Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права на оформлення документації щодо відведення у власність земельної ділянки по [ADDRESS] без погодження меж із суміжним землекористувачем - [PERSON]. В судовому засіданні позивач та представник позивача, заявлені вимоги підтримали, суду пояснили, що рішенням дев'ятнадцятої сесії Олександрівської селищної ради Олександрівського району Кіровоградської області № 366 від 10.04.2012 року, позивачу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність під будівництво житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,15 га, що перебувають в запасі Олександрівської селищної ради по [ADDRESS]. 22.11.2012 року позивач уклав договір № 308 з Інститутом дослідження проблем оточуючого середовища України проект землеустрою, який був виготовлений та переданий йому. Відповідач відмовився підписувати акт прийомки передачі межових знаків на зберігання, що підтверджується актом комісії Олександрівської селищної ради від 10 грудня 2013 року. Позивач та його представник вважають дії відповідача неправомірними, оскільки його відмова погодити межі земельної ділянки порушує вимоги діючого законодавства, які регламентують порядок виготовлення і погодження технічної документації та не дає позивачу можливості звернутись до Олександрівської селищної ради з заявою про затвердження технічної документації на земельну ділянку та вирішувати питання про передачу позивачу земельної ділянки на праві приватної власності. Позивач та його представник вважають, що відповідачем порушено вимоги чинного законодавства, а саме ЗК України, Закону України «Про власність», а тому позивач вимушений звернутись до суду за захистом свого порушеного права. Відповідач та його представник заперечують щодо погодження меж земельної ділянки шляхом підписання акту прийомки передачі межових знаків на зберігання, суду пояснили, що відмова відповідача викликана тим, що земельна ділянка яку позивач має намір приватизувати під будівництво житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами відноситься до земель промислової території і в подальшому між суміжними землекористувачами можуть виникнути спірні питання по використанню суміжних земельних ділянок. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, в судовому засіданні поклав вирішення спірного питання віднести на вирішення суду. Заслухавши позивача, відповідача їх представників, дослідивши докази по справі, суд вважає за необхідне позов задовольнити з наступних підстав. Згідно п. б ст. 80 ЗК України суб'єктами права власності на землю є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності. Стаття 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», визначає повноваження виконавчих органів рад у сфері регулювання земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища, а саме до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: 5) вирішення земельних спорів у порядку, встановленому законом; Згідно ст. 81 ЗК України 1. Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; Згідно ст. 83 ЗК України 1. Землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 106 ЗК України, власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприянню встановлення твердих меж …. . У відповідності з ч. 2 п. «б» ст. 198 ЗК України, кадастрова зйомка включає погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами, що передбачено також «Інструкції про прядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі», затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 43 від 04.05.1999 року. У відповідності з ч. 5 ст. 158 ЗК України, у разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів спір вирішується судом. В суді було встановлено, що рішенням дев'ятнадцятої сесії Олександрівської селищної ради Олександрівського району Кіровоградської області № 366 від 10.04.2012 року, позивачу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність під будівництво житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,15 га, за рахунок земель житлової та громадської забудови, що перебувають в запасі Олександрівської селищної ради по [ADDRESS] (а.с. 6). Позивач виготовив проект землеустрою щодо відведення йому земельної ділянки за рахунок земель житлової та громадської забудови, що перебувають у запасі за адресою вул. Комсомольська, 61-а, смт. Олександрівка Олександрівського району Кіровоградської області (а.с. 7-13). При розгляді звернення позивача щодо підпису відповідачем акту прийому передачі межових знаків на зберігання встановлено, що відповідач відмовився від підпису акту про що складено акт від 10 грудня 2013 року (а.с. 17). Таким чином суд вважає, що прийняття рішень по використанню земель комунальної власності, в тому числі передача їх у приватну власність, відноситься виключно до компетенції органів місцевого самоврядування, дії відповідача по відмові погодити межі земельних ділянок, шляхом підписання акту прийому передачі межових знаків на зберігання, порушує вимоги діючого законодавства, які регламентують порядок виготовлення і погодження технічної документації, не дає позивачу можливості звернутись до Олександрівської селищної ради з заявою про затвердження технічної документації на земельні ділянки, а третій особі вирішувати питання про передачу позивачу земельних ділянок на праві приватної власності - незаконними, тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі Згідно ст.88 ЦПК України, оскільки позов підлягає задоволенню, тому з відповідачів на користь позивача, необхідно стягнути, в рівних долях, понесені ним судові витрати.

Outcome: approved