Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи це тим, що 11.07.2006 року між ним та [PERSON] було укладено договір №б/н, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 7100 (сім тисяч сто) грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до зазначеного договору, відповідач зобов'язалась погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Проте, [PERSON] було порушено умови кредитного договору стосовно своєчасного погашення кредитної заборгованості, у зв'язку з чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 29469,12 грн. З огляду на викладене, позивач звернувся з позовом до суду для захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів. Представник позивача за довіреністю №1240-О - Сауляк Є.В. подав до суду заяву, в якій просив справу слухати за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задоволити. Відповідач про час та місце розгляду справи була повідомлена через оголошення у пресі - газеті «Вінниччина», видання від 31.01.2014 року, проте в судове засідання не з'явилась не повідомивши причин неявки. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 11.07.2006 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено договір №б/н, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 7100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до п. 9.12 умов та правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Відповідно до п. 6.5 умов надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Згідно п. 6.6 умов надання банківських послуг, - у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту, оплати винагороди банку. Проте, відповідачем було порушено умови кредитного договору, у зв'язку з чим, станом на 30.09.2013 року [PERSON] має заборгованість перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у розмірі 29469,12 грн., яка складається з наступного: - 6783,05 грн. - заборгованість за кредитом; - 20806,59 грн. - заборгованість по процентам за кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 умов та правил надання банківських послуг: - 500 грн. - штраф (фіксована частина); - 1379,48 грн. - штраф (процентна складова). Таким чином, відповідачем порушено вимоги ст. 526 ЦК України, згідно якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а також вимоги ст. 1054 ЦК України, яка вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов'язання повинно бути виконано у встановлений строк його виконання. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до п. 8.6 Умов надання банківських послуг,- при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми позову. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Отже, суд вважає обґрунтованою вимогою позивача про стягнення з відповідача боргу за договором кредиту на загальну суму 29469,12 гривень. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 294,69 грн., тому, відповідно до ст. 88 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved