Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів та просить суд визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна - [ADDRESS], укладений 24 грудня 1996 року на Одеській товарній біржі під № 19004 між позивачем з однієї сторони, та [PERSON], [PERSON], [PERSON], з іншої, дійсним. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що цей договір укладався на Одеській товарній біржі під № 19004, всі істотні умови договору сторонами виконані, договір купівлі-продажу позивачем 27 грудня 1996 року зареєстрований в КП «ОМБТІ та РОН». Відповідачі в судове засідання не з'явилися неодноразово, про час та місце судового засідання повідомлялися в установленому законом порядку, поважних причин неявки в судове засідання суду не представили. Суд у зв'язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача ухвалив слухати справу за відсутності відповідачів, які не з'явилися, у порядку заочного розгляду справи. Позивач надав суду заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку. Ухвалою суду від 14 січня 2014 року позовні вимоги в частині визнання права власності на [ADDRESS] за заявою позивача залишено без розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних причин. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених позивачем письмових доказів. 24 грудня 1996 року на Одеській товарній біржі між [PERSON] - з однієї сторони, та [PERSON], [PERSON], [PERSON] - з іншої, укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна № 19004 - [ADDRESS]. Підтвердженням наміру сторін, досягнення домовленості щодо усіх істотних умов договору, а також змісту умов домовленості про передачу права власності на спірну квартиру є договір купівлі-продажу нерухомого майна № 19004 від 24 грудня 1996 року, укладений на Одеській товарній біржі, без наступного нотаріального посвідчення. Зазначений договір 27 грудня 1996 року зареєстрований в КП «ОМБТІ та РОН» у реєстрову книгу під №202пр стр 2 реєстр 563. Після укладення зазначеного договору сторони повністю виконали всі його умови. Відповідачі виселилися зі спірної квартири, їх було знято з реєстраційного обліку за адресою спірної квартири. Факт передачі покупної ціни продавцям, відповідачам по цій справі, від покупця - позивача, підтверджується пунктом 5 умов зазначеного договору від 24 грудня 1996 року, зареєстрованого на товарній біржі «Центральна Одеська біржа», відповідно до якого продавцями отримана сума за відчужувану квартиру до підписання зазначеного договору. Підтвердженням виконання сторонами договору є видача покупцю екземпляра договору, другий екземпляр залишений на збереження в біржі. Оскільки зазначений договір зареєстрований в КП «ОМБТІ та РОН», квартира продавцями передана покупцю, суд вважає, що до позивача перейшло право власності на спірну квартиру. До укладання зазначеного договору купівлі-продажу нерухомого майна це житло належало на праві власності відповідачам, тому згідно ст. 225 ЦК УРСР він вправі був здійснювати її відчуження. На сьогоднішній день позивач має намір розпорядитися належним йому майном, [ADDRESS], але нотаріально посвідчити зазначений договір, укладений на товарній біржі позивач не має можливості, оскільки відповідачі ухиляється від нотаріального посвідчення договору. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе позовні вимоги [PERSON] задовольнити, визнавши спірний договір дійсним. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права та інтересу у випадку його порушення, невизнання або оспорювання з вимогою про застосування судом передбачених законом способів захисту.

Outcome: approved