON], який помер 10 квітня 2005 року, спадкова справа не заводилась. Спадкоємці із заявами про прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину не звертались. Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Зокрема, відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 06 вересня 2017 року у справі №6-496цс17, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Таким чином, враховуючи вищевикладене, оцінюючи в сукупності добуті в судовому засіданні докази, суд знаходить достовірно встановленим, що причина пропуску строку для прийняття спадщини позивачем є поважною, оскільки останній не був обізнаний, що являється спадкоємцем після смерті [PERSON], оскільки не відноситься до спадкоємців за законом та дізнався про наявність заповіту лише в жовтні 2017 року, а тому суд вважає необхідним визначити позивачу додатковий строк, достатній для подання заяви до нотаріальної контори для прийняття спадщини. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved