Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № R011.001-ТЕК.0018925 від 26.09.2012 року відповідач отримав споживчий кредит у розмірі 30 000,00 грн. зі сплатою відсоткової ставки за користування кредитом в розмірі 11,99% річних та 1,37% щомісячної комісії за обслуговування кредиту строком на 48 місяців з щомісячною сплатою частини кредиту, відсотків та комісії за користування кредитними коштами. Зазначає, що відповідно до умов укладеного між сторонами Договору, він складається з Заяви позичальника про надання кредиту на споживчі цілі, Пам'ятки клієнта про основні параметри споживчого кредитування ПАТ Банк «ТРАСТ», Умов надання та обслуговування кредитів на споживчі цілі, Додатку №1 до Договору № R011.001-ТЕК.0018925 від 26.09.2012 року, яким визначаються строки та розміри процентів, що підлягають сплаті, Додатку №2 до Договору № R011.001-ТЕК.0018925 від 26.09.2012 року, яким визначено сукупну вартість кредиту, та Додатку №3 до Договору № R011.001-ТЕК.0018925 від 26.09.2012 року про тарифи на розрахунково-касове обслуговування. Вказує на те, що згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Зазначає, що Банк свої зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором, а останній в порушення зазначених норм закону та умов Договору свої зобов'язання за Договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 25.12.2014 року має заборгованість в розмірі 28 924,10 грн., яка складається з наступного: 21501,54 грн. - заборгованість за кредитом; 1107,16 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4405,96 грн. - комісія за обслуговування кредиту, 1909,44 грн. - сума пені за прострочення платежів. В подальшому позивач збільшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, яка утворилась станом на 29 жовтня 2015 року, у розмірі 48 366,83 грн., а саме: - 21 501,54 грн. заборгованості по кредиту, 2 458,53 грн. прострочених відсотків, 8 558,22 грн. простроченої комісії за обслуговування кредиту, 15 848,54 грн. пені за прострочення платежів. Посилаються на наявність заборгованості та її непогашення в добровільному порядку, позивач ПАТ Банк «ТРАСТ» звертається з даним позовом до суду та просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 48 366,83 грн. та судові витрати. Не погоджуючись із заявленими позовними вимогами, відповідач звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ Банк «ТРАСТ», в якому посилаючись на відсутність укладеного в письмовій формі договору про надання споживчого кредиту, просив визнати кредитний договір неукладеним. Зазначає, що написання заяви, підписання позичальником Пам'ятки та Умов кредитування не свідчить про укладення договору, а є лише передумовами укладення основного договору про надання споживчого кредиту. Також вказує, що він отримав від банку 24193,55 грн., за розрахунками банку сплатив на погашення заборгованості 8498,48 грн., а тому якщо і повинен повернути банку кошти, то лише в розмірі 15695,07 грн. В судовому засіданні представник ПАТ Банк «ТРАСТ» вимоги позовної заяви підтримав, просив позов задовольнити з викладених у ньому підстав та стягнути на користь банку 48 366,83 грн. Щодо розрахунків розміру заборгованості пояснив суду, що загальний розмір кредиту, наданого [PERSON], становив 30 000 грн., однак на руки відповідач отримав 24193,55 грн., решту суми 5806,45 грн. було витрачено на сплату страхового платежу від нещасних випадків. В задоволенні зустрічного позову просив відмовити у його задоволенні з підстав надуманості та необґрунтованості. Посилався на те, що відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше осіб, спрямована на встановлення, зміну та припинення цивільних прав і обов'язків. Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, а також умови, які є обов'язковими відповідно до вимог законодавства (ст. 628 ЦК України). Укладаючи з відповідачем кредитний договір, банк дотримався вимог чинного ЦК України щодо укладення його в письмовій формі шляхом погодження та підписання позичальником заяви про надання кредиту, умов надання кредиту, таблиці платежів, розрахунку сукупної вартості кредиту, тарифів та нової таблиці платежів. У такий спосіб сторони погодили умови договору про надання та повернення кредиту, які є обов'язковими до виконання. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав, обґрунтувавши поясненнями просив в їх задоволенні відмовити, задовольнити зустрічний позов. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову про стягнення заборгованості у заявленому банком розмірі, просив задовольнити зустрічний позов та визнати договір про надання кредиту неукладеним. Заслухавши пояснення представників сторін, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, а у задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити, виходячи з наступних підстав. Статті 202, 203 ЦК України визначають, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст.ст. 205, 207 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст.ст. 626, 628, 638 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків . Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Судом встановлено, що 26 вересня 2012 року [PERSON] звернувся до ПАТ Банк «ТРАСТ» із заявою про надання кредиту на споживчі цілі за кредитним Договором № R011.001-ТЕК.0018925 від 26.09.2012 року у розмірі 30 000 грн. строком на 48 місяців, за умовами якого погодився, в разі отримання кредитних коштів, сплачувати за користування кредитом 11,99% річних та щомісячну комісію у розмірі 1,37 % (а.с.16). В день звернення із заявою до банку останній ознайомився та підписав Умови надання та обслуговування кредитів на споживчі цілі, які є невід'ємною частиною кредитного договору № R011.001-ТЕК.0018925 від 26.09.2012 року, отримав та підписав Пам'ятку про основні параметри споживчого кредиту з розписом сукупної вартості кредиту (а.с.10-15), тарифи ПАТ Банк «ТРАСТ» на розрахунково-касове обслуговування (а.с.19), графік погашення кредитної заборгованості (а.с.17). За умовами кредитного договору № R011.001-ТЕК.0018925 від 26.09.2012 ПАТ Банк «ТРАСТ» 26 вересня 2012 року перерахував кошти позичальнику [PERSON] у розмірі 30000 грн. (а.с. 20), з яких 5806,45 грн. в той же день було використано [PERSON] на оплату страхового платежу за договором добровільного страхування від нещасних випадків з ПАТ «Страхова компанія «Юнівес» (а.с. 88-90). При системному аналізі зазначених норм чинного цивільного законодавства України з врахуванням тих правовідносин, які виникли між позивачем та відповідачем, суд приходить до висновку, що Пам'ятка про основні параметри споживчого кредиту з розписом сукупної вартості кредиту відповідача разом з Умовами надання та обслуговування кредитів на споживчі цілі, а також Тарифами Банку на розрахунково - касове обслуговування, графіком погашення кредитної заборгованості дійсно складають кредитний Договір, який вважається укладеним 26.09.2012 року між ПАТ Банк «ТРАСТ» та [PERSON], оскільки саме в цей день він був ознайомлений із фінансовими умовами надання Кредитки «Універсальна» у зв'язку з чим до відносин, які склалися між сторонами підлягають застосуванню норми ст.ст. 1054-1056-1 Параграфа 2 ЦК України (Кредит). 6 червня 2014 року відповідач звернувся до банку із заявою про зміну графіку погашення кредиту, у зв'язку з чим сторонами було погоджено новий графік сплати кредиту, відображений у Додатку 1 (а.с. 86-87). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про доведеність посилань представника позивача в своєму позові про належне виконання Банком своїх зобов'язань за укладеним між сторонами кредитним Договором. Відповідно до п. 2.2. Умов надання та обслуговування кредитів на споживчі цілі, [PERSON] зобов'язався своєчасно та у повному обсязі сплачувати банку відсотки за користування кредиту та комісії, повертати кредит частинами у сумах та терміни, визначені у графіку погашення платежів, що є Додатком №1 до договору. Разом з тим, як вбачається з наданих позивачем розрахунків (а.с.162), відповідач неналежним чином виконував свої зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків. Останні платежі за договором здійснив 23 червня 2014 року у розмірі 1200 грн., 24 вересня 2014 року та 6 листопада 2014 року - по 100 грн., у зв'язку з чим станом на 29 жовтня 2015 року розмір заборгованості [PERSON] за кредитом становив 48 366,83 грн., а саме: 21 501,54 грн. заборгованості по кредиту, 2 458,53 грн. прострочених відсотків, 8 558,22 грн. простроченої комісії за обслуговування кредиту, 15 848,54 грн. пені за прострочення платежів. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. У п. 8.6 та п. 8.10 Умов надання та обслуговування кредитів на споживчі цілі, сторони погодили право банку вимагати дострокового повернення кредиту в повному обсязі, сплати процентів, неустойки та інших платежів, у разі порушення позичальником зобов'язань щодо повернення кредиту. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Судом встановлено, а відповідачем [PERSON] не спростовано, що останнім грошові кошти були отримані в розмірі 30 000 грн.,однак свої зобов'язання за Договором щодо повернення кредиту та сплати процентів за його користування ним не виконувалися належним чином, що призвело до утворення заборгованості у розмірі 48 366,83 грн.. Зважаючи на доведеність розміру заборгованості позивачем, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, а також, і про необхідність стягнення такої заборгованості судовим рішенням на користь позивача. Суд враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини вважає, що зустрічний позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, на спростування тверджень представника [PERSON] про відсутність письмової форми договору, в матеріалах справи наявні докази того, що кредитний договір укладено у письмовій формі шляхом підписання Заяви позичальника про надання кредиту на споживчі цілі, Пам'ятки клієнта про основні параметри споживчого кредитування ПАТ Банк «ТРАСТ», Умов надання та обслуговування кредитів на споживчі цілі, Додатку №1 до Договору № R011.001-ТЕК.0018925 від 26.09.2012 року, яким визначаються строки та розміри процентів, що підлягають сплаті, Додатку №2 до Договору № R011.001-ТЕК.0018925 від 26.09.2012 року, яким визначено сукупну вартість кредиту, та Додатку №3 до Договору № R011.001-ТЕК.0018925 від 26.09.2012 року про тарифи на розрахунково-касове обслуговування, а також Додатку 1 (нова редакція від 23.06.2014 року), в яких викладено усі істотні умови кредитного договору як цього вимагають ст.ст.626- 638, 1055 ЦК України. Висновків суду про задоволення позову не змінюють також твердження представника відповідача про те, що позичальник отримував кредитні кошти лише у розмірі 24 193,55 грн. та з цієї суми повинен виходити суд, обраховуючи розмір заборгованості за кредитним договором, оскільки такі твердження спростовуються матеріалами справи, зокрема доказами про те, що 5806,45 грн. отриманих [PERSON] у кредит коштів було перераховано як страховий платіж на рахунок страхової компанії, що і підтвердив в судовому засіданні відповідач. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності з ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст. 58-59 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Згідно положень ст. 8 ЦПК України - Суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», роз'яснив, що враховуючи принцип безпосередності судового розгляду (стаття 159 ЦПК), рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. При ухваленні рішення суд відповідно до статті 212 ЦПК оцінює докази з урахуванням вимог статей 58 та 59 ЦПК про їх належність і допустимість. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Крім того, Верховний Суд України в своєму Листі від 01.04.2014 року «Аналіз практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України» значив, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі, зустрічний позов не підлягає задоволенню з підстав вищезазначених судом вище. Крім того, враховуючи ту обставину, що суд прийшов до висновку про доведеність позовних вимог позивача та необхідності задоволення його позову, в силу ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню також судовий збір в розмірі 1218,00 грн. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 6,15, 16, 203,204, 215, 526, 530, 536, 549-551, 610, 611, 612, 623, 625, 628, 631, 633, 634, 648, 640-642, 1046,1047, 1050, 1054, 1066 ЦК України,

Outcome: approved