Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Комісії по трудових спорах Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м. Львова (далі - Комісія по трудових спорах) про визнання рішення комісії по трудових спорах незаконним та його скасування. В обґрунтування позовної заяви вказує, що 29 листопада 2018 року Львівською міською радою була прийнята Ухвала № 4242 «Про припинення Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м. Львова шляхом приєднання до Комунального некомерційного підприємства «Стоматологічна поліклініка № 4». Пунктом 2 зазначеної ухвали було утворено Комісію з припинення Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м. Львова (далі - Комісія з припинення) шляхом приєднання до Комунального некомерційного підприємства «Стоматологічна поліклініка № 4». 03 грудня 2018 року об 11:30 год. у приміщенні Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м. Львова було проведено засідання Комісії по трудових спорах, на якому було прийнято оскаржуване рішення. Позивач вважає дане рішення незаконним та прийнятим з порушенням чинного законодавства з огляду на наступне. Рішення № 6 Комісії по трудових спорах від 03 грудня 2018 року не відповідає ст. ст. 226, 227 КЗпП України, оскільки за ч. 6 ст. 226 КЗпП України на засіданні комісії ведеться протокол, який підписується головою або його заступником і секретарем. Згідно ч. 2 ст. 227 КЗпП України, у рішенні зазначаються, зокрема, результати голосування. Позивач зазначає, що у оскаржуваному рішенні відсутній результат голосування кожного члена комісії щодо кожного питання, а також немає даних щодо кількості осіб, які голосували «за», «проти» або які утрималися від голосування. Окрім цього вказує, що Комунальна 3-я стоматологічна поліклініка м. Львова не змогла реалізувати своє право бути присутньою на засіданні Комісії по трудових спорах, яке розпочалося 03 грудня 2018 року о 11:30 год., оскільки повідомлення про проведення вказаного засідання надійшло в канцелярію позивача 03 грудня 2018 року об 11:00 год. Вказує, що за ч. 1 ст. 226 КЗпП України, спори повинні розглядатися у присутності працівника, який подав заяву, а також представників власника або уповноваженого ним органу. Пунктом 4.2 Положення про Комісію по трудових спорах передбачено, що спір розглядають у присутності працівника, який подав заяву, та представника роботодавця. Також позивач зазначає, що Комісія по трудових спорах у своєму рішенні зобов'язує Комісію з припинення виконати зобов'язання, передбачені рішенням. Однак роботодавцем є Комунальна 3-я стоматологічна поліклініка м. Львова, а не Комісія з припинення. З огляду на це вважає, що вимоги оскаржуваного рішення були адресовані не тому суб'єкту. Комісія по трудових спорах у своєму рішенні задовольнила вимоги заявника і зобов'язала Комісію з припинення зупинити заходи щодо припинення Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки. На противагу цьому зазначає, що ст. 144 Конституції України передбачено, що рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції або законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду. Рішенням Конституційного суду України № 7-РП/2009 від 16 квітня 2009 року встановлено, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. З огляду на вказане вважає зазначену вимогу, викладену в оскаржуваному рішенні, незаконною. Щодо вимоги рішення Комісії по трудових спорах про зобов'язання Комісії з припинення зберегти існуючі соціально-економічні умови праці та робоче місце заявника зазначає, що згідно п. 5.2 Положення про КТС у рішенні, серед іншого, зазначається мотивоване рішення Комісії по трудових спорах Поліклініки. А оскільки у рішенні Комісії по трудових спорах відсутнє мотивоване обґрунтування вказаної вимоги, позивач вважає таку необґрунтованою, а рішення таким, що суперечить п. 5.2 Положення про Комісію по трудових спорах. Щодо вимоги рішення Комісії по трудових спорах про зобов'язання Комісії з припинення забезпечити виконання пунктів 6.2, 6.6 Колективного договору позивач вказує, що п. 6.2 Колективного договору передбачено, що роботодавець повинен не допускати масових звільнень працівників. При необхідності вивільнення працівників розробляти та впроваджувати узгоджену з Профспілкою програму працевлаштування і соціальної підтримки таких працівників. Пунктом 6.6. Колективного договору встановлено, що у разі виникнення необхідності вивільнення працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України немасового характеру, здійснювати вивільнення лише після використання всіх можливостей забезпечити їх роботою на іншому робочому місці. В свою чергу позивач зазначає, що станом на день подачі позову до суду не було видано жодного наказу про звільнення працівників Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м. Львова, а тому порушення вказаного пункту відсутні. З огляду на це, вимога про забезпечення виконання пунктів 6.2., 6.6. Колективного договору є передчасною та незаконною. Враховуючи наведене, просить суд позов задовольнити, визнати рішення № 6 Комісії по трудових спорах від 03 грудня 2018 року незаконним та скасувати його. Також просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1762 грн. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 08 січня 2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу встановлено п'ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. У вказаний строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст.178 ЦПК України, без поважних причин, хоча ухвалу про прийняття позову до розгляду та відкриття провадження отримав 14 січня 2019 року, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 22). У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд виходив з наступного. Згідно зі ст. 221 КЗпП України трудові спори розглядаються комісіями по трудових спорах, а також районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами. Статтю 228 КЗпП України встановлено, що у разі незгоди з рішенням комісії по трудових спорах працівник чи власник або уповноважений ним орган можуть оскаржити її рішення до суду в десятиденний строк з дня вручення їм виписки з протоколу засідання комісії чи його копії. Пропуск вказаного строку не є підставою відмови у прийнятті заяви. Визнавши причини пропуску поважними, суд може поновити цей строк і розглянути спір по суті. В разі коли пропущений строк не буде поновлено, заява не розглядається, і залишається в силі рішення комісії по трудових спорах. Судом встановлено, що 03 грудня 2018 року Комісією по трудових спорах було прийнято рішення № 6, яким було зобов'язано Комісію з припинення зупинити заходи щодо припинення Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м. Львова шляхом приєднання до Комунального некомерційного підприємства «Стоматологічна поліклініка № 4», передбачені ухвалою Львівської міської ради від 29 листопада 2018 року № 4242 у зв'язку з порушенням положень ч. 3 ст. 49 Конституції України, ст. 49-4 КЗпП України; зобов'язано Комісію з припинення Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м. Львова зберегти існуючі соціально-економічні умови праці та робоче місце заявника [PERSON]; зобов'язано Комісію з припинення забезпечити виконання пунктів 6.2, 6.6. Колективного договору (а.с. 8-12). За ч. 1 ст. 223 КЗпП України комісія по трудових спорах обирається загальними зборами (конференцією) трудового колективу підприємства, установи, організації з числом працюючих не менш як 15 чоловік. Пунктом 1.1. Положення про Комісію по трудових спорах Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м. Львова встановлено, що Комісія по трудових спорах є досудовим органом, який розглядає і вирішує індивідуальний трудовий спір, що виник між працівником та роботодавцем (а.с. 14-15). Виходячи із зазначеного, комісія по трудових спорах є органом, що створюється і функціонує на підприємстві, в установі, організації та призначений розглядати індивідуальні трудові спори, які виникають між працівниками і роботодавцями або уповноваженими ними органами, з приводу порушення законних трудових прав та інтересів працівників. Відповідно до ч. 2 ст. 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Оскільки Комісія по трудових спорах не є юридичною особою, а фактично є підрозділом Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м. Львова, вона не може бути відповідачем по даній справі. Частиною 4 статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Постановою Великою Палати Верховного суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц встановлено, що пред'явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Суд також наголошує, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов'язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що Комісія по трудових спорах є неналежним відповідачем у даній справі, а тому позовні вимоги, пред'явлені до неї, є безпідставними. Отже, у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed