Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про встановлення факту прийняття спадщини і визнання права власності на спадкове майно, в якому просить задовольнити її позовні вимоги, вказуючи, що 25.03.2009 року померла його рідна мати [PERSON], 01 травня 1996 року померла його прабабуся [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді: земельної частки (пай) розміром 5,78 га, розташованої на території Бритівської сільської ради, за межами населеного пункту в масиві № 11 ділянка № 13, згідно сертифікату на право на земельну частку (най) серія ОД № 0117710 від 27.11.1996 року та належить [PERSON], на яке він претендує як єдиний спадкоємець за законом, оскільки інших спадкоємців першої черги за законом, заповітом або спадкоємців які б мали право на обовязкову спадкову частку, не має, так як його рідна мати [PERSON] відмовилась від своєї частки спадщини на його користь. Оформити свої спадкові права нотаріально позивач на даний час не може через те, що померлою матірю не було належним чином оформлено право власності на приналежну йому земельну ділянку, у зв'язку з чим позивач звертається до суду з зазначеним позовом. Позивач в судове засідання не зявився, згідно заяви позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, розглядати справу за його відсутністю Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилась, згідно заяви з позовом [PERSON] згодна в повному обсязі, від своєї частки спадщини відмовляється на користь брата, просить позов задовольнити та розглядати справу за її відсутністю Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 01 травня 1996 року померла прабабуся позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1 -ЖД № 179722, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 23. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на нерухоме майно, яке складається з: земельної частки (пай), яка розташована на території Бритівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, за межами населеного пункту в масиві № 11, ділянка № 13, розміром 5,78 га в умовних кадастрових гектарах, яка на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0117710, 27.11.1996 року, належить [PERSON]. За життя спадкодавиця [PERSON] заповіту не залишала. Спадкоємцем першої черги за законом відповідно до положень ЦК УРСР (1963р.) була бабуся позивача [PERSON], як дочка померлої [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження від 12.08.1980 року серії II- АМ № 437993. Спадкоємиця фактично вступила у володіння вказаним спадковим майном, однак за життя не встигла оформити право власності на нього, оскільки померла 25.03.2009 року, що підтверджується свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 179811, виданого виконавчим комітетом Бритівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис № 09. Згідно із ст. 525 ЦК УРСР (1963р.), який був чинним на час відкриття спадщини, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме - місцезнаходження майна або його основної частини (ст. 526 ЦК УРСР). Статтею 549 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державної нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 534 ЦК України в редакції закону 1963 року, що був чинний на час відкриття спадщини, кожний громадянин може залишити за заповітом своє майно або частину одній або кільком особам, як таким що входять, так і тим що не входять в коло спадкоємців за законом, а також державі або іншим громадським установам. Відповідно до ст. 548 ЦК України в редакції закону 1963 року, що був чинний на час відкриття спадщини, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON], яка померла 25.03.20109 року є її донька [PERSON], яка фактично вступила у спадщину після смерті матері, оскільки до дня смерті проживала разом з померлою, вела спільне господарство, проводила її поховання, що підтверджується довідкою Бритівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області № 205 від 30.03.2009 року. Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування по черзі. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у випадку відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Згідно ст. 1261 ЦК України в першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з чоловіка і жінки, що пережив і батьки. Спадкоємцем першої черги за законом являються позивачка. Факт, того, що позивач являється сином [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження серії IV-ЖД № 486273 від 10.10.1983 року. Згідно ч.2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Позивач від спадщини не відмовлявся, заяв не подавав, тому є єдиним спадкоємцем спірного майна, оскільки його мати [PERSON] відмовилась від спадщини на користь позивача [PERSON], відповідно до заяви, яка знаходиться в матеріалах справи. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно до відповіді Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори № 1849/01-16 від 08.09.2016 року спадкові справи до майна померлої [PERSON] не заводились. Враховуючи, що позивач являється єдиним спадкоємицею спадкового майна, інших спадкоємців за законом та заповітом не має, те, що позивач фактично прийняв у своє володіння спадщину, суд вважає, позовні вимоги [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на: земельну частку (пай), яка розташована на території Бритівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, за межами населеного пункту в масиві № 11, ділянка № 13, розміром 5,78 га в умовних кадастрових гектарах, яка на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0117710, 27.11.1996 р належить [PERSON], яке відкрилось за законом після смерті [PERSON], яка померла 01.05.1996 року обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню та визнати за [PERSON] право власності на земельну частку (пай), яка розташована на території Бритівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, за межами населеного пункту в масиві № 11, ділянка № 13, розміром 5,78 га в умовних кадастрових гектарах, на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0117710, 27.11.1996 року.

Outcome: approved