Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом\~ до відповідачів, по якому просить суд визнати договір поруки від 26.03.2007 року, укладений між [PERSON], [PERSON] та ПАТ « Банк « Фінанси та Кредит»\~ в особі філії « Одеське РУ « АТ « Фінанси та Кредит»,- припиненим. Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що між нею та відповідачем ПАТ « Банк « Фінанси та Кредит» в якості забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором № 4к-70 від 26.03.2007 року укладено договір поруки № 506/07, відповідно до умов якого поручитель зобовязався перед кредитором відповідати за невиконання [PERSON] усіх його зобовязань перед кредитором. Також вищезазначений кредитний договір забезпечений договором іпотеки, предметом якої являється нерухоме майно, а саме: квартира № 28 за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 170/2. Підставою звернення до суду із даним позовом є укладення додаткової угоди між [PERSON] та ПАТ « Банк « Фінанси та Кредит», відповідно до умов якого збільшилась процентна ставка з 14,5 % до 20% річних, згоду на укладання якої позивач не давала, оскільки відповідно до умов додаткової угоди № 1 до кредитного договору збільшився обсяг її відповідальності. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила суд його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнав. В судовому засіданні представник ПАТ « Банк « Фінанси та Кредит» позов не визнав. Надав до суду заперечення проти позову, в яких зазначив що згода [PERSON] на внесення змін до умов кредитування викладена в заяві-анкеті на зміну умов кредитування від 17.02.2009 року, з огляду на що твердження позивача щодо відсутності такої згоди не відповідають дійсності, у звязку із чим підстави для визнання договору поруки припиненим відсутні. Крім цього, представником відповідача ПАТ « Банк « Фінанси та Кредит» надано до суду заяву про застосування наслідків спливу строків позовної давності. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін по справі, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає позов\~\~таким, що не підлягає задоволенню, на підставі наступного. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 26.03.2007 року між [PERSON] та ПАТ « Банк « Фінанси та Кредит» в особі філії « Одеське РУ» АТ « Фінанси та Кредит» укладено кредитний договір № 4к-70, згоду на укладення якого надала [PERSON], як дружина кредитора, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит в сумі 95\~000,00 дол. США, зі сплатою процентної ставки у розмірі 14,5 % річних строком до 28.03.2022 року. В забезпечення виконання зобовязань за вищезазначеним кредитним договором, між [PERSON], [PERSON] та ПАТ « Банк « Фінанси та Кредит» 26.03.2007 року укладено договір поруки № 506/07, відповідно до п. 1.1. умов якого поручитель зобовязується перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобовязань за кредитним договором № 4к-70 від 26.03.2007 року. Позивачем в позові також зазначено, що вищезазначений кредитний договір забезпечений іпотекою, предметом якої являється нерухоме майно: квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Пунктом 4.4. договору поруки № 506/07 від 26.03.2007 року передбачено, що внесення змін і доповнень у Кредитний договір, внаслідок яких збільшується обсяг відповідальності поручителя, не допускається без узгодження з поручителем. 01.11.2008 року між [PERSON] та ПАТ « Банк « Фінанси та Кредит» укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 4к-70 від 26.03.2007 року, відповідно до умов якої проценти за користування кредитними ресурсами в валюті кредиту збільшились по процентній ставці 20% річних. Зазначено, що дійсна угода вступає в силу з 01.11.2008 року та є невідємною складовою до кредитного договору № 4к-70 від 26.03.2007 року. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним. Матеріалами справи спростовуються дані твердження позивача, оскільки п.4.6 кредитного договору передбачено, що у разі зміни вартості кредитних ресурсів на ринку позичкового капіталу чи інших показників, характеризуючи кон'юнктуру фінансових ринків, процентна ставка за користування кредитними ресурсами підлягає зміні на вимогу банку. Також, на підставу своїх заперечень проти позову, представником ПАТ « Банк « Фінанси та Кредит» надано до суду копію заяви-анкети на зміну умов кредитування від 17.02.2009 року, в якій зазначено що поточна відсоткова ставка складає 20%, що підписана поручителем [PERSON] З наведеного вище, суд не приймає до уваги твердження позивача, що дії банка зі зміни умов кредитного договору, шляхом збільшення обсягу відповідальності позивача, підвищенням процентної ставки є неправомірними, оскільки згода [PERSON] на внесення змін до умов кредитування викладена в заяві-анкеті на зміну умов кредитування від 17.02.2009 року. Крім того, суд вважає що оскільки поручитель та кредитор, на момент збільшення процентної ставки, перебували у шлюбних відносинах твердження позивача, про те що їй було невідомо про її збільшення є надуманими. Згідно п.4.4 Договору поруки № 506/07, внесення змін і доповнень у кредитний договір, внаслідок яких збільшується обсяг відповідальності поручителя, не допускається без узгодження з поручителем. З матеріалів справи не вбачається, що кредитор змінив умови основного договору з боржником. Судом враховується п.4.6 кредитного договору, в якому зазначено, що банк вправі змінити величину процентної ставки, попередивши при цьому письмово позичальника не менше ніж за 5 днів. Зазначений порядок підвищення процентної ставки не передбачає відсилання листа про збільшення процентної ставки поручителю, або строк його повідомлення іншим чином. Згідно вимог ст.526\~\~ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з вимогами ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.\~ Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначити умови такого договору. Таким чином, договір, укладений сторонами з дотриманням вимог, необхідних для чинності правочину, має обов'язкову силу для самих сторін. Як зазначено в [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.09.2012 № 10-1393/0/4-12 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин», відповідно до частини першої статті 559 ЦК України до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобовязання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього: збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає, зокрема, у разі встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення, розширення змісту основного зобовязання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним, що є підставою для визнання договору поруки припиненим (постанови від 21 травня року 2012: № 6-69 цс 11, № 6-18 св 11, № 20 цс 11, № 88 цс 11). На зміну умов основного договору, внаслідок якої обсяг відповідальності не збільшується, згода поручителя не вимагається. Такі зміни не є підставою для застосування наслідків, передбачених ч.1 ст. 559 ЦК України . Аналогічну правову позицію висловлено у постанові судової палати з розгляду цивільних та господарських справ Верховного Суду України від 05.02.2014 року у справі № 6-160цс13. Відповідно до ст.. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим\~ \~ для виконання сторонами. Позивачем не надано належних, допустимих, переконливих доказів в обґрунтування своїх позовних вимог. Відповідно до ст.. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.3 ст.213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З матеріалів справи вбачається, що позивач дізналась про порушення її прав, шляхом збільшення її відповідальності за кредитним договором у звязку зі збільшенням процентної ставки за користування кредитом, 17.02.2009 року поставивши підпис в анкеті-заяві на зміну умов кредитування. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. З огляду на те, що підставою позову являється не порушення прав позивача шляхом збільшення процентної ставки, у звязку із чим збільшився обсяг її відповідальності за кредитним договором, а ненадання згоди поручителя на її зміну, суд вважає позов необґрунтованим, не підтвердженим фактичними обставинами по справі. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги\~ не підлягають задоволенню не у звязку зі спливом строків позовної давності, а за безпідставністю вимог. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові\~ \~ наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Суд, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed