Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу до [PERSON] прохаючи суд стягнути з відповідача на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» витрати в сумі 17207.57 грн. та судовий збір у розмірі 1378 грн., в обґрунтування своїх вимог вказав, що 19.04.2014 року в м.Полтава по вул.Сінна, [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів. У результаті даного ДТП було пошкоджено застрахований у ПАТ «СК «Уніка» транспортний засіб КІА, д/н [NUMBER] , який належить [PERSON] на праві приватної власності. Згідно умов договору, на підставі Страхового акту та зібраних документів було розраховано та виплачено Страхувальнику с трахове відшкодування у розмірі 17207,57 грн. Відповідно до постанови Октябрського районного суду м.Полтави, вказане ДТП сталося з вини водія транспортного засобу УАЗ, д/н [NUMBER], [PERSON]. Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] не була застрахована на момент ДТП, то [PERSON] є особою відповідальною за завдані збитки. Відповідачу було направлено регресну вимогу з проханням виплатити страхове відшкодування, але на даний час страхове відшкодування не сплачено. Представник позивача в судове засідання не з'явився, звернувся до суду із письмовою заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про місце та час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяви про розгляд справи за його відсутності від відповідача не надходило. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача та відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, то може вирішувати справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановлювати заочне рішення). Враховуючи те, що учасники цивільного процесу до суду не з'явилися, суд, спираючись на норми ст.ст. 169, 197, 224 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального пристрою, та ухвалив рішення. Перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи із змісту ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені в частині 1 ст.1166 ЦК України, де вказано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Судом встановлено, що 19.04.2014 року в м.Полтава по вул.Сінна, [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів. У результаті даного ДТП було пошкоджено застрахований у ПАТ «СК «Уніка» транспортний засіб КІА, д/н [NUMBER] , який належить [PERSON] на праві приватної власності. На підставі заяви про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку та згідно умов договору, на підставі Страхового акту 00141371 від 15.05.2014 року та зібраних документів було розраховано та виплачено Страхувальнику страхове відшкодування у розмірі 17207,57 грн. (а.с.9-10,18-28) Відповідно до постанови Октябрського районного суду м.Полтави від 16.04.2014 року, вказане ДТП сталося з вини водія транспортного засобу УАЗ, д/н [NUMBER], [PERSON]. (а.с.11) Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] не була застрахована на момент ДТП, то [PERSON] є особою відповідальною за завдані збитки. Відповідачу було направлено регресну вимогу з проханням виплатити страхове відшкодування, але на даний час страхове відшкодування не сплачено. (а.с.36-38) Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з роз'ясненнями п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6 при визначені розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що у разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв'язку із заподіянням шкоди майну. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). У відповідності зі ст. 27 ЗУ «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика , який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактично понесених витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи , відповідальної за завдані збитки. Позивач сплатив [PERSON] збитки завдані в наслідок ДТП, що підтверджується платіжними дорученнями, у зв'язку з чим до нього перейшло право вимоги до відповідача. Відповідно до ч.1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов?язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об?єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності до ч.1 п.1 с.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; Постановою Октябрського районного суду м.Полтави [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення (ДТП). Суд, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, дійшов до висновку про те, що позовні вимоги про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок ДТП з [PERSON] ., визнаного винним постановою Октябрського районного суду м.Полтави у вчиненні ДТП, є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved