Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту, а саме просить суд звільнити з-під арешту, що полягає в забороні на проведення реєстраційних операцій транспортного засобу марки (модель) FORD MONDEO, 2007 року випуску, номер кузова [NUMBER], легковий сєдан, колір чорний, об'єм двигуна: 1799 куб. см., державний номер [NUMBER], накладеного на вказаний транспортний засіб постановою старшого слідчого СУ Білгород-Дністровського МВ УМВС України в Одеській області Швагою А.Б. від 30 березня 2010 року в кримінальній справі № 38201000110; звільнити з-під арешту, що полягає в забороні на проведення реєстраційних операцій транспортного засобу марки (модель) FORD TRANSIТ 2008 року випуску, номер кузова: [NUMBER], вантажний фургон, колір білий, об'єм двигуна: 2402 куб. см., державний номер [NUMBER], накладеного на вказаний транспортний засіб постановою старшого слідчого СУ Білгород-Дністровського МВ УМВС України в Одеській області Швагою А.Б. від 30 березня 2010 року в кримінальній справі № 38201000110. Позивач у судове засідання надав письмову заяву відповідно до якої просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач надав до суду письмову заяву відповідно до якої просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги визнає. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 25 серпня 2015 року справа № 495/5739/15-ц за [PERSON] визнано право власності на наступні транспортні засоби: FORD MONDEO 2007 року випуску, легковий сєдан, номер кузова [NUMBER], об'єм двигуна 1799 куб.см., колір чорний, державний номер [NUMBER]; FORD TRANSIT 2008 року випуску, вантажний фургон, номер кузова [NUMBER], об'єм двигуна: 2402 куб. см., колір білий, державний номер [NUMBER]. При зверненні до Білгород-Дністровського МРЕВ УДАІ ГУМВС України в Одеській області, позивач дізнався, що на вищезазначені транспортні засоби накладено арешт старшим слідчим СУ Білгород-Дністровського МВ УМВС України в Одеській області Швагою А.Б. в рамках кримінальної справи №38201000110 за обвинуваченням [PERSON] за ст. 15 ч. 2, ст. 115 ч. 1 КК України. Позивач не є учасником кримінального процесу (підозрюваним, обвинуваченим, цивільним відповідачем), а зазначені вище транспортні засоби не були та не є визнані речовими доказами у справі, а відповідно позивач позбавлений права оскаржити дії слідчого в порядку передбаченому КПК України. Правомірність придбання зазначених транспортних засобів було встановлено судом, про що винесено відповідне рішення 25 серпня 2015 року, яке набрало законної сили 08.09.2015 року. Листом Білгород-Дністровського МВ ГУМВС України від 21.10.2015 року №51/ц-1524 у скасуванні арешту, накладеного на вищевказані транспортні засоби було відмовлено, у зв'язку із чим позивач був змушений звернутися до суду із відповідним позовом. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 15 травня 2013 року розглянув справу № 6-26 цс 13, предметом якої був спір за позовом власника про звільнення майна з-під арешту, накладеного в процесі кримінального провадження. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване в процесі кримінального провадження майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. В порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, розглядаються заяви боржників на правильність арешту майна. Пункт 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.08.76 р. «Про судову практику в справах про виключення майна з опису», передбачає, що за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване». Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї влаcності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України гарантується, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 321 ЦК України - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 386 ЦК України - власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч. 2 ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, суд приходить до висновку, що накладений арешт на спірні автомобілі, які належать позивачу порушує його право на вільне користування та розпорядження майном, позивач не є учасником кримінального провадження в межах якого було накладено арешт, а транспортні засоби не є речовими доказами по даному кримінальному провадженню, отже арешт вжитий щодо майна позивача є безпідставним та порушує його права власника, які підлягають захисту щляхом задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved