Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, яким остаточно просить стягнути з останнього на свою користь матеріальну та моральну шкоду, завдану протиправними діями 07.09.2013р. на загальну суму 109897,30грн., з яких матеріальна шкоді - 77490грн. та 2407,30грн. й моральна - 30000грн. Обґрунтовуючи вимоги позову позивач, зазначає, що 07.09.2013р. відповідач спричинив тілесні ушкодження, за що був визнаний винним вироком суду. Внаслідок дій чоловіка, позивач перебувала на лікуванні у медичному закладі. За час лікування витрачено 2407,31грн. Також позивач просить стягнути з відповідача вартість курсу реабілітації для одержання путівки на санаторно-курортне лікування від 13.02.2014р., що складає 77490грн. Під час побиття позивач пережила значний стрес, фізичну біль, протиправні дії відбувались у присутності малолітньої доньки позивача, що вплинуло і на її психічний стан також. ВІ подальшому позивач перебувала у постійному пригніченому та напруженому психічному стані тощо. Позивач зверталася доза допомогою психолога задля виведення із такого психічного стану. Відповідач з моменту вчинення злочину не пробачився, жодної допомоги не надав, тому позивач оцінює завдану моральну шкоду в розмірі 30000грн. Представник позивача підтримав викладені обставини і вимоги позову та просить їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач, його представник з вимогами позову погодились частково, про що зазначено у письмових запереченнях Суд, вивчивши доводи позивача, заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи та надані суду докази, надійшов до наступного. Відповідно до вимог ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, судом встановлено, що 07.09.2013р. між [PERSON] та [PERSON] на побутовому ґрунті виникла свара, під час якої [PERSON] умисно наніс [PERSON] легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров'я. Вироком Московського районного суду м. Харкова від 01.07.2014р. [PERSON] визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України і на підставі п. «в» ст.. 1 ЗУ «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014р. від відбуття покарання звільнено. Ухвалою колегії суддів судової плати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області від 09.09.2014р. вирок суду від 01.07.2014р. в частині визнання [PERSON] винним, звільнення його від відбуття покарання на підставі амністії, залишено без зміни, як обґрунтований. (а.с.45-51, 1-3). Позивач в результаті отримання тілесних ушкодження перебувала на стаціонарному лікуванні, в подальшому продовжувала лікування, виконуючи рекомендаційна придбання медичних препаратів, ліків, на що витратила загалом 2407,30грн. Такі обставини підтверджено медичною документацією, листками непрацездатності, копіями фіскальних чеків (а.с. 10-22,30). Отже, на підставі наведеної медичної документації, судових рішень, встановлено, що позивач внаслідок отримання тілесного ушкодження, витрачала кошти на лікування, у зв'язку з протиправними діями відповідача, тобто є причинний зв'язок між нанесенням тілесних ушкоджень 07.09.ю2013р. та їх наслідками. Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Отже, вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди внаслідок злочину в сумі 2407,30грн. є обґрунтованими, належним чином підтверджені і підлягають задоволенню. Далі, позивач зазначає, що у відповідності до довідки № 1715/395 для одержання путівки на санаторно-курортне лікування від 13.02.2014р. неї рекомендовано реабілітаційний курс в санаторії, а аз договором про надання туристичних послуг від 04.03.2014р. вартість курсу реабілітації у Центрі відновлюваної медицини складає 77490грн., що і просить стягнути з відповідача на свою користь. Такі обставини підтверджено копіями довідки для одержання путівки, договору про надання туристичних послуг від 04.03.2014р., програми туру та рахунку-фактури від 04.03.2014р. (а.с.25-29). Разом з цим, суд відмовляє у задоволені вимог позову щодо стягнення матеріальної шкоди в сумі 77490грн. як за оплату туристичних послуг, оскільки з боку позивача не надано жодного доказу щодо сплати вартості туру або інших витрат. Не містять таких доказів і матеріали справи. Далі, у відповідності до вимог ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Судом встановлено, що з вини [PERSON] позивачу вчинено тілесні ушкодження і остання продовжує лікування, з послідуючим наглядом у лікарів, під час злочину, скоєного відносно позивача, остання отримала стрес тощо, що спричинило нервові переживання, тому є підстави вважати, що [PERSON] отримала душевні страждання. Такі обставини знайшли своє підтвердженні і у висновку спеціаліста від 27.11.2013р. (а.с.31). Відповідно до роз'яснень в п.5 постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обов'язковому з'ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошової сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому. Отже, суд виходячи із принципу справедливості і співмірності, суд оцінює вчинену моральну шкоду в розмірі 10000грн. Таким чином, суд на підставі вищевикладеного прийшов до висновку, що вимоги позову підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial