Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, яким просив визнати недійсними: договір дарування квартири [ADDRESS] від 22 листопада 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON]; договір дарування квартири [ADDRESS] (Озерна) в місті [PERSON] від 22 листопада 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON], витребувати із незаконного володіння у відповідача [PERSON] подаровану йому [PERSON] квартиру [ADDRESS] за договором дарування квартири № 23179 від 27.10.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19 жовтня 2018 року, в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання недійсними договорів дарування квартири, витребування майна із чужого незаконного володіння та відшкодування моральної шкоди, відмовлено. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. При постановленні рішення суду не було вирішено позов в частині вимоги щодо витребування із незаконного володіння у відповідача [PERSON] подаровану йому [PERSON] квартиру [ADDRESS] за договором дарування квартири № 23179 від 27.10.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON]. Право власника на витребування майна із чужого незаконного володіння врегульовано\~статтею 387 ЦК України, у відповідності до якої власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. У пункті 19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що застосовуючи положення статті 387\~ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Згідно п.20 вказаної Постанови у разі коли між особами відсутні договірні відносини або відносини, пов'язані із застосуванням наслідків недійсності правочину, спір про повернення майна власнику підлягає вирішенню за правилами статей\~387,\~388 ЦК України. Якщо власник вимагає повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню також за правилами статей\~387,\~388 ЦК України. У п.23 вказаної Постанови зазначено, що відповідно до\~ст. 387 ЦК України\~та ч. 3\~ст.10 ЦПК України\~особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. При цьому суди повинні мати на увазі, що право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача. 22 листопада 2011 року [PERSON] подарував належну йому на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] [PERSON], що підтверджується договором дарування квартири від 22.11.2011 р., посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №1305; та квартиру № 91 по вулиці Червоних Майовщиків в місті Миколаєві, що підтверджується договором дарування квартири від 22.11.2011 р., посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №1307. 27 жовтня 2010 року [PERSON] подарувала спірну квартиру [ADDRESS] [PERSON], що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, сформованого 12.11.2017 р. (а.с. 23); та спірну квартиру № 91 по вулиці Червоних Майовщиків в місті Миколаєві, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, сформованого 12.11.2017 р. (а.с. 24) . У відповідності до вимог\~ст. 60 ЦПК України, позивачем та його представником не подано належних та допустимих доказів і судом не отримано таких доказів на підтвердження факту того, що договори дарування, які вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, обставин і наявності їх безпосереднього зв'язку з волевиявленням позивача укласти угоду на вкрай невигідних для нього умовах та на момент укладення спірних договорів дарування існували обставини передбачені нормами\~ст. 233 ЦК України, внаслідок яких оспорювані договори дарування можуть бути визнані недійсними. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] набув права власності на квартиру [ADDRESS] на законних підставах. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовна вимога щодо витребування із незаконного володіння у відповідача [PERSON] подаровану йому [PERSON] квартиру [ADDRESS] за договором дарування квартири № 23179 від 27.10.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] не підлягає.

Outcome: dismissed