Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись при цьому на наступні обставини. 04.10.2012 року відповідач [PERSON] став клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк», ідентифікувавшись та ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, підписавши Анкету-Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, згідно якої отримав кредитну картку «Універсальна». 28.05.2013 року відповідачу було переоформлено кредитну картку на престижну кредитну картку «Gold», відповідно до тарифів якої відповідач отримав кредит зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитним лімітом. З самого початку відповідачу було відкрито один кредитний рахунок, але він мав декілька кредитних карток, рух коштів за якими обліковувався за цим одним рахунком спочатку це була одна карта «Універсальна», а в подальшому замість неї були видані карти «Gold», «Gold» mini, «Gold» додаткова. При видачі нової карти, такої, як «Gold», обовязковим є повернення до банку раніше виданої «Універсальна», що відповідачем і було зроблено. Відповідач у порушення умов договору та чинного цивільного законодавства зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 30.11.2014 року за ним утворилася заборгованість в розмірі 28656,15 грн., яка складається з: 18291,67 заборгованість за кредитом, 8127,77 заборгованість про процентам за користування кредитом, 500 грн. штраф (фіксована частина), 1340,77 грн. штраф (процентна складова). Просив стягнути з [PERSON] зазначену заборгованість, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 286,56 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав (т.2, а.с.97-98). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності (т.2, а.с.96). З урахуванням того, що під час повторного слухання цієї справи відповідачем не надано додаткових заперечень з приводу позовних вимог, суд керується такими доводами відповідача, наведеними у письмових запереченнях, апеляційній та касаційній скаргах (т.1 а.с.169-171, т.2 а.с.3-7). Так, відповідач позовні вимоги не визнав повністю. При цьому не заперечував, що він дійсно був клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк» з 2012 року і отримував карту «Універсальна», якою певний час користувався, але потім в травні 2013 року повністю сплатив по ній заборгованість і більше ніяких карток у «ПриватБанку» не отримував. В травні 2013 року він відкрив власне підприємство і звертався до «ПриватБанку» з проханням той кредитний ліміт, що існував на картці, перевести на підприємство, на ту карту, що була ключем до програми Приват-24. Довідку про доходи в травні 2013 року він дійсно надавав, але н памятає для чого. Телефон з тими номерами, які зазначені в його анкеті, і на які здійснювалося поповнення рахунку за допомогою карти після травня 2013 року, в нього вкрали, не памятає коли. Фотографія, яку надав представник «ПриватБанку», є дуже стара, оскільки з таку зачіску він мав ще в 2009 році. Позивачем не доведено наявність та розмір заборгованості за кредитним договором. В матеріалах справи відсутні будь-які належні докази щодо укладення у письмовій формі кредитного договору, ознайомлення відповідача з умовами та тарифами які були застосовані при розрахунку заборгованості. Визнаючи наявні матеріали про права й взаємини сторін достатніми та відповідно до ч.2\~ст.197 ЦПК України, суд вважає, що розгляд справи можливий у відсутності осіб, які беруть участь у справі\~\~без фіксації судового процесу технічними засобами. Зясувавши вищенаведену позицію сторін, дослідивши письмові докази у справі, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідач [PERSON] уклад договір приєднання та став клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк», підписавши Анкету-Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг та ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, згідно якої отримав кредитну картку «Універсальна» (т.1, а.с.8-34). 28.05.2013 року відповідачу було переоформлено кредитну картку на престижну кредитну картку «Gold», відповідно до тарифів якої останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитним лімітом (т.2, а.с.53). Сторони узгодили розмір щомісячних платежів - 7% від заборгованості, але не менше 50 грн., у строк до 25 числа місяця, наступного за звітним. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами Банку, які викладені на банківському сайті httр://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір, підтверджується підписом у заяві. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті httр://privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 «Умовами та правилами надання банківських послуг». Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язався погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати\~\~платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, - у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів\~\~в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до п. 2.1.1.12.9 «Умов та правил надання банківських послуг», Боржник доручає списувати з будь-якого рахунку, відкритого в Банку, в тому числі з Картрахунку, грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов'язань. Відповідно до п. 1.1.2.4 «Умов та правил надання банківських послуг» за незгодою зі зміною Правил та/або «Тарифів Банку», які викладені на банківському сайті, позичальник зобов'язується надати Банку письмову заяву про розірвання цього Договору та погасити виниклу перед Банком заборгованість. На підставі п. 1.1.3.2.3 «Умов та правил надання банківських послуг», Банк має право на зміну Тарифів, які викладені на банківському сайті httр://privatbank.ua/terms/pages/70/, а також інших умов обслуговування рахунків. Пунктом 2.1.1.3.5 «Умов та правил надання банківських послуг» передбачено, що клієнт доручає Банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків Клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми, підлягаючих сплаті Банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами Клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку. Згідно до п. 2.1.1.12.11 «Умов та правил надання банківських послуг», Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим Договором. Згідно\~ст. 10 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів,їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до\~статті 57 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертиз. Тобто, доказами можуть бути будь-які фактичні дані, в тому числі і договір банківського кредиту, як письмовий доказ, на підставі якого суд повинен встановити наявність обставин, що обґрунтовують вимоги позивача щодо наявності у відповідача заборгованості за договором банківського кредиту, не виконання за цим договором грошового зобовязання та настання цивільно-правової відповідальності, виходячи саме з умов договору, як письмового доказу. Як передбачено\~ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. В той же час,\~ст. 59 ЦПК України, яка регулює питання допустимості доказів, передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до\~ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Таким чином, суд вважає, що позивач, як сторона по справі, довела ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, зокрема щодо виникнення договірних правовідносин позики між сторонами на підставі договору банківського кредиту та не виконання відповідачем взятих на себе договором грошових зобовязань\~подавши суду відповідні докази рух коштів по кредитному рахунку відповідача, довідку про видачу кредитних карток, фотографію [PERSON]В, які досліджені у судовому засіданні, а також розрахунок суми боргу, які суд розцінює як належні та допустимі (т.1., а.с.5-7, т.2, а.с.53, 125,126-156). Відповідно до\~ст. 179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів. Як передбачено ч.1\~ст. 185 ЦПК України, письмові докази або протоколи їх огляду оголошуються в судовому засіданні. Особи, які беруть участь у справі, можуть давати свої пояснення з приводу цих доказів. Натомість ч.2\~ст. 185 ЦПК України\~передбачає, що у разі подання заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду особою, яка бере участь у справі, для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є фальшивим, особа, яка подала цей документ, може просити суд виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів. З приводу цього, Пленум Верховного суду України в п. 28 Постанови «Про застосування норм цивільно-процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року за № 2 розяснив, що «…якщо при дослідженні письмових доказів особою, яка бере участь у справі, буде подана заява про те, що доданий до справи або поданий іншою особою для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є фальшивим, особа, яка подала цей документ, може відповідно до частини другої статті185ЦПК просити суд виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів. При відсутності з її боку таких процесуальних дій, особа, яка подала заяву, має згідно із загальними правилами доказування (стаття 60ЦПК) подати відповідні докази, що спростовують значення відомостей оспорюваного документа і могли бути підставою неприйняття його до уваги під час оцінки доказів. У разі необхідності за клопотанням особи, яка зробила таку заяву, суд відповідно до правил частини четвертої статті 10ЦПК сприяє їй у збиранні цих доказів (призначає експертизу, витребує інформацію від особи, за іменем якої видано документ, оголошує перерву або відкладає розгляд справи, якщо це потрібно, тощо)…». Крім того, в п. п. 23, 27 Постанови «Про застосування норм цивільно-процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року № 2, Пленум Верховного суду України звернув увагу на наступне: «…розглядаючи справи, судам слід неухильно виконувати вимоги статей 58, 59 ЦПК про належність і допустимість доказів…», «…виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (статті 58, 59ЦПК) в порядку, передбаченому статтями\~185,\~187,\~189 ЦПК…». Тому суд не приймає до уваги заперечення відповідача проти того, що він взагалі не отримував кредитну карту «Gold», оскільки відповідно до виписки про рух коштів за картою за період з 28.05.2013 року (дата отримання) по 14.05.2015 року вбачається, що картою активно користувались, здійснювалося зняття готівки, здійснення платежів, в тому числі на поповнення мобільних телефонів, які належать відповідачу [PERSON], зазначених самим [PERSON] при заповненні анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку ще 04.01.2012 року ([NUMBER] 31.05.2013 року, [NUMBER] 09.12.2013 року, [NUMBER], [NUMBER] 20.01.2014 року), а також регулярне поповнення карткового рахунку. Так, за зазначений з рахунку період було використано 126906,85 грн. та поповнено рахунок на 91789,88 грн. (т.2, а.с.53, 125,126-156). Відповідно до ч. 2\~ст. 59 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування Суд вважає, що єдиним належним та допустимим доказом у підтвердження заперечень відповідача у цій частині може бути лише рішення правоохоронних органів або суду за зверненням [PERSON] щодо скоєння відносно нього шахрайських дій. Крім того, позивачем доведено, що для отримання карти «Gold» відповідачем [PERSON] 28.05.2013 року до установи банку надавалася довідка про доходи з ДП «Український науково-дослідний інститут скла», як датована саме 28.05.2013 року. Факт надання до банку довідки відповідач не заперечує. Також суд не враховує заперечення відповідача [PERSON] щодо викрадення у нього телефону з номерами, зазначеними в анкеті-заяві, оскільки ним не надано на підтвердження цього факту будь-яких доказів. Доказів звернення відповідача до Банку з приводу закриття карткового рахунку суду не надано. Відповідно до розрахунку за кредитним договором б/н від 28.05.2013 року за відповідачем утворилася заборгованість станом на 30.11.2014 року в розмірі 28656,15 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом в сумі 18291,67 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 8127,77 грн., заборгованість з комісії за користування кредитом в сумі 395,94 грн., а також штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг у сумі 500,00 грн. - фіксована частина, та 1340,77 грн. - процентна складова (т.1 а.с.5-7). Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст.ст. 549, 550 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до вимог статті 1048 ЦК України. Таким чином, суд вважає, що заявлені позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитним договором та нарахованих процентів знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є законними та обґрунтовані, і підлягають задоволенню: з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитом в сумі 18291,67 грн. та заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 8127,77 грн. заборгованість з комісії за користування кредитом в сумі 395,94 грн., а всього 26815,38 грн. У той же час суд вважає неправомірним нарахування позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» за даним кредитним договором неустойки - штрафів, оскільки відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року, який набув чинності з 15 жовтня 2014 року, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особа підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція (ч.1). Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції (ч.2). Відповідно до ч.1, ч.2 ч.3 ст. 11 «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. Відповідно до ч.2 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Проведення антитерористичної операції на територіях, визначених Кабінетом міністрів України, та той факт, що проведення антитерористичної операції не припинено до наступного часу, суд визнає загальновідомими обставинами, які доказуванню не підлягають. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO]. Відповідно до розпорядження КМУ «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» від 30 жовтня 2014 року № 1053-р м. Костянтинівка було включено до зазначеного переліку. Розпорядженням КМУ від 2 грудня 2015 року № 1275-р до «Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» віднесено місто Костянтинівку Донецької області. А тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, у звязку із частковим задоволенням позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору, пропорційно задоволених вимог (т.1 а.с.1).

Outcome: partial