Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором, при цьому на обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 09 листопада 2006 року по укладеному між КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] кредитному договору №DNТААК00510105 останній отримав кредит в розмірі 31867 гривень 31 копійка терміном сплати 09 листопада 2011 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановленому кредитним договором, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом шляхом надання щомісячно в період сплати грошових коштів (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інших витрат згідно кредитного договору, а у випадку порушення зобов'язань за договором відповідач [PERSON] сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Банк виконав свої зобов'язання за кладеним між сторонами договором та надав відповідачеві [PERSON] кредитні кошти, а останнім несвоєчасно та не у повному обсязі виконувались зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 24 грудня 2013 року виникла заборгованість за кредитом в сумі 10940 гривень 95 копійок, по відсотках - в сумі 1 гривня 39 копійок та нарахована пеня за несвоєчасне здійснення платежів по кредиту та відсотках в сумі 65155 гривень 01 копійка, а всього - в сумі 76097 гривень 35 копійок. Виконання зобов'язань відповідача [PERSON] за кредитним договором забезпечувалось порукою відповідача [PERSON] відповідно до укладеного договору поруки, за умовами якого поручитель відповідає по зобов'язаннях позичальника за кредитним договором перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, що свідчить про те, що поручитель зобов'язався перед позивачем відповідати солідарно з позичальником у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язання за кредитним договором №DNТААК00510105 від 09 листопада 2006 року. Відповідачі не виконали взятих на себе зобов'язань по поверненню кредиту та сплаті відсотків за користування кредитними коштами, внаслідок чого їм направлялись письмові вимоги про необхідність сплати заборгованості за кредитним договором, у відповідь на які кредит сплачено не було, в зв'язку з чим змушені звернутися до суду з позовом про примусове стягнення солідарно з боржників заборгованості за даним кредитним договором. Представник позивача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву (а.с.46), відповідно до якої прохав розглядати справу у відсутність їх представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та прохав їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON], [PERSON], які про день та час розгляду справи повідомлені належним чином (а.с.44,45), в судове засідання не з'явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, як не надали заперечень щодо позову та доказів, що їх обґрунтовують. В зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197, ст.224 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та в зв'язку з неявкою належним чином повідомлених відповідачів за письмовою згодою позивача у порядку заочного провадження по наявним у справі доказах. Суд, дослідивши надані письмові докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.10, ст.60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, при цьому доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а відповідно до вимог ст.599 цього Кодексу зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.610, ст.611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання і право на яку згідно ст. 550 ЦК України виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однією із різновидностей зобов'язання є кредитний договір, укладений між сторонами відповідно до вимог ст.1054 ЦК України, який відповідно до ст.629 цього Кодексу є обов'язковим до виконання сторонами. Судом встановлено, що 09 листопада 2006 року «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», як позикодавцем та відповідачем [PERSON] як позичальником був укладений кредитний договір №DNТААК00510105 про надання кредиту у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у розмірі 25325 гривень 00 копійок на придбання автомобіля та 6542,32 гривень на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку передбаченого п.п.2.1.3, 2.2.7 кредитного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,34% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 1,50% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,14% від суми виданого кредиту, відсотків за дострокове погашення кредиту згідно з п.3,11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно з п.6.2 даного договору в період з 21 по 28 число кожного місяця терміном сплати 09 листопада 2011 року (а.с.9-10). Відповідно до умов договору банк передав відповідачеві грошові кошти, а останній зобов'язався в строки, обумовлені кредитним договором та згідно графіка повернути отримані кредитні кошти, своєчасно сплачувати кредит і відсотки за користування кредитом у сумі 655 гривень 40 копійок (щомісячний платіж), а у випадку невиконання або неналежного виконання ним взятих на себе зобов'язань щодо сплати кредиту та відсотків на вимогу позивача достроково повернути кредит, сплатити відсотки та відповідно до п.4.1 договору пеню в розмірі 0.15% від суми непогашеної заборгованості за кожен день прострочення та інші платежі відповідно до умов договору. Відповідно до умов кредитного договору позивач свої зобов'язання виконав в повному обсязі та видав відповідачу [PERSON] грошові кошти 25325 гривень 00 копійок на придбання автомобіля та 6542 гривень 32 копійки на сплату страхових платежів, але останній свої зобов'язання за договором належним чином не виконував та у визначений договором строк до 09 листопада 2011 року кредит не повернув, в зв'язку з чим згідно розрахунків позивача станом на 24 грудня 2013 року виникла заборгованість за кредитом в сумі 10940 гривень 95 копійок, по відсотках в сумі 1 гривня 39 копійок та нарахована пеня за несвоєчасне здійснення платежів по кредиту та відсотках в сумі 65155 гривень 01 копійка, а всього - в сумі 76097 гривень 35 копійок (а.с.5-6), а зазначене свідчить про істотне порушення позичальником в односторонньому порядку умов укладеної кредитної угоди та вимог ст.ст.610,611 ЦК України. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позові вимоги в частині стягнення з відповідача [PERSON] як позичальника заборгованості за кредитним договором №DNТААК00510105 від 09 листопада 2006 року підлягають задоволенню в частині стягнення з останнього виниклої станом на 24 грудня 2013 року заборгованості за кредитом в сумі 10940 гривень 95 копійок, по відсотках 1 гривня 39 копійок (а.с.5-6). Крім заборгованості по тілу кредиту та процентах, згідно розрахунку позивача (а.с.5-6) мається заборгованість по нарахованій за несвоєчасне виконання відповідачем зобов'язань за спірним кредитним договором за період з 15 січня 2007 року по 24 грудня 2013 року пені в сумі 65155 гривень 01 копійка. Відповідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання і право на яку згідно ст.550 ЦК України виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. За правилами ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки (пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, а також за наявності інших обставин, які мають істотне значення, якими в розумінні даної норми права можна вважати ступінь виконання зобов'язань боржником, наприклад, дострокове погашення кредиту та відсотків, доведений матеріалами справи тяжкий майновий стан боржника, інші інтереси сторін, які заслуговують на увагу. Враховуючи, що заборгованість по кредиту та відсоткам разом складає 10942 гривні 34 копійки, а пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за кредитним договором становить 65155 гривень 01 копійка, при цьому значно перевищує суму заборгованості за кредитним договором, суд приходить до висновку, що необхідно зменшити розмір нарахованої пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь банку до 10000 гривень 00 копійок, при цьому суд також враховує, що позивач при наявності порушення зобов'язань за кредитним договором ні протягом строку його дії до 09 вересня 2011 року, ні після настання цього строку до 23 січня 2014 року не звертався, внаслідок чого значно збільшився розмір нарахованої за даним договором позивачем пені. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором станом на 24 грудня 2013 року в сумі 10940 гривень 95 копійок, по відсотках в сумі 1 гривня 39 копійок та пеню за несвоєчасне здійснення платежів по кредиту і відсотках в сумі 10000 гривень 00 копійок, а всього - в сумі 20942 гривень 34 копійок, відмовивши в задоволені решти позову в частині стягнення пені. Виконання умов кредитного договору забезпечувалось порукою фізичної особи - відповідача [PERSON] (а не [PERSON], якого зазначено відповідачем згідно позовної заяви - а.с.2-3), відповідно до укладеного 09 листопада 2006 року договору поруки №DNТААК00510105 (а.с.13), відповідно до умов якого поручитель відповідає по зобов'язаннях позичальника за кредитним договором перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, що свідчить про те, що поручитель зобов'язався перед позивачем відповідати солідарно з позичальником у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язання за кредитним договором №DNТААК00510105 від 09 листопада 2006 року . Відповідно до ст.554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником, а у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки, а згідно ст.543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Згідно п.5 Договору поруки, кредитор набуває право вимагати від поручителя виконання зобов'язання, що витікає з кредитного договору при умові обов'язкового направлення поручителю повідомлення з вимогою виконати зобов'язання позичальника на протязі 5 календарних днів. Повідомлення, що направляється кредитором поручителю, повинно бути здійснено у письмовій формі і буде вважатися поданим належним чином. Відповідно до п.11 договір поруки вступає в силу з моменту його належного оформлення сторонами і діє до повного виконання зобов'язання за кредитним договором. Відповідно до ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником, а у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки, а згідно ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Суд вважає необхідним відмовити в задоволені позову до відповідача [PERSON] як поручителя та солідарного боржника, так як згідно ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, оскільки відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання сторонами має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково, але таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Пред'явлення вимоги до поручителя є як направлення чи вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. В разі пред'явлення вимоги до поручителя, кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, а сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитором або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як встановлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст.252 ЦК України, згідно якої строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Нормами ЦК України не передбачено можливості зміни зазначеного шестимісячного строку пред'явлення вимоги поручителю за згодою сторін. У кредитному договорі строк виконання основного зобов'язання чітко визначений в п. 1.1 - 09 листопада 2011 року. За таких обставин суд приходить до висновку, що у відповідача виникло право пред'явити вимогу до поручителя [PERSON], а не [PERSON] як зазначено в позові, про виконання порушеного зобов'язання щодо повернення кредиту, починаючи з 09 листопада 2011 року протягом наступних шести місяців. Позивачем не надано суду доказів звернення до [PERSON] з відповідною заявою як до поручителя про необхідність здійснити погашення заборгованості за кредитним договором, укладеним з [PERSON], а наявне у справі письмове повідомлення від 29 листопада 2013 року (а.с.7-8) направлено не поручителю [PERSON], а [PERSON], при цьому таке направлення здійснено позикодавцем більш, ніж через два роки з дня настання визначеного договором строку його дії - 09 листопада 2011 року. Таким чином, зазначене свідчить про те, що є визначені законом підстави для відмови в задоволенні позовних вимог в частині солідарного стягнення заборгованості з відповідача [PERSON], прізвище якого до того ж згідно позовної заяви та копії паспорта, долученої до матеріалів справи, не співпадає з прізвищем особи, яка є поручителем за укладеним 09 листопада 2006 року між КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] кредитному договору №DNТААК00510105 та укладеним на забезпечення його виконання договором поруки №DNТААК00510105 від 09 листопада 2006 року (а.с.13), де стороною договору та поручителем зазначено [PERSON]. Крім того, в зв'язку з частковим задоволенням позову з відповідача [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору, який було сплачено позивачем при зверненні з позовом до суду, пропорційно розміру задоволеної частини позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial