Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказавши в заяві, що 06 вересня 2016 року між позивачем та [PERSON] укладено договір б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 42859,91 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак, взяті зобов'язання за вказаним договором відповідач належним чином не виконав, і станом на 16 травня 2017 року має заборгованість перед позивачем в сумі 59478,76 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також стягнути понесені судові витрати: судовий збір в розмірі 1600,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, в позові просить слухати справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом надіслання повістки на адресу його реєстрації. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає можливим, за згодою представника позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст. 280 ЦПК України, за відсутності відповідача. Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 06 вересня 2016 року між позивачем та [PERSON] укладено договір б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 42859,92 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Позивач у повному обсязі виконав прийняті на себе зобов'язання за договором і надав відповідачу суму кредиту, а той у свою чергу прийняті зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим станом на 16 травня 2017 року має заборгованість в розмірі 59478,76 грн., яка складається з: 41845,67 грн. - заборгованість за кредитом; 6405,34 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 8369,10 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 2858,65 грн. - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Ст. 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання повинні виконуватися сторонами належним чином і у встановлений термін, відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до ст. 530, 1049 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач істотно порушує умови договору, тому заявлені позовні вимоги законні та обґрунтовані, і підлягають задоволенню у повному обсязі. Тому, на користь позивача підлягає стягненню з відповідача сума заборгованості за кредитним договором в розмірі 59478,76 грн., а також згідно зі ст. 141 ЦПК України на користь позивача мають бути стягнуті понесені судові витрати на оплату судового збору - 1600,00грн.

Outcome: approved