Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і обґрунтовує свої вимоги тим, що 24.06.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № CL59735, за яким позивач надав відповідачу кредит в сумі 10869,57грн., строком до 20.06.2013 року зі сплатою процентів у розмірі 36% річних. Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. 11.11.2010 року між сторонами було укладено угоду про припинення зобовязань за кредитним договором, згідно п.2.1. якого відповідач зобовязувалася в період з 11.11.2010 року по 11.10.2012 року сплатити на користь позивача 9763,52грн., відповідно до графіку, зі сплатою 0,0001 % річних, після чого зобовязання відповідача за кредитним договором вважалися припиненими. Відповідно до п.5 угоди вона набирає чинності за умови внесення відповідачем суми першого платежу. Проте відповідач не виконала умови цієї угоди, грошових коштів на користь позивача не сплачувала. В результаті чого, станом на 06.04.2016 року утворилася заборгованість в сумі 67340,23грн., з яких: за кредитом 9707,39грн., за процентами 11085,58грн., за підвищеними процентами 46547,26грн. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитом у сумі 67340,23грн. та судові витрати в розмірі 1378грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, та додатково пояснив, що відповідно до ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно графіку щомісячних платежів відповідач зобов'язувалася погашати кредит 20 числа кожного місяця. 20.04.2013 року був неробочий день - субота, а тому датою прострочення оплати вказаного платежу, згідно п. 5.3 кредитного договору з якої слід відраховувати строк позовної давності є 22.04.2013 року. Позивач звернувся до суду 21.04.2016 року, а тому в межах трирічного строку, визначеного ст.257 ЦК України, знаходиться три платежі: 360,28грн. (20.04.2013 pоку), 372,21грн. (20.05.2013 року) та 383,59грн. (20.06.2013 року) на загальну суму 1116,08грн. Звідси розмір процентів за період з 22.04.2013 року по 21.04.2016 року (1096 днів) складає 1223,22грн., розмір підвищених процентів за вказаний період, - 3669,67грн. В той же час відповідач 31.05.2016 року сплатила на користь позивача грошові кошти в сумі 400,00грн., тим самим визнавши заборгованість перед банком у заявленій сумі 67340,23грн. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, зазначивши, що відповідно до умов вищезазначеного договору та додатку 1, додатку 2 до договору ВАТ «Універсал Банк» надає [PERSON] кредит у розмірі 10869,57грн. зі сплатою процентів у розмірі 36% річних строком до 20.06.2013 року. Додатком 2 до кредитного договору від 24.06.2008 року встановлений графік щомісячних платежів, загальна кількість яких становить 60 платежів у розмірі 394,88грн. на місяць. [PERSON] здійснила наступні платежі за договором від 24.06.2008 року: 09.07.2008 року - 400грн. (заява на переказ готівки №094В601081910010 від 09.07.2008 року); 19.09.2008 року - 789,76грн. (заява на переказ готівки №094В601082630008 від 19.09.2008 року); 20.10.2008 року - 400грн. (заява на переказ готівки №094В601082940016 від 20.10.2008 року); 04.12.2008 року - 300грн. (заява на переказ готівки №094В601083390002 від 04.12.2008 року); 26.03.2009 року - 100грн. (заява на переказ готівки №094В601090850008 від 26.03.2009 року). Оскільки у [PERSON] в 2010 році виникла складна життєва ситуація (тяжко хворіли син, а потім мати), у зв'язку з чим виникло скрутне фінансове становище, вона не мала можливості своєчасно та в повному обсязі вносити платежі за кредитним договором. Тому ПАТ «Універсал Банк» 11.11.2010 року уклав зі [PERSON] угоду про припинення зобов'язань за кредитним договором CL№59735 від 24.06.2008 року, за умовами якої [PERSON] зобов'язувалась сплатити ПАТ «Універсал Банк» 9763,52грн. протягом періоду з 11.11.2010 року по 11.10.2012 року згідно з графіком у розмірі 406,81грн. щомісячно. Пунктом 5 угоди від 11.11.2010 року було встановлено, що угода набирає чинності 11 листопада 2010 року лише за умови фактичного внесення Позичальником на свій вищевказаний поточний рахунок, відкритий у Кредитора, суми першого платежу, передбаченого п.2.1. цієї угоди, та за умови фактичного зарахування Кредитором такого платежу в рахунок погашення зобов'язань Позичальника за Основним договором. 11.11.2010 року згідно заяви на переказ готівки №168В601103150009 [PERSON] внесла кошти на рахунок у розмірі 457грн., чим виконала умови п. 5 угоди від 11.11.2010 року. Таким чином, потрібно керуватися вимогами угоди про припинення зобов'язання від 11.11.2010 року. Крім першого платежу [PERSON] здійснила наступні платежі за угодою від 11.11.2010 року: 11.01.2011 року -12грн. (заява на переказ готівки №168В601110110003 від 11.01.2011 року); 19.11.2011 року - 300грн. (квитанція №2378.680.1 від 19.11.2011 року); 09.04.2012 року - 500грн. (квитанція №2586.121.1 від 09.04.2012 року); 10.12.2012 року - 220грн. (квитанція №2266.138.3 від 10.12.2012 року); 08.02.2013 року - 260грн. (квитанція №2518.138.5 від 10.12.2012 року). Тобто останній платіж у розмірі 260грн. [PERSON] здійснила 08.02.2013 року, оскільки не мала коштів для сплати повної суми. 21.04.2016 року ПАТ «Універсал Банк» звернувся до Ковпаківського районного суду м.Суми з позовом до [PERSON] про стягнення боргу та процентів. ПАТ «Універсал Банк» довідався про порушення умов кредитного договору 08.02.2013 року, коли [PERSON] сплатила щомісячний платіж не в повному обсязі з порушенням умов договору. Тому перебіг строку позовної давності розпочався з 09.02.2013 року та сплив 09.02.2016 року. Таким чином позовна заява від 21.04.2016 року подана з порушенням строку позовної давності.. В судовому засіданні представник позивача ПАТ «Універсал Банк» не надав належних доказів того, що відповідач здійснювала погашення кредиту після 08.02.2013 року. Для оплати кредиту не передбачено встановлення особи, тому, доводи позивача, що [PERSON] здійснила оплату в 2016 році ґрунтуються на особистих міркуваннях та припущеннях. Позивач не може надати докази того, що особа, яка здійснювала платіж в 2016 році, була ідентифікована. Строк позовної давності в цій справі сплив 08.02.2016 року. Просить суд застосувати строк позовної давності і відмовити в задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, перевіривши докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав: Судом встановлено, що 24.06.2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № CL59735 (а.с. 3-11). Відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору позивач надав [PERSON] кредит в сумі 10869,59грн. Дата повернення кредиту 20.06.2013 року. Процентна ставка за користування кредитними коштами - 36% на рік. [PERSON] зобовязалася повністю та своєчасно виконувати усі зобовязання за цим договором. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно п.2.4 кредитного договору за прострочення терміну сплати щомісячного платежу встановлюється підвищена процентна ставка, що вказана в додатку 1 до договору 108% річних. [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала. Відповідач [PERSON] здійснила наступні платежі за договором від 24.06.2008 року: 09.07.2008 року - 400грн., 19.09.2008 року - 789,76грн., 20.10.2008 року - 400грн., 04.12.2008 року - 300грн., 26.03.2009 року - 100грн., що підтверджується заявами на переказ готівки (а.с.71-75). 11.11.2010 року між сторонами було укладено угоду про припинення зобовязань за кредитним договором, згідно п.2.1. якого відповідач зобовязувалася в період з 11.11.2010 року по 11.10.2012 року сплатити на користь позивача 9763,52грн., відповідно до графіку, зі сплатою 0,0001 % річних, після чого зобовязання відповідача за кредитним договором вважалися припиненими (а.с.14-16). На виконання умов цієї угоди [PERSON] здійснила один платіж 11.11.2010 року в сумі 457грн., що підтверджується заявою на переказ готівки (а.с.76). Інші платежі згідно з умовами п.2.1 цієї угоди [PERSON] своєчасно не виконувалися. Відповідно до п.3 угоди про припинення зобовязань (а.с.16) у випадку прострочення позичальником сплати хоча б одного платежу та/або неналежного виконання ним своїх зобовязань згідно п.2.1 цієї угоди, з першого дня такого прострочення та/або неналежного виконання автоматично втрачають свою чинність пункти 2, 2.1, 2.2, 2.3, 2.4 цієї угоди, а інші умови цієї угоди та Основного договору зберігають свою чинність протягом строку дії основного договору, а позичальник зобовязується виконувати свої зобовязання за основним договором в повному обсязі і надалі. Отже, оскільки відповідач [PERSON] порушила зобовязання за угодою про припинення зобовязань, умови пунктів 2, 2.1, 2.2, 2.3, 2.4 цієї угоди втратили чинність, зобовязання між банком і [PERSON] не припинилися, і відповідач повинна була виконувати зобовязання за основним договором CL59735 від 24.06.2008 року. Відповідачем [PERSON], крім платежів в 2008-2009 роках, були здійснені такі платежі за основним договором: 11.11.2010 року 457грн., 11.01.2011 року -12грн., 19.11.2011 року - 300грн., 09.04.2012 року - 500грн., 10.12.2012 року - 220грн., 08.02.2013 року - 260грн., що підтверджується заявами на переказ готівки, квитанціями (а.с.76-78). Представник позивача надав меморіальний ордер від 31.05.2016 року на суму 400грн., зазначивши, що [PERSON] здійснила платіж через ПАТ КБ «ПриватБанк» в 2016 році (а.с.68). Відповідачем [PERSON] були надані суду заяви на переказ готівки та квитанції про сплату коштів, згідно з якими останній платіж в сумі 260грн. був здійснений нею 08.02.2013 року. Відповідач [PERSON] та її представник заперечували, що [PERSON] здійснювала платежі в 2016 році. З меморіального ордеру від 31.05.2016 року не вбачається, що платіж в сумі 400грн. в 2016 році був здійснений саме [PERSON], особу платника за цим меморіальним ордером неможливо ідентифікувати. В порядку витребування доказів (ст.137 ЦПК України) судом була надіслана до ПАТ КБ «ПриватБанк» ухвала суду щодо надання інформації, ким, коли, де саме і яким чином (через касу, через термінал) був здійснений платіж в сумі 400грн. через рахунок 29023866100110 на рахунок ПАТ «Універсал Банк», чи здійснювалася ідентифікація платника, а також щодо надання суду квитанції по платежу в сумі 400грн. (а.с.80,111). На виконання ухвали суду ПАТ КБ «ПриватБанк» надав дублікат квитанції, згідно з якою [PERSON] виплатила ПАТ «Креді [PERSON]» 400грн. 30.05.2016 року за договором №1415/722308 від 01.09.2009 року (а.с.119-120). Отже, відсутні докази, що [PERSON] сплатила частково заборгованість в розмірі 400грн. 31.05.2016 року на користь ПАТ «Універсал Банк» через ПАТ КБ «ПриватБанк». За розрахунком позивача станом на 06.04.2016 року утворилася заборгованість в сумі 67340,23 грн., з яких: за кредитом 9707,39 грн., за процентами 11085,58 грн., за підвищеними процентами 46547,26 грн. (а.с.18-19). Представник відповідача просить суд застосувати строк позовної давності і відмовити в позові. Представник позивача посилається на переривання строку позовної давності предявленням позову до постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за договором. 28.08.2014 року постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків було ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості за кредитним договором в сумі 48818,53грн. (а.с.124). Як пояснив представник позивача виконавчий лист на примусове виконання рішення третейського суду ПАТ «Унверсал Банк» не отримував. Згідно з п.14 ст.6 Закону України «Про третейські суди» третейським судам не підвідомчі справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (статтю 6 доповнено пунктом 14 згідно з Законом України №2983-УІ від 03.02.2011 року). Отже, ПАТ «Унверсал Банк» в серпні 2014 року звернувся з позовом до [PERSON] до третейського суду у спорі, який не підвідомчий третейському суду. Рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків ухвалено поза межами компетенції третейського суду, у спорі, який не підвідомчий третейському суду. З врахуванням викладеного, предявлення позову до третейського суду у спорі між ПАТ «Універсал Банк» і споживачем послуг банку (позичальником [PERSON]О.), який не підвідомчий третейському суду, не перериває строк позовної давності відповідно до ч.2 ст.264 ЦК України. Відповідно до умов кредитного договору відповідач [PERSON] зобовязалася повернути кредит в строк до 20.06.2013 року, кредит повинен повертатися частинами згідно графіку щомісячних платежів. Відповідно до ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно з п.5.3 кредитного договору під терміном «дата прострочення сплати основного боргу» сторони розуміють перший календарний день, що слідує за датою сплати щомісячного платежу. Згідно з графіком щомісячних платежів (а.с.12-13) відповідач [PERSON] зобовязувалася погашати кредит 20 числа кожного місяця. 20.04.2013 року був неробочий день субота, тому датою прострочення оплати вказаного платежу, згідно з п.5.3 кредитного договору, з якої необхідно відраховувати строк позовної давності є 22.04.2013 року. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі №6-154цс15 від 30.09.2015 року оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлено окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Отже, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинне здійснюватися позичальником частинами до 25 числа кожного місяця, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобовязання. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Позивач звернувся до суду 21.04.2016 року, а тому в межах трирічного строку, визначеного ст.257 ЦК України, знаходяться три платежі згідно з графіком (а.с.12-13): 360,28грн. (20.04.2013 pоку), 372,21грн. (20.05.2013 року) та 383,59грн. (20.06.2013 року) на загальну суму 1116,08грн. Розмір процентів за період з 22.04.2013 року по 21.04.2016 року (1096 днів) становить 1223,22грн., розмір підвищених процентів (108% річних) за вказаний період становить - 3669,67грн. Тому, враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 6008грн.97коп., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 1116грн.08коп., заборгованості з процентів за користування кредитом в сумі 1223грн.32коп., заборгованості з підвищених процентів в сумі 3669грн.67коп. В іншій частині позову суд вважає необхідним відмовити у звязку з пропуском строку позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: partial