Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, яким просить стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором № 2175 від 24.10.2007, а саме: суму інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості у розмірі 129950,89 грн та суму 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитом у розмірі 28588,67 грн, а всього на загальну суму 158539,56 грн. разом із судовими витратами. Обґрунтовуючи вимоги позову зазначає, що 24.10.2007 між ВАТ «Державний ощадний банк України» (найменування якого змінене на ПАТ «Державний ощадний банк України»)та [PERSON] укладений Кредитний договір № 2175, відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 477000,00 грн. на строк 60 місяців, з терміном остаточного повернення не пізніше 23 жовтня 2012 року, зі сплатою 14% річних за користування кредитом. Зобов`язання за кредитним договором [PERSON] належним чином не виконує. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 20.12.2011 по цивільній справі № 2-6460/11 позовні вимоги Банку задоволені, стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь Банку заборгованість у розмірі 469197,41 грн за кредитним договором № 2175 від 24.10.2007 та судові витрати в сумі 2823,00 грн. На виконанні в Московському ВДВС м. Харків ГТУЮ в Харківській області перебуває виконавче провадження № 48939729 про примусовому виконанню виконавчого листа № 2-6460/11, виданого 30.12.2012 Московським районним судом м. Харкова про стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 469197,41 грн та судових витрат в сумі 2823,00 грн на користь АТ «Ощадбанк». На теперішній час рішення Московського районного суду м. Харкова від 20.11.2011 не виконане, станом на 17.04.2019 залишок нестягнутої за виконавчим листом заборгованості становить 330089,66 грн. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Враховуючи зазначене, позивачем, станом на 19.04.2019 нараховано за період з квітня 2016 року по березень 2019 року суму інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості у розмірі 129950,89 грн; за період з 18 квітня 2016 року по 18 квітня 2019 року суму 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитом у розмірі 28588,67 грн. Вказані суми позивач просить стягнути разом із судовими витратами на свою користь з відповідача. Ухвалою судді від 25.06.2019 визначено вказану справу розглядати у спрощеному позовному провадженні у відповідності до вимог ст. 274 ЦПК України. Відповідачу направлено копію позовної заяви з додатками до неї разом із ухвалою про відкриття провадження по справі та встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. З боку відповідача до суду у встановлений законом строк відзив відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України і всі докази, що підтверджують заперечення проти позову, не надіслано, зустрічний позов не пред`явлено. Відповідно до правил ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Так, судом на підставі наданих матеріалів встановлено, що 24.10.2007 між ВАТ «Державний ощадний банк України» (найменування якого змінене на ПАТ «Державний ощадний банк України»)та [PERSON] укладений Кредитний договір № 2175, відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 477000,00 грн. на строк 60 місяців, з терміном остаточного повернення не пізніше 23 жовтня 2012 року, зі сплатою 14% річних за користування кредитом (а.с.6-11). Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 20.12.2011 по цивільній справі № 2-6460/11 позовні вимоги Банку задоволені, стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь Банку заборгованість у розмірі 469197,41 грн за кредитним договором № 2175 від 24.10.2007 та судові витрати в сумі 2823,00 грн (а.с.12-13). На теперішній час рішення Московського районного суду м. Харкова від 20.11.2011 не виконане, станом на 17.04.2019 залишок нестягнутої за виконавчим листом заборгованості становить 330089,66 грн. Станом на 19.04.2019 нараховано: за період з квітня 2016 року по березень 2019 року суму інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості у розмірі - 129950,89 гривень, за період з 18 квітня 2016 року по 18 квітня 2019 року суму 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитом у розмірі - 28588,67 гривень. Викладене підтверджується розрахунком (а.с.14). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно умов Договору він є чинним з дня його підписання та до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором. Виходячи з цього, відповідач повинен сплатити суму інфляційних втрат та суму 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитом. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved