Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, та просить: Визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора Одеської філії державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» від 21.02.2017 (індексний номер рішення про державну реєстрацію прав: 33963791), на підставі якого за [PERSON] зареєстроване право власності на квартиру № [ADDRESS], загальною площею 160,4 кв.м. Зобов`язати [PERSON] (код [NUMBER]) привести [ADDRESS] у первісний стан, шляхом звільнення від забудови земельної ділянки, а також, звільнення підвального приміщення, розташованого під [ADDRESS], а також стягнути судові витрати. У судовому засіданні представники Одеської місцевої прокуратури №3 та Одеської міської ради просили позов задовольнити та слухати справу без фіксації судового процесу. Відповідач по справі в судове засідання не зявився, хоча про час, дату та місце судового засідання був повідомлений у встановленому порядку, поважних причин неявки суду не представив, чим позбавив суд можливості вислухати свої пояснення та думку по суті. Заяви про розгляд справи за відсутністю суду не надано. Суд, у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до позову документів, приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що на підставі договору міни, серія та номер 1667 від 26.12.2016, укладеного між [PERSON] та [PERSON], останній на праві власності належала [ADDRESS], площею 66 кв.м. З Державного Реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта (надалі Реєстр) встановлено, що площа зазначеної квартири на підставі рішення державного реєстратора Одеської філії державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» [PERSON] № 33963791 збільшена до 160,4 кв.м. Під час перевірки, проведеної Управлінням ДАБК ОМР, встановлено, що площа квартири збільшена внаслідок проведення самочинної реконструкції. Так, на момент виїзду на місце зафіксовано, що на даному обєкті виконані будівельні роботи з реконструкції [ADDRESS] шляхом влаштування прибудови на першому поверсі на прибудинковій території площею 25,7 кв.м. та приєднано нежитлове підвальне приміщення загального користування всіх мешканців даного будинку, яке розташоване під даною квартирою, площею 69,1 кв.м., чим збільшено загальну площу квартири до 160,4 кв.м. Згідно з даними єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, відсутня інформація стосовно реєстрації дозвільних документів на проведення будівельних робіт з реконструкції квартири [ADDRESS]. Таким чином, [PERSON] виконала будівельні роботи з реконструкції квартири [ADDRESS] без отримання права на виконання таких робіт, чим порушила ч. 1 ст. 34, абз. 1 ч. 2 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та абз. 2 п. 5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого Постановою КМУ за № 466 від 13.04.2011 року. За результатами перевірки відносно відповідача складено акт від 07.05.2018, протокол про адміністративне правопорушення від 07.05.2018 та видано припис про усунення виявлених порушень від 07.05.2018 року з терміном на його виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», проектна документація на будівництво обєктів розробляється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, з урахуванням вимог містобудівної документації та вихідних даних і дотримання вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджуюється замовником. Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи після подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо обєктів будівництва, які за класом наслідків (відповідності) належать до обєктів з незначними наслідками (СС1), та щодо обєктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком обєктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. З урахуванням викладеного, відповідно до положень ст.ст. 32, 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», право виконання будівельних робіт на вказаному обєкті містобудування надається після отримання дозволу на виконання будівельних робіт. Проте, проектна та дозвільна документація на проведення будівельних робіт з реконструкції [ADDRESS] замовником будівництва не пред`явлена. Згідно ч.1 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до ч.2 ст. 376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Відповідно до абзацу першого ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Статтею 5 Зазначеного закону передбачено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на обєкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства, як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку. Відповідно до ч.4 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Згідно ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заявлене право не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Відповідно до положень ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Як вбачається з переліку документів, на підставі яких була проведена реєстрація обєкту реконструкції , підставою для реєстрації обєкту площею 160,4 кв.м. є: довідка, серія та номер 26 від 14.02.2017, технічний паспорт б/н, виданий 14.02.2017 [PERSON] Інших документів, на підставі яких проведено будівництво обєкту нерухомості, не зазначено. Особливості процедури державної реєстрації прав власності на нерухоме майно визначені Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015 року. Відповідно до п.41 Порядку, для державної реєстрації права власності на новозбудований обєкт нерухомого майна подається: 1) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта; 2) технічний паспорт на обєкт нерухомого майна; 3) документ, що підтверджує присвоєння обєкту нерухомого майна адреси; 4) письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на новозбудований обєкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність); 5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, будівництво якого здійснювалось у результаті спільної діяльності). Таким чином, відповідно до зазначеного Порядку у будь-якому випадку для реєстрації побудованого новоствореного або реконструйованого обєкту нерухомості необхідний документ, що засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкту. Державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства. Проте, державним реєстратором [PERSON], яким проведено державну реєстрацію спірного майна, не додержано зазначені вимоги, а сама реєстрація проведена без наявності переліку документів, передбаченого зазначеним Порядком. Неправомірність дій державного реєстратора призвела до незаконної реєстрації і, як наслідок, набуття права власності на обєкт самочинного будівництва. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Загальні підстави та порядок набуття права власності на нове майно, створене з додержанням вимог закону, передбачено ст. 331 ЦК Кодексу. Зокрема, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. У ході перевірки законності реконструкції спірного майна встановлено, що вона проведена, в тому числі, на земельній ділянці, яка не надавалася відповідачу для забудови її власником - Одеською міською радою. Зазначене встановлено під час перевірки додержання містобудівного законодавства та підтверджене листом Управління ДАБК ОМР № 01-6/209 пр від 11.05.2018 року. Відповідно до ст. 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах встановлених договором. Таким чином, існуюча реєстрація на обєкт, право власності на який набуто неправомірно, порушує права власника земельної ділянки Одеської міської ради, оскільки у випадку невжиття заходів до скасування незаконної реєстрації, до відповідачів перейде й право власності на земельну ділянку, на якій він розташований. Стаття 143 Конституції України наділяє територіальні громади правом безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляти майном, що є у комунальній власності. Відповідно до п. 1 ст. 10, п. 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в України», ради представляють інтереси територіальної громади та відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» здійснюють повноваження власника майна. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Згідно ст. 346 ч. 1 п. 3 ЦК України право власності припиняється у разі припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, рішення державного реєстратора [PERSON] № 33963791, яким проведено державну реєстрацію спірного майна, є протиправним, оскільки порушує встановлений чинним законодавством порядок реєстрації прав власності на новостворені обєкти нерухомого майна, що є підставою для захисту інтересів держави у судовому порядку. Згідно з рішенням ОМР № 3043-VII від 21.03.2018 Управління ДАБК ОМР є виконавчим органом ОМР, який створено відповідно до законів України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про регулювання містобудівної діяльності», «Про архітектурну діяльність» та інших нормативно-правових актів із метою здійснення архітектурно-будівельного контролю на території м. Одеси. Відповідно до Положення про Управління, затвердженого рішенням ОМР № 3043-VII від 21.03.2018, основними засадами Управління є здійснення на території м. Одеси відповідно до законів України державного архітектурно-будівельного контролю, виконання дозвільних та реєстраційних функцій у сфері містобудівної діяльності. Згідно п.11 Положення про управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 10.09.2015 № 6908-VI, Управління відповідно до покладених на нього завдань: надає, отримує, реєструє, повертає документи, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, відмовляє у видачі таких документів, анулює їх, скасовує їх реєстрацію; приймає в експлуатацію закінчені будівництвом об'єкти (видає сертифікати, реєструє декларації про готовність об'єкта до експлуатації та повертає такі декларації на доопрацювання для усунення виявлених недоліків); здійснює державний архітектурно-будівельний контроль за дотриманням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об'єктів містобудування, проектної документації щодо об'єктів, розташованих у межах відповідних населених пунктів. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, якою передбачені вимоги щодо допустимості доказів, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтями 12 та 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до змісту ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved