Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення курсової різниці валют, посилаючись на те, що 21 січня 2013 року Уманським міськрайонним судом було проголошено рішення у справі за № 2318/5766/12 2/705/156/13 за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за договорами позики. Згідно із рішенням, з [PERSON] має бути стягнено 105560,00 грн.(сто п'ять тисяч п'ятсот шістдесят гривень 00 копійок). Як встановлено в судовому засіданні сума боргу громадянина [PERSON] підтверджена належним чином оформленими розписками. Згідно із текстом розписок, позивач позичав [PERSON] грошові кошти в іноземній валюті (долар США та ЄВРО), згідно із курсом, зазначеним у тексті розписок. Згідно із Наказом Міністерства фінансів від 10.08.2000 року № 193 «Про затвердження Положення (стандарту) бухгалтерського обліку», «Вплив змін валют», валютний курс - це встановлений Національним банком України курс грошової одиниці України до грошової одиниці іншої країни. Пунктом 4 цього Наказу встановлено, що курсова різниця - це різниця між оцінками однакової кількості одиниць іноземної валюти при різних валютних курсах. Ст. 192 УК України встановлено, що законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватись в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Інфляція - це знецінювання грошей і безготівкових коштів, що супроводжується ростом цін на товари і послуги (п.2 Методологічних положень щодо організації статистичного спостереження за змінами цін (тарифів) на споживчі товари (послуги) і розрахунку індексу споживчих цін, затверджених наказом Державного комітету статистики України від 14 листопада 2006 року №519). Визначення в договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству. Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 січня 2013 року з відповідача на користь позивача стягнута сума боргу в розмірі 105560,00 грн. (сто п'ять тисяч шістдесят гривень 00 копійок) в зв'язку з неповерненням грошей за розписками. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, наявність основного зобов'язання за розписками, встановлено Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 січня 2013 року та невиконання цього зобов'язання відповідачем встановлено рішенням суду та доведенню не підлягають в силу ст. 61 ЦПК України. Станом на 08 листопада 2014 року, зобов'язання не виконано в повному обсязі. Зобов'язання виконано частково. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку з знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно зі ст.ст. 611, 623 ЦК України, у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки. Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Неналежне виконання відповідачем зобов'язання щодо повернення позики встановлено Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 січня 2013 року. Позивач вважає за необхідне заявити вимогу щодо стягнення з відповідача суми курсової різниці, яка по своїй правовій природі є збитками у розумінні ст. 22 ЦК України, оскільки пов'язане із здороженням валюти США та Євро, в якій була надана позика. Як вбачається із Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 січня 2013 року, сума позики у грошовій одиниці України, складає 105560,00 грн. (сто п'ять тисяч шістдесят гривень 00 копійок) Згідно із розписками відповідач отримав на руки грошові кошти в розмірі 3000 дол. США (три тисячі 00 центів дол. США) та 7600 Євро (сім тисяч шістсот євро 00 євроцентів). Курс валют прийнятий між сторонами станом на момент надання розписок становить 8 грн/дол США та 10,85 грн./Євро. Відповідно до інформації, розміщеної на офіційному сайті ПАТ «КБ ПриватБанк» від 08.11.2014 року курс Євро станом на 08.11.2014 року складає 18,11 грн. Сума позики у грошовій одиниці України, враховуючи курс валюти та часткове виконання зобов'язань на 08.11.2014 року складає 76895,06 грн. = (18,11 грн.*4246 Євро), відповідно сума курсової різниці складає 52310,15 грн. (п'ятдесят дві тисячі триста десять гривень 15 коп.) = (76895,06 грн. - 24584,91 грн.) Отже, сума курсової різниці з урахуванням часткового виконання зобов'язання складає 52310,15 грн. (п'ятдесят дві тисячі триста десять гривень 15 коп.) В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити та зобов'язати відповідача сплатити на користь позивача, суму курсової різниці 52 310. 15 грн. та судові витрати по справі. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позов не визнав та пояснив, що сторона відповідача вважає вимоги позивача безпідставними, оскільки рішення суду, на яке посилається позивач, вже виконано в повному обсязі, виконавче провадження закрито. Наголосив, що коливання курсу валют не може впливати на виникнення зобов'язань. Такого способу захисту як стягнення курсової різниці Закон не передбачає. Вважає, що даний позов є повторним зверненням до суду з тим же позовом. Курс валют змінюється майже щоденно, а тому такий позов можна подавати до безконечності. Рахує, що предмет спору відсутній, заявив клопотання про закриття провадження у справі через наявність такого, що набрало законної сили, судового рішення, постановленого у справі за № 2318/5766/12 2/705/156/13 за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за договорами позики. В судовому засіданні встановлено що, рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 січня 2013 року з відповідача на користь позивача стягнута сума боргу в розмірі 105560,00 грн. (сто п'ять тисяч шістдесят гривень 00 копійок) в зв'язку з неповерненням грошей за розписками. Ст. 192 УК України встановлено, що законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватись в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Інфляція - це знецінювання грошей і безготівкових коштів, що супроводжується ростом цін на товари і послуги (п.2 Методологічних положень щодо організації статистичного спостереження за змінами цін (тарифів) на споживчі товари (послуги) і розрахунку індексу споживчих цін, затверджених наказом Державного комітету статистики України від 14 листопада 2006 року №519). Визначення в договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, наявність основного зобов'язання за розписками, встановлено Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 січня 2013 року та невиконання цього зобов'язання відповідачем встановлено рішенням суду та доведенню не підлягають в силу ст. 61 ЦПК України. Станом на 12 листопада 2014 року, на день звернення до суду з позовом, зобов'язання відповідачем в повному обсязі не виконано. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку з знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно зі ст.ст. 611, 623 ЦК України, у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки. Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. З вимог ст. 625 ЦК України вбачається, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконвння ним грошового зобов'язання. Боржник, який просрочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредетора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленного індексу інфляції за весь час прострочення. Сума позики у грошовій одиниці України, враховуючи офіційний курс валюти та часткове виконання зобов'язань, на час звернення до суду з позовом, складає 76895,06 грн. = (18,11 грн.*4246 Євро), відповідно сума курсової різниці складає 52310,15 грн. (п'ятдесят дві тисячі триста десять гривень 15 коп.) = (76895,06 грн. - 24584,91 грн. повернутих) Отже, сума курсової різниці, з урахуванням часткового виконання відповідачем зобов'язання, складає 52310 (п'ятдесят дві тисячі триста десять) гривень 15 копійок. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлений позов підлягає до задоволення, як обґрунтований та документально підтверджений, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено і це підтверджено документально, що відповідач, згідно Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 січня 2013 року, кошти позивачу вчасно не повернув, чим завдав позивачу збитки порушивши його цивільні права і позивач має право на їх відшкодування. Суд не приймає до уваги пояснення представника відповідача, як доказ про те, що відповідач вчасно і повністю повернув борг позивачу, оскільки представником відповідача не надано суду доказів, окрім його пояснень, які б підтверджували повернення позивачу вчасно і повністю боргу і представник відповідача не повідомив суду джерело знаходження таких доказів.

Outcome: approved