Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

позивач звернувся\~до суду\~з позовом\~про визнання\~таким,\~що не\~підлягає виконанню\~виконавчого напису\~№ 19980,\~вчиненого 3 лютого 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор Груп» заборгованості за кредитним договором № 37254 від 30 березня 2012 року в розмірі 50\~122,49 гривень та 650 гривень за вчинення виконавчого напису. Крім того, просив вирішити питання про розподіл судових витрат. Позов мотивує тим, що 2 березня 2021 року отримав від приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича постанову про відкриття виконавчого провадження від 22 лютого 2021 року ВП № 64589661 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор Груп» заборгованості в розмірі 50 772,49 гривень на підставі виконавчого напису № 19980, виданого 3 лютого 2021 року приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем. 19 березня 2021 року позивачем у відповідь на адвокатський запит адвоката Микити Т.В. від 4 березня 2021 року за № 01/03-21 від приватного виконавця Клименко Р.М. отримано копію оскаржуваного напису нотаріуса, заяву стягувача та копію кредитного договору № 37254 від 30 березня 2012 року. Оскаржуваний виконавчий напис № 19980 від 3 лютого 2021 року вважає вчиненим з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, що потягло за собою неправомірне провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису про звернення стягнення заборгованості по кредитному договору № 37254 від 30 березня 2012 року. Зокрема, такий вчинено з порушенням статті 87 Закону України «Про нотаріат» та глави 16 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, оскільки при вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримував від боржника та стягувача первинних документів щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), у зв`язку із цим, на думку позивача, у нотаріуса були відсутніми підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у виконавчому написі, є безспірними. Розрахунок боргу, здійснений відповідачем щодо наявності грошового зобов`язання позивача по кредиту, відсотках за користування кредитом та комісії, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника. Зазначив, що між ним, [PERSON] , та ПАТ «Терра Банк» було укладено кредитний договір від 30 березня 2012\~року №\~37254,\~згідно якого\~банк надає\~позичальнику кредит\~на умовах\~овердрафту в\~сумі,\~що не\~перевищую визначеного\~цим договором\~ліміту овердрафту. Ліміт овердрафту (максимальна заборгованість позичальника за кредитом на умовах овердрафту) встановлюється в розмірі 11 000 гривень. Датою остаточного повернення всіх отриманих в межах ліміту овердрафту сум кредиту відповідно до\~цього договору є\~30\~березня 2013\~року.\~В абзаці 2 пункту 2.3 договору встановлено максимальну дату остаточного повернення\~усіх отриманих\~в межах\~ліміту овердрафту\~сум кредиту\~та процентів\~за ним\~- 30\~березня 2014\~року. За користування кредитом встановлюється процентна ставка у розмірі 0,01 % річних. Три проценти ставки за користування кредитом - фіксована. Крім того, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вказану норму Закону. Розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом та комісії у виконавчому написі зроблено відповідачем одноособово без урахування думки та позиції позивача та не відповідає дійсній сумі заборгованості. Виконавчий напис було вчинено на підставі розрахунку заборгованості, підготовленого працівниками фінансової компанії, який є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків відповідача і не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. Таким чином, безспірність заборгованості, на думку позивача, підтверджується документами, передбаченими Переліком документів (в редакції, що відповідає положенням постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року, якою визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, пунктів 1, 2, а нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен впевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, за твердженням позивача, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Однак, з представлених відповідачем приватному нотаріусу документів разом із заявою про вчинення виконавчого напису, які позивач отримав від приватного виконавця у відповідь на адвокатський запит, за твердженнями позивача, не можна встановити безспірність вимог відповідача до позивача. Крім того, позивач вважає, що в порушення Порядку вчинення нотаріальних дій та вимог Закону України «Про нотаріат» оскаржуваний виконавчий напис вчинено нотаріусом не на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору (кредитного). Непідписаний сторонами договір позики, викладений у простій письмовій формі, без подання будь-яких претензій чи повідомлень-вимог про попередження боржника про заборгованість, умови та порядок її погашення із доказами направлення та вручення позивачу таких документів, на думку позивача, не може вважатися борговим документом, на підставі якого може вчинятися виконавчий напис нотаріусом. Крім того, позивач вважає, що оспорюваний виконавчий напис вчинено з порушенням умови, передбаченої статтею 88 Закону України «Про нотаріат» та пункту 3.1 Порядку вчинення нотаріальних дій, зокрема щодо вчинення такого, якщо з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Відповідно до\~п 2.3\~укладеного договору\~позики, датою остаточного повернення всіх отриманих в межах ліміту овердрафту сум кредиту відповідно до цього договору є 30 березня 2013 року. В\~абзаці 2\~пункту 2.3\~договору встановлено\~максимальну дату\~остаточного повернення\~усіх отриманих\~в межах\~ліміту овердрафту\~сум кредиту\~та процентів\~за ним - 30 березня 2014 року.\~З урахуванням\~наведеного,\~на думку\~позивача,\~найпізніше 30\~березня 2014\~року у\~відповідача виникло\~право задовольнити\~свої вимоги\~за договором\~позики.\~При цьому,\~стягнення заборгованості\~за виконавчим\~написом від\~3\~лютого 2021\~року проводиться\~за період\~з 17\~листопада 2017\~по 10\~грудня 2019\~року.\~ А оскаржуваний виконавчий напис вчинено лише 3 лютого 2021 року. У зв`язку з цим позивач вважає, що відповідачем пропущено строк позовної давності, а нотаріусом порушено ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Оскільки позивач оспорює в судовому порядку вчинений нотаріусом виконавчий напис, як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор Груп» повністю, з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису, а тому позивач звернувся до суду з відповідним позовом, який просить задоволити. Ухвалою суду від 24 березня 2021 року в порядку забезпечення позову зупинено стягнення за виконавчим написом приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., виданим 3 лютого 2021 року та зареєстрованим в реєстрі за №19980 у виконавчому провадженні № 64589661 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Фактор Груп» заборгованості в розмірі 50 772,49 гривень. Ухвалою суду від 25 березня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням справи до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання 2 липня 2021 року позивач не з`явився, його представник адвокат Микита Т.В. подав заяву, відповідно до якої розгляд справи просить проводити у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача та треті особи в судові засідання 13 травня 2021 року, 9 червня 2021 року та 2 липня 2021 року не з`явились, явку представників не забезпечили, хоча належним чином повідомлялись про час і місце проведення таких, відзивів, письмових пояснень по суті спору чи клопотання про відкладення розгляду справи не подали. За таких обставин, відповідно до ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності сторін і третіх осіб у справі та ухвалити заочне рішення на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи. Перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного. Стаття 15 ЦК України\~закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що 3 лютого 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем було вчинено виконавчий напис № 19980 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор Груп» заборгованості в розмірі 50 772,49 гривень. Згідно представленої позивачем та долученої до матеріалів справи копії виконавчого напису від 3 лютого 2021 року № 19980 встановлено, що таким було вирішено стягнути з [PERSON] , боржника за кредитним договором № 37254 від 30 березня 2012 року, укладеним з Публічним акціонерним товариством «Терра Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 1/08 від 14 серпня 2013 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «ТРАНСМЕД-ТРЕЙД», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Угоди про заміну сторони у договорі відступлення прав вимоги за кредитними договорами б/н від 26 лютого 2014 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «ВВС-ФАКТОРИНГ», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 4/09 від 4 вересня 2014 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ СМАРТ ГРУП», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 17/11.17 від 17 листопада 2017 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор Груп», на користь стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор Груп» заборгованість за кредитним договором № 37254 від 30 березня 2012 року. Строк платежу за кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 17 листопада 2017 року по 10 грудня 2019 року. Сума заборгованості складає 50\~122,49 гривень, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту у розмірі 10\~542,16 гривень; прострочена заборгованість за комісією 39\~579,39 гривень; прострочена заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом 0,94 гривень; строкова заборгованість за сумою кредиту - 0,00 гривень; строкова заборгованість за комісією 0,00 гривень; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 0,00 гривень; строкова заборгованість за штрафами і пенями 0,00 гривень. Крім того, плата за вчинення виконавчого напису нотаріусом становить 650 гривень. Загальна сума, що підлягає стягненню 50\~772,49 гривень (а.с.10-11). На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименком Романом Васильовичем розпочато виконавче провадження № 64589661, про що 22 лютого 2021 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с.21). Звертаючись до суду з вимогою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, позивач обґрунтовує мотивованість та підставність заявлення такої тим, що вказаний виконавчий напис вчинено нотаріусом з порушення процедури вчинення такого та пропуском 3-річного строку. Крім того, позивач оспорює суму заборгованості, зазначену у виконавчому написі, та вважає таку неправомірною. Оцінюючи вказані покликання сторони позивача на предмет їх відповідності обставинам справи та вимогам чинного законодавства суд виходить з наступного. У статтях\~15,\~16 ЦК України\~визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.\~\~ При цьому відповідно до\~статті 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої\~статті 1 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом «Про нотаріат»\~та іншими актами законодавства України (частина перша\~статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19\~статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена\~Глава 14 Закону України «Про нотаріат»\~та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі\~статтею 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї\~статті Закону\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. У відповідності до правового висновку, висловленого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 2 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 12-278гс18), яка відступила від висновку Верховного Суду, висловленого у постанові від 17 травня 2018 року у справі № 307/1580/17 щодо застосування положень частини другої\~статті 88 Закону України «Про нотаріат», підпунктів 3.1, 3.3 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних про те, що\~статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~нарахування заборгованості, на стягнення якої вчиняється виконавчий напис, не обмежено трирічним строком за умови встановлення сторонами відповідно до\~статті 259 ЦК України\~збільшеної позовної давності для відповідної вимоги. Відтак Велика Палата Верховного Суду відступивши від цього висновку, вважає, що зазначений строк не може бути змінений договором. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~та підпунктами 3.1, 3.3 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій\~передбачено, що якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Тобто інший строк давності для вчинення виконавчого напису нотаріуса повинен бути прямо передбачений саме законом, і не може бути змінений домовленістю сторін. Разом з тим відповідно до\~статті 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису в контексті застосування положень\~статті 88 Закону України «Про нотаріат»\~безпосередньо пов`язаний із позовною давністю, встановленою\~ЦК України. Фактично законом визначено, що строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису є таким самим, що й позовна давність для звернення до суду. Таким чином, різниця у правовій природі цих строків не має значення у цьому контексті. Тому і загальний строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису становить три роки. Таким чином, Велика Палата Верховного Суду прийшла до висновку, що загальний строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису становить три роки незалежно від суб`єктного складу сторін правовідносин, а якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено іншу позовну давність, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2\~Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2\~Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3\~Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172\~(далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій. У відповідності до позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, висловленої в постанові від 6 травня 2020 року у справі № 320/7932/16-ц (провадження № 61-38989св18), сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. При цьому\~стаття 50 Закону України «Про нотаріат»\~передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. У відповідності до правового висновку, висловленого у п. 34 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі №\~305/2082/14-ц (провадження № 14-557 цс 19), вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених нею постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) з подібних правовідносин, відступати від яких немає підстав. Таким чином, ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Як встановлено судом з матеріалів справи по виконавчому напису нотаріуса стягується з позивача заборгованість на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор Груп» за кредитним договором № 37254 від 30 березня 2012 року, укладеним між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Терра Банк». Відомостей на підтвердження того, що позивач був повідомлений про зміну кредитора у зобов`язанні, стороною відповідача суду не представлено, а відтак в цій частині суд надає віри покликанням позивача, зазначеним у позовній заяві про те, що письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові з вказаною в оспорюваному виконавчому написі величиною грошової вимоги, яка підлягає виконання, а також найменування фактора, якому має бути здійснено платіж, не отримував. Крім того, детального розрахунку заборгованості, яка стягується з позивача по виконавчому написі, суду не представлено. Відсутні у справі й докази на підтвердження безспірності заборгованості боржника. Вважає суд правдивими і такими, що відповідають обставинам справи та наявним в ній матеріалам, покликання позивача про вчинення виконавчого напису з пропуском 3-річного строку давності. Оскільки жодних документів на спростування вказаних покликань стороною відповідача не представлено та клопотань про їх витребування суду не заявлено. Зважаючи на вищенаведене суд приходить до висновку, що заявлений позов є обґрунтованим та підставним, а відтак підлягає задоволенню. У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне вирішити питання про розподіл судових витрат. Оскільки позов задоволено в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір на загальну суму 1362 гривень, з яких 908 гривень сплачені за подання позовної заяви, 454 гривень заяви про забезпечення позову. Крім того, враховуючи предмет спору, характер спірних правовідносин, співмірність заявлених позовних вимог понесеним судовим витратам, складність справи та виконаних адвокатом робіт, суд приходить до переконання, що з відповідача в користь позивача слід частково стягнути понесенні витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6\~000 гривень, а не як просить сторона позивача в розмірі 11\~000 гривень, які є документально підтвердженими.

Outcome: approved