overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання відповідачів такими, що втратили право на користування квартирою, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та зняття їх з реєстрації посилаючись на те, що відповідачі з кінця 2015 року не проживають у квартирі, не користуються нею, не приймають участі в оплаті комунальних послуг. В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву в якій позов підтримала, просила справу розглядати без її участі. Відповідачі в судове засідання не з'явились, не повідомили про причини неявки, хоча належно повідомлені про час та місце слухання справи. Суд вважає за можливе, у відповідності до ст. 224 ЦПК України, розглядати справу у їх відсутності з постановленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що спірна квартира [ADDRESS] та в ній зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON]. [PERSON], [PERSON] зареєстровані, але фактично не проживають за адресою: [ADDRESS], що стверджується представленими суду доказами, зокрема - актами ЛКП «Навколо базару» від 03.03.2016 року, 08.02.2017 року, 04.05.2017 року. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Оскільки, в судовому засіданні встановлено, що відповідачі не проживають у спірній квартирі без поважних причин значно довше встановленого строку, не є власниками даної квартири, жодної домовленості щодо користування житлом між ними та позивачем не було, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, тому відповідачів слід визнати такими, що втратили право на користування квартирою, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та зняти їх з реєстрації.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] так, як відповідачка в даному приміщенні не проживає без поважних причин більше шести місяців. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав повністю, просить задовільнити їх. Відповідачка в судове засідання не з'явилася. З урахуванням думки представника позивача суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи без участі відповідачки та ухвалення заочного рішення. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно договору - купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Здолбунівського районного нотаріального округу Банацькою Л.І., 17 серпня 2001 року Здолбунівська міська рада Рівненської області придбала у [PERSON] квартиру [ADDRESS]. На даний час квартира перебуває у комунальній власності міста. Основним квартиронаймачем є [PERSON] З матеріалів справи вбачається, що в даній квартирі зареєстровано місце проживання відповідачки, яка фактично з 1998 року у спірній квартирі не проживає. За таких обставин, оскільки відповідачка у спірній квартирі не проживає більше шести місяців без поважних причин її слід визнати такою, що втратила право користування нею. Підстав, які б давали право на збереження за відповідачкою жилого приміщення, як за тимчасово відсутнім, в судовому засіданні не встановлено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання відповідачки такою, що втратила право користування кімнатою в квартирі [ADDRESS], наймачем якої є позивач. В позові вказав, що відповідач, яка доводиться йому колишньою дружиною, зареєстрована в квартирі, але з липня 2000 року в житлі не проживає. Квартиру залишила добровільно у зв'язку з розірванням шлюбу з позивачем, виїхавши на інше місце проживання, не користується житлом без поважних причин. Витрат по сплаті послуг по водо-, енерго-, газопостачанню та інших комунальних послуг не несе, інтересу до житла не виказує, залишаючи квартиру, забрала всі свої особисті речі. Від вирішення питання припинення реєстрації в позасудовому порядку відповідач ухиляється. На підставі викладеного просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житлом, оскільки вона не мешкає в ньому без поважних причин понад встановлені законом строки. В судовому засіданні представник позивач підтримала вимоги позову. Просить про ухвалення рішення на його користь. Належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи відповідач до суду не з'явилася з невідомих причин. Заперечень проти позову не надала. За згаданих обставин за згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи у відповідності до ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи пояснила, що позивач є наймачем кімнати площею 17,3 квадратних метри в квартирі [ADDRESS]. Окрім нього в житлі зареєстрована відповідачка. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідків [PERSON], [PERSON], які пояснили, що відповідач з 1999-2000 року не проживає в спірній квартирі, з'ясувавши обставини справи і перевіривши їх відповідними доказами, суд доходить висновку про обґрунтованість позову та необхідність його задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є наймачем кімнати 17,3 площею квадратних метри в квартирі [ADDRESS] (а. с. 8, 9). Крім нього на реєстраційному обліку в житлі перебуває відповідачі (а. с. 43). Як випливає з акту центру обслуговування абонентів міського комунального підприємства «Основаніє», відповідач не проживає в зазначеній квартирі з 20 жовтня 2001 року (а. с. 42). Шлюб між сторонами розірваний на підставі рішення шевченківського районного суду м. Запоріжжя, яке набрало законної сили, від 22.11.1999 року (а. с. 12). Згідно зі ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його родини за ними зберігається житлове приміщення впродовж шести місяців, а відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. К доказам, що підтверджують обґрунтованість позовних вимог, відносяться перелічені фактичні дані, а також довідки з місця помешкання, ордер на право вселення до житла, свідоцтво про розірвання шлюбу (а. с. 8, 9, 13). Перелічені фактичні дані об'єктивні, послідовні, логічно поєднуються одне з одним, тому суд знаходить всі підстави для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку № 109 по вул. Леніна в селі Малинівка Володарського району Донецької області, укладений між [PERSON] та [PERSON] 07.06.2000 року на Азовській універсальній товарній біржі за біржовим контрактом № В-429, посилаючись на те, що [PERSON] виконав умови договору: виплатив [PERSON] вартість будинку та проживає в ньому. Своєчасно, через незнання діючого законодавства, [PERSON] не звернувся до нотаріального контори для засвідчення договору. Відсутність нотаріального посвідчення договору перешкоджає позивачу розпоряджатися майном, тому він і вимушений звертатись до суду з дійсною позовною заявою. Позивач та його представник адвокат [PERSON] в судове засідання не зявилися, позивач надав суду заяву в якій підтримав позовні вимоги, наполягає на їх задоволенні та просить суд розглянути справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву в якій не заперечує проти задоволення позову та просить розглянути справу за його відсутності. Оскільки сторони до судового засідання не з'явилися, відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Так, судом встановлено, що згідно договору від 07.06.2000 року, укладеного на Азовській універсальній товарній біржі за біржовим контрактом № В-429 [PERSON] придбав у [PERSON] будинок № 109 по вул. Леніна в с. Малинівка Володарського району Донецької області. На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач визнав позовні вимоги, суд вважає, що позов підлягає задоволенню тому що обидві сторони виконали умови договору купівлі-продажу, викладені в біржовому контракті. Покупець передав гроші, а продавець передав покупцю у володіння будинок. Відповідно до п. 14 біржового контракту зазначено, що угоди купівлі-продажу укладені на біржі не підлягають нотаріальному посвідченню, а тому сторони договору не були обізнані про необхідність нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу спірного будинку. Тому відповідно до ст. 47 ЦК України 1963 року, який діяв на момент вчинення правочину, суд має можливість зазначений договір купівлі продажу визнати дійсним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання дійсним договору купівлі-продажу. Мотивує вимоги тим, що 08 квітня 1998 року на Центральній Одеській біржі була укладена угода купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Умови цього договору були повністю виконані сторонами. Він має намір розпорядитися майном, проте не має можливості, оскільки фактичне місце проживання відповідача є невідомим. Сторони в судове засідання не з`явились. Позивач звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутністю. Відповідач був повідомлений про розгляд справи через оголошення у пресі. З'ясувавши обставини справи, дослідивши та перевіривши їх доказами, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних, встановлених судом обставин. Матеріалами справи встановлено, що 08 квітня 1998 року між [PERSON] та [PERSON] (Покупець) та [PERSON] який діяв в інтересах [PERSON] укладений договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS] та зареєстрований на Центральній Одеській біржі. Відповідно п.1 Договору квартира [ADDRESS], яка складається в цілом із двох кімнат, житловою площею 26,9 кв.м., загальною площею 34,8 кв.м. Зазначена квартира належала Продавцю на підставі договору купівлі-продажу № 1205/97, зареєстрованого ТБ «Одеська Нова Біржа» 15 вересня 1997 року. (п. 2 Договору) Покупці в установленому законом порядку зареєстрували право власності на нерухоме майно в ОМБТІ та РОН 10 квітня 1998 року. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК 2003 р. положення зазначеного Кодексу застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК 2003р., положення цього Кодексу застосовується до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Оскільки правовідносини виникли до набрання новим Кодексом чинності й не мають подовжувального характеру, тому суд при розгляді справи керується положеннями ЦК 1963р. Відповідно до ст. 224 ЦК України, покупці і продавець повністю виконали умови договору купівлі - продажу. Із змісту договору купівлі-продажу, зареєстрованого на біржі, вбачається, що розрахунок за придбану нерухомість був виконаний в повному об'ємі до підписання договору, про що свідчить п.6 Договору. Яких-небудь суперечок між покупцями і продавцем немає, протизаконних умов угода не містить, проте порушена форма угоди, оскільки при оформленні її не була дотримана нотаріальна форма договору, передбачена ст. 227 ЦК України. Письмовим доказом в даному випадку є договір купівлі-продажу нерухомого майна № 4405 від 08 квітня 1998 року, який був укладений на Центральній Одеській біржі. Оскільки вказана угода виконана повністю сторонами, але порушена її форма, суд вважає можливим поновити порушене право позивача на підставі ст. 47 ч.2 ЦК України. При цьому, якщо така угода виконана повністю або частково одною із сторін, а інша сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК на вимогу сторони, що виконала угоду має право визнати її дійсною.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання договору купівлі - продажу квартири дійсним та визнання права власності посилаючись на те, що через відмову нотаріуса щодо укладення угоди про придбання квартири [ADDRESS] так, як не працювали Державні реєстри інформаційної мережі Міністерства юстиції України тому був позбавлений можливості укласти нотаріально посвідчений договір купівлі - продажу квартири. У судове засідання позивач не з'явився проте, направив до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач .у судове засідання не з'явився проте, направив до суду заяву у якій визнає позовні вимоги, просить справу розглядати без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі - продажу 17 листопада 2000 року придбав в [PERSON] квартиру [ADDRESS]. З даних розписки [PERSON] від 01 жовтня 2013 року судом вбачається, що останній отримав від [PERSON] грошові кошти у розмірі 320 тис. грн., за продаж вище зазначеної квартири. Положеннями викладеними у чинному Цивільному кодексі України визначено, що способи захисту цивільних прав та інтересів визначені в ст. 16 Цивільного кодексу України та не передбачають такий спосіб судового захисту як визнання договору неукладеним, тому предмет позову не відповідає встановленим законом або договором способам захисту прав. Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Виходячи зі змісту ст.ст. 218, 220 ЦК України, недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину робить такий правочин нікчемними, якщо він відповідно до чинного законодавства підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню. Норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст. 210 та ст. 640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. Зазначена правова позиція наведена у рішенні Верховного Суду України по справі №6-14739св09 від 07 квітня 2010 року. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Виходячи з наведених приписів закону враховуючи, що позивачем не надано доказів, що відповідач по справі ухилявся від нотаріального посвідчення договору крім цього, відповідач не заперечував проти позову та повністю його визнав тому суд вважає, що обставини, які утруднювали чи робили неможливим посвідчення цього договору нотаріально у встановленому законом порядку, відсутні тому в задоволені позову слід відмовити . На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, посилаючись на те, що в колегіального органу Хмельницької міської ради було відсутнє волевиявлення на укладення та реєстрацію договору оренди землі в строк понад чотири місяці з моменту прийняття рішення міської ради №46 від 31.10.2012 року та міський голова перевищив свої службові повноваження підписавши спірний договір оренди. Вважає, що сторони не мали повноважень на підписання зазначеного договору у якому відсутні істотні умови, визначені в законі. В судовому засіданні позивач та представник позовні вимоги підтримали надали суду пояснення, що відповідають змісту позовних вимог. Представники відповідачів у судове засідання не з'явилися з невідомих суду причин, хоча про час та місце судового розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Реєстраційна служба Хмельницького міськрайонного управління юстиції в Хмельницькій області представника у судове засідання не направила проте, направила клопотання про розгляд справи без їх участі. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Хмельницької міської ради №46 від 31.10.2012 року ПП «Ультрасервіс» надано в оренду земельну ділянку площею 3800 м.кв. по [ADDRESS]. Між Хмельницькою міською радою та приватним підприємством «Ультрасервіс» 02 серпня 2013 року укладено договір оренди зазначеної вище земельної ділянки. Ст.55 Конституції України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Вимогами ст..3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В силу ст.60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Зважаючи на викладене, беручи до уваги, що позивачем та його представником не доведено у судовому засіданні та не представлено доказів які б вказували на порушення відповідачами по справі прав та законних інтересів позивача також, зазначених порушень не встановлено судом тому суд вважає, що заявлений позов є необґрунтованим та не підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, зазначивши, що [INFO] померла його бабуся [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина за заповітом. Він у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини не подав, оскільки про заповіт не знав. Просив визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , оскільки не обізнаний у чинному законодавстві і не знав, що спадкові права необхідно оформляти у нотаріальному порядку протягом шести місяців, оскільки вважав, що є єдиним спадкоємцем і вже має спадкові права. Представник позивача позовні вимоги підтримав, подавши про це письмову заяву, просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про час та місце його проведення, не з`явився, про причини неявки не повідомив, своїх заперечень щодо позовних вимог не надав. Третя особа надала письмову заяву про визнання позову та згоду на розгляд справи в його відсутність. Дослідивши письмові матеріалами справи та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що [INFO] померла бабуся позивача по лінії батька [PERSON] [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина за заповітом, який померла залишила на користь позивача. Згідно ст.1272,ч.3 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно інформації від нотаріуса, після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась, на момент смерті вона проживала одна, спадкоємці з заявами про прийняття спадщини не звертались. Відповідач проти задоволення позову не заперечив. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, зазначивши, що [INFO] померла його мати [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина за законом. Він у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини не подав. Просив визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , оскільки після смерті матері, а саме в січні 2021 року при наведенні порядку в будинку, де проживала спадкодавець в афі під одягом знайщов державний акт на право власності на земельну ділянку. Позивач позовні вимоги підтримав, подавши про це письмову заяву, просив їх задовольнити. Відповідач проти задоволення вимог не заперечив, подавши про це письмову заяву. Третя особа в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про час та місце його проведення, не з`явився, своїх заперечень щодо позовних вимог не надав. Дослідивши письмові матеріалами справи та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина за законом. Згідно ст.1272 ч.3 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно інформації від нотаріуса, після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась, на момент смерті вона проживала одна, спадкоємці з заявами про прийняття спадщини не звертались. Відповідач проти задоволення позову не заперечив. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved