Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ПП «Черкаська вентиляційна компанія» про стягнення заборгованості по заробітній платі, грошової компенсації за невиплачену відпустку та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що відповідно до наказу по підприємству № 11-к від 12.11.2007 року він був прийнятий на роботу на посаду майстра вентиляційної дільниці Приватного підприємства «Черкаська вентиляційна компанія» з посадовим окладом 2440 грн., про що свідчить запис в його трудову книжку. 30.07.2009 року згідно з наказом по підприємству № 38-к він був звільнений за власним бажанням (ст. 38 КЗпП України), але працював 7 місяців не знаючи про своє звільнення. За час його роботи на підприємстві він отримував заробітну плату лише за період з 12.11.2007 року по 30.09.2008 рік. В період з 01.10.2008 року по 31.03.2009 рік він отримував заробітну плату лише по 300 грн. на місяць. В подальшому з 01 квітня по 30 липня 2009 року заробітна плата йому не виплачувалась, не була вона йому виплачена при видачі трудової книжки 30.07.2009 року. Заборгованість по заробітній платі за жовтень 2008 року по березень місяць 2009 року становить 10200,00 грн., за період з квітня по липень 2009 року становить 8000,00 грн. На загальну суму 18200,00 грн., розмір компенсації за не використану щорічну відпустку 1325,80 грн. Просить суд стягнути з Приватного підприємства «Черкаська вентиляційна компанія» на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 18200,00 грн., грошову компенсацію за не використану щорічну відпустку в сумі 1325,80 грн. та моральну шкоду в сумі 2000,00 грн. Позивач в судове засідання не зявився, скерував до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача в судове засідання на неодноразові виклики не зявився, причини неявки суду не повідомив про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, з заявами та клопотаннями до суду не звертався. Дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до наступного. Згідно наказу № 11-к від 12.11.2007 року [PERSON] був прийнятий на роботу з 11 листопада2007 року на Приватне підприємство «Черкаська вентиляційна компанія» на посаду майстра вентиляційної дільниці з окладом штатного розпису. 30.07.2009 року згідно з наказом по підприємству № 38-к він був звільнений за власним бажанням (ст. 38 КЗпП України). Позивач, в своїй заяві вказує, що за час роботи на підприємстві він отримував заробітну плату лише за період з 12.11.2007 року по 30.09.2008 рік. В період з 01.10.2008 року по 31.03.2009 рік він отримував заробітну плату по 300 грн. на місяць. В подальшому з 01 квітня по 30 липня 2009 року заробітна плата йому не виплачувалась. Відповідно до розрахунків, наданих позивачем, заборгованість по заробітній платі за жовтень 2008 року по березень місяць 2009 року становить 10200,00 грн., за період з квітня по липень 2009 року становить 8000,00 грн. загальна сума 18200,00 грн. Суд погоджується з розрахунком позивача, який був наданий в судовому засіданні. Відповідач заперечень та запитань щодо наданого розрахунку не надавав та не надавали власного варіанту розрахунку. Відповідно до ч. 5 ст. 97 Кодексу Законів про працю та ч. 3 ст. 15 Закону України «Про оплату праці» оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці. Частиною 1 статтею 115 КЗпП та ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ч. 6 ст. 24 ЗУ «Про оплату праці» своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Статтею 34 ЗУ «Про оплату праці» передбачено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. \~\~\~ \~Відповідно до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). \~\~\~\~ Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом (ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв» язку з порушенням строків їх виплати»). Згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок. \~\~\~ \~На підставі ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно ст. 24 Закону України «Про відпустки», та ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. На момент звільнення позивача, з ним не було проведено остаточного розрахунку. Таким чином відповідачем не виплачена заробітна плата позивачу у розмірі 18200,00 грн. та грошову компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 1325,80 грн. 21.05.2009 року Територіальною Державною інспекцією України з питань праці у Черкаській області винесена постанова № 23-01-52/143-051 про адміністративне правопорушення стосовно директора [PERSON] та накладено адміністративне стягнення відповідно до ст. 188- 6 КУпАП . В своїй позовній заяві позивач просить суд стягнути з Приватного підприємства «Черкаська вентиляційна компанія» на його користь 2000,00 грн. на відшкодування завданої йому моральної шкоди , завданої внаслідок порушення його прав. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. Статтею 1167 ЦК України передбачено, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених ч. 2 цієї статті. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) суд вважає, що заявлена позивачем моральна шкода підлягає до повного задоволення в сумі 2000,00 грн. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі грн. до спеціального фонду Державного бюджету Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved