Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» суму заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №2002364594 від 18 січня 2013 року укладеним з «ОТП Банк» в розмірі 27735 грн.19 коп. та судові витрати у розмірі 277 грн. 35 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] не виконує взяті на себе зобов'язання, а тому ОТП Факторинг Україна», до якого від «ОТП Банк» перейшли права кредитора, вимогає від позичальника дострокового повернення кредиту. Представник позивача - ТОВ ««ОТП Факторинг Україна», в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву, де просить справу розглядати в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала повністю. За правилами ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 18 січня 2013 року між ТОВ «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту №2002364594. За умовами договору ТОВ «ОТП Банк» надав відповідачу споживчий кредит на придбання товару в сумі 24870 грн.05 коп. зі сплатою 0,01 % за користування кредитом, строком на 24 місяці з дня укладення договору кредиту по 18 січня 2015 року. За умовами договору погашення кредиту відповідач зобов'язаний здійснювати щомісячно частинами відповідно до графіку платежів. ТОВ «ОТП Банк» виконав свої зобов'язання за договором споживчого кредиту, здійснив видачу коштів у сумі 24870 грн. 05 коп. відповідачу, шляхом перерахування продавцю суми кредиту в рахунок оплати товару. Відповідач [PERSON] належним чином не виконує зобов'язання за кредитним договором, здійснила лише один черговий платіж, в результаті чого виникла заборгованість в сумі 27735 грн. 19 коп., що підтверджується розрахунком. Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона(боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до умов договору факторингу №18/12/2013 від 18.12.2013 року, укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна», банк передав , а ТОВ «ОТП Факторинг Україна прийняв право грошової вимоги до відповідача і стає кредитором за кредитним договором укладеним між банком та відповідачем в розмірі передбаченим цим договором. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. За правилами ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За правилами ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами(з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів встановлених договором. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 277 грн. 35 коп., який підлягає стягненню з відповідача відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved