Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про звільнення з-під арешту жилого будинку [ADDRESS] В позові зазначив, що між закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] 24 червня 2008 року укладений кредитний договір, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 18000,00 доларів США, і в цей же день в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та [PERSON] відповідачем у справі, укладений договір іпотеки, за умовами якого остання передала банку в іпотеку зазначений будинок, право власності на який належить відповідачу. У зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором, рішенням № 40313183 державного реєстратора Запорізької обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Запорізької області [PERSON] 26.03.2018 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно здійснено запис за № 25425769 про право власності позивача на іпотечне майно - будинок [ADDRESS] Позивачу стало відомо про те, що 05.09.2014 року Шевченківським ВДВС накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження. Оскільки накладений арешт унеможливлює реалізацію позивачем своїх прав та інтересів щодо володіння та розпорядження належним йому майном, просить звільнити з-під арешту будинок [ADDRESS] В судове засідання представник позивача не з'явився, надавши письмове звернення, яке містить прохання про задоволення позову, вирішення спору у його відсутність, а також згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач та треті особи, належним чином повідомлені про дату, час та місце вирішення справи, до суду не з'явились, причини неявки суду невідомі, відзиву або будь-яких заяв до суду відповідач не подавала, а тому на підставі статей 280 - 282 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи без участі відповідача за письмовою згодою представника позивача. За таких обставин судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. У відповідності до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Встановлено, що 24.06.2008 року між закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 6502414, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 18000,00 грн. зі сплатою відсотків, визначених договором (а.с.4-7). В порядку забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 24.06.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір іпотеки № 6525004, за умовами якого відповідач [PERSON] передала в іпотеку належний їй на праві власності жилий будинок [ADDRESS] ( а.с. 8-13). Свої зобов'язання за кредитним договором [PERSON] виконував неналежним чином, тому на підставі рішення комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Запорізької області № 40313183 від 26.03.2018 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно здійснено запис № 25425769 про право власності на будинок [ADDRESS] за позивачем (а.с. 14). З інформації про державну реєстрацію обтяжень вбачається, що постановою Шевченківського відділку державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції від 05.09.2014 року накладений арешт майна боржника [PERSON] та оголошена заборона на його відчуження (а.с.14 зворот). За положеннями ст. ст. 321, 391 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Надані суду докази свідчать про те, що позивачу належить право власності на заставне майно, і тому він має право вимоги про звільнення його з-під арешту, у зв'язку з чим суд знаходить всі підстави для задоволення позову. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved