Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 24.03.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №11319813000, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в іноземній валюті в сумі 100000,00 доларів США, з процентною ставкою 12,40% річних, з кінцевим терміном повернення 24.03.2023 року. Відповідно до умов кредитного договору відповідач зобов'язався повертати кредит та сплачувати нараховані відсотки щомісячно. Зазначив, що банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі та здійснив видачу кредитних коштів в сумі 100000,00 доларів США. В свою чергу, [PERSON] скористався кредитними коштами та свої зобов'язання за договором №11319813000 від 24.03.2014 року належним чином не виконав. У зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] взятих на себе зобов'язань за кредитним договором №11319813000 від 24.03.2008 року, утворилась заборгованість, яка станом на 13.02.2014 року становить 84669 доларів США 59 центів, що згідно офіційного курсу НБУ становить 723984,26 грн. На підставі викладеного просив позов задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував посилаючись на те, що сума заборгованості [PERSON] є значно завищеною банком, оскільки позивач застосував збільшену процентну ставку за договором всупереч ч. 2 п.п. 5.2 розділу 5 (порядок зміни процентної ставки) договору. Зазначив, що жодного повідомлення банку про збільшення процентної ставки відповідач не отримував. Самостійне застосування позивачем збільшеної процентної ставки, ніж передбачена договором, суперечить вимогам чинного законодавства, у зв'язку з чим банком здійснено невірне зарахування сплачених відповідачем коштів як в погашення заборгованості за кредитом так і в погашення процентів за користування кредитом. На підставі викладеного просив у задоволенні позову відмовити. Вислухавши думку представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право на звернення стягнення на предмет застави. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 24.03.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №11319813000, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в іноземній валюті в сумі 100000,00 доларів США, з процентною ставкою 12,40% річних, з кінцевим терміном повернення 24.03.2023 року. Відповідно до п.п. 1.1 кредитного договору, позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати і повернути банку кредитні кошти та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даному договорі. Встановлено, що банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі та здійснив видачу кредитних коштів в сумі 100000 доларів США 00 центів. В свою чергу, [PERSON] скористався кредитними коштами та свої зобов'язання за кредитним договором №11319813000 від 24.03.2008 року належним чином не виконав. Відповідно до п.п. 4.1 кредитного договору, за порушення термінів повернення кредиту, та/або процентів за кредит, та/або комісій, відповідач сплачує банку додатково до встановленої процентної ставки за кредит пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені. У зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] взятих на себе зобов'язань за кредитним договором №11319813000 від 24.03.2008 року, утворилась заборгованість, яка станом на 13.02.2014 року становить 84669 доларів США 59 центів, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 13.02.2014 року становить 723984,26 грн., з яких: 66582 доларів США 20 центів, що еквівалентно 569324,42 грн. - кредитна заборгованість; 16367 доларів США 33 центи, що еквівалентно 139952,13 грн. - заборгованість по процентам; 249 доларів США 62 центи, що еквівалентно 2134,41 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту; 1470 доларів США, що еквівалентно 12573,30 грн. - пеня за прострочення сплати процентів. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що [PERSON] порушив умови кредитного договору №11319813000 від 24.03.2008 року, а тому з нього слід стягнути на користь позивача заборгованість в сумі 84669 доларів США 59 центів, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 13.02.2014 року становить 723984,26 грн., з яких: 66582 доларів США 20 центів, що еквівалентно 569324,42 грн. - кредитна заборгованість; 16367 доларів США 33 центи, що еквівалентно 139952,13 грн. - заборгованість по процентам; 249 доларів США 62 центи, що еквівалентно 2134,41 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту; 1470 доларів США, що еквівалентно 12573,30 грн. - пеня за прострочення сплати процентів. Що стосується пояснень представника відповідача стосовно того, що сума заборгованості [PERSON] є значно завищеною банком, оскільки позивач застосував збільшену процентну ставку за договором всупереч ч. 2 п.п. 5.2 розділу 5 (порядок зміни процентної ставки) договору, то суд не приймає їх до уваги з огляду на наступне. Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 30.07.2014 року у задоволенні позову [PERSON] до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання дій неправимірними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовлено. Вказаним рішенням було встановлено, що нарахування банком процентів з 25.04.2013 р. на прострочену суму основного боргу за процентною ставкою в розмірі 24,80% річних повністю відповідало умовам договору. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Враховуючи те, що 24.03.2008 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір, суд приходить до висновку, що вони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов'язання щодо виконання даного договору. Відповідно до вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі вищевикладеного, суд не приймає до уваги вищевказані посилання представника відповідача, оскільки вони є необґрунтованими. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору 3654,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved