Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про збільшення та зміну способу стягнення аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього онука [PERSON] , [INFO] , з твердої грошової суми в розмірі 300 грн. до досягнення онуком повноліття на 1/6 частину всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення онуком повноліття. Зазначає, що онук навчається на першому курсі у Миколаївському коледжі музичного мистецтва на денній формі навчання на бюджетній основі, а тому сума аліментів у розмірі 300,00 грн. є недостатньою через збільшення витрат на житлово-комунальні послуги, проїзд, харчування, одяг, ліки, тощо. Відповідач працює, хронічними та тяжкими хворобами не страждає, має на утриманні ще одну дитину, інших утриманців не має, а тому вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності. На позовних вимогах наполягає. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Проти задоволення позову не заперечує. Суд не вбачає передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи, та враховуючи тривале знаходження справи у провадженні, з огляду на розумність строків розгляду справ, вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами, що повністю узгоджується з приписами статті 223 ЦПК України. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є рідною бабусею [PERSON] , [INFO] та матір`ю [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 23.10.2008. Від спільного шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 1433). Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26.05.2015 року, в задоволенні позову [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх сина [PERSON] , [INFO] відмовлено. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25.06.2015 року, зокрема, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 300 грн. 00 коп. частини з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 09.06.2015 року з індексацією відповідно до закону. Зазначеним рішенням встановлено, що [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачем, яка є його рідною бабусею за адресою: [ADDRESS] та наведені встановлені рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26.05.2015 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно внука [PERSON] , а тому на підставі ст.. 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню. Позивач вказує, що мати дитини систематично допомагає грошима до 1000 грн. на місяць на утримання дитини. Згідно розрахунку заборгованості з аліментів у виконавчому провадженні №48336413 з примусового виконання виконавчого документа по справі №2/489/1921/14 виданого 29.07.2015 року Ленінським районним судом м.Миклаєва, вбачається що заборгованість по сплаті аліментів [PERSON] починаючи з 09.06.2015 року відсутня. Згідно наданих відомостей про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні Департаментом з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради від 11.01.2019 року, вбачається що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки Миколаївського коледжу музичного мистецтва Комунального закладу вищої освіти Миколаївської обласної ради від 06.12.2018, [PERSON] , дійсно навчається на першому курсі Миколаївського коледжу музичного мистецтва, на стаціонарі, на бюджетній формі навчання. Відповідно до\~ст. 150 Сімейного Кодексу України\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до\~ст. 180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~статті 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.3ст. 80\~СК України\~розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Частина перша\~статті 192 СК України\~передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя\~статті 181 СК України).\~Стаття 192 СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених\~статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~статті 192 СК України\~зміна розміру аліментів може полягати і зміні способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Враховуючи наведене, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. При цьому правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей\~182-184,\~192 СК України. Право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року). Звертаючись до суду із позовом, [PERSON] просила суд змінити спосіб стягнення аліментів на утримання дитини з твердої грошової суми 300 грн. на 1/6 частки від доходу відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Доказів на спростування зазначених позивачем у позовній заяві обставин, [PERSON] до суду не подано, крім того, відповідачем подано до суду заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року\~\~ № 037-VIII частину другу\~статті 182 СК України\~викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного. Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Згідно з ч. 3 ст.\~181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Отже, саме позивачка має право на вибір способу виконання обов`язку утримувати дитину, оскільки з нею проживає дитина, і вона при зверненні до суду з позовом обрала стягнення аліментів у частці від доходу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України). Частиною 1ст. 81\~ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з урахуванням фактичних обставин справи та виходячи з закріплених ч. 9\~ст. 7 СК України\~принципів справедливості, добросовісності та розумності, розмір стягуваних аліментів підлягає зміні з 300 гривень на 1/6 частину усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно до п. 23\~Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3\~Про застосування судами окремих норм\~Сімейного кодексу України\~при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved