Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Дмитрівської сільської ради Знамянського району Кіровоградської області про визнання права власності. Свої вимоги мотивував тим, що 22.12.2007 року померла його мати [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить будинок № 268 по вулиці Фрунзе в с. Дмитрівка Знамянського району Кіровоградської області. За життя [PERSON] склала заповіт на його імя. Після смерті матері звернувся до державної районної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але нотаріус йому відмовив у вчиненні нотаріальних дій у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинок на імя спадкодавця. Просить суд визнати за ним право власності на будинок № 268 по вулиці Фрунзе в с. Дмитрівка Знамянського району Кіровоградської області в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла 22.12.2007 року. Позивач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, але надав суду письмову заяву, згідно якої свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд розглядати справу за його відсутності. Представник відповідача виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради Знамянського району Кіровоградської області у судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, надав заяву, відповідно до якої визнав вимоги позову та просив суд розглядати справу без його участі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], померлої 22.12.2007 року (а.с.8). Згідно з довідкою Дмитрівської сільської ради №1302 від 27.08.2014 [PERSON] за життя належав будинок №268 в с. Дмитрівка Знамянського району Кіровоградської області(а.с.10). Згідно з довідкою Дмитрівської сільської ради №446 від 12.02.2016, [PERSON] на день своєї смерті 22.12.2007 була зареєстрована та поживала за адресою: Кіровоградська область, Знамянський район, с. Дмитрівка, вул. Фрунзе, 268. Заповіт від імені [PERSON] Дмитрівською сільською радою посвідчувався 19.05.1998 року, зареєстровано в реєстрі за №67. Заповіт не змінено та не скасовано (а.с.32). Згідно з довідкою Знамянського міжміського комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» №507 від 18.02.2016 року, житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Знамянський район, с. Дмитрівка, вул. Фрунзе, 268, належить [PERSON], померлій 22.12.2007 року. На зазначений будинок відсутній правовстановлюючий документ, і видати його немає можливості в звязку із смертю власника майна. Право власності на нерухоме майно може бути оформлено на імя особи яка померла, у разі наявності документів, які б підтверджували право власності на майно цієї особи. У разі відсутності таких документів, це питання вирішується в судовому порядку. Будинок побудовано в 1948 році, але на той час не прийнято в експлуатацію, документ, який посвідчує право власності відсутній (а.с.33). З постанови Знамянського державного районного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що [PERSON] не можливо видати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, який знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Знамянський район, с. Дмитрівка, вул. Фрунзе, 268, в звязку з відсутністю у спадковій справі №44/2016 щодо майна померлої 22.12.2007 року [PERSON] правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності та належності будинку спадкодавцеві (а.с.36). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру вбачається, що після смерті [PERSON], померлої 22.12.2007 року заведено спадкову справу №44/2016. Додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини наданий рішенням Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області 14.12.2015 (провадження №2/389/993/15, ЄУН 389/3849/15-ц) (а.с.39). З спадкової справи №44/2016 заведеної після смерті [PERSON] вбачається, що після смерті останньої, з заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON] (а.с.37). Згідно розяснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 27.09.2012, № 10-1387/0/4-12 «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування», вбачається, що у відповідності до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІУ, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст.3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення (Постанова від 13.06.2012 року № 6-54цс12). Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з ч.1 та ч.2 ст.5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення» (втратила чинність). Тобто до 05.08.1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05.08.1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року»). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів»). Згідно до п.3.4, 3.5, 3.6 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року за № 7/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 28.07.2010 року № 1692/5), листом Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. У зв'язку з тим, що за життя [PERSON] не звернулась до реєстраційних органів з метою оформлення права власності на належне нерухоме майно, суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на зазначене спадкове майно в судовому порядку. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Крім того, відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, якщо це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності зі ст.88 ЦПК України судові витрати сплачені при подачі позову віднести на рахунок позивача. На підставі викладеного, ч.1 ст.58 Конституції України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, ч.1, ч.2 ст.5, ч.1 ст.328, ст.331, ст.1216, ст.1218 ЦК України та

Outcome: approved