Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 08 жовтня 2013 року [PERSON] відповідно до укладеного договору б/н отримав кредит у розмірі 300 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, затвердженими наказом №СП-2010-256 від 06 березня 2010 року та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/ складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідачки у заяві, а відповідно до п.2.1.1.2.3 та п. 2.1.1.2.4 зазначених Умов та Правил, відповідач також надав згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і надав право на зменшення/збільшення в будь-який момент кредитного ліміту. Позивач посилається на те, що у відповідності до умов договору він свої зобов'язання виконав в повному обсязі та видав відповідачу кредит у розмірі, визначеному договором, а відповідач свої зобов'язання не виконав належним чином, у зв'язку з чим станом на 30 вересня 2017 року виникла заборгованість за кредитом в сумі 24 794 гривні 95 копійок, з яких 154 гривні 27 копійок - заборгованість за кредитом, 18 883 гривні 78 копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4 100 гривень 00 копійок - заборгованість за пенею та комісією, а також нараховані штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг в розмірі 500 гривень (фіксована частина) та 1 156 гривень 90 копійок (процентна складова), у зв'язку з чим позивач змушений звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором в примусовому порядку. Представник позивача, який про день та час розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.44 зворот), в судове засідання 05 січня 2018 року не з'явився, надавши суду письмову заяву (а.с.39), відповідно до якої прохали розглядати справу у відсутність їх представника, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, прохали їх задовольнити та не заперечували проти заочного розгляду справи в разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що в 2007 році сталася ДТП, в якій він був постраждалим, та оформив в ПАТ КБ «Приватбанк» картку виключно для отримання грошових коштів від особи, яка була винуватою у скоєнні ДТП. Такі кошти періодично надходили на його карту [NUMBER] зі строком дії - до 08/13. Оскільки в 2013 році строк дії такої картки закінчився, то він вирішив отримати нову картrу з новим строком дії, у зв'язку з чим ним було підписано анкету-заяву від 08 жовтня 2013 року. Під час підписання такої анкети-заяви він не просив у позивача встановити йому кредитний ліміт, а лише повідомив що на картці [NUMBER] мається залишок в сумі приблизно 300 гривень, який він просить перевести на нову картrу, що і було здійснено позивачем. Для активації нової картки відповідач здійснив безготівкові розрахунки на суму приблизно 300 гривень, а потім картка була вкрадена та заблокована банком. Будь-яких кредитів відповідач не отримував, заявок на отримання кредиту позивачу не писав, у зв'язку з чим просив відмовити в задоволенні позову. У відповідності зі ст. 274 ЦПК України розгляд справи здійснювався в порядку спрощеного позовного провадження, оскільки справа є малозначною. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПКУкраїни суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610, ст. 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однією із різновидностей зобов'язання є кредитний договір, укладений між сторонами відповідно до вимог ст.1054, ст.1055 ЦК України, який відповідно до ст. 629 цього Кодексу є обов'язковим до виконання сторонами. Судом встановлено, що 08 жовтня 2013 року [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.6). В розділі щодо бажання оформити перелічені види кредитних карток - не відмічено жодного поля, не зазначено бажаного кредитного ліміту. Інших доказів щодо бажання відповідача отримати кредит - позивачем не надано, а надані відповідачем пояснення щодо отримання в жовтні 2013 року картки з наявністю на ній 271 гривні 61 копійки підтверджуються розрахунком позивача (а.с.5). На думку суду вказане свідчить про те, що правові підстави для задоволення позову відсутні, оскільки позивачем не додано доказів отримання відповідачем кредиту на суму 300 гривень, тому суд вважає, що правові підстави для задоволення позову відсутні. Підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку не може свідчити про безумовне встановлення позивачем та отримання відповідачем кредитного ліміту та виникнення у нього зобов'язань щодо повернення кредиту. Доказів отримання такого кредиту позивач суду не надав, а відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У зв'язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на позивача. На підставі ст.ст. 526-530, 533, 536, 549-551, 598, 610-615, 624-626, 638-643, 1046-10561 ЦК України;

Outcome: dismissed