Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Приватного підприємства «Агропак», Селянського (фермерського) господарства «Алгіз», третя особи: Селянське (фермерське) господарство «Мисливське», [PERSON] про визнання права власності на нежитлові будівлі свиновідгодівельного комплексу, що розташовані за адресою: вул. Фрунзе, 17 б, с. Старовишневецьке, Синельниківський район, Дніпропетровська область. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначив, що 15.03.1995 року Синельниківською районною радою народних депутатів Дніпропетровської області зареєстровано статут селянського (фермерського) господарства МИСЛИВСЬКЕ (ідентифікаційний код юридичної особи 20219172), зареєстрованого 28.07.1992 року. Вищезазначені обставини підтверджуються статутом селянського (фермерського) господарства МИСЛИВСЬКЕ (далі за текстом - Статут). Відповідно до пункту 2.1. Розділу 2 Статуту засновником селянського (фермерського) господарства є фізична особа [PERSON] (далі за текстом - Позивач). 26.11.2012 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців внесено запис № 12161170004000019 про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи СЕЛЯНСЬКЕ (ФЕРМЕРСЬКЕ) ГОСПОДАРСТВО МИСЛИВСЬКЕ, 20219172 на підставі судового рішення про припинення юридичної особи, що повязане з банкрутством юридичної особи, запис про яке внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців. Вищезазначені обставини підтверджуються повідомленням державного реєстратора Синельниківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області [PERSON] про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи вих. № 21 від 26.11.2012 року. В наслідок припинення юридичної особи СЕЛЯНСЬКЕ (ФЕРМЕРСЬКЕ) ГОСПОДАРСТВО МИСЛИВСЬКЕ, 20219172, за вищезазначеною юридичною особою на праві власності залишилося нерухоме майно нежитлова будівля свиновідгодівельного комплексу, що розташований за адресою: вул. Фрунзе, 17 б, с. Старовишневецьке, Синельниківський район, Дніпропетровська область (далі за текстом - Комплекс). Право власності на вищезазначене нерухоме майно (Комплекс) зареєстроване за селянським (фермерським) господарством МИСЛИВСЬКЕ 29.02.2012 року, що підтверджується витягом про державну реєстрацію права власності № 33330063 від 29.02.2012 року. 01.03.2011 року між Приватним підприємством АГРОПАК (далі за текстом - Відповідач 1) та Селянським (фермерським) господарством АЛГІЗ (далі за текстом - Відповідач 2) був укладений договір оренди № 1, за умовами якого Відповідач 1 передав Відповідачу 2 Комплекс у строкове оплатне користування. Відповідно до п. 4.1. Розділу 4 договору оренди № 1 від 01.03.2011 року термін дії договору визначений до 31.12.2011 року. 03.06.2013 року Позивач звернувся до Відповідача 2 з вимогами про здійснення на його користь виплати орендної плати, адже позивач є власником орендованого нерухомого майна, визначеного договором оренди № 1 від 01.03.2011 року. Крім того, позивач звернувся до Відповідача 1 з вимогою про відшкодування йому одержаної Відповідачем 1 від Відповідача 2 орендної плати за договором оренди № 1 від 01.03.2011 року. Всі вищезазначені Відповідачі відмовилися у задоволенні заяв, посилаючись на те, що Відповідачі не визнають право власності на Комплекс за Позивачем. На підставі викладеного, позивач просить визнати за ним право власності на нежитлові будівлі свиновідгодівельного комплексу, що розташовані за адресою: вул. Фрунзе, 17 б с. Старовишневецьке Синельниківського району Дніпропетровської області. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, при цьому поясним, що з 1999 року він був головою колгоспу «Росія» і здав в оренду СФГ «Алгіз» цей свиновідгодівельний комплекс. СФГ «Мисливське» стало правонаступником КСП «Росія». Вважає, що він є власником вищевказаного комплексу, то і відповідачі за договором оренди повинні сплачувати йому орендну плату. Представник приватного підприємства «Агропак» в судове засідання не зявився по невідомій суду причині, причини неявки не повідомив, хоча був належним чином повідомлений. Представник Селянського (фермерського) господарства «Алгіз» - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі та зазначив, що 05.05.2015 року судовим рішенням було відмінено реєстрацію припинення юридичної особи СФГ «Мисливське» від 26.11.2012 року. Вважає, що ухвалою Синельниківського міськрайонного суду від 23.10.2015 року було неправомірно скасовано судове рішення від 31.07.2013 року. Просить закрити провадження за заявою ліквідатора СФГ «Мисливське» [PERSON] про перегляд за нововиявленими обставинами, так як на час ухвалення рішення від 31.07.2013 року не існувало жодних юридичних осіб, права яких би були порушені цим рішенням. Представник третьої особи СФГ «Мисливське» в судове засідання не зявився, оскільки 03.03.2016 року проведено державну реєстрацію припинення юридичної особи у звязку з визнанням її банкрутом. Представник третьої особи [PERSON] [PERSON]в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та зазначив, що на даний час власником спірного майна є [PERSON], що є перешкодою для визнання права власності за позивачем. Заслухавши пояснення сторін, представника третьої особи, розглянувши матеріали справи, оцінивши докази у їх у сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Відповідно до Витягу про державну реєстрацію прав, виданого Комунальним підприємством «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації № 33330063 від 29.02.2012 року свиновідгодівельний комплекс, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Старовишневецьке, вул. Фрунзе , буд. 17б на праві власності належить Селянському (фермерському) господарству «Мисливське» на підставі рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.10.2011 року / постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.12.2011 року (т. 1 а.с. 23). Рішенням Вищого господарського суду України від 11 грудня 2012 року рішення господарського суду Дніпропетровської області від 18.10.2011 року, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.12.2011 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано за СФГ «Мисливське» право власності на обєкт свиновідгодівельного комплексу, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Старовишневецьке, вул. Фрунзе , буд. 176, та витребувано вказаний обєкт від ПП «Агропак» на користь СФГ «Мисливське». Припинено провадження у справі в частині вимог позивача про спонукання КП Синельниківське БТІ зареєструвати право власності на спірний обєкт (т. 1 а.с. 57-60). Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2012 року затверджено ліквідаційний баланс та звіт ліквідатора селянського (фермерського) господарства «Мисливське». с. Цигановка Синельниківського району. Ліквідовано юридичну особу селянське (фермерське) господарство «Мисливське» с. Цигановка Синельниківського району, код ЄДРПОУ 202191172. Згідно п. 6 ст. 31 Закону України «про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» вимоги не задоволені за недостатністю майна, вважаються погашеними. Припинено повноваження ліквідатора у справі Б24/2/05 про банкрутство СФГ «Мисливське», с Цигановка Синельниківського району. арбітражного керуючого [PERSON]. Провадження у справі припинено. В результаті ліквідаційної процедури загальна сума не погашених кредиторських вимог С(Ф)Г «Мисливське» становить 6\~691 525,74 грн. ( т. 1 а.с 131-137). 26.11.2012 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців внесено запис № 12161170004000019 про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи СЕЛЯНСЬКЕ (ФЕРМЕРСЬКЕ) ГОСПОДАРСТВО МИСЛИВСЬКЕ, 20219172 на підставі судового рішення про припинення юридичної особи, що повязане з банкрутством юридичної особи, запис про яке внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, що підтверджуються повідомленням державного реєстратора Синельниківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області [PERSON] про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи вих. № 21 від 26.11.2012 року (т. 1 а.с. 14). Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 05.05.2015 року скасована ухвала господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2012 року про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу СФГ «Мисливське», код ЄДРПОУ 202191172. Поновлено провадження у справі № Б24/2/05 про банкрутство СФГ «Мисливське», с. Цигановка Синельниківського району, код ЄДРПОУ 20219172. Поновлено повноваження арбітражного керуючого [PERSON]. Продовжено строк ліквідаційної процедури до 05.11.2011 року (т. 1 а.с. 101-102). 25.11.2013 рішенням державного реєстратора № 8299526 було відмовлено [PERSON] у проведенні державної реєстрації свиновідгодівельного комплексу, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Старовишневецьке, вул. Фрунзе, 17б, у звязку з тим, що ч.1 ст. 5 Закону України «Про держану реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у Державному реєстрі прав реєструються речові права, зокрема на підприємство як єдиний майновий комплекс, будівлі. А відповідно до рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31.07.2013 року по справі № 191/3389/13-ц обєктом, права на який підлягають реєстрації, є не підприємство як єдиний майновий комплекс, а окремі нежитлові будівлі (т.1 а.с. 191). Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 03.12.2015 року строк ліквідаційної процедури та повноваження ліквідатора продовжено до 03.02.16 року Зобовязано ліквідатора Селянського фермерського господарства «Мисливське» с. Циганівка Синельниківського району Дніпропетровської області арбітражного керуючого [PERSON] подати в строк до 03.02.2016 року завершити усі ліквідаційні процедури та представити на затвердження господарському суду звіт та ліквідаційний баланс боржника згідно з вимогами ст.. 32 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (а.с. 216-217). Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 27.01.2016 року провадження у справі про банкрутство Селянського фермерського господарства «Мисливське», с. Циганівка Синельниківського району Дніпропетровської області поновлено. Продовжено строк ліквідаційної процедури та повноваження ліквідатора до 18.02.2016 року (т. 2 а.с. 11-12). Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 18.02.2016 року ліквідовано юридичну особу селянське (фермерське) господарство «Мисливське» с. Цигановка Синельниківського району, код ЄДРПОУ 20219172. Крім того встановлено, що під час проведення ліквідаційної процедури, відповідно до рішення комітету кредиторів банкрута від 20.12.2006 року та вимог чинного законодавства ліквідатором 20.11.2015 року укладено з [PERSON] нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу нерухомого майна свиногодувального комплексу, розташованого за адресою: вул. Фрунзе 176б с. Старовишневецьке Синельниківського району Дніпропетровської області. Виявлено майно банкрута належним чином реалізовано, кошти направлені на погашення кредиторської заборгованості відповідно до реєстру вимог кредитора (т.2 а.с. 20-24). За договорами купівлі-продажу від 20.11.2015 року Селянське фермерське господарство «Мисливське» в особі ліквідатора [PERSON], як продавець та [PERSON] як покупець придбала майно, а саме свиновідгодівельний комплекс, що знаходиться адресою: вул. Фрунзе 17б с. Старовишневецьке Синельниківського району Дніпропетровської області по ? частці обєкту (т.2 а.с. 124,127). Витягами № 48090414 від 20.11.2015 року та № 48089147 від 20.11.2015 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності підтверджується, що [PERSON] є власником по ? частці свиновідгодівельного комплексу, розташованого за адресою: вул. Фрунзе 17б с. Старовишневецьке Синельниківського району Дніпропетровської області (т. 2 а.с. 125-129). Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, підтверджується, що станом на 21.03.2016 року державна реєстрація юридичної особи Селянського (фермерського) господарства «Мисливське» припинена у звязку з визнанням її банкрутом ( т.2 а.с. 161-163). Враховуючи те, що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис припинення Селянського (фермерського) господарства «Мисливське» з 03.03.2016 року господарський суд припинив провадження за апеляційною скаргою ТОВ Аграрно-виробниче обєднання «Новоолександрівське» на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 05.05.2015 року у справі № Б24/2/05 за позовом Селянського фермерського господарства «Мисливське», с. Цигановка Синельниківського району Дніпропетровської області до СФГ «Мисливське» с. Циганівка Синельниківського району про скасування ухвали від 15.11.2012 року за нововиявленими обставинами (т.2 а.с. 30-32). Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивач звертаючись до суду з позовом, про визнання права власності на належну СФГ «Мисливське» нежитлову будівлю свиновідгодівельний комплекс, що розташований за адресою : вул. Фрунзе 17б с. Старовишневецьке Синельниківського району Дніпропетровської області, вказував на те, що згідно ч.2 ст. 36 ЗУ «Про фермерські господарства», якою встановлено, що кошти, одержані від продажу майна фермерського господарства, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Майно, що залишилося після задоволення вимог кредиторів, розподіляється між членами фермерського господарства відповідно до його статуту. Але в результаті ліквідаційної процедури в справі № Б24/2/05 було продано все майно С(Ф)Г «Мисливське», а кошти, одержані від продажу майна фермерського господарства були спрямовані на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», господарським судом Дніпропетровської області була встановлена загальна сума не погашених кредиторських вимог С(Ф)Г «Мисливське», яка становила 6\~691\~525 , 74 грн. Тобто, повного задоволення вимог кредиторів С(Ф)Г «Мисливське» у справі Б/24/2/05 не відбулось за недостатністю майна та коштів банкрута, нежитлова будівля свиновідгодівельний комплекс, що розташований за адресою: вул. Фрунзе 17б с. Старовишневецьке Синельниківського району Дніпропетровської області - не залишилося як майно, яке могло б бути розподілено між членами фермерського господарства, тому [PERSON] не мав права та не має ніякого права на таке майно, яке було реалізоване в процедурі банкрутства С(Ф)Г «Мисливське» громадянці [PERSON], що підтверджується договорами купівлі продажу вищевказаного комплексу та Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, тільки власник має право вільно розпоряджатися своїм майном, і саме він згідно із ст. 319 ЦК України на власний розсуд здійснює право власності, презумпція непорушності якого встановлена ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України. В даному випадку тільки СФГ «Мисливське», як власник даного майна, мав право вільно розпоряджатись своїм майном, на власний розсуд, в межах ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» здійснив право власності, що було підтверджено ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 18.02.2016 року в межах справи про банкрутство № Б24/2/05, яка є належним та допустимим доказом у справі обставини, які встановлені в ній, та не доказуються при розгляді інших справ ( в т.ч. розгляді даної справи) відповідно до вимог ч.3 ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позивачем у позові про визнання права власності є особа, яка вже є власником. У п. 37 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5«Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що з урахуванням положень ч. 1 ст. 15 ст. 392 ЦК України власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Згідно з ч. 1ст 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, ураховуючи, що відповідно до ст.. 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на певні об'єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, чи у який передбачений законом спосіб позивач набув права власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту у порядку, передбаченому ст.. 392 ЦК України. На підставі виклаеного, вимога про визнання права власності може бути пред'явлена лише власником спірного майна, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-244 цс 14 від 18 лютого 2015 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Відповідно до ч. 1ст 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. На підставі викладеного, позивач не довів суду порушення його прав, та його права не підлягають захисту в порядку ст.392 ЦК України, так як позивач не був і не є власником спірного майна. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed