Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, яким просить виселити [PERSON] з самоправно зайнятої квартири [ADDRESS] , житловою площею 11,91 кв.м. без надання іншого жилого приміщення. Вимоги позову мотивує тим, що житловий будинок [ADDRESS] є об`єктом комунальної власності територіальної громади м. Харкова та відображається на балансі КП «Жилкомсервіс». Згідно довідки КП «Жилкомсервіс» від 12.10.2012 про склад сім`ї та реєстрацію, відповідач по вказаній вище адреси не зареєстрована, квартира не приватизована. Відповідно до актів обстеження самовільно зайнятої житлової площі від 03.10.2012, 17.11.2011, 15.03.2011 та 30.05.2009 відповідач в травні 2006 самовільно вселилась у спірну квартиру, приписи про добровільне звільнення спірної квартири вручити не має можливості, так як двері вона не відчиняє, добровільно звільнити спірну квартиру відмовляється. На спірне жиле приміщення ордер відповідачу не видавався. Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 24.07.2013 позовні вимоги задавлено та виселлено [PERSON] з самоправно зайнятої квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. Ухвалою від 07.04.2017 заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 24.07.2013 скасовано. В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позову, зазначивши, що позивач є власником житлового будинку по [ADDRESS] , спірна квартира не приватизована, ким здійснювалося управління гуртожитком, не відомо, але відповідач самовільно вселилася до житлового приміщення, не отримавши ордеру на вселення, не будучи зареєстрованої за вказаною адресою тощо. Також стало відомо, що відповідач здає квартиру у найм іншим особам. В подальшому від представника позивача надійшла заява про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні проти вимог позову заперечувала, посилаючись на те, що проживає у квартирі з 2001, у 2004 уклала з ТОВ ЖЕУ «Грань» договір найму жилого приміщення. Ордеру на вселення не має, однак зверталась до виконкому Московської районної ради щодо закріплення житлової площі. В подальшому [PERSON] в судові засідання не з`являлась, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце їх проведення, заяв про поважні причини своєї відсутності або про слухання справи за її відсутності не надходило. Суд, вивчивши доводи позивача, заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи із такого. Відповідно до правил ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до положень ч. 1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Так, судом встановлено, що згідно довідки КП «Жилкомсервіс» від 12.10.2012 про склад сім`ї та реєстрацію квартира [ADDRESS] складається з 1 кімнати, розташована на 5 поверсі, 5-ти поверхового будинку, житловою площею 11,91 кв.м., загальною площею 17,91 кв.м. Відповідач у вказаній квартирі не зареєстрована, квартира не приватизована, ордеру на вселення не надавалось. 16.12.2004 між ТОВ ЖЕУ «Грань» в особі директора Губіної В.І., яка діяла на підставі Статут «Управляющий» з одного боку та [PERSON] з іншого боку укладений договір найму жилого приміщення б/н. Строк дії договору визначений з 16.12.2004 до 16.12.2005. Умовами вказаного договору передбачено, що при закінчені строку договору, а також при достроковому звільненню, передати приміщення керуючому в справному стані тощо. Доказів про повторне укладання договору найму жилого приміщення, про пролонгацію дії попереднього договору суду не надано, не містять таких доказів і матеріали справи. Із актів обстеження самовільно зайнятої житлової площі від 03.10.2012, від 17.11.2011, 15.03.2011, 30.05.2009 вбачається, що [PERSON] в травні 2006 самовільно вселилась у вільну квартиру [ADDRESS] (а.с.6-9). Надана відповідачем копія акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 23.03.2006 не спростовує встановлених обставин та висновків суду. Далі, із інформації відділу обліку та розподілу житлової площі виконкому Московської районної ради №М-1100 від 03.03.2006 вбачається, що на звернення [PERSON] щодо закріплення житлової площі в квартирі [ADDRESS] останній повідомлено про надання необхідних документів для розгляду цього питання повторно (а.с.106). Із повідомлення КП «Жилкомсервіс», дільниця №32 вбачається, що у квартирі [ADDRESS] самовільно мешкає [PERSON] (а.с.104). Із відомостей Управління обліку та розподілу житлової площі Департаменту житлового господарства виконкому Харківської міської ради від 20.07.2017 вбачається, що з 01.01.2011 [PERSON] не була визнана наймачем та рішення виконкому щодо отримання ордеру на вказану житлову площу не готувалось (а.с.102). Відповідачу намагалися вручити приписи про звільнення самоправно зайнятого житлового приміщення, однак відповідач двері не відчиняє, доступу до квартири не надає, звільнити кімнату у добровільному порядку не бажає (а.с.11,12). Статтею 321 Цивільного Кодексу України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Територіальна громада м. Харкова в особі Харківської міської ради є власником житлового будинку [ADDRESS] , а також є власником неприватизованих жилих приміщень цього будинку. Відповідно до ст. 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. У відповідності до ст. 51 ЖК України жилі приміщення в будинках житлового фонду місцевих рад народних депутатів надаються громадянам виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створеної при виконавчому комітеті з депутатів Рад, представників громадських організацій, трудових колективів. Статтею 58 ЖК України встановлено, що ордер є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Згідно ст. 109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення в будинку державного фонду проводиться в судовому порядку. Згідно з ч. 3 ст. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Отже, аналізуючи вищевикладене, суд вважає вимоги позову обґрунтованими, а тому є підстави для його задоволення. Відповідно до правил ч.1 ст. 141 ЦПК України понесені судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved