Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення суми боргу за розпискою. В обґрунтування вимог зазначив, що відповідач взяла в борг грошові кошти двома сумами - 9 300 гривень та 4000 гривень, про що 15.10.2010 року та 25.10.2010 року склала розписки на ім'я позивача [PERSON], зобов'язавшись повернути гроші по першій розписці до 01.11.2010 року, а по другій - до 15.11.2010 року. Відповідач у зазначений у розписках строк грошові кошти так і не повернула, хоча декілька разів при особистих зустрічах з відповідачкою та за телефонними розмовами позивач нагадував їй про необхідність повернення взятих у нього в борг грошей. Позивач просить стягнути з відповідачки на його користь суму боргу в розмірі 13 300 гривень, а також судові витрати в сумі 229 грн. 40 коп. Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутністю. Просив суд задовольнити позовні вимогу у повному обсязі. Не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явилася з невідомих суду причин, по день, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 15.10.2010 року між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] було укладено договір позики, про що відповідачкою власноручно написані розписки. З розписок вбачається що [PERSON] отримала в борг від [PERSON] суму в розмірі 9 300 грн., яку відповідач зобов'язалася повернути в строк до 01.11.2010 року та 25.10.2010 року отримала в борг від [PERSON] суму в розмірі 4000 грн., яку зобов'язалася повернути в строк до 15.11.2010 року. Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням повернути суму боргу, однак остання грошові кошти до теперішнього часу не повернула. Відповідно до вимог ст. 1047 Цивільного Кодексу України договір позики укладається в письмовій формі, але на підтвердження укладання вказаного договору може бути представлено розписку позичальника або інший документ, який посвідчує передачу грошей. Оскільки укладення договорів позики підтверджується письмовими розписками від імені відповідачки про отримання грошей від позивача [PERSON] в сумах 9 300 гривень та 4000 гривень, суд вважає вказані обставини доведеними. Згідно до вимог ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такій самій якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про те, якщо інше не встановлено договором. Тому вимоги позивача [PERSON] про стягнення боргу підлягають задоволенню. Оскільки відповідач порушує виконання грошового зобов'язання, а позивач вимагає сплатити суму боргу, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідачки на користь позивача суми в розмірі 13 300 грн. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача [PERSON] витрати по сплаті судового збору в сумі 229,40 грн.

Outcome: approved