Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом,зазначивши відповідачем Акціонерне товариство «УкрСиббанк», про зобов'язання вчинити дію в обґрунтування якого зазначив, що 06.04.2007 року між ним та відповідачем укладено договір споживчого кредиту відповідно до якого кредит надається шляхом зарахування банком коштів на поточний рахунок позичальника для подальшого використання за цільовим призначенням. Вказуючи на це, посилаючись на законодавство України, що встановлює порядок відкриття, використання та закриття рахунків в установах банку, позивач зазначає, що його представник [PERSON] зверталась на відповідача з заявою про надання договору про відкриття та обслуговування банківського рахунку укладеного між відповідачем та позивачем; заяви складеної власноруч [PERSON] про відкриття рахунку; картки зі зразками підписів; розпорядження [PERSON] про видачу, перерахування (зняття) грошових коштів з рахунку; заяву [PERSON] про зарахування на розрахунковий рахунок кредитних коштів. Однак листом від 02.07.2014 року відповідач відмовив в наданні вказаних документів посилаючись на відсутність повноважень [PERSON] на отримання документів. 14.08.2014 року позивач безпосередньо звернувся до банку з аналогічною заявою, яка була отримана відповідачем 21.08.2014 року, але станом на 24.10.2014 року документів вказаних у заяві банком не надано. Посилаючись на вказані обставини позивач просить суд зобов'язати АТ «УкрСиббанк» надати [PERSON] завірені копії документів. В судове засідання сторони та представники сторін не з'явились, про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином про що свідчать матеріали справи, заяв про відкладання розгляду справи до суду не надавали. За таких обставин, враховую строки розгляду справи встановлені статтею 157 ЦПК України та терміни перебування справи в провадженні суду (з 11.11.2014 року), положення статей 77, 169 ЦПК України, суд вважає за можливе, з метою дотримання розумних строків розгляду справи (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року), розглянути справу за наявними в матеріалах справи доказами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ч. 1 ст. 179 ЦПК України). Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Судом встановлено, що відповідно до наданих позивачем копій листів його представник [PERSON] неодноразово зверталася до ПАТ «УкрСиббанк» з клопотаннями про надання завірених копій документів зазначених у позові, надаючи до вказаних клопотань копію довіреності від 19.12.2012 року. Як вбачається з копій наданих ПАТ «УкрСиббанк» відповідей клопотання було розглянуто про що свідчать листи ПАТ «УкрСиббанку» від 02.07.2014 року, 18.07.2014 року та 11.08.2014 року. Виходячи зі змісту листа ПАТ «УкрСиббанк» від 11.08.2014 року № 33-24/24417 на адресу [PERSON], банк з посиланням на статтю 60 ЗУ «Про банки та банківську діяльність», на положення Правил зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, щодо обов'язку банку зберігати банківську таємницю та порядок її розкриття, вказує на те, що запитувана інформація становить банківську таємницю і пропонує запитувачу особисто із належним чином завіреними документами, що підтверджують повноваження особи, звернутися до відділення банку за адресою: місто Київ, вулиця Бастіонна, 36/1. Відповідно до клопотання позивача від 14.08.2014 року на адресу ПАТ «УкрСиббанк», яке згідно поштового повідомлення відправлено на адресу: місто Київ, вулиця Андріївська, 2/2, позивач особисто письмо звернувся до банку щодо отримання вказаних у позові документів. Статтею 3 Цивільного процесуального Кодексу України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно частини 1 статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З огляду на викладене, приймаючи до уваги та надаючи оцінку змісту наданих сторонами доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають оскільки позивачем не доведено суду, що його право на отримання копій запитуваних документів відповідачем було порушено, питання щодо саме розгляду звернення позивача від 14.08.2014 року позивачем у позові не ставиться. Представник позивача [PERSON] неодноразово звертаючись до ПАТ «УкрСиббанку» влітку 2014 року (звернення на які йдеться у позові) на підтвердження своїх повноважень надає довіреність від 19.12.2012 року відповідно до якої повноваженнями щодо отримання документів, що містять банківську таємницю остання позивачем ([PERSON].) не наділена.Довіреність якою позивач уповноважує [PERSON] на отримання копій документів, що містять банківську таємницю датована лише 01.12.2014 року (після звернення до суду з даним позовом). Як вбачається з останнього звернення як [PERSON] так і самого позивача від 14.08.2014 року, дані звернення було направлено ПАТ «УкрСиббанк» на адресу: місто Київ, вулиця Андріївська, 2/2, хоча відповідно до копії листа банку від 11.08.2014 року направленого на адресу [PERSON] (наданого суду стороною позивача), банк пропонував за для отримання запитуваних документів звернутися особисто до відповідного відділення за адресою: місто Київ, вулиця Бастіонна,36/1. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed