Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про скасування свідоцтва про право на спадщину за законом з тих підстав, що [INFO] помер його батько [PERSON] у зв`язку з чим відкрилася спадщина на належний йому будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . 21 грудня 2018 року приватним нотаріусом Новоархангельського районного нотаріального округу Кіровоградської області Малютяк А. В. видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 житлового будинку по [ADDRESS] за позивачем, в якому вказано, що свідоцтво про право власності за законом на 1/2 частки житлового будинку [PERSON] та свідоцтво про право власності на 2/6 частки житлового будинку [PERSON] ще не видано. Позивач вважає, що приватним нотаріусом невірно розподілена частка майна померлого, оскільки його частка у спадщині мала складати 1/3 майна та просить суд скасувати зазначене свідоцтво про право на спадщину. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явились, подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги не визнють, просять суд відмовити у їх задоволенні. Третя особа в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Дослідивши докази в сукупності з іншими матеріалами справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст..1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Статтею 1223 ЦК України визначено право осіб на спадкування. Відповідно до вимог ст.ст. 1226 та1261 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Відповідно до копії спадкової справи № 148/2017, витребуваної судом у приватного нотаріуса Новоархангельського нотаріального округу Кіровоградської області, судом достовірно встановлено, що [PERSON] помер [INFO] в селі Торговиця Новоархангельського району Кіровоградської області, що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21 лютого 2017 року Заяви про прийняття спадщини надійшли від імені сина померлого [PERSON] , дружини [PERSON] та доньки [PERSON] . Родинний зв`язок померлого та позивача підтверджено копією свідоцтва про народження позивача. Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 11 листопада 1973 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 11 листопада 1973 року, прізвище дружини після укладення шлюбу змінено на « [PERSON] ». Згідно копії свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок № 2686/ 11 , виданого 31 травня 1991 року Новоархангельською селищною радою Кіровоградської області на підставі рішення виконкому Новоархангельської селищної ради № 180 від 30 травня 1985 року, житловий будинок по [ADDRESS] належить [PERSON] . Згідно архівної довідки КП «Благовіщенське МБТІ» від 04.12.2018 року житловий будинок по [ADDRESS] належав [PERSON] та зареєстрований у реєстровій книзі № 11 запис 2686. Відповідно до ст. 60 СК України (аналогічні вимоги були встановлені нормами ст.22 КЗпШС) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 368 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Вказаний житловий будинок був побудований у 1989 році у період шлюбу між [PERSON] та [PERSON] тому є їх спільною сумісною власністю. За загальним правилом визначеним ст.. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, частка [PERSON] у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах і є рівною у праві спільної сумісної власності. Відповідно до даний матеріалів справи, в обсяг спадкового майна входить 1/2 частина житлового будинок по [ADDRESS] , адже померлий та його дружина набули право власності на нього під час шлюбу. Також у спадковій справі наявна довідка, згідно якої [PERSON] був зареєстрований до дня смерті по [ADDRESS] . За даною адресою на момент його смерті зареєстрована дружина [PERSON] , [INFO] . Таким чином, після смерті [PERSON] у спадщину вступили син померлого [PERSON] та донька [PERSON] шляхом подачі заяви до нотаріуса про прийняття спадщини, а також дружина [PERSON] фактичним проживанням з померлим на час його смерті та шляхом подачі заяви до нотаріуса. 21 грудня 2018 року приватним нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частку житлового будинку [ADDRESS] [PERSON] . Спадкоємцями майна після смерті [PERSON] є його син [PERSON] , дружина [PERSON] та донька [PERSON] . Крім того, у свідоцтві зазначено, що свідоцтво про право власності на 1/2 частку житлового будинку ще не видано, свідоцтво про право власності на спадщину за законом на 2/6 частки житлового будинку ще не видано. Таким чином, у спадкування 1/2 частки майна померлого [PERSON] вступили позивач та відповідачі у рівних частках, тому кожному із 1/2 частки об`єму спадщини припадає по 1/6 частці із цілого (1/2 : 3=1/6). Законом України «Про нотаріат» визначено повноваження нотаріусів на вчинення нотаріальних дій. Видача свідоцтв про право на спадщину та видача свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя врегульовано Главами 10 та 11 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року (далі по тексту-Порядок). Так, пунктами 4.8, 4.12, 4.14, 4.15, 4.21 Порядку визначено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців є рівними. Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. При оформленні спадщини як за законом, так і за заповітом нотаріус у випадках, коли із документа, що посвідчує право власності, вбачається, що майно може бути спільною сумісною власністю подружжя, повинен з`ясувати, чи є у спадкодавця той з подружжя, який його пережив і який має право на 1/2 частку в спільному майні подружжя. За наявності другого з подружжя нотаріус видає йому свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя. Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, строком не обмежена. Якщо спадкоємців декілька, то кожному із них видається окреме свідоцтво про право на спадщину із зазначенням його частки. Свідоцтво про право на спадщину оформляється в двох примірниках, один з яких залишається в матеріалах спадкової справи. Пунктом 1.1 Глави 11 розділу ІІ вищевказаного Порядку зазначено, що у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з подальшим повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. Таким чином, приватний нотаріус вчинив дії щодо оформлення спадщини у межах вимог чинного законодавства, тому правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати покласти на позивача по фактично понесеним витратам. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed