Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу, в якому вказав, що \~29 серпня 2016 року між ним та відповідачем був укладений договір позики, згідно якого відповідач отримав від позивача в борг 4250 грн. та зобовязався повернути вказану суму в зазначений в договорі строк протягом 10 місяців з моменту отримання коштів. У вказаний строк відповідач заборгованість не повернув, а тому позивач просить стягнути вищевказану заборгованість та судові витрати. \~\~\~\~ Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив стягнути 4250 грн. позики та 640 грн. судового збору. В подальшому надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Не заперечував проти постановлення заочного рішення в справі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних доказів по справі, з постановленням заочного рішення. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння \~відмова \~від \~зобов'язання \~або одностороння зміна \~його \~умов \~не \~допускається, \~якщо \~інше \~не \~\~встановлено договором або законом. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов \~договору \~та \~вимог \~цього \~Кодексу, \~інших актів цивільного законодавства, \~а за відсутності таких умов та вимог - \~відповідно до \~\~звичаїв \~\~ділового \~обороту \~або \~інших \~вимог, \~що \~звичайно ставляться. Як встановлено в судовому засіданні відповідач 29.08.2016 року отримав позику, - 4250 грн. зі строком повернення протягом 10 місяців, що підтверджено письмовими доказами (а.с. 4). Відповідач працював водієм в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Підприємство «Продмашстрой» та звільнений 10 травня 2017 року (а.с. 5). 19 травня 2017 року позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення грошових коштів, але до цього часу гроші не повернуті (а.с. 6). За таких обставин суд дійшов висновку, що між сторонами виникли договірні відносини з приводу надання позики, відповідач отримав грошові кошти в борг та не повернув їх своєчасно, внаслідок чого утворилася заборгованість 4250 грн. та вона підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати у сумі 640 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, а загальна сума стягнення складає 4890 грн. На підставі викладеного, ст. ст. \~525, 526, 1046, 1049 ЦК України та

Outcome: approved