Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що 03.05.2014 року на вул. Зеленый, 299 у м. Львові сталась ДТП за участю транспортних засобів марки «Renault 19», д.н.з. [NUMBER] під його керуванням та автомобілем [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] Останній порушив вимоги ПДР України, внаслідок чого здійснив зіткнення з його транспортним засобом, якому завдав механічних пошкоджень. Постановою Городоцького районного суду Львівської області від 05.06.2014 року відповідача було визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності. Внаслідок ДТП його автомобіль отримав механічні пошкодження та згідно зі звітом про оцінку вартості відновлювального ремонту № Ю-00036 від 26.05.2014 року розмір вартість відновлювального ремонту становить 13 847,74 грн. На проведення автотоварознавчого дослідження з метою визначення завданих збитків ним затрачено 350,00 грн. та 27,84 грн. на скерування відповідачу телеграми для запрошення до участі у проведенні експертизи. З урахуванням наведеного, позивач просив суд стягнути з відповідача 13 847,74 грн. завданої матеріальної шкоди, 350,00 грн. вартості автотоварознавчого дослідження, 27,84 грн. поштових витрат та судові витрати. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, якою позов підтримав, просив вимоги задовольнити та розглядати справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про можливість розгляду справи за його відсутності від відповідача не надходило. Враховуючи викладене та відсутність заперечень зі сторони позивача, суд вважає за можливе на підставі ст. 224 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. З'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 03.05.2014 року на вул. Зеленій, 299 у м. Львові сталась ДТП за участю транспортних засобів марки «Renault 19», д.н.з. [NUMBER] під керуванням позивача [PERSON] та автомобілем [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] Постановою Городоцького районного суду Львівської області від 05.06.2014 року відповідача [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу. Згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача [PERSON] у вчиненні згаданого ДТП доведена та доказуванню не підлягає. Відповідно до звіту про оцінку вартості відновлювального ремонту № Ю-00036 від 26.05.2014 року вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER] на момент проведення дослідження становить 13 847,74 грн. Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до положень ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Роз'ясненнями, наданими в п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», визначено, що особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Про законність використання відповідачем [PERSON] транспортного засобу марки «LDV Convoy 400», д.н.з. [NUMBER] на момент вчинення ДТП свідчить те, що останній не притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 126 КУпАП. За наведених обставин, матеріальна шкода має бути відшкодована саме відповідачем [PERSON], як особою, яка на законній підставі використовувала транспортний засіб на момент ДТП. Статтею 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З урахуванням наведеного, вимоги позивача про стягнення з відповідача 13 847,74 грн. матеріальної шкоди, завданої в результаті ДТП, підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). З матеріалів справи вбачається, що на проведення автотоварознавчого дослідження з метою визначення завданих збитків ним затрачено 350,00 грн. Зазначене підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 5 від 22.05.2014 року. Крім того, позивачем понесено витрати в розмірі 27,84 грн. на направлення телеграми для запрошення відповідача до участі в проведенні автотоварознавчого дослідженя, які підтверджуються фіскальним чеком від 22.05.2014 року № 1893. Відтак, вказані витрати зроблені позивачем для відновлення свого порушеного права та підлягають стягненню на користь останнього з відповідача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 243,60 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved