Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «Кредитні ініціативи», в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 31.07.2018 року, реєстраційний номер № 3770, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль Іриною Миколаївною, про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 82 378,07 гривень. Мотивуючи свої вимоги тим, що 07 травня 2014 року позивач уклала кредитний договір №500481191, за яким отримала позику в розмірі 67 932,00грн. Згідно графіку платежів, який є додатком №1 до кредитного договору, погашення кредиту мало відбуватися рівними частинами, щомісячно по 2879,50грн., у період з 07.05.2014 року по 08.05.2019 року. Умовами кредитного договору передбачено, що його виконання здійснюється частинами відповідно до графіка погашення заборгованості, а тому строк позовної давності для стягнення кредитних коштів та процентів за користування цими коштами має відраховуватись з часу несплати чергового місячного платежу. Загальна позовна давність застосовується до кожного щомісячного простроченого платежу, який був визначений у договорі графіком платежів. Загальний строк позовної давності становить три роки. В продовж більше трьох останніх років, позивач погашення кредиту не здійснює. 31 липня 2018 року приватним нотаріусом Гамаль І.М. вчинений виконавчий напис щодо заборгованості за кредитом (копія виконавчого напису, додається), згідно якого: «Стягнення заборгованості проводиться за період з 07 травня 2014 року по 30 травня 2018 року. Сума заборгованості, яка підлягає стягненню складає 82 378,07 гривень, у тому числі: 51 179,47грн. - заборгованість за тілом кредиту; 31 198,60грн. - заборгованість за відсотками, які були нараховані за користування Кредитними коштами у період з моменту укладання Кредитного договору по 30.05.2018 року». Отже, з тексту виконавчого напису вбачається, що період з 07 травня 2014 року по 30 травня 2018 року, становить 4 роки та 23 дні, що на один рік і 23-и дні перевищує загальний строк позовної давності. Окрім того, за період з 30 травня 2018 року (дата виконавчого напису, яка по графіку платежів відповідає 08.05.2018 року) по 08 червня 2015 року (дата по графіку, коли сплив трирічний термін від дати вчинення виконавчого напису), позивачу мали бути нараховані проценти в розмірі 22 178,09 грн., в той час як у виконавчому написі вказана значно більша сума в розмірі 31 198,60грн., різниця становить 9 020,51грн. (31198,60- 22178,09=9020,51). Вбачається, що відповідач звернувся до нотаріуса начебто з безспірними вимогами, чим позбавив позивача права та можливості на застосування строків позовної давності та штучно збільшив суму заборгованості по процентам. Відповідно, з вище зазначеного вбачається, що між позивачем та відповідачем є спір, щодо розміру суми заборгованості, з врахуванням строків позовної давності, строку стягнення та щодо арифметичного підрахунку процентів за кредитом. Фактично, нотаріус вирішив спір сторін, щодо строку та суми стягнення, що не відповідає повноваженням нотаріуса, наданим йому законом. Вищевикладене підтверджує наявність спору в зазначених правовідносинах, та порушення приватним нотаріусом встановлену законом процедуру вчинення виконавчого напису. Представник позивача , який діє на підставі договору про надання правової дороги [PERSON] , у судовому засіданні позов підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач до судового засідання не з?явився, надав до суду заяву про відкладення розгляду справи так як представник ТОВ «Кредитні ініціативи» перебуває у службовому відрядженні у місті Мелітополь. Доказів, які підтверджували відрядження представника , суду надано не було. Відзиву на позовну заяву відповідач суду не надав. Суд вважає за необхідне відзначити, що заяви представника відповідача про відкладення розгляду справи носять систематичний характер, що містить у собі ознаки зловживання представником своїми процесуальними правами та приводить до затягування, встановлених цивільно процесуальним законодавством строків розгляду справи. В матеріалах справи містяться пояснення відповідача, в яких відповідач просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, так як заява про вчинення виконавчого напису нотаріусом була оформлена у відповідності до діючого законодавства України і містила всі обов?язкові відомості про боржника та стягувача, а також щодо розмірів заборгованості і строків, за які проводиться стягнення. Нотаріус не звертався до стягувача за наданням додаткової інформації, оскільки йому було надано всі необхідні і достатні документи для вчинення виконавчого напису. Нотаріусом було перевірено належне повідомлення боржника про наявну заборгованість та відповідність документів, поданих на обґрунтування стягнення, переліку документів, за яким стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Виконавчий напис вчинено в межах трирічного строку позовної давності, з дотримання тридцяти денного строку з моменту повідомлення боржника про заборгованість у відповідності до положень ст.1050 ЦК України. Третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. до суду не з`явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч.1ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними,суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідност.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 07 травня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 599481191, за яким відповідач отримала позики у розмірі 67 932 грн.00 копійок. 31.07.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. вчинено виконавчий напис № 3770. Відповідно до змісту виконавчого напису № 3770 від 31.07.2018 року, строк платежу за кредитним договором № 500481191 від 07.05.2014 року настав. Боржником не було виконано вимоги стягувача згідно з повідомленням про порушення основного зобов?язання від 14.06.2018. Стягнення заборгованості проводиться за період з 07.05.2014 року по 30.06.2018 року. Сума заборгованості, яка підлягає стягненню складає 82 378,07 гривень, у тому числі 51 179,47 гривень - заборгованість за тілом кредиту по Кредитному договору; 31 198,60 гривень - заборгованість за відсотками, які були нараховані за користування Кредитними коштами у період з моменту укладення Кредитного договору по 30.05.2018 року. Загальна сума, яка підлягає стягненню із боржника, яким є [PERSON] на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ» складає 83 378,07 гривень. Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, [PERSON] , зокрема, посилається на те, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису від 31.07.2018 року не переконався у безспірності заборгованості, не перевірив доводів боржника в повному обсязі та встановлення обставин, чис правді на момент вчинення виконавчого напису нотаріусом боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем. Вчинення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, який набрав чинності 07 березня 2012 року. Так, відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом ст. 88 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи: підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до пункту 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до пункту 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Отже, суд має встановити, що банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у справі №6-158цс15 від 20 травня 2015 року. З доданих до заяви стягувача про вчинення виконавчого напису від 31.07.2018 року документів вбачається, що письмова вимога про усунення порушень була складена 14.06.2018 року та згідно списку поштових відправлень направлена на відому адресу мешкання боржника. Проте, серед наданих нотаріусу документів відсутні докази про отримання [PERSON] такої вимоги. Також нотаріус не з`ясував чи не пропущено банком строк позовної давності, не встановив коли було здійснено останню оплату по кредиту. Період стягнення у виконавчому написі зазначено з 07.05.2014 року по 30.05.2018 року, тобто більше ніж три роки. Таким чином, виконавчий напис було вчинено без дотримання вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки відбулося задоволення вимог ТОВ «Кредитні ініціативи» без врахування вищезазначених обставин. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення з вимогами по кожному окремому щомісячному платежу, чим порушив норми ст.88 Закону України «Про нотаріат», п.284 Інструкції та п.1 Переліку. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та доведеними, такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved