Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Кичкирівської сільської ради, про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті чоловіка позивача залишилось спадкове майно, інших спадкоємців першої черги на дане майно немає, тому просила суд визнати за нею у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], який помер 25.07.2011 року у віці 54 років в м. Радомишль, Житомирської області право власності на спадкове майно, а саме: - земельну ділянку площею 3,7000 га (кадастровий номер 1825084400:04:000:0165) з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Житомирська область, Радомишльський район, Кичкирівська сільська рада, - земельну ділянку площею 0,0990 га (кадастровий номер 1825010100:08:000:0426) з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Житомирська область, Радомишльський район, Радомишльська міська рада. Позивач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, надав до суду заяву про розгляд справи без її участі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву, про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечує, позовні вимоги визнає. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], 21.02.1963р.н., уродженка м. Житомир, з 1990 року по даний час зареєстрована та проживає в [INFO] даний факт також підтверджує 11-та сторінка її паспорту. 25 липня 2011 року помер чоловік позтвачки [PERSON], у віці 54 років в м. Радомишль, Житомирської області даний факт підтверджує свідоцтво про смерть серії 1-ТП № 174095, видане виконкомом Кичкирівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області 27.07.2011 року. Факт родинних відносин підтверджує свідоцтво про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] серії І-ТП № 432023 від 28.11.1981 року, після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище «Вознюк». Спадщину після смерті [PERSON], у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, яка зазначає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї, фактично прийняла позивачка та її син, [PERSON], шляхом постійного проживання з покійним, доглядом за будинком, обробітком земельної ділянки, сплатою необхідних платежів та отриманням коштів за землю даний факт також підтверджує довідка № 492 від 11.06.2014 року, що видана виконавчим комітетом Кичкирівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області. Як вбачається з матеріалів справи позивачка є єдиною спадкоємицею за законом, так як її син, [PERSON], [INFO], відмовився від прийняття спадщини на користь матері даний факт підтверджує його письмова заява, зареєстрована в реєстрі за № 49 від 18.07.2016 року. Спадщину після смерті [PERSON], ніхто більше не приймав, до нотаріуса із заявою ніхто досі не звертався, спадкова справа після його смерті не заводилась дані факти підтверджує інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 44843274 від 22.08.2016 року. До складу спадкового майна, яке залишилося після смерті чоловіка позивачки входять дві земельні ділянки загальним розміром 3,80 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Кичкирівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, і які належали на праві приватної власності померлому [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 238522 від 15 червня 2005 року, виданого на підставі розпорядження голови Радомишльської РДА № 188 від 20.09.2004 року. У відповідності до п. 216 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 3 березня 2004 року за № 20/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві. Однак, набути вищезазначене майно в порядку передбаченому ст. 1298 ЦК України, шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначені земельні ділянки позивач, як спадкоємиця першої черги (ст. 1261 ЦК України) не має можливості через те, що оригінал правовстановлюючого документу вважається втраченим, а відповідно до ЗУ «Про нотаріат», це унеможливлює вчинення будь-якої нотаріальної дії. Крім того, нотаріус повідомив позивача, що у вищезазначеному державному акті неточно вказана площа та місце розташування однієї із земельних ділянок, а саме: земельна ділянка площею 0,0990 га з кадастровим номером 1825010100:08:000:0426, розташована на території Радомишльської міської ради Житомирської області, а в державному акті вказано площа 0,10 га, а місце розташування: Кичкирівська сільська рада даний факт підтверджує витяг з ДЗК про земельну ділянку № НВ-1802497862016 від 20.04.2016 року, виданий відділом земельних ресурсів у Радомишльському районі Житомирської області. Таким чином, зважаючи на дані обставини, нотаріусом в силу дії положень Закону України «Про нотаріат» не може бути видано свідоцтва про право на спадщину за законом, а тому позивач змушена звернутись до суду для вирішення даного питання. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. За змістом ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Отож, вищевикладені обставини стали перешкодою для позивача у отриманні документів на спадкове майно. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадкової маси можуть переходити тільки ті права і обов»язки, носієм яких був спадкодавець і на момент відкриття спадщини вони не припинилися внаслідок його смерті. Згідно положень частин 1, 2 ст. 1220, частини 1 ст. 1222, частини 3 ст. 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність належних правових підстав для визнання права власності позивача на спадкове майно, а відтак позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved