Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 31 січня 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 022/1, відповідно до якого банк надав кредит в сумі 46 000 доларів США у тимчасове користування до 30.01.2012 на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності, зі сплатою 13,5% річних. 31 січня 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки, за яким поручитель зобовязався перед позивачем відповідати по зобовязаннях відповідача. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 травня 2013 року було стягнуто з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 136313,97 грн. Проте, незважаючи на рішення суду, зобовязання за кредитним договором не виконано. Відповідачі свої зобовязання щодо повернення кредиту не виконують, порушуючи умови договорів щодо погашення кредиту, внаслідок чого у них утворилась заборгованість, яка станом на 22 квітня 2016 року складає 648\~225,34 грн. Тому різниця нестягненої суми заборгованості складає 285\~147,88 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, скерував до суду заяву в якій просив справу розглядати в його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити, а також надіслав письмові пояснення в яких вказував, згідно наданого розрахунку заборгованості кошти в сумі 10000 грн. були зараховані 19 листопада 2015 року та враховуючи ту обставину, що кредит валютний, конвертовані по курсу НБУ станом на 19.11.2015 в 418,17 доларів США. В наданих відповідачем розрахунках заборгованість за тілом кредиту однакова 15835,92 доларів США. На момент подачі попереднього позову було призупинено нарахування відсотків, у звязку з ліквідацією банку для виведення неплатоспроможного банку було відновлено донарахування процентів за період з 10.08.2011 по 22.04.2016, що не суперечить нормам законодавства. Враховуючи, що зобовязання позичальника по поверненню кредитних коштів не припинилось і останній продовжує користуватися ними понад термін, встановлений у договорі, вважають. Що банк має право на нарахування процентів за користування кредитним коштами за весь час такого користування до дня фактичного повернення останніх. Просив стягнути солідарно з відповідачів на користь банку 285\~147,88 грн. Відповідачі в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили у задоволенні позову відмовити та надали письмові заперечення в яких вказували, що до жовтня 2008 року ними сумлінно виконувалися зобовязання за кредитним договором. З жовтня 2008 року після настання всесвітньої економічної кризи, фізично не могли сплачувати в повному обсязі щомісячні платежі але обов'язково погашали відсотки і частину тіла кредиту. В зв'язку з цим неодноразово звертались в письмовій і усній формі до керівництва філії банку, керівництва банку про надання відстрочки по сплаті тіла кредиту( так як відсотки по кредиту 25 січня 2012 року були повністю погашені), а також провести реструктуризацію по кредитному договору. Однак заява залишилась банком поза увагою. Після рішення суду від 23 травня 2013 року до цього часу ніяких претензій зі сторони банку до них не надходило. 17 грудня 2015 року Соснівським районним судом м. Черкаси було винесено ухвалу про відстрочку виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 травня 2013 року за позовомПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» до них про стягнення заборгованості за вказаним кредитом строком на 18 місяців. В позовній заяві банк надав розрахунки заборгованості по кредитному договору які абсолютно не відповідають дійсності, не зрозуміло якими розрахунками керується ліквідація банку. На даний час вони мають заборгованість перед банком в сумі 126\~313,97 грн. які зобовязуються сплатити. Заслухавши пояснення відповідачів, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні, 31 січня 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 022/1, відповідно до якого банк надав кредит в сумі 46 000 доларів США у тимчасове користування до 30.01.2012 на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності, зі сплатою 13,5% річних. 31 січня 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки, за яким поручитель зобовязуються перед позивачем відповідати по зобовязаннях відповідача [PERSON] Відповідно до ст. 554 ЦК України та п. 2.1. даного договору поруки, у разі порушення [PERSON] зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручителі відповідають перед позивачем як солідарні боржники всім своїм майном. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 травня 2013 року було стягнуто з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 136313,97 грн. Звертаючись до суду з даним позовом, представник позивача просить стягнути з відповідачів солідарно різницю нестягненої суми заборгованості в розмірі 285\~147,88 грн. з посиланням на ст. 625 ЦК України. Статтею\~625 Цивільного кодексу України (далі ЦК) встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Так, ч.\~1 цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У ч.\~2 зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Приписи ст.\~625 ЦК про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобовязання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили іншого розміру процентів річних. Коли в договорі не зазначено розміру процентів, цивільно-правова відповідальність за порушення грошового зобов'язання настає на підставі вимог закону, а саме ст.\~625 ЦК. Якщо в договорі позики чи кредитному договорі встановлено збільшення розміру процентів у звязку з простроченням сплати боргу, розмір ставки, на яку збільшена плата за користування позикою (кредиту), слід вважати іншим розміром процентів, встановленим договором відповідно до ч.\~2 ст.\~625 ЦК. Як вбачається із кредитного договору, укладеного між банком та [PERSON] проценти нараховуються на фактичну заборгованість за кредитом з розрахунку рік - рівний 360 дням, місяць - календарній кількості днів. (п. 2.4.1, 2.4.2) . Нарахування процентів здійснюється у валюті кредиту щомісячно за поточний календарний місяць. У разі наявності простроченої заборгованості за кредитом та несплаченими процентами, кошти, насамперед спрямовуються на сплату прострочених процентів за користування кредитом. Тобто, розмір процентів встановлений саме договором. Як зазначалось вище, рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 25.05.2013 по справі № 2-428/2011 за позовом ПАТ «ВіЕйБі Банк» про стягнення з [PERSON], [PERSON] заборгованості, вирішено стягнути з останніх 126 576,51 грн. заборгованості по кредиту. При цьому, на час постановлення рішення, заборгованість по сплаті відсотків була відсутня, а судом стягнуто заборгованість по тілу кредиту та пеню. В подальшому, 17грудня 2015 року Соснівським районним судом м. Черкаси винесено ухвалу про відстрочку виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 травня 2013 року за позовомПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за вказаним кредитом строком на 18 місяців. Відстрочка виконання - це відкладення чи перенесення строку виконання рішення суду та за своєю правовою суттю передбачений процесуальним законодавством спосіб, який позбавляє стягувача права вимагати примусового виконання, надає боржнику можливість на законних підставах не виконувати рішення суду, яке набрало чинності із цього моменту є обовязковим. Таким чином, посилання представника позивача в судовому засіданні на той факт, що відповідачі незважаючи на рішення суду, продовжують не виконувати зобовязання за кредитним договором є безпідставними. Більше того, пунктом 2.4.2. кредитного договору визначено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту (долар США) щомісячно за поточний календарний місяць. Між тим, заборгованість за кредитом, яка стягнута за рішенням суду визначена в гривневому еквіваленті. Проте, як слідує із розрахунку, наданого позивачем, загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 648\~225, 34 грн., в тому числі кредит 14309 дол. США, відсотки -10871,06 дол. США пеня за несвоєчасне погашення кредиту 9309,35 грн. Різниця нестягненої суми заборгованості складає 285\~147 грн., з якої заборгованість по кредиту 0 грн., різниця не стягнутої заборгованості по відсоткам 275838 грн. , штраф за не своєчасне погашення кредиту 9039 грн. Оскільки розмір процентів встановлений договором, та передбачає їх нарахування на фактичну заборгованість саме за кредитом, яка була стягнута за рішенням суду та сплата якої була відстрочена судом на 18 місяців, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог. Суд також приймає до уваги і той факт, що на час винесення судового рішення про стягнення з [PERSON], [PERSON] заборгованості за кредитним договором, останніми повністю були сплачені відсотки за кредитним договором. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 лютого 2017 року зобовязано банк надати детальний розрахунок заборгованості згідно заявлених вимог. Проте, ухвала суду позивачем не виконана. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На підставі ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивачем не надано суду детальний розрахунок, з якого вбачається обґрунтованість та вірність проведених нарахувань. .

Outcome: dismissed