Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просив стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 417 865,43 грн. та судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує це тим, що 21.03.2008 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Правекс Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №616-001/08Р за умовами якого відповідачу [PERSON] надано кредит у розмірі 300475,00 грн. зі сплатою 14,99 % річних, з кінцевим терміном повернення 21.03.2019 року. В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору позивачем було укладено договір поруки № 616-001/08Р від 21.03.2008 року із [PERSON], відповідно до умов якого відповідачі по справі виступають як солідарні боржники. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №616-001/08Р від 21.03.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір іпотеки №616-001/08Р від 21.03.2008 року, відповідно до якого відповідач передав в іпотеку позивачу належне їй на праві власності нерухоме майно. В зв'язку з тим, що відповідач [PERSON] свої зобов'язання перед позивачем не виконує сума заборгованості за договором станом на 27.11.2012 року становить 417 865,43 грн., яка складається із непогашеного кредиту у сумі 257231,87 грн., пені за невчасну сплату кредиту в розмірі 24 181,97 грн., непогашених відсотків за користування кредитом в розмірі 108 222,02 грн., несплаченої пені за несвоєчасне погашення відсотків в розмірі 28 230,44 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без участі представника позивача, вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Представники відповідача [PERSON] у судовому засіданні, визнали позов в частині стягнення суми в розмірі 241 531 грн., посилаючись на ч.2 ст. 14 ЦК України, а також на п.4.4 кредитного договору, згідно якого кредитний договір було припинено 10.11.2009 року, а отже подальше нарахування відсотків та пені за користування кредитом є неможливим, та грошові кошти отримані позивачем після дострокового припинення договору повинні бути зараховані в тіло кредиту. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений у відповідності до вимог чинного законодавства України. Суд, заслухавши пояснення представників відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 21.03.2008 року між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Правекс Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір №616-001/08Р за умовами якого відповідачу [PERSON] надано кредит у розмірі 300475,00 грн. зі сплатою 14,99 % річних, з кінцевим терміном повернення 21.03.2019 року. В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору №616-001/08Р від 21.03.2008 року було укладено договір поруки №616-001/08Р від 21.03.2008 року між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Правекс Банк», та [PERSON], відповідно до умов якого відповідачі по справі виступають як солідарні боржники. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №616-001/08Р від 21.03.2008 року між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Правекс Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір іпотеки №616-001/08Р від 21.03.2008 року, відповідно до якого відповідач передав в іпотеку позивачу належне їй на праві власності нерухоме майно. Згідно п. 1.1 кредитного договору №616-001/08Р від 21.03.2008 року, банк надав позичальникові кредит в національній валюті на загальну суму 300475,00 грн. для споживчих цілей, а також з метою оплати страхових платежів згідно з договорами страхування нерухомого майна, укладених яких здійснюється на підставі та з урахуванням вимог п.6.1.14 даного договору. Згідно п. 1.5 цього кредитного договору позичальник доручає банку здійснювати списання з рахунків позичальника в АКБ «Правекс-Банк» грошових коштів в рахунок погашення заборгованості позичальника перед банком за даним договором на відповідні позичкові рахунки, відкриті позичальнику відповідно до умов даного договору. Згідно п. 3.1 кредитного договору для забезпечення зобов'язань щодо погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування грошовими коштами, пені за несвоєчасну сплату відсотків, а також відшкодування збитків у зв'язку з порушенням умов даного Договору, позичальник передає в іпотеку Банку належне йому на праві власності нерухоме майно. Як встановлено в судовому засіданні, позивач свої зобов'язання за Кредитним договором виконав належним чином, проти чого заперечень від сторін не надходило. Відповідно до п. 4.4 кредитного договору №616-001/08Р від 21.03.2008 року, шляхом підписання даного договору сторони дійшли згоди про те, що у випадку виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості за кредитом та/або за сплатою відсотків за користування кредитом строк користування кредитом, зазначений у п.1.2 даного договору, припиняється достроково, на 10-й день місяця, наступного за місяцем, у якому виник факт прострочення. Про припинення строку користування кредитом Банк письмово повідомляє позичальника. Проте, представники відповідача [PERSON] помилково вважають зобов'язання по кредитному договору припиненими, оскільки умови вказаного пункту договору передбачають припинення строку користування кредитними коштами, що, в свою чергу, не призводить до відсутності обов'язку сплачувати нараховані відсотки та пеню боржниками за вказаним кредитним договором. Відповідно до п. 9.1 кредитного договору №616-001/08Р від 21.03.2008 року, за порушення строків погашення заборгованості за кредитом або внесення відсотків за користування грошовими коштами позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної відсоткової ставки, зазначеної в п.1.2. даного договору, що діяла в період прострочення. Відповідно до п. 7.1.8 кредитного договору №616-001/08Р від 21.03.2008 року, банк має право у випадку невиконання позичальником вимог п.6.1.12 даного договору достроково стягнути заборгованість по кредиту, відсоткам, пені і штрафам у повному обсязі, звернувши стягнення на передане в іпотеку нерухоме майно або на грошові кошти та майно, що належить позичальнику та/або поручителю. Виходячи із вищевказаного, в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач умови Кредитного договору не виконує належним чином. В результаті чого заборгованість по вказаному кредитному договору станом на 27.11.2012 року становить 417 865,43 грн., яка складається із непогашеного кредиту у сумі 257231,87 грн., пені за невчасну сплату кредиту в розмірі 24 181,97 грн., непогашених відсотків за користування кредитом в розмірі 108 222,02 грн., несплаченої пені за несвоєчасне погашення відсотків в розмірі 28 230,44 грн., відповідно до розрахунку наявного в матеріалах справи. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частки позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Щодо клопотання представника відповідача [PERSON] про застосування строку позовної давності до вимог про стягнення пені за несвоєчасну сплату кредиту та пені за несвоєчасне погашення відсотків, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки відповідно до п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), а тому стягнення пені підлягає до задоволення за один рік, а саме: пеня за несвоєчасну сплату кредиту у сумі 208,80 грн., пені за несвоєчасне погашення відсотків 287,46 грн. Позивачем надано достатньо доказів на підтвердження суми заборгованості, яка утворилась перед позивачем з боку відповідача за договором кредиту, яка станом на 27.11.2012 року становить 365 950,15 грн., з яких: сума непогашеного кредиту у розмірі 257 231,87 грн., сума непогашених відсотків за користування кредитом в розмірі 108 222,02 грн., пеня за несвоєчасну сплату кредиту у сумі 208,80 грн., пені за несвоєчасне погашення відсотків 287,46 грн. В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору було укладено договір поруки №616-001/08Р від 21.03.2008 року із [PERSON], відповідно до умов якого відповідачі по справі виступають як солідарні боржники. Відповідно умов вказаного договору поруки [PERSON] (поручитель) та [PERSON] (позичальник) виступають як солідарні боржники. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченою порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Отже, суд вважає доведеним суму боргу, що утворилась за відповідачами станом на 27.11.2012 року та складає в загальній сумі 365 950,15 грн., що і підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, про необхідність стягнення заборгованості солідарно з відповідачів на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Правекс Банк» за договором №616-001/08Р від 21.03.2008 року в сумі 365 950,15 грн., що є цілком доведеними, обґрунтованими і підлягає задоволенню частково. Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли частково своє підтвердження в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 88 ЦПК України. Враховуючи викладене,

Outcome: partial