Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, вказавши в позовній заяві, що він є наймачем квартири [ADDRESS]. Вказане житлове приміщення відноситься до державного житлового фонду. В квартирі, крім позивача, зареєстрований син позивача та відповідачки [PERSON], [INFO] Сторони з 12.02.2005р. перебували в зареєстрованими шлюбі, рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.12.2015р. їх шлюб був розірваний. До грудня 2014р. позивач, відповідачка та їх син [PERSON] мешкали за адресою спірної квартири, але 11.12.2014р. відповідачка забрала сина та поїхала із дому. З того часу дитина постійно проживає разом із матір'ю за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25.02.2015р. позивачу було відмовлено у задоволенні позову до [PERSON] про визначення місця проживання дитини разом з батьком. Позивач вважає, що на підставі ст.107 ЖК України, син втратив право користування спірним житлом у зв'язку із вибуттям для постійного проживання до іншого житлового приміщення та просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування спірною квартирою. У судовому засіданні позивач та його представник Аворник Л.В. підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] проти позову заперечували, позивачка надала письмові заперечення. В обґрунтування заперечень проти позову позивачка та її представник посилалися на те, що визнання дитини такою, що втратила право користування спірною квартирою, зумовить порушення житлових прав дитини, дитина не проживає у спірній квартирі з поважних причин, оскільки сторони розірвали шлюб і проживають окремо, між ними виникли неприязні стосунки. В задоволенні позовних вимог просять відмовити. Представник 3-ї особи МКП «Основаніє» в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлявся своєчасно у встановлений законом спосіб. У відповідності до ст.168 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу в відсутності їх представника . Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Позивач [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS] що підтверджується ордером [NUMBER] від 27.03.2015р. на житлову площу в гуртожитку, виданим виконкомом Запорізької міської ради, та копією особового рахунку на житлове приміщення. Рішенням Запорізької міської ради № 101 від 19.02.2016р. [ADDRESS] Сторони по справі з 12.02.2005р. перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.12.2015р. шлюб був розірваний. Сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] Згідно довідки МКП «Основаніє» від 14.01.2016р. в спірній квартирі зареєстровані позивач та його син [PERSON]. Відповідно до ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Згідно зі ст.107 ЖК України, член сім'ї наймача, який вибув з житлового приміщення, втрачає право користування цим житловим приміщенням з дня вибуття. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що до грудня 2014р. позивач, відповідачка та їх син [PERSON] проживали за адресою спірної квартири, а 11.12.2014р. відповідачка забрала сина та поїхала із дому. З того часу дитина постійно проживає разом із матір'ю за адресою: [ADDRESS]. На теперішній час дитина відвідує ЗОШ № 94 в м. Запоріжжі за новим місцем проживання. Згідно з актом №11 про фактичне проживання громадян, складеного працівниками МКП «Основаніє» від 22.01.2016р., [PERSON] в спірній квартирі не проживає з грудня 2014р. по час складання акта. Допитані судом свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що відповідачка та син сторін [PERSON] не проживають в спірній квартирі з грудня 2014р., в гуртожитку, де розташована спірна квартира, з того часу їх не було. Свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що [PERSON] постійно проживає зі своєю матір'ю за адресою її реєстрації. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25.02.2015р. позивачу було відмовлено у задоволенні його позову до [PERSON] про визначення місця проживання дитини разом з батьком. Рішення набрало законної чинності 19.08.2015р. Вказаним рішенням суду встановлено, що [PERSON] в грудні 2014р. разом з матір'ю переїхав до іншого житла, постійно проживає разом з матір'ю за адресою її реєстрації та підстав для визначення місця проживання дитини з батьком немає. Згідно ордеру [NUMBER], виданого виконкомом Запорізької міської ради 18.12.2014р., [PERSON] має житло, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Апеляційний суд Запорізької області ухвалою від 19.08.2015р. залишив рішення суду першої інстанції без змін та погодився із його висновками. Відповідно до ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, [PERSON] в грудні 2014р. вибув із спірної квартири на постійне проживання до жилого приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS], наймачем якого є відповідачка. На підставі ст.107 ЖК України, [PERSON] втратив право користування спірним житлом із дня вибуттям з нього. Суд не бере до уваги доводи відповідачки про можливість порушення прав дитини у разі визнання її такою, що втратила право користування спірним житлом, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими, а підстави втрати права користування житлом передбачені ст.107 ЖК України. Крім того, спір про визначення місця проживання дитини був предметом судового розгляду, і суд погодився з тим, що інтересам дитини відповідає проживання саме разом з матір'ю. Посилання відповідачки на поважність причин непроживання дитини в спірній квартирі, суд також вважає необґрунтованими, оскільки ст.107 ЖК України, передбачає втрату права користування житлом незалежно від причин вибуття з нього. Згідно зі ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою). За таких обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved