Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про усунення перешкод у користуванні майном (зняття арешту з нерухомого майна), в якому зазначила, що відповідно до договору купівлі-продажу будинку від 24 грудня 1991 року їй належить на праві власності житловий будинок, що знаходиться за адресою: с. Липняжка, Добровеличківський район, Кіровоградська область, вул. Садова, 95, загальною площею 48 кв.м. і розташований на присадибній ділянці розміром 0,42 га. У відповідності до вимог ст. 227 Цивільного кодексу Української PCP, договір зареєстровано у виконавчому комітеті Липнязької сільської ради та зареєстровано в реєстрі за № 121. 26 квітня 2016 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби [PERSON] районного управління юстиції - [PERSON] було накладено арешт на житловий будинок з підсобними приміщеннями на підставі виконавчого листа № 387/1423/15-ц від 20.01.2016 року виданого Добровеличківським районним судом Кіровоградської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в сумі 174106,04 грн.. Особу, якого арештоване майно зазначено її колишнього чоловіка - [PERSON]. Оскільки боржник не є власником майна, на яке накладено арешт, її права, як власника є порушеними вказаним обтяженням. Накладення арешту на належне їй нерухоме майно позбавляє її можливості вільно розпоряджатися ним на власний розсуд, чим порушуються її права, тому просить усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні належного їй - [PERSON] на праві власності будинком № 95, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Добровеличківський район, с.Липняжка, вул. Садова, шляхом скасування арешту вказаного нерухомого майна, накладеного згідно акту опису й арешту майна від 26 квітня 2016 року, здійсненого державним виконавцем відділу державної виконавчої служби [PERSON] районного управління юстиції та зобов'язати [PERSON] районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області здійснити усі необхідні дії з проведення державної реєстрації припинення обтяження речового права на нерухоме майно, а саме арешту нерухомого майна - будинку № 95, що знаходиться за адресою: с. Липняжка, Добровеличківський район, Кіровоградська область, вул. Садова, а також здійснити усі необхідні дії по виключенню даних про обтяження з Єдиного реєстру заборон відчужень об'єктів нерухомого майна. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Також суду пояснив, що позивач і відповідач [PERSON] перебувають в шлюбі і не розлучалися. Будинок на який накладений арешт належить на праві власності позивачці. У зв'язку із арештом будинку позивач не має можливості ним користуватися, а саме проводити ремонти, замінювати вікна та вчиняти інші дії на власний розсуд. Також у зв'язку із арештом будинку позбавлена можливості і розпоряджатися своїм будинком. Зазначене є перешкодою у реалізації її права власності на будинок. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно, належним чином, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно, належним чином, надав суду письмове заперечення проти позову в якому просить розглядати справу без його участі та відмовити у задоволенні позову [PERSON] про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні будинком 95 по вулиці Садовій, с. Липняжка, Добровеличківського району, Кіровоградської області у зв'язку із необґрунтованістю та безпідставністю, оскільки згідно з актом опису й арешту майна від 26.04.2016 року, на який вказує позивачка в позові, та копію якого надано нею, адреса описаного (арештованого) майна: будинок 2/10, вул. Садова, с. Липняжка, Добровеличківського району, Кіровоградської області, тобто адреса проживання відповідача-1 [PERSON]. Представник третьої особи на стороні відповідача [PERSON] районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно, належним чином, поважних причин своєї неявки, заяв про розгляд справи за його відсутності та заперечень проти позову до суду не надав. Суд вважає, що у справі є достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, тому справу можливо розглянути по суті у відсутності відповідачів, представника третьої особи та винести очне рішення по справі. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом з'ясовано, що спір між сторонами виник у зв'язку з порушенням прав власника [PERSON] на будинок, арешт на який накладено Державним виконавцем відділу державної виконавчої служби [PERSON] районного управління юстиції - [PERSON]. Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 22 грудня 2015 року стягнуто з [PERSON], [INFO], борг в загальній сумі 174106 (сто сімдесят чотири тисячі сто шість) гривень 00 копійок . Державним виконавцем відділу державної виконавчої служби [PERSON] районного управління юстиції - [PERSON], 26 квітня 2016 року накладено арешт на житловий будинок з підсобними приміщеннями по вулиці Садова 2/10 в с. Липняжка Добровеличківського району Кіровоградської області на підставі виконавчого листа №387/1423/15-ц від 20.01.2016 року, виданого Добровеличківським районним судом Кіровоградської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в сумі 174106,04 грн., що підтверджено постановою про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони його відчуження ВП №49992142 від 11.02.2016 та актом опису й арешту майна від 26 квітня 2016 року ( а.с.10). Згідно договору купівлі-продажу будинку від 24 грудня 1991 року встановлено, що [PERSON] придбала житловий будинок, що знаходиться за адресою: с.Липняжка, Добровеличківський район, Кіровоградська область, вул. Садова, 95, загальною площею 48 кв.м.,який розташований на присадибній ділянці розміром 0,42 га ( а.с.6). У відповідності до вимог ст. 227 Цивільного кодексу Української PCP, договір зареєстровано у виконавчому комітеті Липнязької сільської ради та зареєстровано в реєстрі за № 121. Згідно довідки Липнязької сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області від 07.10.2016 №01-23-164/1, будинок по вул. Садова -2, буд. 10, с.Липняжка, Добровеличківського району, Кіровоградської області належить гр.[PERSON]. Адреса будинку змінена з вул. Садова, буд. 95 на вул. Садова-2, буд. 10 згідно рішення дев'ятої сесії Липнязької сільської ради шостого скликання від 15.12.2011 №172. Відповідно до довідки [PERSON] районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 06.09.2016 № 886-04/04-19, [PERSON], [INFO], дійсно перебуває у шлюбі із [PERSON], [INFO], про що складений актовий запис про шлюб Липнязькою сільською радою Добровеличківського району Кіровоградської області за № 29 від 06 жовтня 1989 року. Згідно довідки Липнязької сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області від 14.03.2016 № 7658, до складу сім'ї [PERSON], який проживає по вул. Садова-2, буд. 10, с. Липняжка, Добровеличківського району, Кіровоградської області входять: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Із встановлених обставин, суд вважає, що оскільки будинок придбаний позивачем до 2003 року, тому при розгляді даної справи необхідно застосовувати положення Кодексу про шлюб та сім'ю України. Згідно ст. 22 КпШС України, який діяв на час придбання спірного будинку майно нажите, подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Відповідно до ст. 28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що позивач має право на поділ майна, яке належить йому та відповідачу на праві спільної сумісної власності, оскільки будинок придбаний [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу від 27.11.2002 р., під час перебування її в зареєстрованому шлюбі із [PERSON]. Згідно з ч.1 ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Аналогічні положення закріплені в ст.41 Конституції України. Згідно ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Таким чином, накладення арешту на весь будинок, де боржнику належить 1/2 частина, що не виділена в натурі, суперечить порядку звернення стягнення на майно боржника та призводить до протиправного обмеження прав [PERSON], як співвласника нерухомого майна. Частиною 1 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що в разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення. У відповідності до вимог ст.32 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням. Статтею 52 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом: винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту (стаття 57 Закону України «Про виконавче провадження»). З матеріалів справи видно, що у зв'язку з тим, що [PERSON] в добровільному порядку заборгованість по кредитному договору за виконавчим листом не погашає, державним виконавцем було накладено арешт на майно боржника. Судом достовірно встановлено факт проживання позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] однією сім'єю у зареєстрованому шлюбі. Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. \~На підставі викладеного та

Outcome: partial