Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-07 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «СКАТ-ЦЕНТР» про стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 34803,84 гривні. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 16.05.2013 р. працював в ТОВ «СКАТ-ЦЕНТР» начальником караулу 6 управління. 21.06.2017 р. його було звільнено за угодою сторін згідно п.1 ст.36 КЗпП України. Однак, в порушення норм трудового законодавства відповідач при звільненні не провів розрахунок всіх належних сум. Позивач зазначає про те, що йому не була виплачена заробітна плата в розмірі 34803,84 гривні за період з січня по червень 2017 року. Представник позивача в ході розгляду справи підтримав заявлені вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просив суд позов задовольнити, стягнувши з відповідача заборгованість по заробітній платі, яка не була виплачена при звільненні позивача з роботи. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про місце і час судового розгляду був повідомлений належним чином, з заявами про відкладення розгляду справи не звертався. На підставі положень ст.ст.274-279, 280 ЦПК України, за згодою позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи в порядку спрощеного провадження. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 16.05.2013 р. працював в ТОВ «СКАТ-ЦЕНТР» на посаді начальника караулу 6 управління відповідно до наказу № 302 від 16.05.2013 р. 21.06.2017 р. [PERSON] було звільнено за угодою сторін згідно п.1 ст.36 КЗпП України (наказ № 713/1 від 21.06.2017 р.). Згідно з ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Зазначені положення закріплені також ст.24 Закону України «Про оплату праці». Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В силу положень ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Судом встановлено, що відповідач при звільненні позивача не виплатив йому заборгованість по заробітній платі, яка виникла за період з січня по червень 2017 року. Зазначені обставини не спростовані відповідачем. На підтвердження розміру заборгованості по заробітній платі позивачем надана копія довідки про заробітну плату, видану позивачу для обчислення пенсії, відповідно до якої розмір нарахованої заробітної плати за період січень-червень 2017 р. становить 34803,84 гривні. Однак, зазначений доказ не є допустимим в розумінні ст.78 ЦПК України, оскільки позивачем не наданий оригінал зазначеної довідки. Відповідно до відомостей викладених у звіті форми № 1 ДФ «Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку», які були надані Голосіївським управлінням ДФС у м.Києві на виконання ухвали суду про витребування доказів, розмір нарахованої заробітної плати позивачу за період з січня по червень 2017 р., з якої сплачено страхові внески, становить 26494,28 гривень. З огляду на зазначені норми чинного законодавства, який регулює даний вид правовідносин, що виник між сторонами, і не виконання відповідачем обов»язку щодо своєчасної виплати заробітної плати, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості по заробітній плати підлягають задоволенню частково, в розмірі, який підтверджений відповідними даними, відображеними в податковій звітності. В іншій частині вимоги позивача не підлягають задоволенню в зв»язку з їх недоведеністю допустимими доказами. Питання щодо судових витрат суд вирішує з врахуванням положень ст.141 ЦПК України і вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судові витрати пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial