Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 30.05.2013 року з [PERSON] було укладено кредитний договір б/н, згідно з яким він отримав кредит у розмірі 1300,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» являє собою договір, що підтверджується його особистим підписом. Згідно до п. 2.1.1.5.5 «[PERSON] та правил надання банківських послуг», позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідно до п.2.1.1.7.6. [PERSON] надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний заплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми позову. Відповідач порушив умови договору, не надавши своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами, у зв`язку з чим у позивача є право вимагати повернення всієї суми кредиту. Станом на 30.04.2018 року заборгованість становить 27503,30 грн., яку і просить стягнути з [PERSON], а також судовий збір в сумі 1762,00 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, разом з позовною заявою надав клопотання, в якому просить справу розглянути в його відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. (а.с. 39). Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та зазначив, що позивач, діючи умисно безпідставно збільшував розмір заборгованості за кредитним договором та не повідомляв його про наявну заборгованість до свого звернення до суду. Просив при винесенні рішення врахувати його складні життєві обставини та стягнути з нього 787, 25 грн. боргу та 1000, 00 грн. в якості відсоткової заборгованості. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до п.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Згідно\~ч.1,5\~ст.\~263\~ЦПК України,\~судове рішення\~повинно ґрунтуватися\~на засадах\~верховенства права,\~бути законним\~і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, при вирішенні спору по суті, судом були враховані докази, які були надані сторонами в процесі розгляду справи. Судом встановлено, що 30.05.2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н, згідно з яким він отримав кредит у розмірі 1300,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» являє собою договір про надання банківських послуг, що підтверджується його особистим підписом (а.с. 7) [PERSON] та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку розміщено в мережі Інтернет на сайті банку http://privatbank.ua, що свідчить про те, що він є доступним для всіх клієнтів банку, в тому числі і для [PERSON] Отже, в силу положень ч. 1 ст. 634 ЦК України, між сторонами укладено договір приєднання, умови якого встановлені однією із сторін у стандартних формах. Відповідно до ст.\~629\~ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Відповідно положень ст. ст. 526, 527, 530\~ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Як вбачається із розрахунку заборгованості, [PERSON] періодично вносив кошти в рахунок погашення боргу, що свідчить про його обізнаність із наявною заборгованістю та необхідністю її погашення. Як повідомив в судовому засіданні [PERSON], в нього немає письмових доказів про те, що він звертався до банку з метою реструктуризації боргу. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. У разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, зокрема сплата неустойки (пені). Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, станом на 30.04.2018 року, заборгованість [PERSON] перед банком становить 27503,30 грн. і яка складається із: заборгованості за кредитом (тіло кредиту) 787,25 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом 21330,18 грн.; заборгованості за пенею та комісією 3600 грн.; штрафу (фіксована частина) -500,00 грн.; штрафу (процентна складова) 1285,87 грн. (а.с.5-6). Із викладеним позивачем розрахунком та розміром заборгованості [PERSON] суд не погоджується, виходячи із такого. Як вбачається із наданої банком копії витягу з [PERSON] та Правил надання банківських послуг, які затверджені наказом банку від 06.03.2010 року №СП-2010-256 на підставі яких клієнтам надаються банківські послуги, документи є надмірно інформаційно завантажені, позиції розрахунку процентів, пені та штрафних санкцій викладені в загальних нормах. Крім того, в розрахунку, який наданий суду, в заборгованість включено як відсотки на поточну заборгованість за кредитом, так і комісію, а також кілька видів відповідальності: штраф і пеню. При цьому банк не вказує, на підставі яких пунктів [PERSON] та Правил та за яким алгоритмом вони нараховуються. Вказаний підхід до розрахунків протирічить ст. 61 Конституції України. Стягненню підлягає лише заборгованість за кредитом та відсотками, нарахованими на поточну заборгованість. Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15, одночасне стягнення обох видів неустойки - і штрафу, і пені - не допускається. За положеннями ст.\~61\~Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до ст.\~549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). За змістом ст.\~611\~ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Виходячи з аналізу зазначених правових норм, сплата неустойки є єдиним видом відповідальності за порушення зобов'язання незалежно від виду неустойки (штраф або пеня). Пеня й штраф є різновидами неустойки, тому стягнення одночасно двох видів неустойки за несвоєчасне виконання одного й того самого грошового зобов'язання суперечить ст.\~61\~Конституції України та загальним засадам цивільного законодавства. Підстав для стягнення з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 1785,87 грн. штрафних санкцій немає, ці кошти не можуть бути стягнуті з відповідача, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 3 ст.\~551\~ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Розмір заборгованості та розмір неустойки, їх співмірність, обставини, які дають суду право застосувати або не застосувати ч. 3 ст. 551 ЦК України, є фактичними обставинами справи, встановлення яких судом є обов'язковою умовою при розгляді справи та ухваленні судового рішення у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором. Таким чином, суд може з власної ініціативи застосувати ч. 3 ст.\~551\~ЦК України до вимог про стягнення пені, за умови, що розмір нарахованої пені значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Матеріалами справи підтверджується, що [PERSON], відповідач в справі є інвалідом 3 групи загального захворювання, має на утриманні двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], його дружина перебуває у відпустці по догляду дитиною. Таким чином, він є єдиним працездатним членом сім`ї. Суд приймає вищезазначені обставини як такі, що мають істотне значення, та на підставі ч. 3 ст.\~551\~ЦК України вважає за можливе зменшити пеню до 1000 грн. При цьому суд ураховує положення статей 3 та 509 ЦК України, якими визначено засади справедливості, добросовісності та розумності як для цивільного судочинства вцілому, так і для зобов'язання зокрема. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимого ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають частковому задоволенню, стягненню із [PERSON] підлягає заборгованість за кредитом 787,25 грн., за відсотками на поточну заборгованість 21330, грн. та 1000 грн. - пені. З урахуванням того, що позовні вимоги задоволені частково, відповідно до ч. 1 ст. 141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог

Outcome: partial