Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, в якому просить визнати останню такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що він є власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №8902110\~ від 10 листопада 2005 року. Відповідачка по справі [PERSON] є колишньою дружиною позивача та\~ значиться зареєстрованою у вказаному будинку. Однак, протягом тривалого часу відповідачка не мешкає у вказаному будинку, не цікавиться\~ будинком, не бере участі в оплаті комунальних послуг. Таке становище завдає позивачу певних незручностей, а саме він змушений за відповідачку сплачувати певні комунальні послуги. У зв`язку з вищенаведеними обставинами позивач просить ухвалити рішення, яким визнати відповідачку [PERSON] такою, що втратила\~ право користування житловим приміщенням будинком [ADDRESS] . Позивач до судового\~ засідання не з`явився, надав\~ суду заяву, в якій просив\~ його вимоги задовольнити в повному обсязі, розглянути справу за його відсутністю. Відповідачка в судове засідання\~ не з`явилась, викликалась належним чином за адресою реєстрації. На адресу суду від відповідачки повернулись зворотні поштові повідомлення з відміткою «адресат отсутствует». В подальшому, відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, було розміщено оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про виклик відповідачки [PERSON] \~ до суду в судове засідання, однак остання в судове засідання на вказану в оголошенні дату не з`явилась, жодних заперечень проти позову, заяв про розгляд справи без її участі до суду не надіслала, про причини неявки суд не повідомила. Частиною 11 статті 128 ЦПК України передбачено, що з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Враховуючи наведе, відповідачка [PERSON] належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи. Пунктом 1 частини 3 статті 223 ЦПК України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи (ч. 1 ст. 42 ЦПК України). Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (ч. 1 ст. 48 ЦПК України). Враховуючи, що відповідачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою\~ про судове засідання, відзиву на позовну заяву не подала, в судове засідання не з`явилась та не повідомила причини неявки, суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю відповідачки. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача без повідомлення причини, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло відзиву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Враховуючи, що п позивач не заперечує щодо розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачки в порядку ст. 280 ЦПК України та ухвалити заочне рішення по справі. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку.\~ Судом достовірно встановлено, що будинок [ADDRESS] є власністю позивача [PERSON] , що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №8902110\~\~ від 10 листопада 2005 року (а.с.6). Рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 08 грудня 2011 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Відповідачка [PERSON] , [INFO] значиться зареєстрованою у будинку [ADDRESS] , що підтверджується довідкою відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 24 грудня 2019 року\~ (а.с.20). Однак, з довідки виконавчого комітету Рівненської сільської ради Тарутинського району Одеської області №89 від 20 лютого 2019 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] дійсно значиться зареєстрованою у будинку [ADDRESS] , однак вже тривалий час за вказаною адресою не мешкає (а.с. 8). Зазначені обставини підтверджуються також показами свідків [PERSON] \~\~ (а.с.12), [PERSON] (а.с.15). Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник,\~\~ який\~\~ має\~\~ підстави\~\~ передбачати\~ можливість порушення свого права власності іншою особою,\~ може звернутися\~ до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій,\~ які можуть порушити його право,\~ або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Стаття 391 ЦК України регламентує, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його\~ сім`ї\~ за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою,\~ що втратила право\~ користування\~ жилим приміщенням\~ внаслідок\~ відсутності\~ цієї\~ особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідачка не надала суду ніяких доказів з приводу збереження за нею права користування житловим будинком. Оцінюючі матеріали справи та відповідні правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги\~ про визнання відповідачки [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме : будинком [ADDRESS] , підлягають задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідачка понад шість місяців відсутня за місцем своєї реєстрації, витрати по житлово-комунальним послугам не несе, будинком не цікавиться. Крім того, позивач [PERSON] є інвалідом ІІ групи з дитинства, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] , виданим 31 жовтня 2005 року (а.с.11). Пунктом 9 частини 1 статті 5 Закону України\~ «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі особи з інвалідністю I та II груп. Згідно зі ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно п.п.1 п. 1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою справляється судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом 17 грудня 2019 року (а.с.1). Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» передбачено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2019 року в розмірі 1921 гривня 00 копійок. Враховуючи вище викладене розмір судового збору по даній категорії справ складає 768 гривень 40 копійок. Тож, враховуючи, що судом задоволено вимоги позивача та останнього\~\~ звільнено від сплати судового збору, з відповідачки в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 768\~ гривень 40 копійок. На підставі викладеного,\~

Outcome: approved