Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просив визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими спорудами [ADDRESS] після смерті матері [PERSON]., померлої [INFO]. Позов обґрунтовується наступним: 01 лютого 1985 року мати позивача та [PERSON]. уклали договір купівлі-продажу вказаного будинку та посвідчили такий договір у виконавчому комітеті Конотопської Ради народних депутатів. Продаж здійснено за 7010 карбованців. З того часу матір позивача відкрито та добросовісно володіла цим будинком до часу своєї смерті. Внаслідок правової природи такого договору, недоліків його форми і змісту, право власності на такий будинок за життя спадкодавця не зареєстровано в реєстрі речових прав, тому оформити спадщину у нотаріуса позивачу неможливо. За життя матір позивача 30 березня 1993 року склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Конотопської сільської ради Городнянського району Чернігівської області, і все своє майно заповіла позивачу. Прийнявши спадщину за заповітом на земельні ділянки, позивач обрав судовий спосіб захисту своїх прав щодо будинку. На підставі ухвали від 28.12.2018 року справу прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження. 04.02.2019 року сторону продавця ухвалою суду залучено до участі в якості третьої особи. Самостійних вимог правонаступники [PERSON] у справі не заявили (а.с. 28-29,37). Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив постановити рішення яким визнати право власності на вказаний будинок з господарськими будівлями за ним, посилаючись на те, що з 1985 року матір постійно володіла таким будинок, а [PERSON] відчужила його і сторони ще в 1985 році досягли згоди з усіх питань відчуження такого будинку. Представник відповідача -Городнянської міської ради в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення (а.с.79). Згідно положень ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов``язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що закріплено в статті 43 ЦПК України. У свою чергу згідно положень ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши і оцінивши наявні у справі матеріали та докази вважає позовні вимоги обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню, а визнання даного позову стороною відповідача таким, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно дослідженого в суді договору (а.с.14) 01 лютого 1985 року мати позивача та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу будинку та посвідчили такий договір у виконавчому комітеті Конотопської Ради народних депутатів. Продаж здійснено за 7010 карбованців. З часу купівлі-продажу [PERSON], 1923 року народження постійно проживала і була зареєстрована в будинку за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою Конотопської сільської ради Городнянського району Чернігівської області № 441 від 19.11.2018 (а.с.13). Правонаступники продавця самостійних вимог на предмет позову не заявили. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.5) позивач є сином [PERSON]. Остання заповітом 30 березня 1993 року, посвідченим секретарем виконавчого комітету Конотопської сільської ради Городнянського району Чернігівської області, все своє майно заповіла позивачу (а.с.8). [PERSON] померла [INFO], про що [INFO] складено актовий запис № 09 у виконавчому комітеті Конотопської сільської ради Городнянського району Чернігівської області (а.с.6). З часу її смерті відкрилась спадщина. За дослідженими в суді матеріалами спадкової справи № 176/2016 (а.с.38-43), яка надійшла від приватного нотаріуса Городнянського районного нотаріального округу СовиВ.Ф., встановлено, що позивач прийняв спадщину своєї матері як спадкоємець за вище згаданим заповітом. У відповідності до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до ч.2 ст. 344 ЦК України особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Зважаючи на час протягом якого мати позивача володіла таким будинком, суд вважає,що хоча у наданому стороною договорі і маються недоліки щодо форми і змісту, але за свого життя спадкодавець позивача добросовісно і відкрито володіла таким будинком (предметом спору). Сторона продавця такий будинок протягом строку давності не витребувала. Тому спадкодавець внаслідок давності володіння набула за життя прав на такий будинок. За змістом Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-1V «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень даних про право власності особи на об'єкт нерухомого майна, збудований до набрання чинності зазначеним законом, не породжує в особи прав власності, а засвідчує офіційне визнання і підтвердження державою факту наявності в особи цього права. Підсумовуючи викладене, суд дійшов об'єктивного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки захист прав та законних інтересів позивача можливий тільки в судовому порядку.

Outcome: approved