Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», 3-і особи: Міністерство інфраструктури України, Первинна профспілкова організація державного підприємства «Адміністрація морських портів України», в якому просив стягнути утримані з заробітної плати без належних підстав кошти в сумі 3713 гривень 68 копійок, середній заробіток за весь час затримки виплати належних сум. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він працював на посаді провідного юрисконсульта відділу організації процедур закупівель служби з організації закупівель та здійснення договірної роботи ДП «Адміністрація морських портів України». 01 квітня 2015 року його було звільнено з вказаної посади на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України. При ознайомленні з розрахунком сум, належних йому при звільненні 06 квітня 2015 року, ним було встановлено, що з нього було утримано незаконно кошти, а саме оплата по окладу за січень у розмірі 3713,68 грн. З яких підстав було утримана з нього вказана сума йому не відомо, будь-яких наказів стосовно зміни трудового договору щодо оплати праці на підприємстві не видавалось та його з ними не ознайомлювали. у зв'язку з тим, що відповідачем не в повному обсязі були виплачені при звільнені належні до виплати суми, з відповідача підлягає до стягнення середній заробіток за весь час затримки їх виплати. За захистом своїх прав він звернувся до суду. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував посилаючись на те, що позивач був відсутнім на робочому місці більше трьох годин, протягом робочих днів - 26 січня 2015 року по 31 січня 2015 року. У зв'язку з цим, було відкореговано табель обліку робочого часу СОЗДР за період з 01 січня 2015 року по 31 січня 2015 року і позивачу за 26 січня 2015 - 31 січня 2015 було проставлено прогул. Заробітна плата позивача за січень 2015 року була нарахована із розрахунку 19 робочих днів згідно табелю обліку робочого часу за січень від 31 січня 2015 року. У зв'язку з отриманням відкорегованого табелю Обліку робочого часу за період з 01 січня 2015 по 31 січня 2015 року від 16 березня 2015 року, кількість робочих днів склала 13, тому був проведений перерахунок заробітної плати позивача за січень 2015 року, в результаті якого до утримання підлягла сума 3 713,68 грн., як надлишкова виплачена сума. утримання вказаної суми пов'язано з корегуванням табелю робочого часу, а не зі звільненням позивача, а тому вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати належних сум. Представник третьої особи - Міністерства інфраструктури України в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, просив розглядати справу без участі представника Міністерства, проти задоволення позову заперечував. Представник третьої особи - Первинна профспілкова організація державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не сповіщав, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника Первинної профспілкової організації державного підприємства «Адміністрація морських портів України». Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що Наказом про припинення трудового договору № 105-к 3-4 від 01 квітня 2015 рок [PERSON] провідного юрисконсульта Відділу організації процедур закупівель служби з організації закупівель та здійснення договірної роботи ДП «Адміністрація морських портів України» було звільнено з займаної посади з 06 квітня 2015 року у зв'язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці (п. 6 ст. 36 КЗпП України). Також в наказі зазначено, що середньомісячний оклад [PERSON] становить 11 760 грн. та до виплати належить компенсація за 14 календарних днів відпустки, та вихідна допомога у розмірі середньомісячного заробітку. Відповідно до розрахункового листа, датованого 06 квітня 2015 року, [PERSON] виплачено в березні місяці 2015 року 16 858,76 грн., та утримано за січень 2015 року, за 6 робочих днів суму коштів в розмірі 3 713,68 грн. Відповідно до ч.1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. Згідно з ч.1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. При звільнені позивача 06.04.2015 року йому були виплачені, зокрема компенсація за невикористану відпустку за 14 днів в сумі 6 128,63 грн., вихідна допомога в сумі 14 797,09 грн., всього було виплачено 18 696,70 грн. Листом ДП «Укрсервіс Мінтрансу» №34/188-05 від 26.05.201_р. (без зазначення року) було надано інформацію контрольно - пропускної системи адміністративної будівлі Міністерства інфраструктури України по проспекту Перемоги 14, зокрема, щодо [PERSON], за січень 2015 року, з якого вбачається, що [PERSON] був відсутній на роботі з 26.01.2015 року по 30.01.2015 року. У зв'язку з цим було відкореговано табель обліку робочого часу за період з 01.01.2015 року по 31.01.2015 року і позивачу було проставлено прогули. Заробітна плата позивача за січень 2015 року була нарахована із розрахунку 19 робочих днів згідно табелю обліку робочого часу за січень від 31.01.2015р. Після отримання відкорегованого табелю за період з 01.01.2015 року по 31.01.2015 року від 16.03.2015р., кількість робочих днів Позивача складала 13 робочих днів. У зв'язку з цим, був проведений перерахунок заробітної плати [PERSON] за січень 2015 року, в результаті якого з нього утримано суму - 3713,68 грн. Згідно з п.5.2 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників апарату управління ДП «АМПУ», затверджених зборами трудового колективу 23.09.2013 року, на підприємстві встановлено режим роботи за яким з понеділка по четвер - з 08.30 год. до 17.30 год., п'ятниця - з 8.30 год. по 16.15 год., перерва для відпочинку і харчування - з 13.00 год. до 13.45 год., субота і неділя вихідні дні. Посилання представника відповідача на те, що в період часу з 26.01.2015 року по 31.01.2015 року позивач був відсутній на робочому місці більше 3 годин, а тому мав місце прогул, суд не приймає до уваги у зв'язку з наступним. Відповідно до ст. 139 КЗпПУ працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. За змістом ст. 40 КЗпП України прогул - це відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого часу без поважних причин. Згідно з п. 12 Положення про оплату праці працівників апарату управління ДП «АМПУ», який є додатком до колективного договору, підставою для нарахування централізованою бухгалтерією заробітної плати працівникам за підсумками роботи за місяць є, зокрема: - табель обліку робочого часу, накази на прийом, звільнення працівників, надання відпусток, листки непрацездатності та інші документи, що засвідчують причини відсутності працівника на роботі. Так, відповідно до рапорту начальника служби з організації закупівель та здійснення договірної роботи адресованого Голові ДП «АМПУ» від 23.01.2015 року, вбачається, що відповідно до рапортів з обґрунтуванням виробничої потреби та вибору контрагента за спрощеною формою від 24.11.2014 р. та від 05.12.2014 року, який був погоджений головою ДП «АМПУ», працівники відділу організації процедур закупівель згідно переліку, зокрема, [PERSON] проходить навчання з питань державних закупівель в Державному підприємстві «Зовнішторгвидав України», яке буде тривати з 26 по 30 січня 2015 року протягом робочого часу. За результатами проходження курсу навчання [PERSON] видано сертифікат. Таким чином, судом встановлено, що в період часу з 26 по 30 січня 2015 року [PERSON] перебував на навчанні, оплата за яке здійснена підприємством, що підтверджується платіжним дорученням № 271 від 12 грудня 2014 року. (а.с. 76), а отже, [PERSON] був відсутній на роботі з поважних причин, тому в даному разі не мав місце прогул. Крім цього, в матеріалах справи відсутні докази того, що [PERSON] притягувався до дисциплінарної відповідальності за прогул. Відповідно до ст. 127 КЗпП України відрахування із заробітної плати можуть провадитись тільки у випадках, передбачених законодавством України. Відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу: для повернення авансу, виданого в рахунок заробітної плати; для повернення сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок; для погашення невитраченого і своєчасно не повернутого авансу, виданого на службове відрядження або переведення до іншої місцевості; на господарські потреби, якщо працівник не оспорює підстав і розміру відрахування. У цих випадках власник або уповноважений ним орган вправі видати наказ (розпорядження) про відрахування не пізніше одного місяця з дня закінчення строку, встановленого для повернення авансу, погашення заборгованості, або з дня виплати неправильно обчисленої суми; при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідроблені дні відпустки. Відрахування за ці дні не провадиться, якщо працівник звільняється з роботи з підстав, зазначених в пунктах 3, 5 і 6 статті 36 і пунктах 1, 2 і 5 статті 40 цього Кодексу, а також при направленні на навчання та в зв'язку з переходом на пенсію; при відшкодуванні шкоди, завданої з вини працівника підприємству, установі, організації (стаття 136). Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» яка має рекомендаційний характер, при вирішенні спорів, пов'язаних із застосуванням ст. 127 КЗпП, суди мають враховувати, що: 1) вимоги про повернення працівником авансу, виданого в рахунок заробітної плати, і сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок, а також погашення невитраченого і своєчасно не поверненого авансу, виданого на службове відрядження, переведення до іншої місцевості чи на господарські потреби, розглядаються судами в тому разі, коли роботодавець не має можливості провести відрахування із заробітної плати у зв'язку з тим, що працівник оспорює підстави і розмір останнього, або минув місячний строк для видання відповідного наказу (розпорядження), або з інших причин. До лічильних помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо. Не можуть вважатися ними не пов'язані з обчисленнями помилки в застосуванні закону та інших нормативно-правових актів, у тому числі колективного договору; 2) не утримані при звільненні суми за невідпрацьовані дні використаної працівником відпустки не можуть бути стягнені з нього судом у тому разі, коли трудовий договір припинено з підстав, зазначених у пунктах 3, 5, 6 ст. 36, пунктах 1, 2, 5 ст. 40 КЗпП, а також при направленні на навчання та у зв'язку з виходом на пенсію. За таких обставин, враховуючи вищевикладені норми законодавства, суд приходить до висновку, що відповідачем безпідставно утримано з [PERSON] грошові коштів за січень 2015 року в розмірі 3 713,68 грн. за шість робочих днів, які відповідно до ст. 116 КЗпП України, відповідач повинен був сплатити позивачу при звільненні. Крім того, всупереч ст. 127 КЗпП України наказ про відрахування чи повернення сплачених позивачу за січень 2015 року грошових сум відповідачем не видавався. Також суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог в частині стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки виплати належних до сплати сум. Так, згідно ч.1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно ст. 117 КЗпП України при наявності спору про розмір належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Згідно довідки, наданої ДП «АМПУ», № 165-б від 17.06.2015 року середньоденний заробіток [PERSON] в квітні 2015 р. складав 704,62 грн. Оскільки судом встановлено, що при звільненні позивача з роботи, відповідачем безпідставно не виплачено грошові кошти в сумі 3 713,68 грн., які належали йому до виплати, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 06.04.2015 року (день звільнення) по 10.12.2015 року день ухвалення рішення, що становить 172 робочих дні в розмірі 124 908, 38 грн. Згідно ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 1249,08 грн.

Outcome: approved