Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав відносно нього, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків відносно нього по вихованню та утриманню. В добровільному порядку відмовився сплачувати аліменти на його утримання, участі у його вихованні не бере, не цікавиться його життям та інтересами, станом його здоров'я та не бажає спілкуватися з ним. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач та представник третьої особи подали заяви про слухання справи за їх відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З'ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено, що 04 жовтня 1991 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. Шлюб між сторонами розірвано 20 грудня 2007 року, свідченням чого є свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] За період шлюбу народився син [PERSON], [INFO], свідченням чого є свідоцтво про народження серії [NUMBER] Згідно заочного рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08 лютого 2011 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON], на утримання дитини - [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаюся з 26 серпня 2010 року і до повноліття дитини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно розрахунку заборгованості наданий державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 14.11.2017 року за вих. № 57733 та від 16.05.2018 року за вих.. № 28728, відповідач аліменти не сплачує, станом на 01.05.2018 року заборгованість по аліментам становить 75482,84 грн. Відповідно до довідки Миколаївської загальноосвітньої санаторної школи-інтернат І-ІІІ ступенів № 4 від 14.11.2017 року за вих. № 630, [PERSON] був учнем закладу з 01.09.2009 року по 02.10.2014 року. [PERSON] виховувала [PERSON]. Також безпосереднім вихованням і утриманням дитини займалися бабуся [PERSON] та дідусь [PERSON], які спілкувалися з вчителями та вихователями навчального закладу, тримали на постійному контролі навчання [PERSON]. Згідно довідки Комунального закладу «Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Миколаївської обласної ради від 14.11.2017 року за вих.. № 01-1147, [PERSON] перебував у закладі з 24.09.2014 року по 06.03.2015 року. За час знаходження [PERSON] у центрі, його батько жодного разу не відвідував хлопця, не надавав допомоги, не телефонував та не цікавився долею сина. З сім'єю фактично не проживав. [PERSON], мати [PERSON], [INFO], померла 03 листопада 2017 року, свідченням чого є свідоцтво про смерть серії [NUMBER]. В матеріалах справи містяться письмові пояснення свідків [PERSON],[PERSON], відповідно до яких вбачається, що відповідач вихованням сина [PERSON] не займався, його життям не цікавився. Відповідно до висновку виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 04.05.2018 року за № 902/02.02.01-22/22/14/18, орган опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON], [INFO]. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За змістом ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно до положень ст. 164 СК України, мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У відповідності до вимог ст. 165 СК України, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися і особа, в сім'ї якої проживає дитина. Згідно із ч. 1 ст. 155 та п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, а ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для позбавлення їх судом батьківських прав. Абзацом 2 пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином, винна поведінка відповідача та його свідоме нехтування своїми батьківськими обов'язками, свідчить про ухилення останнього від виконання своїх батьківських обов'язків та є підставою для позбавлення його батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки. Оцінюючи всі зібрані по справі докази, враховуючи інтереси дитини для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, повного та всебічного розвитку, та зважаючи на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дитини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно приписів статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог, враховуючі те, що позивач при поданні позову була звільнена від сплати судового збору, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір.

Outcome: approved