Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу, в якому вказав, що \~26 жовтня [PERSON] позичила гроші в сумі 10000 грн. до лютого 2016 року сумами по 3000 грн. У вказаний строк відповідач заборгованість не повернула, а тому позивач просить стягнути вищевказану заборгованість з [PERSON] та [PERSON], як її чоловіка, оскільки вони є солідарними боржниками, так як грошові кошти отримувалися для сімї. \~\~\~\~ Позивач в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти заочного рішення не заперечувала. . Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних доказів по справі, з постановленням заочного рішення. 7 квітня 2016 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні відповідач [PERSON] отримала 10000 грн. від позивача до лютого 2016 року та своєчасно заборгованість не повернула (а.с. 5). Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння \~відмова \~від \~зобов'язання \~або одностороння зміна \~його \~умов \~не \~допускається, \~якщо \~інше \~не \~\~встановлено договором або законом. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов \~договору \~та \~вимог \~цього \~Кодексу, \~інших актів цивільного законодавства, \~а за відсутності таких умов та вимог - \~відповідно до \~\~звичаїв \~\~ділового \~обороту \~або \~інших \~вимог, \~що \~звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позов заявлено обґрунтовано, відповідач отримав кредит у сумі 15000 грн., ухиляється від виконання зобовязання, своєчасно не погашає заборгованість, а тому сума 63725,52 грн. підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Відповідно до ст. 73 СК України за зобов'язаннями одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі. Стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом встановлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї і те, що було одержане за договором, використано на її потреби. При відшкодуванні шкоди, завданої кримінальним правопорушенням одного з подружжя, стягнення може бути накладено на майно, набуте за час шлюбу, якщо рішенням суду встановлено, що це майно було придбане на кошти, здобуті внаслідок вчинення кримінального правопорушення. З викладеного суд прийшов до висновку, що [PERSON] отримала особисто в борг грошові кошти в сумі 10000 грн. від позивача [PERSON] та своєчасно їх не повернула. А тому позовні вимоги відносно [PERSON] є підтвердженими. Разом з тим, позивачем підтвердження тих обставин, що відповідачі перебувають у шлюбі є подружжям та того, що грошові кошти отримувалися для потреб сімї, або наявності письмової згоди на це одного з подружжя суду надано не було. Враховуючи правову позицію, яка викладена в Постанові ВСУ від 20 лютого 2013 року, позовні вимоги в частині солідарного стягнення з відповідача [PERSON] є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. За таких обставин відповідальність за порушення договірного зобовязання відповідач [PERSON] буде нести самостійно, підстав для солідарного обовязку немає. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати у сумі 551,20 грн. підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON], а загальна сума стягнення складає 10551,20 грн. На підставі викладеного, ст. ст. \~525, 526, 1046, 1049 ЦК України, ст.ст. 65, 73 СК України та

Outcome: partial