Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні житловим приміщенням, обґрунтовуючи заявлені вимоги наступним. Позивач є власником квартири [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу квартири, укладеним між ним та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом КМНО Щелковим Д.М. 16.05.2018 року, реєстровий № 329. Право власності позивача на дану квартиру зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16.05.2018 року за індексним № 124158270. Після придбання квартири позивачу стало відомо, що в квартирі також зареєстрований відповідач. Відповідач не є членом родини позивача та починаючи з 16.05.2018 року за своїм зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання не проживає, проте з місця реєстрацій знятий не був. Відповідач не проживає за зареєстрованою адресою понад один рік, проте зареєстроване місце проживання відповідача за вищевказаною адресою викликає побоювання позивача, що належне йому майно може фігурувати в будь-яких правовідносинах за зобов`язаннями відповідача. З цих підстав, просить позбавити [PERSON] права користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся судом належним чином, подав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст.280,281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а від відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надійшло. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв`язку з наступним. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу квартири, укладеним між ним та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом КМНО Щелковим Д.М. 16.05.2018 року, реєстровий № 329. Право власності позивача на дану квартиру зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16.05.2018 року за індексним № 124158270. В даній квартирі зареєстрований відповідач, про що позивач дізнався після придбання квартири. Відповідач не є членом родини позивача та починаючи з 16.05.2018 року за своїм зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання не проживає, проте з місця реєстрацій знятий не був. Згідно ст.150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і мають право розпоряджатись цією власністю на власний розсуд. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.2 ст. 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Враховуючи те, що відповідач в спірній квартирі не проживає, понад один рік, суд вважає, що [PERSON] втратив право користування квартирою [ADDRESS] , що свідчить про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення судом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved