Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання рішення незаконним, визнання недійсним державного акту про право власності на землю, визнання права власності на земельну ділянку. 04.11.2019 року справу за даною позовною заявою прийнято до розгляду та відкрито у ній провадження. 27.02.2020 року справу було передано для розгляду судді Оприску З.Л. після відводу судді Ясиновського Р.Б. 10.06.2020 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду. Позивач свої позовні вимоги у позовній заяві мотивувала тим, що відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно їй належить на праві власності 1/2 частка будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказала, що право власності на 1/2 частку зазначеного будинку виникло на підставі договору дарування частини житлового будинку від 25.10.2008р. Зазначила, що відповідно до даного договору дарувальником був її батько - [PERSON] , який подарував їй Ѕ частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться в [ADDRESS] . Вказала, що її батько [PERSON] помер [INFO] . Зазначила, що після смерті батька вона звернулась в сьому Львівську державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини. Вказала, що звернувшись осінню 2015 році в Куликівську селищну раду про передачу їй у власність земельної ділянки для обслуговування належної їй частини житлового будинку по [ADDRESS] , вона дізналась, що земельна ділянка передана у власність [PERSON] . Зазначила, що [PERSON] на підставі рішення виконкому Куликівської селищної ради від 09.10.1997р. № 250 оформила державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0883 та для обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] , зареєстровано в книзі реєстрації 17.11.1998р. за № 273. Вказала, що станом на час прийняття рішення виконкомом Куликівської селищної ради про передачу у власність вказаної земельної ділянки та оформлення державного акту на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0883 га [PERSON] не була одноосібним власником будинку по [ADDRESS] . Зазначила, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, її батько [PERSON] отримав спадкове майно, яке складалось з 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд. Вказала, що [PERSON] померла [INFO] . Зазначила, що оскільки їй в цей час не було відомо про наявність спадкоємців після смерті [PERSON] , вона звернулась в Жовківський районний суд Львівської області з позовною заявою до відповідача - Куликівської селищної ради Жовківського району Львівської області про визнання незаконним рішення виконавчого комітету від 09.10.1997р. № 250; визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ 020079 від 17.11.1998р. та визнання за нею права власності на 1/2 частину земельної ділянки для обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] . Вказала, що рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 07 вересня 2016 року у справі № 444/501/16 задоволено її позов до Куликівської селищної ради, визнано недійсним рішення виконкому Куликівської селищної ради від 09.10.1997 року № 250; визнано недійсним державний акт на право приватної власності на землю серія ЛВ 020079 від 17.11.1998р.; визнано право власності за нею на 1/2 частину земельної ділянки для обслуговування житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Зазначила, що вказане рішення суду було оскаржено третьою особою [PERSON] . Вказала, що рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 04.04.2017 року рішення Жовківського районного суду Львівської області від 07.09.2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким в її позові відмовлено. Зазначила, що постановою Верховного суду від 03.07.2019 року залишено її касаційну скаргу без задоволення, а рішення апеляційного суду Львівської області від 04 квітня 2017 року - без змін. Просив визнати незаконним рішення виконавчого комітету Куликівської селищної ради Жовківського району Львівської області від 09.10.1997 року № 250; визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серія ЛВ 020079 від 17.11.1998р., виданий на ім`я [PERSON] ; визнати право власності [PERSON] на 1/2 частину земельної ділянки для обслуговування житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Окрім цього, позивачка подала заяву про поновлення строку звернення до суду, в якій просила визнати поважною причину пропуску строку звернення до суду з цим позовом та поновити даний строк. Вказала, що про те, що земельна ділянка належить [PERSON] вона дізналася лише восени 2015 року, в березні 2016 року вона звернулася в суд з позовом про визнання недійсним рішення виконкому Куликівської селищної ради від 09.10.1997 року № 250; визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю серія ЛВ 020079 від 17.11.1998р.; визнання право власності за нею на 1/2 частину земельної ділянки для обслуговування житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Вказала, що рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 04.04.2017 року рішення Жовківського районного суду Львівської області від 07.09.2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким в її позові відмовлено. Зазначила, що постановою Верховного суду від 03.07.2019 року залишено її касаційну скаргу без задоволення, а рішення апеляційного суду Львівської області від 04 квітня 2017 року - без змін. Зазначила, що після отримання в дарунок частини житлового будинку вона постійно користувалася будинком і земельною ділянкою, так як ніхто зі спадкоємців [PERSON] не зголошувався. В подальшому представник позивача подав заяву про уточнення позовної вимоги про визнання незаконним рішення та просив визнати незаконним рішення виконавчого комітету Куликівської селищної ради Жовківського району Львівської області від 09.10.1997 року № 250 «Про приватизацію земельних ділянок громадян» в частині передачі [PERSON] у приватну власність земельної ділянки площею 0,0883 га, розташованої за адресою [ADDRESS] . Представник відповідача [PERSON] подав заяву про застосування строків позовної давності до позовної вимоги про визнання незаконним рішення виконавчого комітету Куликівської селищної ради Жовківського району Львівської області від 09.10.1997 року № 250 та державного акту на право приватної власності на землю серія ЛВ 020079 від 17.11.1998р. Вказав, що спадок [PERSON] було прийнято 23.07.1999 року уже після оскаржуваного рішення. Зазначив, що починаючи з 25.10.2008 року позивачка знала про те, що земельна ділянка під житловим будинком в дар не переходила. Відповідачі не подали відзиви на позов. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та заяві про уточнення позовної вимоги. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог. Вказав, що відповідач [PERSON] зверталася до нотаріуса щодо прийняття спадщини земельної ділянки належної спадкодавцеві [PERSON] , проте нотаріус не видав свідоцтва про прийняття спадщини земельної ділянки з огляду на триваючий судовий спір. Зазначив, що [PERSON] готова продати [PERSON] Ѕ земельної ділянки. Відповідач Куликівська селищна рада в судове засідання не прибув, хоча про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. У судовому засіданні було досліджено усі наявні в матеріалах справи письмові докази. З копії посвідки про народження [NUMBER] вбачається, що батьком [PERSON] є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . З копії рішення виконавчого комітету Куликівської селищної ради Жовківського району Львівської області від 09.10.1997 року № 250 «Про приватизацію земельних ділянок громадян» вбачається, що вирішено приватизувати [PERSON] , с. Куликів, земельну ділянку площею 0,08 га для обслуговування будинку. З копії Державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ № 020079 вбачається, що [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Куликівської селищної ради народних депутатів від 09.10.1997 року № 250 передано у власність земельну ділянку площею 0,0883 га в [ADDRESS] для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства. З копії заповіту від 28.04.1999 року вбачається, що [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON] . З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть від 19.12.2015 року вбачається, що [PERSON] померла [INFO] . З копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.07.1999 року вбачається, що спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] , померлого [INFO] , є [PERSON] , спадкове майно складається із Ѕ частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться в [ADDRESS] . З копії реєстраційного посвідчення від 25.08.1999 року вбачається, що Ѕ частина житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] належить [PERSON] . З копії заяви про прийняття спадщини від 16.12.1999 року вбачається, що [PERSON] звернулася до нотаріальної контора з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . З копії договору дарування частини житлового будинку від 25.10.2008 року вбачається, що [PERSON] подарував позивачці Ѕ ідеальну частку житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться в [ADDRESS] . З копії Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 18.11.2008 року вбачається, що Ѕ частка будинку, що знаходиться в [ADDRESS] , належить позивачці [PERSON] . З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] помер [INFO] . З копії листа Сьомої Львівської ДНК від 05.11.2015 року вбачається, що позивачці для видачі свідоцтва про право на спадщину на Ѕ частину земельної ділянки для обслуговування Ѕ частини житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] після смерті [PERSON] необхідно подати правовстановлюючий документ про належність вказаної земельної ділянки останньому. У судовому засіданні судом з`ясовувалося питання титульної власності на земельну ділянку в [ADDRESS] . Представник позивача зазначила, що їй не відомо, чи відповідач [PERSON] оформила право власності на вказану ділянку, а представник відповідача вказав, що [PERSON] зверталася до нотаріуса щодо прийняття спадщини земельної ділянки належної спадкодавцеві [PERSON] , проте нотаріус не видав свідоцтва про прийняття спадщини земельної ділянки з огляду на триваючий судовий спір. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно із ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 81, 82 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Щодо позовної вимоги визнати незаконним рішення виконавчого комітету Куликівської селищної ради Жовківського району Львівської області від 09.10.1997 року № 250 «Про приватизацію земельних ділянок громадян» в частині передачі [PERSON] , с. Куликів, у приватну власність земельної ділянки площею 0,08 га судом встановлено наступне. Відповідно до ч.1,2 ст.30 Земельного кодексу України 1990 року (чинної, на час прийняття оскаржуваного рішення) при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. При переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників, а також при переході права власності на частину будинку в разі неможливості поділу земельної ділянки між власниками без шкоди для її раціонального використання земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих об`єктів. Відповідно до п.1 Декрету Кабінету міністрів України від 26.12.1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок» (чинного, на час прийняття оскаржуваного рішення) постановлено сільським, селищним, міським Радам народних депутатів забезпечити передачу протягом 1993 року громадянам України у приватну власність земельних ділянок, наданих їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, у межах норм, установлених Земельним кодексом України. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Куликівської селищної ради Жовківського району Львівської області від 09.10.1997 року № 250 «Про приватизацію земельних ділянок громадян» вирішено приватизувати [PERSON] , с. Куликів, земельну ділянку площею 0,08 га для обслуговування будинку. На підставі цього рішення [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 0,0883 га в [ADDRESS] для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, що підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ № 020079. Однак на час прийняття оскаржуваного рішення Куликівською селищною радою [PERSON] не була одноосібним власником житлового будинку [ADDRESS] , оскільки [PERSON] прийняв спадщину, яка складалася з Ѕ частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться в [ADDRESS] після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , та оформив свідоцтво про право на спадщину за заповітом 23.07.1999 року, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.07.1999 року. Таким чином, рішення виконавчого комітету Куликівської селищної ради Жовківського району Львівської області від 09.10.1997 року № 250 в частині передання [PERSON] , с. Куликів, земельної ділянки площею 0,08 га для обслуговування будинку прийняте з порушенням вимог ч.1,2 ст.30 Земельного кодексу України (чинної, на час прийняття оскаржуваного рішення), п.1 Декрету Кабінету міністрів України від 26.12.1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок» (чинного, на час прийняття оскаржуваного рішення). Відповідно до п.5 Рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 р. N 7-рп/2009 органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. За таких обставин позовну вимогу визнати незаконним рішення виконавчого комітету Куликівської селищної ради Жовківського району Львівської області від 09.10.1997 року № 250 «Про приватизацію земельних ділянок громадян» в частині передачі [PERSON] , с. Куликів, у приватну власність земельної ділянки площею 0,08 га потрібно задовольнити. Щодо позовної вимоги визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії ЛВ 020079 від 17.11.1998 року, виданий на ім`я [PERSON] судом встановлено наступне. Відповідно до ст. 23 Земельного кодексу України 1990 року (чинного, на час видання оскаржуваного акту) право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Відповідно до п.3 Декрету Кабінету міністрів України від 26.12.1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок» (чинного, на час видання оскаржуваного акту) право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею 1 цього Декрету, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю. Відповідно до правової позиції, викладеної в ухвалі Верховного Суду України від 08.06.2011 року в справі № 6-20570св09, державний акт на право власності на земельну ділянку є правовстановлюючим документом, який видається на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування, тому вимога про скасування державного акта на право приватної власності на земельну ділянку є похідною й залежить від доведеності незаконності рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого виданий оспорюваний державний акт. Відтак, позовну вимогу визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії ЛВ 020079 від 17.11.1998 року, виданого на ім`я [PERSON] , потрібно задовольнити, оскільки така є похідною від вимоги визнати незаконним рішення виконавчого комітету Куликівської селищної ради Жовківського району Львівської області від 09.10.1997 року № 250 «Про приватизацію земельних ділянок громадян» в частині передачі [PERSON] , с. Куликів, у приватну власність земельної ділянки площею 0,08 га. Щодо позовної вимоги визнати право власності [PERSON] на 1/2 частину земельної ділянки для обслуговування житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , судом встановлено наступне. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч.1 ст. 116 Земельного кодексу України (в чинній редакції) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Судом встановлено незаконність рішення виконавчого комітету Куликівської селищної ради Жовківського району Львівської області від 09.10.1997 року № 250 «Про приватизацію земельних ділянок громадян» в частині передачі [PERSON] , с. Куликів, у приватну власність земельної ділянки площею 0,08 га, та визнано недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії ЛВ 020079 від 17.11.1998 року, виданого на ім`я [PERSON] . Беручи до уваги, що надання права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності є дискреційними повноваженнями органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, в задоволенні позовної вимоги визнати право власності [PERSON] на 1/2 частину земельної ділянки для обслуговування житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , потрібно відмовити. Представник відповідача [PERSON] подав заяву про застосування строків позовної давності до позовної вимоги про визнання незаконним рішення виконавчого комітету Куликівської селищної ради Жовківського району Львівської області від 09.10.1997 року № 250 та державного акту на право приватної власності на землю серія ЛВ 020079 від 17.11.1998р. Окрім цього, позивачка подала заяву про поновлення строку звернення до суду, в якій просила визнати поважною причину пропуску строку звернення до суду з цим позовом та поновити даний строк. Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як вбачається з копії листа Сьомої Львівської державної нотаріальної контори від 05.11.2015 року [PERSON] 27.10.2015 року зверталася до нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину на Ѕ частину земельної ділянки для обслуговування Ѕ частини житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] після смерті [PERSON] . Як вбачається з п.3 договору дарування частини житлового будинку від 25.10.2008 року, будинок розташований на землях територіальної громади Куликівської селищної ради Жовківського району Львівської області. Таким чином, під час укладення договору дарування 25.10.2008 року позивачці [PERSON] не було відомо про існування рішення виконавчого комітету Куликівської селищної ради Жовківського району Львівської області від 09.10.1997 року № 250 та державного акту на землю на ім`я [PERSON] , оскільки в п.3 договору дарування частини житлового будинку від 25.10.2008 року зазначено, що будинок розташований на землях територіальної громади Куликівської селищної ради Жовківського району Львівської області. Натомість 27.10.2015 року позивач [PERSON] зверталася до нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину на Ѕ частину земельної ділянки для обслуговування Ѕ частини житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] після смерті [PERSON] , відтак могла довідатись про порушення свого права [INFO] , тому початок перебігу позовної давності потрібно рахувати від 27.10.2015 року. Відповідно до ч.2,3 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Судом встановлено, що [PERSON] могла довідатись про порушення свого права 27.10.2015 року, 04.03.2016 року пред`явила позов до Куликівської селищної ради про визнання незаконним рішення, визнання недійсним державного акту на право власності на землю (справа № 444/501/16-ц), тому позовна давність за вимогами, що розглядаються, перервалася. Постанова Верховного Суду по справі № 444/501/16-ц винесена 03.07.2019 року. Позивачка звернулася до суду з даним позовом 01.11.2019 року. Таким чином, трьохрічний строк позовної давності, встановлений в ст. 257 ЦК України, не сплив, а тому застосовувати наслідки спливу строку позовної давності та поновлювати строк звернення до суду з цим позовом немає підстав. Інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи немає.

Outcome: partial