Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що він є спадкоємцем за заповітом після померлої 12.09.2015 року матері [PERSON]. Відповідно до закону позивачем було успадковане майно спадкодавця що складається з 5/8 частини квартири №130, що знаходиться в місті Суми по вулиці Ковпака, будинок 55, що належала спадкодавцю. Він звернувся до державної нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину, проте в його видачі нотаріусом було відмовлено. Це пов'язано з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Свідоцтво про право власності на житло, відповідно до якого матері належала ? частини квартири після приватизації, на жаль теж за життя нею було втрачене. Згідно з п.4.12 глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5 свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Право власності померлого спадкодавця на ? частини квартири підтверджується фотокопією свідоцтва про право власності на житло від 12.05.1993 та довідкою управління майна комунальної власності. На 1/8 частини квартири підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого 22.07.1999 року. Тобто всього спадкодавцеві належало 5/8 частин квартири. Відповідно до ст.328 Цивільного Кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до змісту ст.1216 ЦК України, у разі спадкування права та обов'язки спадкодавця переходять до спадкоємців. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на 5/8 частини квартири №130, що знаходиться в місті Суми по вулиці Ковпака, будинок 55, в порядку спадкування після матері [PERSON]. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю із зазначених підстав та просив їх задовольнити. Представник відповідача - Сумської міської ради, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з'явився, проти задоволення позову не заперечував, надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. Третя особа [PERSON], в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечував. Третя особа, [PERSON], повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Приймаючи участь в судових засіданнях проти задоволення позову не заперечував. Суд, заслухавши пояснення позивача, третьої особи [PERSON], перевіривши матеріали справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню з таких підстав: Судом встановлено, що 12 вересня 2015 року померла мати позивача [PERSON] [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.6), свідоцтвом про народження [PERSON] (а.с.4). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 12.05.1993 року, виданого AT CMHBO ім. Фрунзе (а.с.9) та довідки Управління майна комунальної власності Сумської міської ради померлій [PERSON] та померлому [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала квартира №130, що знаходиться за адресою: м.Суми, вул. Ковпака, буд. 55. Також, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 22.07.1999 року Другою Сумською державною нотаріальною конторою, [PERSON] належала 1/8 частина квартири №130, що знаходиться за адресою: м.Суми, вул. Ковпака, буд. 55 (а.с.10). З свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.10) вбачається, що після смерті [PERSON] спадкове майно складалося з ? частини квартири [ADDRESS], що належало померлому [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 12.05.1993 року, та заяви про визначення часток за померлим. Позивач є спадкоємцем за заповітом після померлої 12.09.2015 року матері [PERSON] (а.с.11). В установлений законодавством строк позивач [PERSON] звернувся до Другої Сумської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Позивач звернувся до державної нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину, проте в його видачі нотаріусом було відмовлено. Це було пов'язано з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно, а саме оригінала свідоцтва про право власності на житло, виданого Сумським машинобудівним науково-виробничим обєднанням ім.М.В.Фрунзе 12.05.1993 року, та відсутністю реєстрації спадкодавцем [PERSON] у встановленому законом порядку свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого на її імя Другою Сумською державною нотаріальною конторою 22 липня 1999 року за р.№5-221. Викладені обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.03.2016 року (а.с.7). Під час розгляду справи судом позивач знайшов оригінал свідоцтва про право власності на житло, який надав суду для огляду. Згідно з ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно з ст.3 цього Закону право власності на інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час спорудження, а не виникає у звязку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою такого виникнення. Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджена 09.06.1998 року, передбачала багатоквартирних будинків. Проте виникнення права власності на квартиру (частку квартири) не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень». Відповідно до ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності та інші речові права на нерухоме майно, що набуті до набрання чинності цим Законом згідно з чинними у той час нормативно-правовими актами, визнаються державою. Згідно зі ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою,\~\~а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтями 1217, 1218 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за законом; до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкт нерухомості, в тому числі квартиру, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. [PERSON] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 22.07.1999 року, після смерті чоловіка [PERSON] набула право власності на 1/8 частку квартири [ADDRESS] (а.с.10). Виникнення у [PERSON] права власності на частку квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину від 22.07.1999 року, не залежало від державної реєстрації права власності. [PERSON] на праві власності належала ? частина квартири [ADDRESS], що вбачається з свідоцтва про право власності на житло, виданого Сумським машинобудівним науково-виробничим обєднанням ім.М.В.Фрунзе 12.05.1993 року (а.с.9) та свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.10). Отже, спадкодавцеві [PERSON] на праві власності належало 5/8 часток квартири [ADDRESS]. Згідно заповіту від 23.07.1999 року [PERSON] заповіла усе своє майно [PERSON] (а.с.11). Відповідно до викладеного суд вважає, що права позивача порушені, через неможливість оформити свої спадкові права, отримавши свідоцтво про право на спадщину за заповітом в нотаріальній конторі, тому необхідно визнати за [PERSON] право власності на 5/8 часток квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON].

Outcome: approved