Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Новоцаричанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про встановлення факту прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер 19.03.2005 року та визнання права власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку, розташовану на території Новоцаричанської сільської ради, загальною площею 3,95 гектарів в межах згідно з планом, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 5120885200:01:002:0787, яка належала померлому на праві приватної власності на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії ОД №076649. Позивач надав до суду заяву, відповідно до якої просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача, Новоцаричанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до письмової заяви просить справу розглядати у його відсутності. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 19.03.2005 року помер рідний дядько позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 010059, видане Новоцаричанською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеськоїї області. Той факт, що померлий був дядькою позивача підтверджується рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27.10.2016 року по справі №495/3254/16-ц. У відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беоуть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки, розташованої на території Новоцаричанської сільської ради, загальною площею 3,95 гектарів в межах згідно з планом, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 5120885200:01:002:0787, яка належала померлому на праві приватної власності на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії ОД №076649. Згідно ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкоємство здійснюється за заповітом і за законом. Згідно ч. 1, 2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна чергя спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. При цьому наявність у таких родичів права на спадкування за правом представлення згідно ст. 1266 ЦК не означає відсутність у них права на спадкування за ст. 1265 ЦК. Племінник відноситься до третього ступеня споріднення. Отже, позивач є спадкоємцем майна [PERSON], за законом п'ятої черги спадкування. Із довідки завідувача Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори вбачається, що спадкова справа до майна померлого [PERSON] не заводилася, а отже позивач є єдиним спадкоємцем майна померлого. Відповідно до ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. На даний час позивач не може оформити свої спадкові права в порядку спадкування за законом відносно спірної земельної ділянки, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документа, у зв'язку із чим позивач був змушений звернутися до суду. Згідно ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.41 Конституції України кожний громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності отримується в порядку, визначеному законом. Таким чином, судом встановлено, що позивач є спадкоємцем майна померлого [PERSON] за законом п'ятої черги та має право на отримання спадщини, однак позбавлений можливості зареєструвати право на спадкове майно на спірну земельну ділянку, оскільки оригінал держакту на право приватної власності на землю відсутній. Таким чином права позивача, як спадкоємця підлягають захисту шляхом задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved