overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обгрунтовував тим, що шлюб з відповідачкою він зареєстрував 14.07.2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Тисменицького районного управління юстиції, актовий запис №23. Від даного шлюбу у них народилась одна дитина: дочка [PERSON] - [INFO]. Причиною звернення до суду є те, що вони з відповідачкою люди різних характерів та поглядів на життя, а тому у них виникають різні спори, сварки та непорозуміння. Спільних інтересів у них немає, вони віддалились одне від одного та проживають окремо. Подальше перебування в шлюбі є недоцільним та суперечить інтересам позивача, а тому він просить суд шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнає. Згідно ч.2 ст.112 Сімейним кодексом України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересах їх дітей. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Судом встановлено, що шлюб між сторонами фактично розпався, сторони не підтримують подружніх відносин, відновлення сім'ї неможливе та суперечить інтересам подружжя, а тому суд приходить до переконання, що вимоги позивача є доведеними та такими що підлягають задоволенню. Суд вважає, що шлюб слід розірвати, неповнолітню дочку залишити проживати з матір'ю. На підставі наведеного, відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обгрунтовував тим, що шлюб з відповідачкою він зареєстрував 18.02.2007 року у виконавчому комітеті Тязівської сільської ради Тисменицького району, актовий запис №2. Від даного шлюбу у них народилась одна дитина: дочка [PERSON] [INFO]. Причиною звернення до суду є те, що вони з відповідачкою люди різних характерів та поглядів на життя, а тому у них виникають різні спори, сварки та непорозуміння. Спільних інтересів у них немає, вони віддалились одне від одного та проживають окремо. Подальше перебування в шлюбі є недоцільним та суперечить інтересам позивача, а тому він просить суд шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідачка в судове засідання не зявилась, та не повідомила суд про причини такої неявки, хоча про час та місце судового розгляду належним чином повідомлялась, в звязку з чим було ухвалено розглядати справу в заочному порядку. Згідно ч.2 ст.112 Сімейним кодексом України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересах їх дітей. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Судом встановлено, що шлюб між сторонами фактично розпався, сторони не підтримують подружніх відносин, відновлення сім'ї неможливе та суперечить інтересам подружжя, а тому суд приходить до переконання, що вимоги позивача є доведеними та такими що підлягають задоволенню. Суд вважає, що шлюб слід розірвати, неповнолітню дочку залишити проживати з матірю. На підставі наведеного, відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обгрунтовував тим, що шлюб з відповідачкою він зареєстрував 19.06.2015 року у виконавчому комітеті Вільшаницької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, актовий запис №3. Від даного шлюбу у них дітей немає. Причиною звернення до суду є те, що вони з відповідачкою люди різних характерів та поглядів на життя, а тому у них виникають різні спори, сварки та непорозуміння. Спільних інтересів у них немає, вони віддалились одне від одного та проживають окремо. Подальше перебування в шлюбі є недоцільним та суперечить інтересам позивача, а тому він просить суд шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідачка в судове засідання не зявилась та не повідомила суд про причини такої неявки, хоча про час та місце судового розгляду належним чином повідомлялась, в звязку з чим було ухвалено розглядати справу в заочному порядку. Згідно ч.2 ст.112 Сімейним кодексом України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересах їх дітей. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Судом встановлено, що шлюб між сторонами фактично розпався, сторони не підтримують подружніх відносин, відновлення сім'ї неможливе та суперечить інтересам подружжя, а тому суд приходить до переконання, що вимоги позивача є доведеними та такими що підлягають задоволенню. Суд вважає, що шлюб слід розірвати. На підставі наведеного, відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обгрунтовував тим, що шлюб з відповідачкою він зареєстрував 21.04.2009 року у Гарасимівській сільській раді Тлумацького району, актовий запис №3. Від даного шлюбу у них народилась одна дитина: син [PERSON] - [INFO]. Причиною звернення до суду є те, що вони з відповідачкою люди різних характерів та поглядів на життя, а тому у них виникають різні спори, сварки та непорозуміння. Спільних інтересів у них немає, вони віддалились одне від одного та проживають окремо. Подальше перебування в шлюбі є недоцільним та суперечить інтересам позивача, а тому він просить суд шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнає. Згідно ч.2 ст.112 Сімейним кодексом України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересах їх дітей. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Судом встановлено, що шлюб між сторонами фактично розпався, сторони не підтримують подружніх відносин, відновлення сім'ї неможливе та суперечить інтересам подружжя, а тому суд приходить до переконання, що вимоги позивача є доведеними та такими що підлягають задоволенню. Суд вважає, що шлюб слід розірвати. На підставі наведеного, відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обгрунтовував тим, що шлюб з відповідачкою зареєстрований 02.10.2001 року у виконавчому комітеті Черніївської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, актовий запис №17. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON] - [INFO] та дочка [PERSON] - [INFO]. Причиною звернення до суду є те, що вони з відповідачкою люди різних характерів та поглядів на життя, а тому у них виникають різні спори, сварки та непорозуміння. Спільних інтересів у них немає, вони віддалились одне від одного та біільше п'яти років проживають окремо. Подальше перебування в шлюбі є недоцільним та суперечить інтересам позивача, а тому він просить суд шлюб розірвати. Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала, проти розірвання шлюбу не заперечила. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейним кодексом України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Судом встановлено, що шлюб між сторонами фактично розпався, сторони не підтримують подружніх відносин, відновлення сім'ї неможливе та суперечить інтересам подружжя, а тому суд приходить до переконання, що вимоги позивача є доведеними та такими що підлягають задоволенню. Суд вважає, що шлюб слід розірвати. На підставі наведеного, відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обгрунтовував тим, що шлюб з відповідачкою зареєстрований 28.12.2002 року у відділі РАЦС Івано-Франківського МУЮ, актовий запис №1780. Від даного шлюбу у них народилась одна дитина: син [PERSON] - [INFO]. Причиною звернення до суду є те, що вони з відповідачкою люди різних характерів та поглядів на життя, а тому у них виникають різні спори, сварки та непорозуміння. Спільних інтересів у них немає, вони віддалились одне від одного та проживають окремо. Подальше перебування в шлюбі є недоцільним та суперечить інтересам позивача, а тому він просить суд шлюб розірвати. Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейним кодексом України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Судом встановлено, що шлюб між сторонами фактично розпався, сторони не підтримують подружніх відносин, відновлення сім'ї неможливе та суперечить інтересам подружжя, а тому суд приходить до переконання, що вимоги позивача є доведеними та такими що підлягають задоволенню. Суд вважає, що шлюб слід розірвати, неповнолітнього сина залишити проживати з матір'ю. На підставі наведеного, відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 18 січня 2013 року він перебуває в шлюбі з [PERSON], який зареєстрований виконавчим комітетом Гаврилівської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області, актовий запис № 01. Причиною розлучення стали сварки, непорозуміння, відсутність поваги та любові. Спільне життя з відповідачкою не склалося, шлюбні відносини між ними фактично припинені. На даний час проживають за різними адресами, спільного господарства не ведуть. Вважає, що примирення між ними неможливе, оскільки кожен з них живе своїм життям. Тому просить розірвати шлюб з відповідачкою. Позивач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.14). Відповідачка в судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду подала заяву, в якій просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі (а.с.13). Враховуючи заяви сторін, суд вважає за необхідне розгляд справи провести відповідно до вимог ст. 197 ч. 2 ЦПК України без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований виконавчим комітетом Гаврилівської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області 18.01.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] ( а.с.5 ). Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, а також ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Враховуючи, те що сторони фактично припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, проживають за різними адресами, погоджуються на розірвання шлюбу, суд знаходить поважними причини розірвання шлюбу і вважає, що подальше спільне життя подружжя буде суперечити їх інтересам. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 01.11.2014 року перебуває з відповідачкою у шлюбі, зареєстрованому у відділі реєстрації актів цивільного стану Броварського міського управління юстиції Київської області, актовий запис №1047. Від шлюбу мають дочку, [PERSON] , [INFO] та сина, [PERSON] , [INFO] . Причиною розлучення стали різні погляди на шлюб та сім`ю. Позивач на примирення не згодний, оскільки впевнений, що зберегти сім`ю неможливо, тому просить розірвати шлюб з відповідачкою та стягнути з неї судові витрати. Позивач в судове засідання не з`явився, на адресу суду надіслав заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с. 27 ). Відповідачка в судове засідання також не з`явилася, подала заяву, в якій просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги визнає (а.с. 24 ). Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи те, що сторони до суду не з`явились, суд вважає за необхідне розгляд справи провести відповідно до вимог ст.247 ч.2 ЦПК України без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що з 01.11.2014 року сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис №1047, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.28). Від шлюбу мають дочку, [PERSON] , [INFO] та сина, [PERSON] , [INFO] (а.с.6, 7). Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, а також ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Враховуючи те, що спільне життя у сторін не склалося, фактичні шлюбні відносини припинені, спільного господарства не ведуть, не заперечують відносно розірвання шлюбу, що підтверджується їх заявами, а тому суд знаходить поважними причини розірвання шлюбу і вважає, що подальше спільне життя подружжя буде суперечити їх інтересам. Оскільки, позовні вимоги задоволені, то відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню із відповідачки на його користь (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що з 03.08.2011 року він перебуває в шлюбі з [PERSON], який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Згурівського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 27. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Причиною розлучення стало те, що спільне життя у них не склалося, в звязку з різними поглядами на життя. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені, спільного господарства не ведуть. На примирення він не погоджується, оскільки вважає, що зберегти сімю не можливо. Тому просить розірвати шлюб з відповідачкою. Позивач в судове засідання не зявився, подав заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.5). Відповідачка в судове засідання не зявилася, через канцелярію суду подала заяву, в якій просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі (а.с.17). Враховуючи заяви сторін, суд вважає за необхідне розгляд справи провести відповідно до вимог ст. 197 ч. 2 ЦПК України без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Згурівського районного управління юстиції у Київській області 03.08.2011року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ОК № 112837 (а.с.18). Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, а також ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Враховуючи те, що спільне життя у сторін не склалося, фактичні шлюбні відносини припинені, спільного господарства не ведуть, проживають в різних населених пунктах , та те, що вони погоджуються розірвати шлюб, що підтверджується їх письмовими заявами, суд знаходить поважними причини розірвання шлюбу і вважає, що подальше спільне життя подружжя буде суперечити їх інтересам.

Outcome: approved