Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, в якому просив стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 60000 грн. Свої вимоги Позивач мотивує тим, що він проходив військову службу в Міністерстві оборони України, був звільнений в запас ЗСУ в 2005 році за станом здоров'я. Зазначає, що згідно довідки до акту медико-соціальної експертної комісії від 14.05.2013 року серії 10ААА № 805908 йому була встановлена ІІ група інвалідності, внаслідок захворювання, яке пов'язане з проходженням військової служби та встановлена довічно. Позивач вказує, що внаслідок травми, отриманої під час проходження військової служби, у нього розвинулись хвороби та погіршився стан здоров'я, у зв'язку з чим позивач позбавлений можливості вести повноцінний спосіб життя, постійно відчуває страждання, психологічний дискомфорт. Обґрунтовуючи свої вимоги, Позивач посилається на ст.17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», якою передбачено, що відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної шкоди провадиться у встановленому законом порядку. Додатково, до зазначених обґрунтувань Позивач також посилається на положення цивільного законодавства, зокрема на ст. ст. 23,1167 ЦК України. Крім того, Позивач також посилається на ст. ст. 153, 173 КЗпП України, згідно з якими на власника (роботодавця) покладається обов'язок забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці, а також - відповідальність за шкоду заподіяну працівнику каліцтвом, або іншим ушкодженням здоров'я. У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, просив задовольнити позов у повному обсязі. Представник Відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, у зв'язку з відсутністю доказів вчинення МОУ винних дій у відношенні позивача, під час проходження останнім військової служби. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач був звільнений в запас ЗСУ наказом Міністерства оборони України № 798 від 13.12.2005 року за станом здоров'я, що підтверджується витягом з наказу,доданим до позову. Згідно довідки до акту медико-соціальної експертної комісії від 14.05.2013 року серії 10ААА № 805908 йому була встановлена ІІ група інвалідності, внаслідок захворювання, яке пов'язане з проходженням військової служби та встановлена довічно. У відповідності до ст.17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди провадиться у встановленому законом порядку. Посилання Позивача на норми Кодексу про працю України щодо забезпечення роботодавцем безпечних умов праці суд вважає безпідставним, оскільки загальне трудове законодавство не поширюється на відносини з приводу проходження військової служби. Загальне цивільне законодавство визначає підстави для відшкодування моральної шкоди її заподіювачем. Так, у відповідності до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Таким чином, предметом доказування для позивача, окрім наслідків у вигляді захворювання, пов'язаного з проходженням військової служби, є протиправність дій Відповідача та причинно-наслідковий зв'язок із такими діями та наслідками у вигляді моральних страждань. В обґрунтуванні свого позову Позивач не наводить будь-яких фактів протиправності дій (бездіяльності) Міністерство оборони України, що є доказами такої діяльності. Згідно з ч.ч.1, 3 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Належних доказів дійсного завдання моральної шкоди, протиправних дій Відповідача та причинно-наслідкового зв'язку між ними позивач в суді не надав. За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог позивача.

Outcome: dismissed