Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві посилався на те, що між КБ «ПриватБанк» та відповідачем 03 жовтня 2017 року було укладено договір б/н. Відповідно до договору позивач надав відповідачу кредит в сумі 185000,00 грн., а відповідач [PERSON] взяв зобов`язання щодо повернення кредиту. Відповідач свої зобов`язання не виконав. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитому розмірі 160322,85 грн. та судові витрати. Ухвалою судді від 18 березня 2019 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Заперечення від учасників справи проти розгляду справи в спрощеному позовному провадженні до справи не подавалися. Відповідач [PERSON] , будучи повідомленим про розгляд справи судом, відзив на позовну заяву та будь-які клопотання до суду не подавав. Заяви та клопотання від сторін не надходили. За таких обставин судом відповідно до положень норм ст. ст. 280, 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 03 жовтня 2017 року між сторонами по справі укладено кредитний договір б/н. За умовами зазначеного договору позивач надав відповідачу кредит в сумі 185000,00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у встановленому договором розмірі з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позичальник зобов`язувався забезпечити повернення кредиту та сплатити відсотки за користування кредитом. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Як встановлено в судовому засіданні, позивачем зобов`язання перед відповідачем по кредитному договору виконано, але відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав. Станом на 07 лютого 2019 року заборгованість відповідача перед позивачем по одержаному кредиту складає 160322,85 грн., з яких прострочена заборгованість - 16829,03 грн. Вказана обставина підтверджується даними розрахунку заборгованості за договором №б/н від 03-10-2017, укладеного між ПриватБанком та клієнтом - [PERSON] , станом на 07.02.2019 (а.с.6-7). За нормою ч. 2 ст. 1050 ЦК України в разі прострочення повернення частини позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Оскільки відповідач має прострочену заборгованість за кредитом, на підставі ч.2 ст.1050 ЦК України банк у відповідності до вимог закону вимагає повернення усієї суми кредиту достроково. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі, судовий збір в повному обсязі покладається на відповідача. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по одержаному кредиту 160322,85 грн., на відшкодування понесених позивачем судових витрат 2404,84 грн., а всього - 162727,69 грн.

Outcome: approved