Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між ним та відповідачем укладено договір позики, згідно з умовами якого відповідач 17.12.2018 року отримав від нього грошові кошти в сумі 25 000 (двадцять п`ять тисяч) грн, які відповідач зобов`язався повернути до 28.02.2020 року, при цьому в разі неповернення боргу в строк, він зобов`язується виплачувати 15% річних депозиту по ставці «Приват Банк». Усі умови договору позики були погоджені між позивачем та відповідачем й викладені в розписці, підписаній особисто [PERSON] в присутності двох свідків. На сьогоднішній день відповідач не виконав свої зобов`язання за вказаним договором позики. Як вбачається із змісту розписки відповідач повинен сплачувати суму боргу у строк до 28.02.2020 року відсотки в розмірі 15 %, станом на 22.06.2020 року розмір відсотків , які відповідач має сплатити на його користь 1\~181 (одна тисяча сто вісімдесят одна) грн =25\~000х15%/365 днів х115 дні. Таким чино відповідач. У зв`язку з цим позивач звернувся до сулу і просить стягнути з [PERSON] на його користь грошові кошти в сумі 26\~058 (двадцять шість тисяч п`ятдесят вісім ) грн 22 коп. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач до суду не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином в тому числі шляхом оголошення про виклик до суду на офіційному веб сайті Лебединського районного суду. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. 03.07.2020 року ухвалою Лебединського районного суду Сумської області було відкрито провадження у справі і призначено до судового розгляду на 22.06.2020 року. Справа слуханням неодноразово відкладалася у зв`язку з неявкою відповідачки. Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного: Судом встановлено, що 17.12.2018 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики у формі розписки, у відповідності до якої позивач передав відповідачу грошову позику в розмірі 25000 грн. зі строком повернення до 28 лютого 2020 року. У визначений строк відповідач грошові кошти не повернув. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінюються сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною. Згідно ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові ) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми ( ст. 1047 ЦК України ). Крім того, ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору в обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей тої ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Відповідно до ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язані або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 ЦК України). Згідно ч. 1 ст.610 Цивільного кодексу України простроченням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 4.1 ст.612 Цивільного кодексу України встановлено, шо боржник вважається таким, ц прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк встановлений договором або законом. Наявність оригіналу розписки у кредитора свідчить про існування зобов`язання. Крім того, стверджується показами свідка [PERSON] допитаного в судовому засіданні, в присутності якого відбувалася передача коштів та складалася розписка. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Зі змісту розписки (а.с.4), встановлено, що відповідач взяв на себе зобов`язання сплачувати на користь позивача у разі неповернення суми боргу у строк до 28 лютого 2020 року відсотки у розмірі 15%. Станом на 22 червня 2020 року розмір відсотків які має сплатити відповідач становить 1181,51 грн., суд погоджується з наданим позивачем розрахунком (25000 грн. * 15%/365 днів * 115 днів ( за період з 29 лютого по 22 червня ) = 1181,51 грн.). Ст.15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на за свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Ст. 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином, на підставі відсутності доказів повернення грошових коштів, суд приходить до висновку, що право позивача порушене відповідачем та підлягає захисту, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути борг у розмірі 26181,51 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 525-526, 530, 1046-1050 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 247, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд, \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved