Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області про порушення строку виконання грошового зобовязання та відшкодування шкоди. У позовній заяві зазначив, що у відповідності до ст. 319, 328 ЦК України, а також постанови Мелітопольського міськрайонного суду від 26.05.2008 р. по справі №2а-262/2008 на його користь з Управління праці і соціального захисту населення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради стягнуто 1750,00 грн. у якості недоотриманої суми щорічної одноразової грошової допомоги до 5ого травня за 2007 рік, передбаченою ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантіях їх соціального захисту». Однак, до нинішнього часу виплату здійснено не було. Заву позивача від 30.11.2015 р. до Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області про порушення його права власності, нарахуванні та виплаті йому у термін до 15.01.2016 р. суми боргу з врахуванням індексу інфляції, 3 % річних від простроченої суми за весь час прострочення виконання зобовязання, передбачених ст. 625 ЦК України, відповідач залишив без задоволення. Тому позивач просить стягнути з відповідача суму присуджену до сплати з врахуванням індексу інфляції, 3 % річних від простроченої суми за весь час прострочення виконання зобовязання та упущену вигоду у вигляді девальвації гривні. Від позивача до суду надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник Управління соціального захисту населення заявою просить розглядати справу за її відсутності, заперечує проти задоволення позову, зазначаючи, що постановою Мелітопольського міськрайонного суду від 26.05.2008 р. по справі №2а-262/2008 на користь позивача з Управління праці і соціального захисту населення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради стягнуто 1750,00 грн. Ухвалою Дніпропетровського апеляційного суду від 20.11.2008 року апеляційна скарга управління була залишена без задоволення, а постанова без змін. 18.07.2014 року управління отримало постанову про відкриття виконавчого провадження від 02.07.2014 року. Відповідно до постанови від 23.10.2014 р. виконавчий лист було повернуто позивачу з розясненням про порядок погашення заборгованості. 08.12.2014 р. управління отримало повідомлення управління державної виконавчої служби ГУ юстиції у Запорізькій області про прийняття до обліку виконавчого документа та внесення його до першої черги від 21.11.2014 року №10/1-16/10317. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 №4901 виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Бюджетні асигнування на погашення заборгованості визначаються законом про Державний бюджет України на відповідний рік. Управління зобовязано лише повідомляти про суми, які підлягають до виплати за рішенням суду. Так, управління зверталось до Міністерства соціальної політики України, Міністерства фінансів України та до департаменту соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації щодо виділення додаткових коштів для виконання рішень суду, але станом на 08.10.2015 р. кошти управлінню не виділені. Стосовно інфляції, відповідач зазначає, що порядком проведення індексації грошових коштів населення, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2003 р. № 1078 визначено правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників. Відповідно до п. 2 визначеного Порядку індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру. У той час, як відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантіях їх соціального захисту» неодержана позивачем виплата має назву «разова грошова допомога», тому вона не підлягає індексації. Стосовно упущеної вигоди, відповідач зазначає, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони певні дії, або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Посилаючись на положення ст. 510, 610, 625 ЦК України, відповідач зазначає, що три відсотки від суми заборгованості за весь час прострочення застосовуються у випадках, якщо сторони в договорі не передбачили іншого розміру процентів, у той час як між сторонами по справі не було укладено ніяких договорів. Застосування ст. 625 ЦК України передбачає насамперед договірні правовідносини, таким чином, ці норми не застосовуються до правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством. Крім того, позивачем не враховано, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється виключно тільки для визначення розміру пенсій, призначених за Законами України «Про пенсійне забезпечення» та «Загальнообовязкове державне пенсійне забезпечення», а для призначення допомоги поняття мінімального розміру пенсії за віком не врегульовано чинним законодавством. Крім того, згідно ч. 2 ст. 21 КАС України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства. Даний спір вже розглядався в адміністративному провадженні. Крім того, позивач вже звертався до суду з аналогічними вимогами, які ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду залишені без розгляду, дана ухвала не оскаржувалась позивачем. Враховуючи викладене, відповідач просить прийняти заперечення до уваги, відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача та представника відповідача про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, вислухавши заявника, дослідивши матеріалі справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню. Постановою Мелітопольського міськрайонного суду від 26.05.2008 р. по справі №2а-262/2008 на користь позивача з Управління праці і соціального захисту населення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради стягнуто 1750,00 грн./а.с.2-4/ У звязку з невиконанням постанови суду від 26.05.2008 р. 30.11.2015 р. позивач звернувся до Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області про порушення його права власності, нарахуванні та виплаті йому у термін до 15.01.2016 р. суми боргу з врахуванням індексу інфляції, 3 % річних від простроченої суми за весь час прострочення виконання зобовязання, передбачених ст. 625 ЦК України./а.с.5/ Листом від 09.12.2015 р. за вих. №В-198/ позивачу відповіли відмовою з посиланням на ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та п. 3 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» зазначеного Закону. До того ж зазначили, що Законом України № 1058 від 09.07.2003 р., постановами Кабінету Міністрів України від 13.03.2002 №279, від 15.04.2003 № 544 мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється виключно тільки для визначення розміру пенсій, призначених за Законами України «Про пенсійне забезпечення» та «Загальнообовязкове державне пенсійне забезпечення», а для призначення допомоги поняття мінімального розміру пенсії за віком не врегульовано чинним законодавством. /а.с. 6/ Заперечення відповідача стосовно того, що позивач вже звертався до суду з аналогічними вимогами, які ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду залишені без розгляду та ця ухвала не оскаржувалась позивачем суд не бере до уваги, оскільки у справі №320/9645/13 ставилось питання про стягнення суми щорічної одноразової грошової допомоги до 5ого травня за 2009 рік, і це не має відношення до даної справи. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантіях їх соціального захисту» від 22.10.1993 року, щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України. Порядком проведення індексації грошових коштів населення, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2003 р. № 1078 визначено правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників. Відповідно до п. 2 визначеного Порядку індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру. У той час, як відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантіях їх соціального захисту» щорічна виплата до 5 травня має назву «разова грошова допомога». Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею\~625 ЦК регулюються зобовязальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобовязання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. При цьому ч.\~5 ст.\~11 ЦК, в якій ідеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обовязки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень ст.\~625 ЦК у разі наявності між сторонами деліктних, а не договірних зобовязань. Крім того, з рішення суду зобовязальні правовідносини не виникають, так як вони виникають з актів цивільного законодавства, про що й зазначено в ст.\~11 ЦК, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність. Таким чином, відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України не застосовується до правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством. Вимога позивача про стягнення суми присудженої до сплати з врахуванням індексу інфляції, 3 % річних від простроченої суми за весь час прострочення виконання зобовязання та упущеної вигоди у вигляді девальвації гривні на підставі ст. 625 ЦК України не підлягають задоволенню, оскільки сума заборгованості у розмірі 1\~750,00 грн. вже була стягнута постановою Мелітопольського міськрайонного суду від 26.05.2008 р. по справі №2а-262/2008, спірні правовідносини регулюються ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантіях їх соціального захисту», а тому дія ст. 625 ЦК України, на яку посилається позивач в своєму позові, на них не розповсюджується, оскільки регулює зобовязальні правовідносини, що виникають між боржником та кредитором. Враховуючи викладене, суд відмовляє у задоволенні позову у повному обсязі.

Outcome: dismissed