Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства Центр державно-приватного партнерства Чернігівської обласної ради про стягнення невиплаченої заробітної плати, компенсації за невикористані дні відпустки та середнього заробітку за час затримки розрахунку, позивач, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив стягнути з відповідача забогованість по заробітній платі в сумі 8622 грн 26 коп., грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку в сумі 6753 грн 19 коп. , середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 14799 грн 58 коп, а всього 30175 грн 03 коп. Позовні вимоги мотивував тим, що він спочатку працював на посаді в.о. директора в КП «Будова» Чернігівської обласної ради, яке було перейменоване в Комунального підприємства Центр державно-приватного партнерства Чернігівської обласної ради з 26.052005 року по 03.10.2014 року, однак при звільненні відповідач не виплатив заборгованість по заробітній платі в сумі 8622,26 грн та грошову компенсацію за 133 календарних днів щорічної відпустки у сумі 6719,36 грн, середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні становить 13130 грн 08 коп, крім того з 06.10.2014 року по 23.03.2015 року позивач працював у відповідача на посаді заступника директора з питань проектування та будівництва, розрахунок при звільненні проведений з порушенням термінів виплати 22.04.2015 року, а отже відповідач повинен сплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 1669,50 грн. У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, на запит суду про нараховану, але невиплачену заробітну плату, нараховану компенсацію за невикористану відпустку та середній заробіток позивача на обох посадах, які він обіймав, відповідач відповіді не надав. Зі згоди позивача, а також враховуючи, що причину неявки представника відповідача визнано неповажною, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові докази у справі, суд знаходить підстави для задоволення позову, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що позивач був прийнятий на посаду в.о. директора КП «Будова» Чернігівської обласної ради 26.05.2005 року. Відповідно до рішення Чернігівської обласної ради від 17.06.2014 року, КП «Будова» було перейменоване у КП «Центр державно-приватного партнерства» Чернігівської обласної ради. Відповідно до розпорядження від 29.09.2014 року, позивача було звільнено з посади в.о. КП «Центр державно-приватного партнерства» Чернігівської обласної ради з 03 жовтня 2014 року (а.с. 29). Однак відповідачем не надано доказів того, що з позивачем при звільненні 03.10.2014 року було проведений розрахунок. Отож, заборгованість по заробітній платі, що підлягає стягненню на користь позивача становить 8622 грн 26 коп, компенсація за 133 днів невикористаної відпустки становить 6719,36 грн, а сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04 жовтня 2014 року по 16.04.2015 року виходячи із середньоденної заробітної плати 95,84 грн становить 13034,24 грн. 06.10.2014 року позивач був прийнятий на посаду заступника директора з питань проектування та будівництва в КП «Центр державно-приватного партнерства» Чернігівської обласної ради. 23.03.2015 року його було звільнено з роботи за власним бажанням, відповідно до наказу від 23.03.2015 року № 47-О, що підтверджується копіями наказів та копією трудової книжки (а.с. 27, 35, 4, 5, 72). Остаточний розрахунок відповідачем із позивачем був здійснений 22.04.2015 року, останньому було виплачено заробітну плату та компенсацію за 11 днів невикористаної відпустки в сумі 1739,30 грн., отже розрахунок було затримано на 21 день. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, виходячи із середньоденної заробітної плати 79,50 становить 1669,50 грн. Згідно ч. 1 ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця,\~погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів\~на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» передбачено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства суми в день звільнення, суд стягує на користь працівника середній заробіток за весь час затримки розрахунку, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. За таких обставин, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved