Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укргідроенерго» про стягнення не нарахованої заробітної плати за сумісництвом та відшкодування моральної шкоди. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, вказав, що він був прийнятий 16.10.1974 в гідротурбінний цех Канівської ГЕС Каскаду Середньодніпровських ГЕС на посаду пєзометриста-обхідника. 07.01.1986 року наказом № 12-к переведений слюсарем по ремонту контрольно-вимірювальних приладів, а наказом № 20/5 о/к від 03.08.1987 року переведений слюсарем по контрольно-вимірювальним приладам п'ятого розряду. Наказом № 42 о/к від 17.03.1997 року в зв'язку з реорганізацією гідротурбінного цеху його переведено у гідро¬технічний цех слюсарем по контрольно-вимірювальним приладам 5-го розряду. Згідно на¬казу № 231-к від 31.10.1997 року звільнений з роботи по переведенню до Канівської ГЕС в зв'язку з реорганізацією Каскаду Середньодніпровських ГЕС, того ж дня Наказом № 5-к прийнятий в гідротехнічний цех слюсарем по контрольно-вимірювальним приладам 5-го розряду за переведенням з Каскаду Середньодніпровських ГЕС. Наказом №38-к від 12.03.2001 року було встановлено шостий розряд слюсаря по контрольно-вимірювальним приладам. Наказом № 3 від 30.07.2004 року ДАТ ДАК « Укргідроенерго» перейменовано у ВАТ «Укргідроенерго», а згідно наказу №263 від 27 жовтня 2004 року Канівську ГЕС було перейменовано у Філію «Канівської ГЕС» Відкритого акціонерного товариства «Укргідроенерго». Наказом №68-к від від 30.04.2008 року [PERSON] звільнений з роботи за власним бажанням, згідно ст. 38 КЗпП України у зв'язку з виходом на пенсію. На час звільнення стаж роботи на даному підприємстві становив 33 роки 6 місяців та 13 днів, що підтверджується записами в трудовій книжці. З них 22 роки 3 місяці та 23 дні він працю¬вав за сумісництвом на двох посадах. Починаючи з 07.01.1986 року, коли [PERSON] був переведений на посаду слюсаря контрольно-вимірювальних приладів 5-го розряду, він продовжував виконувати обов'язки, що були передбачені посадою п'єзометриста, яка в подальшому була перейменована в наглядача гідротехнічних споруд аж до моменту звільнення в 2008 році, тобто працював за сумісництвом на тому ж підприємстві. Про це свідчать записи зроблені в журналах п'єзометричних спостережень, відомості в графіках та звітах, в яких [PERSON] ставив свій підпис за період часу, коли документально працював лише на посаді слюсаря. Крім того, позивач вів особистий робочий щоденник, в якому зазначав обсяг виконаної роботи. Даний обов'язок не передбачений посадовою інструкцією слюсаря контрольно-вимірювальних приладів 5-го чи 6-го розрядів, натомість в посадовій інструкції наглядача (обхідника) гідротехнічних споруд зазначено, що особа, яка перебуває на вищевказаній посаді зобов'язана стежити за п'єзометрами, станом маяків, обмежуючими та забороняючими знаками, плакатами тощо, підвідною та зливною системами, метеорологічними умовами. Відповідно, [PERSON], працюючи на одному підприємстві, крім своєї основної роботи - слюсаря, виконував обов'язки, передбачені посадою наглядача гідроспоруд, за що повинен був отримувати заробітну плату. У звязку з чим просить суд стягнути на його користь з ПАТ «Укргідроенерго» (Філія «Канівська ГЕС») не нараховану заробітну плату за роботу за сумісництвом в розмірі 50 відсотків від окладу за роботу більшої кваліфікації за двадцять два роки три місяці та двадцять три дні загальною сумою 147 941 грн. 00 коп. та моральну шкоду завдану у звязку з невиплатою заробітної плати за роботу за сумісництвом в сумі - 198 000 грн. 00 коп.. В судовому засіданні [PERSON]. та його представник [PERSON] позов підтримали, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просять суд задовольнити його повністю. Представники відповідача ПАТ «Укргідроенерго» [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали та пояснили, що [PERSON] з 06.01.1986 р. працював на посаді слюсаря по ремонту контрольно-вимірювальних приладів 5-го розряду, а з 01.03.2001 р. до 30.04.2008 р. - на посаді слюсаря по ремонту контрольно-вимірювальних приладів 6-го розряду, за що отримував згідно штатного розпису заробітну плату; сумісництва посад за вказаний період роботи не було через відсутність вільних посад по дільниці спостереження гідротехнічного цеху. За період 1986-2008 років посади пєзометриста обхідника у штатному розписі Канівської ГЕС не існувало, усі штатні посади у період з 06.01.1986 до 30.04.2008, які були на дільниці спостережень та контролю за гідротехнічними спорудами були заміщені іншими працівниками, тому доплата [PERSON] за сумісництво не могла призначатись, та як це б суперечило законодавству. Факт укладення трудового договору має бути відображений у заяві працівника та в наказі роботодавця, проте сам позивач зазначає, що таких документів не було. На Канівській ГЕС встановлено особливий режим охорони. Колективним договором підприємства встановлено розпорядок роботи: для управління, цехів і дільниць з 8-00 год. до 17-00 год. У відповідності до Інструкції з внутрішньообєктового режиму та перепусткової системи після закінчення робочої зміни працівникам підприємства забороняється знаходитися на території підприємства після 17-30 год. У робочі дні після 17-30 год. та у вихідні і святкові дні дозволяється перебування персоналу ГЕС на території підприємства тільки з дозволу директора ГЕС. Тобто, якщо позивач постійно на протязі 22 років 3 місяців та 23 днів працював за сумісництвом на Канівській ГЕС, то, відповідно, повинен був би існувати наказ керівника про надання йому дозволу працювати на території підприємства у вихідні і святкові дні, і в робочі дні після 17-00 год., проте і такого наказу не існує. А отже, вважають, що твердження [PERSON] щодо його роботи за сумісництвом на Канівській ГЕС є надуманим та не відповідає дійсності. Вважають, що позивачем пропущено строк звернення до суду, поскільки він сам стверджує в позовній заяві, що неодноразово звертався до керівництва підприємства з вимогою виплатити йому заробітну плату за роботу за сумісництвом, тобто дізнався про порушення свого права ще під час роботи на Канівській ГЕС, тому початок перебігу строку, зазначеного в ч.1ст. 233 КЗпП, розпочався з дня звільнення позивача з посади слюсаря по контрольно-вимірювальним приладам 6-го розряду за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію та повного розрахунку з ним: з 30.04.2008 року, після чого пройшло вже майже вісім років. Тому вважають, що позивач пропустив строк звернення до суду без поважних причин, з огляду на викладене просять суд відмовити в позові за безпідставністю. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами статті 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Відповідно до ч. 1 ст. 3, ст. 4 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організації незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основних свобод, ратифікованої Верховною Радою України 17.07.1997 року, кожний при вирішенні питання про його цивільні права і обов'язки має право на відкритий і справедливий судовий розгляд незалежним і безстороннім судом. Складовою частиною справедливого судочинства є доступ до судової процедури з усіма атрибутами контролю за порушеннями при звільненні з роботи з боку працедавців - власників та керівників господарських товариств, підприємств, установ, організацій. Статтею 43 Конституції України проголошено право кожної людини на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, які він вільно обирає або на яку вільно погоджується, та закріплено гарантії реалізації права на працю, що включає право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижче від визначеної законом. Відповідно до ст. 51 Кодексу законів про працю України держава гарантує правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про працю працівник має право звернутись до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Також в рішенні від 22 лютого 2012 року за № 4-рп/2012 Конституційний суд України надає тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України в розрізі строків позовної давності щодо звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору. Відповідно до положення про філію «Канівська ГЕС» ПАТ «Укргідроенерго» (а.с.3-20) філія «Канівська НЕС» є відокремленим структурним підрозділом ПАТ «Укргідроенерго» без права юридичної особи, тому належним відповідачем є ПАТ «Укргідроенерго». Згідно записів трудової книжки позивача (9-10), копії особової картки №4522, яка велася до 01.11.1997 р. на Каскаді Середньодніпровських ГЕС, копії особової картки №107, яка велася після 01.11.1997 р. на Канівській ГЕС (а.с. 73-75) копій відповідних наказів(а.с.91-111) судом встановлено, що [PERSON]: - з 17.10.1974 зараховано в гідротурбінний цех пєзометристом обхідником згідно наказу по Каскаду Середньодніпровських ГЕС від 16.10.1974 р. за №229-к на підставі його заяви; - з 06.01.1986 переведено слюсарем по ремонту контрольно-вимірювальних приладів по 5-му розряду згідно наказу по Каскаду Середньодніпровських ГЕС від 07.01.1986 р. за №12-к на підставі його заяви; - з 01.08.1987 в звязку з переходом на нові умови оплати праці встановлено нові тарифні ставки і посадові оклади згідно штатного розпису відповідно до наказу по Каскаду Середньодніпровських ГЕС від 03.08.1987 р. за №245-а/к; - з 10.03.1997 у звязку з реорганізацією гідротурбінного цеху переведено без змін умов праці в гідротехнічний цех слюсарем по контрольновимірювальним приладам 5-го розряду згідно наказу по Каскаду Середньодніпровських ГЕС від 17.03.1997 за №42-а/к; - з 31.10.1997 звільнений з роботи по переведенню до Канівської ГЕС в звязку з реорганізацією Каскаду Середньодніпровських ГЕС згідно наказу по Каскаду Середньодніпровських ГЕС від 31.10.1997 р. за №231-к на підставі його заяви; - з 01.11.1997 прийнятий у гідротехнічний цех Канівської ГЕС слюсарем по контрольно вимірювальним приладам 5-го розряду за переведенням з Каскаду Середньодніпровських ГЕС згідно наказу від 31.10.1997 р. за №5-к на підставі його заяви; - з 01.03.2001 встановлено 6-й розряд слюсаря по контрольно-вимірювальним приладам згідно наказу від 12.03.2001 р. за №38-к; - з 30.04.2008 звільнений з посади слюсаря з контрольно-вимірювальних приладів 6 розряду за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію за віком за ст. 38 КЗпП України згідно наказу від 30.04.2008 р. за №68-к на підставі його заяви. Таким чином з огляду на вище викладене, а також згідно довідки ПАТ Укргідроенерго» Філія Канівська ГЕС від 25.04.2016 № 4/639 (а.с.77) судом встановлено, що [PERSON] з 06.01.1986 р. працював на посаді слюсаря по ремонту контрольно-вимірювальних приладів 5-го розряду, а з 01.03.2001 р. до 30.04.2008 р. - на посаді слюсаря по ремонту контрольно-вимірювальних приладів 6-го розряду, за що отримував згідно штатного розпису заробітну плату; сумісництва посад за вказаний період роботи не було через відсутність вільних посад по дільниці спостереження гідротехнічного цеху. Згідно довідки ПАТ Укргідроенерго» Філія Канівська ГЕС від 11.04.2016 № 11/555 (а.с.76) та від 20.04.2016 № 11/ 613 (а.с.85) вбачається, що розрахунок з [PERSON], який звільнився з посади слюсаря по контрольно вимірювальним приладам 6-го розряду за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію з 30.04.2008 року, підприємством проведено в повному обсязі 25.04.2008 року. Згідно довідки ПАТ Укргідроенерго» Філія Канівська ГЕС від 20.04.2016 № 11/612 (а.с.86) вбачається, що [PERSON], який працював на посаді слюсаря по ремонту контрольно-вимірювальних приладів за 1997 рік заробітна плата нараховувалась та виплачувалась своєчасно та в повному обсязі, доплата за сумісництвом за 1997 рік йому не нараховувалась та не виплачувалась, що підтверджується копіями розрахункових листків (а.с.87-90). Згідно довідки ПАТ Укргідроенерго» Філія Канівська ГЕС від 22.04.2016 за № 635 (а.с.222) підтверджено, що за період 1986-2008 років посади пєзометриста обхідника у штатному розписі Канівської ГЕС не існувало, усі штатні посади у період з 06.01.1986 до 30.04.2008, які були на дільниці спостережень та контролю за гідротехнічними спорудами були заміщені іншими працівниками, тому доплата [PERSON] за сумісництво не могла призначатись, та як це б суперечило законодавству. Надати суду інструкцію про посадові обовязки [PERSON] з 17.10.1974 до 06.01.1986, коли він займав посаду пєзометриста- обхідника неможливо у звязку з закінченням терміну зберігання. Відповідно до ст.24 КЗпП України укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Згідно ст.102-1 КЗпП України працівники, які працюють за сумісництвом, одержують заробітну плату за фактично виконану роботу. Умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ, організацій визначають Кабінетом Міністрів України. За п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України №245 від 03.04.1993 року «Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій», тривалість роботи за сумісництвом не може перевищувати чотирьох годин на день». Згідно «Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій», затвердженого Наказом Міністерства праці, Міністерства юстиції і Міністерства фінансів України від 28.06.1993 р. № 43 визначено, що сумісництвом вважається виконання працівником, крім основної, іншої регулярної оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на тому ж або іншому підприємстві, в установі, організації або у громадянина (підприємця, приватної особи). Найважливішими умовами роботи за сумісництвом є: а) наявність вакантної посади (професії), передбаченою штатним розписом підприємства, установи, організації. б) робота, яка виконується у вільний від основної роботи час, навіть у межах одного підприємства, тобто за межами нормальної тривалості робочого часу. Посилання позивача на копії записів, зроблені в журналах п'єзометричних спостережень, відомості в графіках та звітах, в яких [PERSON] ставив лише свій підпис, а також на особистий робочий щоден¬ник, в якому зазначав обсяг виконаної роботи (а.с.22-30, 37-44) є безпідставними, поскільки судом встановлено, що перевірка показників контрольно-вимірювальної техніки, зокрема пєзометричного рівня та ремонт цієї техніки належали до обовязків позивача, як слюсаря по ремонту контрольно-вимірювальних приладів. З огляду на викладене, суд критично оцінює доводи позивача в частині того, що він з 07.01.1986, під час переведення на посаду слюсаря контрольно-вимірювальних приладів 5-го розряду, продовжував виконувати обов'язки, що були передбачені посадою п'єзометриста, яка в подальшому була перейменована в наглядача гідротехнічних споруд до моменту звільнення в 2008 році, оскільки жодного доказу роботи за сумісництвом, зокрема наявності вакантної посади, передбаченої штатним розписом підприємства та фактично виконаної роботи, яка виконувалась у вільний від основної роботи час позивач суду не надав. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Укргідроенерго» про стягнення не нарахованої заробітної плати за сумісництвом та відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають у повному обсязі. З урахуванням викладеного, на підставі статей 3,4, 24, 51, 102-1,233, Кодексу законів про працю України,

Outcome: dismissed