Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] є власником житлового будинку № [ADDRESS] у відповідності до свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Позивач вказує на те, що [PERSON] на даний час зареєстрована у належному йому будинку, однак фактично починаючи з кінця 2014 року у даному будинку не проживає, натомість реєстрація такої за місцем проживання позивача створює [PERSON] перешкоди у користуванні майном. З огляду на зазначене позивач просить визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим будинком [ADDRESS] та зняти її з реєстраційного обліку з вказаної адреси. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив задовольнити з підстав, викладених у змісті позовної заяви. Відповідач судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причина неявки суду невідома. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку № [ADDRESS] у відповідності до свідоцтва про право власності на нерухоме майно Серії [NUMBER] від 19.08.2003 року ( а.с 4) Позивач вказує на те, що [PERSON] на даний час зареєстрована у належному йому будинку, однак фактично починаючи з кінця 2014 року у даному будинку не проживає, натомість реєстрація такої за місцем проживання позивача створює [PERSON] перешкоди у користуванні майном. З доданої до матеріалів справи довідки Т.в.о. Великолазівської сільської ради Ужгородського району Славич А.Ю.№ 1217 від 24.11. 2016 року ( а.с. 6) вбачається, що невістка позивача - [PERSON] та внук [PERSON] зареєстровані, але не проживають в будинку за адресою [ADDRESS]. Позивач вказує на те, що не зняття з реєстрації відповідача порушує його право вільно володіти, користуватись, розпоряджатись своєю власністю. Відповідно до ст. 3 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 41 Конституції України закріплює право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися свою власністю. Відповідно до ст. 316 ЦК України право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежного від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України, власнику надається право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.71 ч.1 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення лише протягом шести місяців , а згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки . провадиться в судовому порядку . Згідно ст. 64 ЖК України - члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. З огляду на зазначені норми закону, та того факту, що відповідач по справі [PERSON] більше шести місяців в належному позивачу будинку не проживає, відповідно участі в його утриманні не приймає, залишила такий в добровільному порядку , суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є підставними та такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved