Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про встановлення факту прийняття спадщини і визнання права власності на спадкове майно, в якому просить задовольнити його позовні вимоги, вказуючи, що 14 січня 2003 року померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді: земельної частки (пай) розміром 4,0 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі, котра перебувала у колективній власності КСП «Іскра», с. Нова Царичанка, Білгород-Дністровського району Одеської області, яка згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0259583 від 26.05.1997 року належить померлій [PERSON] надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 543, на яке він претендує як єдиний спадкоємець, оскільки спадкоємців інших черг за законом, заповітом або спадкоємців які б мали право на обовязкову спадкову частку, не має, так як його батько [PERSON] помер 07.02.1984 року. Оформити свої спадкові права нотаріально позивач на даний час не може через те, що при зборі документів до нотаріуса було втрачено оригінал сертифікату на земельну частку (пай), у зв'язку з чим звертаються до суду з зазначеним позовом. Позивач в судове засідання не зявився, згідно заяви уточнені позовні вимоги підтримав, просив справу розглядати за його відсутністю. Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав заяву згідно якої просив розгляд справи провести за його відсутністю, погодившись з позовними вимогами. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 14 січня 2003 року померла мати позивача [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на: земельну частку (пай) розміром 4,0 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі, котра перебувала у колективній власності КСП «Іскра», с. Нова Царичанка, Білгород-Дністровського району Одеської області, яка згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0259583 від 26.05.1997 року належить померлій [PERSON] надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 543. При зверненні позивача до нотаріальної контори для оформлення спадщини, але йому було відмовлено у звязку з тим, було втрачено оригінал сертифікату на земельну частку (пай). Позивачем було зроблено оголошення у газеті «Торнадо» за 09.02.2017 року, згідно якого втрачений сертифікат на земельну частку (пай) землю серії ОД № 0259583 від 26.05.1997 року на земельну частку (пай) розміром 4,0 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі, котра перебувала у колективній власності КСП «Іскра», с. Нова Царичанка, Білгород-Дністровського району Одеської області, належить померлій [PERSON] надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 543, вважається недійсним, яке знаходиться у матеріалах справи. Згідно з п. 6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем часом народження цієї особи. На даний час позивач фактично прийняв відкриту після смерті матері вищезазначену спадщину, здійснюючи діяльність повязану з користуванням та володінням спадкового майна та прийняв на зберігання правовстановлюючі документи. Відповідно до ст.. 553 ЦК України в редакції закону 1963 року, що був чинний на час відкриття спадщини, спадкоємець за законом або за заповітом може відмовитись від спадщини на користь іншого спадкоємця або держави, а також вважається таким що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не здійснив ні однієї дії, щодо прийняття спадщини (ст.. 549 цього кодексу). Відповідно до ст. 548 ЦК України в редакції закону 1963 року, що був чинний на час відкриття спадщини, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК України в редакції закону 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Інших спадкоємців першої черги чи заповіту, або спадкоємців які б мали право на обовязкову спадкову частку не має, так як батько позивача [PERSON] помер 07.02.1984 року. Згідно відповіді Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області за № 1366/01-16 від 01.10.2016 року спадкова справа до майна померлої 14.01.2003 року [PERSON] не заводилась. Враховуючи, що позивач являється єдиним спадкоємцем спадкового майна за законом, інших спадкоємців за законом та заповіту не має, те, що позивач фактично прийняли у своє володіння спірне спадкове майно, суд вважає, позовні вимоги [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини і визнання права власності на спадкове майно, яке складається з: земельної частки (пай) розміром 4,0 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі, котра перебувала у колективній власності КСП «Іскра», с. Нова Царичанка, Білгород-Дністровського району Одеської області, яка згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0259583 від 26.05.1997 року належить померлій [PERSON] надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 543, яке відкрилось за законом після смерті його матері [PERSON], яка померла 14.01.2003 року обґрунтовані та підлягають задоволенню, попередньо встановивши факт приналежності земельної ділянки померлій та визнавши сертифікат на земельну частку (пай) втраченим.

Outcome: approved