Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача у якому вказав, що на виконанні в Заводському відділі державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1043/2011 від 09.07.2012 р. Заводським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором у сумі 880382,78 грн., а також витрати по сплаті держмита у сумі 1700 грн., та ІТЗ 120 грн. 13.09.2013 року державним виконавцем вжито заходів примусового виконання, а саме: проведено опис та арешт майна квартири [ADDRESS]. 18.09.2013 року державним виконавцем згідно відповідної постанови з метою оцінки вищезазначеного майна було залучено суб'єкта оціночної діяльності господарювання [PERSON] 29.10.2013 року надійшов звіт про оцінку майна, згідно якого вартість арештованого майна становить 416 177 грн. Арештоване майно не передано на реалізацію, оскільки згідно Довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна на предмет іпотеки, а саме: квартиру [ADDRESS] накладено арешти: - запис про обтяження 335993. Дата державної реєстрації 15.11.2011 року, обтяжувач: Орджонікідзевський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції; - запис про обтяження 336007. Дата державної реєстрації 23.11.2011 року, обтяжувач: Жовтневий відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції. Вказані арешти перешкоджають реалізації майна, на яке звертається стягнення за виконавчими написами, тому позивач просить звільнити нерухоме майно - [ADDRESS], що належить відповідачу з-під арешту та стягнути з відповідача судовий збір. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, у заяві наполягає на вимогах позову. Відповідно до ч.3 ст.. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Згідно зі ст.. 74 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ст.. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно з ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Частиною 1 ст. 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач [PERSON] у судові засідання 28 серпня 2014 року та 01 жовтня 2014 року не з'явився, про місце та час слухання справи був повідомлений належним чином. Причини неявки суду невідомі. Представники третіх осіб Заводського, Орджонікідзевського, Жовтневого ВДВС Запорізького МУЮ також не з'явилися, про час та місце слухання справи повідомлено належним чином. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 131-0111001/ФКВ-08 від 29.08.2008 року між ТОВ «Український промисловий Банк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] 29.08.2008 року було укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира [ADDRESS]. Як вбачається з виписки державного реєстру речових прав на нерухоме майно 15.11.2011 року старшим державним виконавцем Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ та 23.11.2011 року державним виконавцем Жовтневого ВДВС Запорізького МУЮ на належне [PERSON] на праві приватної власності нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] було здійснено обтяження шляхом заборони відчуження (арешт). Згідно ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя. Частиною 1 ст. 41 цього Закону передбачено, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої законом України «Про виконавче провадження» з дотриманням вимог цього Закону. Відповідно до ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту намарно або тоді, коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника знаходиться у заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту. Статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження» у разі звернення стягнення на будинок, квартиру, інше приміщення чи земельну ділянку державний виконавець подає запит до відповідних місцевих органів, що здійснюють реєстрацію та облік майна, про належність такого майна боржнику на праві власності, а також перевіряє, чи не перебуває це майно під арештом. Після надходження документального підтвердження належності боржнику на праві власності будинку чи іншого нерухомого майна державний виконавець накладає на них арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідних реєстрів в установленому законодавством порядку. Про накладення арешту на будинок чи інше нерухоме майно, заставлене третім особам, державний виконавець невідкладно повідомляє таким особам. Таким чином, позов обґрунтований, доведений, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved