Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення інфляційних втрат, курсової різниці та трьох відсотків річних за прострочення виконання зобов`язання. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 09.03.2009 між позивачем та відповідачем укладено усний договір позики, за яким позивач надав відповідачу 100 000 доларів США, на підтвердження чого відповідач надав розписку та зобов`язався повернути отримані кошти до 30.05.2009. Проте у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань позивач був змушений звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача суми позики, і рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 29.10.2010 з відповідача на користь позивача було стягнуто суму боргу за договором позики в розмірі 100 000 доларів США, що станом на дату ухвалення рішення становило 816 589 грн. Позивач зазначає, що відповідач не вчиняв жодних дій, спрямованих на виконання рішення суду та погашення боргу, внаслідок чого позивачем було нараховано 3% річних за прострочення суми боргу в розмірі 27 978,08 доларів США та інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 77 530 доларів США. Крім того, вказав, що він має право на отримання курсової різниці, яка станом на 25.09.2018 становить 1 224 521 грн. На підставі викладеного позивач просив стягнути з відповідача 3% річних за прострочення суми боргу в розмірі 786 494,67 грн., інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 2 179 453,58 грн. та курсову різницю в розмірі 1 224 521 грн., а також витрати на правову допомогу в розмірі 11 000 грн. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 11.10.2018 (суддя Васалатій К.А.) було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.08.2019 було визначено головуючого суддю Дибу О.В. У судове засідання сторона позивача неодноразово не з`являлася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Сторона позивача неодноразово зверталася до суду із заявою про розгляд без її участі, позовні вимоги підтримувала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Відзиву на позов не надав, явку представника не забезпечив. У судовому засіданні 22.06.2020 відповідач просив відкласти судове засідання для уточнення суми боргу з посиланням на те, що частину суми ним повернуто. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини. Згідно розписки від 09.03.2009, написаної відповідачем, позивач надав відповідачу у борг 100 000 доларів США, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти 30.05.2009 (а.с.4). Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 29.10.2010 з відповідача на користь позивача було стягнуто суму боргу за договором позики в розмірі 816 589 грн. Згідно витягу з АСВП від 31.08.2018 та інформації про виконавче провадження, у Відділі примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у м. Києві з 23.07.2012 перебуває на виконанні виконавче провадження №33490873 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в розмірі 816 589 грн., відкрите постановою головного державного виконавця ВДВС Оболонського районного управління юстиції Диких О.О. від 23.07.2012, (а.с.5). Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. Відповідно до положень статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином. У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо іншого розміру процентів не встановлено договором або законом. Аналіз ч.2 ст.625 ЦК України свідчить про те, що внаслідок знецінення підлягає індексації лише грошова одиниця України - гривня, оскільки індекс інфляції - це показник, який характеризує динаміку загального рівня цін на товари і послуги, які купує населення для невиробничих цілей, ціни в Україні встановлюються в національній валюті, тому вказана норма може бути застосована лише у разі прострочення грошового зобов`язання у гривні. Оскільки позика надавалася у доларах США, у відповідності до норм чинного законодавства індексації вона не підлягає, у зв`язку з чим суд не знаходить підстав для стягнення з відповідача інфляційних втрат в межах ч.2 ст. 625 ЦК України. За наведених підстав не підлягає також стягненню і сума курсової різниці, про яку просить позивач. Враховуючи наведене, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 3% річних від простроченої суми боргу в розмірі 27 978,08 доларів США, що за курсом НБУ станом на 27.04.2018 становить 786 494,67 грн. у відповідності до наявного в матеріалах справи розрахунку (а.с.6,7). За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 11000 грн. суд зазначає наступне. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Разом з тим, будь-які відомості про те, що у справі приймав участь адвокат, в матеріалах справи відсутні, договору про надання правової допомоги до матеріалів справи не надано, як і доказів понесення позивачем зазначених витрат на правову допомогу. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вказана правова допомога стягненню з відповідача не підлягає. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial