Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до Київської міської ради про встановлення факту що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] року померла [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно, а саме житловий будинок [ADDRESS] Позивач зазначає, що вона прийняла спадщину фактично вступивши в управління та розпорядження нею. При цьому позивач зазначає, що вона є єдиною живою спадкоємицею померлої, оскільки її донька, матір позивача померла [INFO] року, до часу відкриття спадщини [PERSON] Позивач вказує, що 01 квітня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Жердєвою Н.О. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, щодо видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю оригіналу свідоцтва пр. право власності та необхідності встановлення факту вступу в управління і володіння спадковим майном. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт прийняття нею спадщини після бабусі [PERSON], яка померла [INFO] року, шляхом фактичного вступу в управління і володіння спадковим майном. Також просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними спорудами [ADDRESS] В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позовної заяви та не заявляючи жодних клопотань, щодо витребування доказів та /чи забезпечення доказів, просив суд ухвалити рішення на підставі наявних матеріалів справи. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Надіслав до суду письмові заперечення проти позовних вимог, які долучені до матеріалів справи. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON], яка померла [INFO] року є бабусею позивача - [PERSON], [INFO]. З матеріалів справи вбачається, що за життя [PERSON] за останньою було зареєстровано право власності на домоволодіння яке розташоване за адресою: [ADDRESS], яке складалося з одного житлового будинку. Позивачем в позовній заяві, а так само її представником в ході розгляду справи не було конкретизовано та не визначено на які саме надвірні споруди, окрім будинку [PERSON] просить визнати за нею право власності. З паспорта громадянина України вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 15.02.2002 року. Суд не бере до уваги посилання позивача на ту обставину, що у матеріалах справи наявний акт у якому вказано, що позивач починаючи з січня 1994 року по грудень 1995 року проживала у будинку [ADDRESS] разом з бабусею - [PERSON] Суду не надано доказів на підтвердження факту такого проживання, як до дня смерті [PERSON] так і після дати смерті останньої. Позивач не надав доказів того, що нею здійснювався ремонт будинку, про що зазначено у вказаному акті, а так само не надано доказів того, що вона несла будь-які витрати по комунальним послугам та витратам пов'язаним з обслуговуванням будинку. Позивачем не заявлялося суду клопотання про виклик до суд свідків в порядку передбаченому статтею 133 ЦПК України. Посилання позивача на наявність у матеріалах справи заяв [PERSON], [PERSON] не може бути прийнято судом до уваги, оскільки дані особи не заявлялися позивачем як особи які можуть бути допитані в якості свідків і відповідно в судовому засіданні не допитувалися в якості свідків. Посилання представника позивача на те, що такі заяви повинні бути прийняті судом в якості свідчень про факт проживання її довіритель ниці у будинку бабусі не береться судом до уваги, оскільки порядок допиту свідків передбачений статтею 180 ЦПК України. Відповідно письмові заяви зазначених осіб, які безпосередньо в судовому засіданні не допитувалися не є допустимими доказами у розумінні статті 59 ЦПК України. Виходячи з таких мотивів, у зв'язку з тим, що позивачем не надано будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження обставин, на які остання посилалася у позовній заяві, суд дійшов висновку, що [PERSON] не доведено факту прийняття нею спадщини після бабусі [PERSON], яка померла [INFO] року, шляхом фактичного вступу в управління і володіння спадковим майном. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 Цивільного процесуального кодексу України. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позову повністю.

Outcome: dismissed