Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 63693,22 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 18.01.2019 року між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] підписано заяву про приєднання №93435406/180119 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (Договір), відповідно до якої позивач відкрив на ім`я відповідачки поточний рахунок. 21.10.2019 року, шляхом підписання заяви на встановлення (збільшення) відновлюваної кредитної лінії (кредиту), [PERSON] ініціювала та погодилась на одержання кредиту в розмірі 77200,00 грн з процентною ставкою 38% річних. Позивачем всі зобов`язання за кредитним договором були виконані в повному обсязі. В той же час, відповідачкою зобов`язання за кредитним договором не виконувалися належним чином, у зв`язку з чим утворилася заборгованість по кредитному договору, яка станом на 29.09.2020 року складає 63693,22 грн, з яких: заборгованість за кредитом в розмірі 62508,52 грн, три відсотки річних за несвоєчасне погашення кредиту 1135,68 грн, три відсотки річних за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом 30,33 грн, втрати від інфляції за несвоєчасне погашення кредиту 14,60 грн, втрати від інфляції за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом 4,09 грн, яку просив стягнути з відповідачки. Також просить стягнути з відповідачки судовий збір в розмірі 2102 грн, сплачений позивачем при зверненні до суду. Ухвалою суду від 23.10.2020 року по справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, призначено її розгляд. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві зазначив про розгляд справи без його участі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала. За таких обставин суд розглянув справу за відсутності сторін, при цьому фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21.10.2019 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» Донецького обласного управляння АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір шляхом підписання заяви на встановлення (збільшення) відновлюваної кредитної лінії (Кредиту) та на підставі раніше підписаної заяви про приєднання №93435406/180119 від 18.01.2019 року до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Своїм підписом відповідач підтвердив, що ця заява є невід`ємною частиною договору, а також, що між ним та банком досягнута згода щодо всіх істотних умов договору, які передбачені чинним законодавством України для такого роду договорів (а.с. 7-10). Заявою на встановлення (збільшення) відновлюваної кредитної лінії (Кредиту) від 21.10.2019 року сторони узгодили розмір кредиту 77200,00 грн, та розмір річної відсоткової ставки за користування кредитом, яка підлягає щомісячній сплаті 38%. Факт користування відповідачем кредитними коштами підтверджується випискою по картковому рахунку [PERSON] , наданою представником позивача (а.с. 20-26). Зі змісту наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що останній платежі відповідачкою було здійснено 06.08.2020 року (а.с. 17), після вказаної дати жодних коштів на рахунки відповідача в банку позивача не надходило. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 цього кодексу, а саме положення про позику. Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Крім того, ст.1048 ЦК України, визначає право позикодавця одержати від позичальника проценти від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір та порядок процентів встановлюється договором. Відповідно до п.1.17.3 Розділу XXII Договору, клієнт зобов`язався щомісячно сплачувати за кредитом всі платежі на підставі цього звітів (виписок) по Картковому рахунку. Як вказує позивач, станом на 29.09.2020 року загальний розмір заборгованості за наданим кредитом складає 63693,22 грн, з яких заборгованість за кредитом в розмірі 62508,52 грн, три відсотки річних за несвоєчасне погашення кредиту 1135,68 грн, три відсотки річних за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом 30,33 грн, втрати від інфляції за несвоєчасне погашення кредиту 14,60 грн, втрати від інфляції за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом 4,09 грн. (а.с. 3). Заборгованість за кредитним договором від 21.10.2019 року визнана відповідачко в повному обсязі, про що свідчить її заява. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність порушення відповідачко встановленого у кредитному договорі та обумовленого сторонами строку щомісячного повернення грошових коштів, а отже з нього на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитом в розмірі 62508,52 грн. Статтею 610 ЦК України, визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. \~Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст.625 ЦК України). За змістом ст.625 ЦК України, нарахування 3% річних входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнових прав та інтересів, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Відсотки, передбачені статтею 625 ЦК, за своєю природою є відшкодуванням кредиторові понесених втрат за несвоєчасне повернення коштів, а отже відрізняються від відсотків, що підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні 3% річних від простроченої суми, включаючи нараховані відсотки за користування грошовими коштами, встановленими договором. З огляду на зазначене, 3% річних, передбачені частиною другою статті 625 ЦК, підлягають застосуванню до порушеного грошовим зобов`язанням, складовою якого, зокрема, є також нараховані відсотки за користування кредитними коштами, терміни сплати яких передбачено договором. Позивачем зроблено розрахунок інфляційного збільшення заборгованості за кредитом в розмірі 14,06 грн, за процентами за користування кредитом в розмірі 4,09 грн, а також трьох відсотків річних за несвоєчасне погашення кредиту в розмірі 1135,68 грн, процентів за користування кредитом 30,33 грн (а.с. 16-19). Таким чином, суд вважає встановленим, що внаслідок неналежного виконання зобов`язання з боку [PERSON] за кредитним договором від 21.10.2019 року, остання заборгувала позивачу станом на 29.09.2020 року грошові кошти в розмірі 62508,52 грн, що становить заборгованість за кредитом, а тому вказана сума підлягає стягненню з [PERSON] на користь АТ «Державний ощадний банк України». Встановивши наявність у [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 21.10.2019 року, остання несе відповідальність на підставі ч.2 ст.625 ЦК України, а отже з [PERSON] на користь позивача суд стягує втрати від інфляції за несвоєчасне погашення кредиту 14,60 грн, втрати від інфляції за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом 4,09 грн, три відсотка річних за несвоєчасне погашення кредиту 1135,68 грн, три відсотки річних за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом 30,33 грн. За таких обставин, суд задовольняє позовні вимоги АТ «Державний ощадний банк України» в повному обсязі, оскільки вони ґрунтуються на законі. Вирішуючи питання про судові витрати, суд на підставі ст.141, 142 ЦПК України, стягує з відповідачки на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 1050,00 грн, оскільки той визнав позов до початку розгляду справи по суті, решту 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, суд повертає позивачу з державного бюджету. На підставі ст.ст. 526, 530, 549, 611, 615, 625, 629, 1048, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: approved