Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, по якому просить суд зобовязати [PERSON] власними силами і за рахунок власних коштів звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, шляхом знесення самочинної прибудови до кв. 20, розташованої на першому поверсі двоповерхового житлового будинку за адресою: м. Одеса, вул.. Базарна, буд. 11, та приведення даної квартири у попередній стан; стягнути з відповідача судові витрати на користь ОМР. Представник позивача, будучи сповіщеним належним чином, до суду не зявився, надавши судові письмову заяву, по якій позов підтримує, просить суд його задовольнити та справу розглянути за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач про час, дату та місце судового засідання сповіщалась належним чином, однак до суду не зявилась без поважних причин, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справ за його відсутності суду не надавав та не заявляв. Суд у зв'язку з неявкою відповідача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача та за згодою позивача, у порядку ст. ст. 224-225 ЦПК України при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та ознайомившись з матеріалами справи та наданими доказами, суд вважає позовні вимоги ОМР підлягаючими задоволенню у повному обсязі на підставі встановлених фактичних обставин по справі. З матеріалів справи вбачається, що відповідач по справі є власником [ADDRESS], у якій відповідач зареєстрована, як відповідальна за дану квартиру, про що свідчить довідка витяг з домової книги про склад сімї та прописку (а.с.17). З листа ПРА ОМР від 22.09.2015 року № 01-11/1173 (2) Одеській міській раді стало відомо про самовільну реконструкцію кв. № 20, розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Базарна, 11, копія якого наявна в матеріалах справи ( а.с.9). У порушення норм та положень чинного законодавства України відповідачем без затвердженої проектної документації були виконанні роботи з реконструкції вказаної квартири з приєднанням нежитлового підвального приміщення, загальною площею до 50 кв. м., улаштуванням дверного отвору на місці віконного та улаштуванням металевої конструкції з хвірткою в між будинковому просторі, чим вигородила частину території двору загального користування, що підтверджується актом обстеження, складений комісією з виходом на місце реконструкції від 22.08.2015 року, засвідчений у доповідній директора КП « ЖКС « Порто-Франківський» за № 1995/11 від 20.08.2015 року (а. с. 13; 11). На підставі наданих КП «ЖКС «Порто-Франківський» документів, а саме: доповідної записки від 20.08.2015 року №1995/11, акту обстеження від 22.08.2015 року, приписів від 10.08.2015 року, приписів №1,2 від 11.08.2015 року, приписів від 14.08.2015 року, копії технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] 11, копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26.11.2009 року, довідки (виписки з домової книги) про склад сімї та реєстрацію, фото фіксації самовільно реконструйованої квартири, Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради прийнято розпорядження від 02.09.2015 року №552 «Про приведення самовільно реконструйованої квартири №20, яка розташована у житловому будинку за адресою: м. Одеса, вул. Базарна, 11, в попередній стан». (а. с. 10). З акту перевірки від 08.09.2015 складеного КП «ЖКС «Порто-Франківський» вбачається, що розпорядження ПРА ОМР №522 від 02.09.2015 року громадянкою [PERSON] виконано не було. (а. с. 36). На сьогоднішній день приписи КП «ЖКС «Порто-Франківський» та розпорядження Приморської районної адміністрації відповідачем у добровільному порядку не виконані. У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, а особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Частиною 7 статті 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. Згідно ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів. До того ж, зазначеним законом визначено, що фізичні і юридичні особи зобов'язані отримувати в установленому законодавством порядку дозвіл на виконання робіт, пов'язаних з будівництвом об'єкта архітектури. Статтею 28. Закону України «Про архітектурну діяльність» встановлено, що власники та користувачі об'єктів архітектури зобов'язані: утримувати в належному стані будинки і споруди, а так само закріплені за ними земельні ділянки, додержуватися під час експлуатації об'єкта архітектури вимог, визначених у його архітектурно-технічному паспорті, а також вимог законодавства; отримувати в установленому законодавством порядку дозвіл на виконання робіт, пов'язаних із реконструкцією, реставрацією чи капітальним ремонтом об'єкта архітектури. Згідно п. 4. «Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків» затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572 з відповідними змінами та доповненнями, ст. 152 Житлового кодексу України ст. 383 ЦК України передбачено, що власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків і гуртожитків мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, гуртожитку, з дозволу власника будинку (квартири), власника гуртожитку (житлового приміщення у гуртожитку) та органу місцевого самоврядування, що видається в установленому порядку. Згідно «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 р. № 76 реконструкція жилого будинку - це комплекс будівельних робіт, спрямованих на поліпшення експлуатаційних показників приміщень житлового будинку шляхом їх перепланування та переобладнання, надбудови, вбудови, прибудови з одночасним приведенням їх показників відповідно до нормативно-технічних вимог. Перепланування - до елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків. Відповідно до п. 1.4.1. Наказу від 17.05.2005 р. № 76 переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства. В судовому засіданні встановлено, що відповідач не мала належного дозволу на реконструкцію спірної квартири. Таким чином, суд дослідивши всі обставини справи, вивчивши надані докази, приходить до висновку, що позові вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved