Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки та просить вилучити в неї та повернути йому належне йому на праві приватної власності майно: а саме побутову техніку, відео- та аудіотехніку, ноутбук, меблі, люстри, килими, постільну білизну, сантехніку, речі індивідуального користування та інше домашнє майно, а також грошові кошти в загальній сумі 20 000 доларів США; стягнути з відповідачки на його користь матеріальну шкоду завдану йому шляхом зламу дверей та замків в загальному розмірі 1 200 гривень, а також судові витрати. При цьому посилається на те, що [INFO] помер його батько [PERSON], після смерті якого залишилась квартира [ADDRESS], яку він отримав у власність в якості спадку після набрання чинності рішенням апеляційного суду Одеської області від 16.12.2010 р. Після отримання правовстановлюючих документів ним було здійснено ремонт вказаної квартири, він придбав необхідні речі для облаштування квартири, вселився в неї та став в ній проживати. Однак в 20 числах жовтня 2013 р. під час його відсутності відповідачка, посилаючись на те, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.02.2012 р. було скасовано рішення апеляційного суду Одеської області та залишено в силі рішення Приморського районного суду м.Одеси від 01.09.2010 р., яким було відмовлено в задоволенні його позовних вимог, зламала вставлені ним дверні замки та проникла у вказану квартиру, чим захопила не тільки його квартиру, а й всі речі які там знаходилися. При цьому в ході самоуправного проникнення до квартири було зламано три замка на загальну вартість 1 200 гривень. В зв'язку з чим він звернувся до суду з вказаним позовом та просить його задовольнити. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити, проте під час останнього судового засідання без дозволу головуючого залишила зал судового засідання. Представник відповідачки в судовому засіданні позов не визнав, вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору дарування від 01.11.2003 р., що посвідчений державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори Савіною К.П. та зареєстрований в реєстрі за № 3-2762 [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла в дар однокімнатну квартиру [ADDRESS]. (а.с. 63) Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 01.09.2010 р. було відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], третя особа Перша одеська державна нотаріальна контора про визнання договору дарування квартири [ADDRESS] недійсним. (а.с. 99-100) Рішенням апеляційного суду Одеської області від 16.12.2010 р. було скасовано рішення Приморського районного суду м.Одеси від 01.09.2010 р. та ухвалено нове рішення згідно якого позов [PERSON] було задоволено та визнано недійсним договір дарування, укладений 01 листопада 2003 року між [PERSON] та [PERSON], у відповідності до якого [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла в дар однокімнатну квартиру [ADDRESS], посвідчений державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори Савіною К.П., зареєстрований в реєстрі № 3-2762. (а.с. 24-28) 23.11.2011 р. позивач зареєструвався та став проживати в квартирі [ADDRESS], про що свідчить довідка витяг з домової книги. (а.с. 35) Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.02.2012 р. було скасовано рішення апеляційного суду Одеської області від 16.12.2010 р. та залишено в силі рішення Приморського районного суду м.Одеси від 01.09.2010 р. (а.с. 102 - 103) Отже, є встановленим факт належності квартири [ADDRESS] [PERSON]. В подальшому, а саме 05.11.2013 р. [PERSON] розпорядилася належною їй власністю, та відповідно до договору купівлі-продажу № 4-2978, що посвідчений державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори Пенчевим К.Л., продала [PERSON] квартиру [ADDRESS]. (а.с. 64) Статтею 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно заволоділа ним. Проте, жодних доказів того, що перелічене в позові майно належить позивачу, та доказів наявності в квартирі зазначеного майна та грошових коштів суду не надано, так само як і доказів того, що відповідачкою було пошкоджено двері та замки та завдано позивачу шкоду в розмірі 1 200 гривень. Враховуючи вищевикладене позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed