Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, посилаючись на наступні обставини. Між сторонами відбулась усна попередня домовленість про купівлю продаж ? частини домоволодіння [ADDRESS], після чого з метою виконання попередніх домовленостей, щодо продажу вищезазначеної нерухомості позивачем були передані ключі від оселі. Про те, що відповідач вселилась свідчить позовна заява за її підписом та свідченнями наданими під час судового розгляду справи № 310/4474/14-ц. Таким чином, відповідач на сьогоднішній день мешкає у вищевказаному домоволодінні та фактично розпоряджається належним позивачу майном, здійснює знесення дворових споруд, здійснює перебудову внутрішніх приміщень. Відповідач фактично заволоділа належним позивачу майном та в судовому порядку стягнула з позивача попередньо частково сплачені кошти і таким чином фактично в шахрайський спосіб заволоділа домоволодінням позивача. Договір найму з відповідачем не укладався, відповідач в будинку не зареєстрована. Добровільно звільнити приміщення відповідач не бажає, у зв»язку з чим позивач змушена звернутися до суду, оскільки своїми діями відповідач створює позивачу перешкоди в користуванні належним ій будинком. Самоправно займаючи вищевказаний будинок, перебуваючи в ньому без достатніх правових підстав відповідач перешкоджає позивачу користуватися його власністю. В судовому засіданні представник позивача підтримала вимоги, викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, вважав, що нема підстав для його задоволення, тому що відповідач тривалий час вже мешкає в будинку, зробила там ремонт, несе витрати по його утриманню. Суд, заслухав представника позивача, представника відповідача , дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 17 червня 1998 року Бердянською Державною конторою за № 3-1943 позивач - [PERSON] є власником ? частини домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні встановлено, що в 2013 році між сторонами відбулася усна домовленість про купівлю відповідачем у позивача ? частини вищевказаного домоволодіння, відповідач передала позивачу частину грошей за купівлю майна, а позивач дозволила відповідачу користуватися вказаною частиною домоволодіння та робити там ремонт для подальшого проживання, тобто відповідач вселилися в спірне житлове приміщення за згодою позивача - власника приміщення. В подальшому угода купівлі-продажу між сторонами не відбулася, відповідач до теперішнього часу продовжує мешкати в ? частині домоволодіння, належній на праві власності позивачеві. Згідно рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 04.02.2015 року, яке набуло законної сили 08.05.2015 року зі [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті кошти у розмірі 346397,81 гривень, гроші передані відповідачем позивачу в рахунок майбутнього укладання договору купівлі-продажу ? частини домоволодіння, як гроші, набуті без достатньої правової підстави. Тобто, судом встановлено, що у відповідача на теперішній час не має жодної правової підстави мешкати в ? частині домоволодіння, яке належить на праві приватної власності іншій особі- позивачу по справі. Судом встановлено, що відповідач , займаючи житлове приміщення без законних підстав, перешкоджає позивачеві в користуванні та розпорядженні його майном, позивач позбавлена права мешкати в ? частині домоволодіння, яка належить їй на праві власності, не має можливості розпоряджатися своїм майном. У відповідності до ст.ст. 386, 391 ЦК України позивач, як власник ? частини домоволодіння має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В даному випадку позивач прохає усунути перешкоди у користуванні його власністю шляхом виселення відповідача із належного йому на праві власності майна без надання іншого житлового приміщення. Правові підстави виселення громадян із житлових приміщень, регулюються нормами ЖК України. Вселившись за згодою власника житлового приміщення, не будучи членом сім»ї власника, відповідач набула статусу тимчасового мешканця відповідно до ст.99 ЖК України і хоча, цією статтею регулюються правовідносини в будинках державного і громадського житлового фонду , по аналогії закону зі ст. 157 ЖК України, коли членів сім»ї власника приміщення ( належного на праві приватної власності) може бути виселено у випадках, передбачених ст. 116 ЖК України( яка регулює питання виселення громадян також в будинках державного та громадського житлового фонду), суд вважає, що відповідача повинно бути виселено із займаного їм житлового приміщення без надання іншого житлового приміщення у відповідності до ст.99 ЖК України, як тимчасового мешканця. Доводи представника відповідача про те, що відповідач тривалий час мешкає в даному житловому приміщенні, зробила там ремонт не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на нерухоме майно, в даному випадку на ? частину домоволодіння виникає з моменту державної реєстрації, між сторонами договір купівлі-продажу частини будинку у встановленій законом формі не відбувся, як і його державна реєстрація, тобто відповідач не набув законного права на нерухоме майно і як слід, всі дії відносно цього майна відповідач виконувала на свій страх та ризик. На підставі ст.ст. 317, 331, 387 ЦК, 98, 99 ЖК України і

Outcome: approved