Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, третя особа: уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди і просив суд: достроково розірвати договір банківського вкладу з фізичною особою; стягнути з відповідача на свою користь 25 000,00 доларів США у вигляді коштів за договором, 207,57 доларів США у вигляді неустойки та 32 250 грн моральної шкоди; 4 000 грн витрат на правову допомогу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 21 жовтня 2013 року між ним та відповідачем було укладено договір банківського вкладу з фізичною особою, відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 25 000,00 доларів США до 27 жовтня 2014 року на депозитний рахунок за процентною ставкою 9% річних. Також згідно зазначеного договору відповідач зобов'язався здійснювати нарахування та сплату процентів за використання грошових коштів щомісячно. Проте з липня 2014 року відповідач зобов'язання по сплаті процентів, покладених на нього умовами договору, припинив виконувати, чим порушив права позивача. Під час розгляду справи позивач зменшив свої позовні вимоги, а саме в частині задоволення дострокового розірвання договору, оскільки на момент розгляду справи термін дії вищезазначеного договору закінчився, дані уточнення були прийняті судом. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував з підстав зазначених у письмових запереченнях на позовну заяву. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 21 жовтня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір №325928 банківського вкладу з фізичною особою, відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 25 000,00 доларів США до 27 жовтня 2014 року на депозитний рахунок за процентною ставкою 9% річних. Також згідно зазначеного договору відповідач зобов'язався здійснювати нарахування та сплату процентів за використання грошових коштів щомісячно (а.с.16-17). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до Постанови Правління НБУ від 16 липня 2014 року № 424 ПАТ «Європейський газовий банк» віднесено до категорії неплатоспроможних. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 16 липня 2014 року № 57 в АТ «Європейський газовий банк» розпочата процедура виведення АТ «Європейський газовий банк» з ринку шляхом запровадження тимчасової адміністрації. Тимчасову адміністрацію в АТ «Європейський газовий банк» запроваджено строком на три місяця з 17 липня 2014 року по 17 жовтня 2014 року. Згідно Рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 13 жовтня 2014 року № 111 продовжено строк здійснення тимчасової адміністрації на один місяць до 17 листопада 2014 року включно. Відповідно до ч. 5 ст. 36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час дії тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку. Згідно п. 1 ч. 6 ст. 36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом дії тимчасової адміністрації вкладники можуть отримати свої кошти за договорами банківського вкладу (депозиту), строк дії яких закінчився, та за договорами банківського рахунку. Виплати коштів (включаючи відсотки) за договорами банківського вкладу, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим НБУ до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації. Згідно ст. 26 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку. За таких обставин суд вважає, що у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 25 000,00 доларів США у вигляді коштів за договором банківського вкладу з фізичною особою та неустойки у розмірі 3% необхідно відмовити, оскільки строк дії договору №325928 банківського вкладу з фізичною особою від 21 жовтня 2013 року вже закінчився, тому позивач з урахуванням вищезазначеного може отримати вказані кошти від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Щодо стягнення на користь позивача моральної шкоди суд не може задовольнити зазначені позовні вимоги у зв'язку з наступним. Згідно п.п. 3 - 5 Постанови ПВСУ від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивач не надав підтверджень про наявність моральної шкоди, протиправність діяння відповідача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням відповідача та вини останнього в її заподіянні, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Щодо позовних вимог про стягнення витрат на правову допомогу - ст. 88 ЦПК України зазначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем також не надано жодних доказів, платіжних документів, що підтверджують ним сплату зазначених витрат в розмірі 4 000,00 гривень на правову допомогу, яку він бажає стягнути з відповідача, тому суд не може задовольнити позовні вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу. З огляду на вищенаведене, відповідно до ст.ст. 26, 36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ст.ст. 611, 625 ЦК України, Постанови ПВСУ від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та,

Outcome: dismissed