Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про визначення порядку користування приміщенням квартири та зміну договору найму житлового приміщення, в якому зазначила, що вона є власницею 1/2 частини квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування від 20.12.2012 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Запорізької державної нотаріальної контори, реєстровий № 2-77. Власником іншої 1/2 частки спірної квартири є відповідач [PERSON] Володимирович- син її чоловіка. В квартирі зареєстровані позивач [PERSON], [PERSON] та чоловік позивачки-Ушаков В.Ф. Квартира складається з трьох ізольованих житлових кімнат площею 17,5 кв.м., 9,4 кв.м., 11,8 кв.м., кухні, площею 9,5 кв.м., туалету, площею 1,2 кв.м., ванної кімнати, площею 2,7 кв.м., коридору, площею 11,7 кв.м., кладових, площею 0,4 кв.м. та 0,6 кв.м. Квартира обладнана балконом, площею 0,96 кв.м. і лоджією, площею 1,25 кв.м. Загальна площа квартири складає 67,01 кв.м., житлова площа 38,7 кв.м. і тому, частка позивача у спірний квартирі складає 19,35 кв.м. житлової площі. Між нею та відповідачем постійно виникають непорозуміння стосовно оплати за комунальні послуги та порядком користування спірною квартирою. Позивач просить суд визначити порядок користування квартирою № 85 будинку № 5 по вул.Штурмовій в м.Запоріжжі, виділивши їй в користування ізольовані кімнати площею 11,8 кв.м. з лоджією площею 1,25 кв.м., вихід на яку здійснюється з вказаної кімнати, а також кімнату площею 9,4 кв.м., залишити у спільному користуванні всіх співвласників кухню, площею 9,5 кв.м., туалет, площею 1,2 кв.м., ванну кімнату, площею 2,7 кв.м., коридор, площею 11,7 кв.м., кладовки, площею 0,4 кв.м. та 0,6 кв.м., а відповідачу [PERSON] виділити кімнату площею 17,5 кв.м. з балконом, площею 0,96 кв.м., зобовязати Правобережне територіальне відділення МКП «Основаніє» укласти з ними окремі договори найму вказаних приміщень, зобовязати відповідача [PERSON] не чинити їй перешкод у користуванні, володінні та розпорядженні належною їй 1/2 часткою квартири. Відповідач [PERSON] позов не визнав, звернувся до суду із зустрічною позовною заявою, в якій вказав, що 07.01.2006 року померла його мати- Ушакова [PERSON]. Після смерті матері, у цьому ж році, батько пішов мешкати до відповідачки [PERSON] у квартиру [ADDRESS], яка належить їй на праві власності. У подальшому батько та відповідачка обрали шлюб. 03.12.2008 року він та його батько-Ушаков [PERSON], який є третьою особою по справі, приватизували по 1/2 частці квартиру [ADDRESS] на праві спільної часткової власності, про що отримали свідоцтво «Про право власності на житло» №1096 від 03.12.2008р., видане Ленінською районною адміністрацією Запорізької міської ради. Загальна житлова площа квартири становить 67,01 кв.м., жила 38,7 кв.м. Квартира складається з 3-х ізольованих кімнат: кімната № 3 площею 17,5 кв.м. з балконом 0,96 кв.м., кімната № 4 площею 9,4 кв.м., кімната № 8 площею 11,8 кв.м. із лоджією 1,25 кв.м., кухні № 2 площею 9,5 кв.м., туалета № 7 площею 1,2 кв.м., ванної кімнати № 6 площею 2,7 кв.м., коридора № 1 площею 11,7 кв.м., кладової № 9 площею 0,4 кв.м., кладової № 5 площею 0,6 кв.м. З 2006р. по 2012р. він користувався всією квартирою. З 2006р. і дотепер батько-Ушаков [PERSON] в спірній квартирі не проживає. Відповідачка в спірній квартирі ніколи не проживала. 20.12.2012р. батько- Ушаков В.Ф. подарував своїй другій дружині - [PERSON] 1/2 частину вищевказаної квартири. З весни 2013р. відповідачка почала робити ремонт у кімнаті № 3 площею 17,5 м.кв. До даного часу ремонт продовжується. [PERSON] та батько мають ключі від спірної квартири, мають вільний доступ до неї. Він ніколи не створював відповідачці та своєму батькові перепони у користуванні спірною квартирою. З 07.02.2012р. по 09.08.2013р. він відбував покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби. Після звільнення вселився в спірну квартиру та з даного часу постійно користується двома жилими кімнатами, а саме : кімнатою № 4 площею 9,4 кв.м. та кімнатою № 8 площею 11,8 кв.м. Іншого житла не має. На даний час він бажає обрати шлюб з жінкою, з якою мешкає однією сімєю, крім того, у жінки є малолітня дитина, яка мешкає з ними. Він страждає на туберкульоз, що підтверджується довідкою КУ «Запорізький протитуберкульозний диспансер № 3» від 06.01.2015р., і тому не має можливості мешкати в одній кімнаті з членами своєї родини. Позивач просить суд встановити, що між співвласниками склався порядок користування приміщеннями у квартирі [ADDRESS] , згідно якого просить виділити йому кімнату № 4 площею 9,4 кв.м., кімнату № 8 площею 11,8 кв.м. із лоджією 1,25 кв.м., а відповідачці [PERSON] кімнату № 3 площею 17,5 кв.м. з балконом 0,96 кв.м. Решту приміщень квартири - кухню № 2 площею 9,5 кв.м., туалет № 7 площею 1,2 кв.м., ванну кімнату № 6 площею 2,7 кв.м., коридор №1 площею 11,7 кв.м., кладову № 9 площею 0,4 кв.м., кладову № 5 площею 0,6 кв.м. залишити у спільному користуванні співвласників ; змінити договір найму житлового приміщення - квартири [ADDRESS]; зобовязати Правобережне територіальне відділення Міського комунального підприємства «Основаніє» розділити особовий рахунок по утриманню квартири [ADDRESS] та укласти окремі договори з оформленням одного особового рахунку для [PERSON], а другого рахунку для [PERSON], з урахуванням порядку користування квартирою, який склався. У судовому засіданні уточнив позовні вимоги, просить суд вимоги щодо змінення договору найму житлового приміщення квартири № 85 будинку № 5 пог вул.Штурмові й вм.Запоріжжі залишити без розгляду, решту позовних вимог підтримав у повному обсязі і просив їх задовольнити. Ухвалою Ленінського районного суду від 15.09.201 р. позовні вимоги в частині змінення договору найму житлового приміщення квартири № 85 будинку № 5 по вулю.Штурмовій в м.Запоріжжі залишено без розгляду. Представник відповідача МКП «Основаніє» в судове засідання не зявився, про день і час судового засідання повідомлений, заперечень на позов не надав. [PERSON] - третя особа, у судовому засіданні просить задовольнити вимоги по первісному позову. Вислухавши пояснення сторін, свідків, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню частково, а зустрічна позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі виходячи, з наступних підстав . Відповідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що сторонам на праві власності належить квартира [ADDRESS] по 1/2 частці кожному. [PERSON] на підставі договору дарування від 20.12.2012 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Запорізької державної нотаріальної контори, реєстровий № 2-77, а [PERSON] на підставі свідоцтва «Про право власності на житло» № 1096 від 03.12.2008р., виданого Ленінською районною адміністрацією Запорізької міської ради . Частина 3 статті 358 ЦК України передбачає, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Виходячи з аналізу ст.358 ЦК України слід дійти висновку, що ця норма регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Зокрема при встановленні порядку користування житлом кожному із співвласників передається в користування конкретна частина, виходячи із його частки в праві спільної власності. Разом з тим виділені у користування приміщення можуть бути і неізольовані і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно. Встановлення співвласниками порядку користування з виділенням конкретних приміщень, не припиняє право спільної часткової власності, оскільки такі частини не перетворюються в обєкт самостійної власності кожного з них. Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 03.04.2013 року № 6-12цс13 та відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів України. Згідно ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють та користуються ним спільно, якщо інше не встановлене домовленістю між ними. За розясненнями викладених у п. п. 6, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» №7 від 04.10.1991 року вбачається, якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності. Частиною 1 статті 61 ЖК України передбачено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Частиною другою данної статті передбачено, що договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Відповідно до технічного паспорту спірна квартира складається з трьох ізольованих житлових кімнат: кімната № 3 площею 17,5 кв.м. з балконом 0,96 кв.м., кімната № 4 площею 9,4 кв.м., кімната № 8 площею 11,8 кв.м. із лоджією 1,25 кв.м., кухні № 2 площею 9,5 кв.м., туалета № 7 площею 1,2 кв.м., ванної кімнати № 6 площею 2,7 кв.м., коридора № 1 площею 11,7 кв.м., кладової № 9 площею 0,4 кв.м., кладової № 5 площею 0,6 кв.м. Як пояснила, допитана у судовому засіданні, свідок [PERSON] Володимирівна-сестра відповідача і дочка третьої особи по справі, у спірній квартирі мешкає її брат з дружиною та її дочкою, а батько мешкає у своєї дружини за адресою : м.Запоріжжя вул.. М.Чуйкова б.№34, кв.№99. У них були завжди дружні стосунки. В серпні 2013 року, після звільнення, [PERSON] вселився у дві маленькі кімнати, а у великій кімнаті з осені 2013 року батько з дружиною роблять ремонт. Зі слів брата їй відомо, що батько водить в квартиру покупців, а йому пропонує придбати малосімейку. У велику кімнату батько вставляв замок в період 2012-2013 років. Батько та [PERSON] ніколи не скаржилися, що брат або члени його родини не впускають їх у спірну квартиру. Аналогічні пояснення надав свідок [PERSON]. Допитана в судовому засіданні, свідок [PERSON] суду пояснила, що мешкає у спірній квартирі з 14.09.2013 року разом з [PERSON]. Велика кімната стоїть з обідраними шпалерами, там позивачкою проводиться ремонт. В квартиру періодично приходить позивачка, іноді продовжує робити ремонт, перешкод у користуванні квартирою з їхнього боку немає, замків вони не міняли. Свідок підтвердила, що особисто вона періодично надавала [PERSON]. кошти на сплату комунальних послуг. Допитана в судовому засіданні , свідок [PERSON] суду пояснила, що у [PERSON] та дружини його батька [PERSON] склалися неприязні стосунки. Коли [PERSON] відбував покарання, батько з [PERSON] мешкали на вул. Штурмовій. Ремонт у великій кімнаті почали робити восени 2013 року. Після звільнення з місць позбавлення волі, [PERSON] займає в квартирі дві маленькі кімнати. Свідок [PERSON] суду пояснив, що про ситуацію зі спірною квартирою йому відомо зі слів [PERSON] Років 7-8 тому він був в гостях у [PERSON], його приймали у великій кімнаті, ніяких замків у кімнаті не було. [PERSON] мешкає у своє дружини, свої речі з квартири по вул..Штурмовій він вивіз. В судовому засіданні була допитана свідок [PERSON] , яка пояснила, що є подругою [PERSON] Приблизно 6 років тому назад [PERSON] почала робити ремонт в великій кімнаті і вона їй допомагала. Ремонт тягнеться і дотепер. В квартирі [PERSON] не проживає, бо у неї неприязні стосунки з сином чоловіка, тому вона і не поспішає туди переїжджати . Свідок підтвердила, що дві маленькі кімнати займає відповідач із своєю сім'єю Згідно акту № 62 від 02.04.2015 року Центру обслуговування абонентів Єдиної абонентської служби ЗМР, в квартирі [ADDRESS], зі слів сусідів, [PERSON] та [PERSON] не мешкають за даною адресою з січня 2012 року по теперішній час. Згідно акту від 30.04.2015 року УЖФ Прав.ТО обслідуванням встановлено, що кімната площею 17,5 на час огляду не житлова, з стін зірвані шпалери, меблі відсутні, підлога не прибрана . Аналізуючи досліджені докази, суд приходить до висновку, що між сторонами склався певний порядок користування спірною квартирою. Як вбачається зі ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать послуги з централізованого постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізованого опалення, вивезення побутових відходів та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Відповідно до ст. 179 ЖК України користуватися будинками (квартирами) приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обовязковим додержанням Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються КМУ. Правилами користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.199 за № 572 передбачений порядок поділу плати за житлово-комунальні послуги між співвласниками квартири в разі, якщо між ними відсутня згода щодо оплати. Відповідно до п.п. 7, 10, 13 Правил користування приміщеннями житлових будинків власник та наймач (орендар) квартири зобовязаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Мешканці квартири, в якій проживає два і більше співвласники, наймачі (орендарі): можуть обирати відповідальну за виконання встановлених правил особу; розподіляють за узгодженням загальні витрати на оплату житлово-комунальних послуг та інших послуг. У разі, коли між мешканцями квартири відсутня згода щодо оплати житлово-комунальних послуг та інших послуг плата розподіляється: за електроенергію при загальному лічильнику пропорційно потужності побутового електричного обладнання кожного співвласника, наймача (орендаря); за газ, водопостачання та водовідведення, освітлення підсобних приміщень за чисельністю членів сімї, що проживають у квартирі, та осіб, які проживають у квартирі більше ніж місяць; за послуги з централізованого опалення, утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій за встановленими тарифами відповідно до опалюваної та загальної площі приміщення, яким користується співвласник, наймач (орендар). Спори між власниками у квартирах, в яких проживає два і більше власників, при розподілі витрат на оплату комунальних ті інших послуг розвязуються судом. Оскільки сторони не можуть дійти згоди щодо оплати комунальних послуг, тому, маються усі підстави для оформлення окремих особистих рахунків між співвласниками спірної квартири. Що стосується вимог позивачки [PERSON] щодо усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, то судом не добуто доказів того, що з боку відповідача [PERSON] чиняться будь-які перешкоди для користування нею цим житлом. Позовні вимоги [PERSON] щодо зміни договору найму житлового приміщення на підставі ст.. 61 ЖК України також не пілягають задоволенню . На основі повно і всебічно зясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі і даний варіант розподілу квартири не порушує права позивача.

Outcome: partial