Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором в сумі 11257,05 грн. У підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 06.06.2008 року відповідач [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 7000,00 грн., який станом на 19.08.2015 року становив 6660,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконала. Станом на 31.08.2015 року заборгованість відповідача за кредитним договором перед банком складає 11257,05 грн. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просив їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач до судового засідання не з'явилася, про час, дату та місце слухання справи повідомлена належним чином. Тому суд вважає можливим зі згоди представника позивача, у відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України, провести заочний розгляд справ та постановити заочне рішення. Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.06.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, на умовах якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 7000,00 грн., який станом на 19.08.2015 року становив 6660,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак зазначені умови договору відповідач належним чином не виконала, в зв'язку з чим станом на 31.08.2015 року має заборгованість перед банком, яка складається з: - заборгованість за кредитом - 6652,85 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 19133,37 грн.; - заборгованість за пенею та комісією - 4015,71 грн. Вказана заборгованість була частково, а саме в розмірі 19557,12 грн., стягнута рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28.03.2012 року. Різниця становить 10244,81 грн. - штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; - штраф (процентна складова) - 512,24 грн. За вимогами статей 527, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. Тому, на підставі викладеного, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором у розмірі 10244,81 грн. У частині стягнення з відповідача на користь позивача штрафу вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Дана позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року № 6-2003цс15. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 1218,00 грн.

Outcome: partial