Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що відповідно до договору купівлі-продажу від 01.09.2020 року ним було придбано житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . За умовами зазначеного договору відповідачі мали знятися з реєстраційного обліку в строк до 10.09.2020 року, проте вказані умови не виконали, у зв`язку із чим просить визнати їх такими, що втратили право користування цим житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти ухвалення заочного рушення не заперечує. Відповідачі в судове засідання повторно не з`явились з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили, відзив на позов не подавали. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача та відповідача на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення, відповідно до положень ст.ст. 280 - 282 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову з наступних підстав. Так, судом встановлено, що позивач є власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 01.09.2020 року, посвідченим приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу Червоненко Н.О., зареєстрованим в реєстрі за № 202. При цьому, за умовами п. 4.7. вказаного Договору, продавець та члени його сім`ї зобов`язались знатись з реєстраційного обліку до 10.09.2020 року. Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 19.10.2020 року за вих. № 2323, виданої виконавчим комітетом Таврійської міської ради Херсонської області, в будинку [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. У відповідності до положень глави 6 ЖК УРСР, особа набуває право користування жилим будинком, квартирою, що належить громадянинові, в силу сімейних відносин з ним або на підставі договору найму, укладеного нею або членом її сім`ї з власником будинку. Згідно абзацу другого пункту 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», власник житла має право вимагати визнання попереднього власника житла таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на жиле приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Частиною першою статті 401 ЦК України визначено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 406 ЦК України, сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. У відповідності до ч. 2 ст. 406 ЦК України, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України). У відповідності до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Враховуючи, що відповідач [PERSON] є колишнім власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , інші відповідачі мали право користування цим житлом як члени її сім`ї, з новим власником будинку договору найму житла не укладали та не є членами його сім`ї, тому відповідачів слід визнати такими, що втратили право користування цим жилим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved