Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою № 20, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, смт. Смоліне, вул. Козакова, буд. № 30 та примусово зняти його з реєстраційного обліку, зобов»язання Маловисківський відділ реєстрації місця проживання зняти з реєстраційного обліку [PERSON] [ADDRESS]. Свої позовні вимоги обгрунтовувала тим, що вона є власником зазначеної вище квартири, відповідач з моменту реєстрації його у квартирі № 20, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, смт. Смоліне, вул. Геологів, буд. № 30 ніколи в ній не проживав, на даний час вона сплачує надмірні комунальні послуги, які нараховуються їй у зв»язку із фактом реєстрації відповідача у вказаній квартирі, участі в оплаті комунальних послуг відповідач не приймає, в даний час вона вирішила отримати субсидію, але реєстрація місця проживання у ній відповідача позбавляє можливості її отримати, у звязку із чим змушена звернутися до суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів. В судові засіданні позивач та її представник [PERSON] не з»являлися були повідомлені належним чином про день, час та місце судового розгляду справи, надали до суду заяви про розгляд справи у їхню відсутність та надали згоду на проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судові засідання не з»являвся. Згідно ст. 224 ЦПК України суд, зі згоди представника позивача, проводить\~\~ заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх співставленні та сукупності, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 22 серпня 1995 року та на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 3-6). Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З Довідки № 900 від 30 червня 2015 року виданої КП «Енерговодоканал» Смолінської селищної ради вбачається, що в квартирі № 20, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, смт. Смоліне, вул. Казакова, буд. № 30 зареєстровані, як за місцем свого проживання, наступні особи: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Крім того, як вбачається з копії паспорта відповідача та він зареєстрований за адресою місця проживання: [INFO] з 01 жовтня 2004 року, що підтверджується також й інформацією адресно довідкового підрозділу Маловисківського РС Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області від 05 серпня 2015 року. З Актів про встановлення факту не проживання громадян від 03 березня 2015 року, 10 червня 2015 року, 19 жовтня 2015 року складених у складі комісії з представників депутата Смолінської селищної ради та сусідів позивача вбачається, що в квартирі № 20, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, смт. Смоліне, вул. Казакова, буд. № 30 громадянин [PERSON] не проживає з вересня 2014 року, що підтверджується першим складеним Актом від 03 березня 2015 року, відповідно якому відповідач не проживає у спірній квартирі на дату його складання вже 6 (шість) мсяців. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до положень ст. 156 ЖК України члени сімї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно ч. 2 ст. 156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїх майном. Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має право використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до положень ст.ст. 57- 60 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55). Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному звязку, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні достовірно встановлений той факт, що відповідач [PERSON] понад 1 (один) рік не проживає в квартирі № 20, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, смт. Смоліне, вул. Казакова, буд. № 30, а тому втратив право користування цим житловим приміщенням, а наявність факту реєстрації відповідача, як за місцем свого проживання перешкоджає належним чином позивачу користуватися належною їй квартирою. При розгляді позову в частині примусового зняття відповідача з реєстраційного обліку та зобов»язання Маловисківський відділ реєстрації місця проживання зняти з реєстраційного обліку [PERSON], [INFO], [ADDRESS], суд виходить з наступного. Згідно п. 1.3. Розділу І Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1077 від 22 листопада 2012 року реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється управліннями, відділами (секторами) Державної міграційної служби України (далі - ДМС ) в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення (далі - територіальний підрозділ ДМС ) у день подання особою документів. Реєстрація місця проживання особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання. В ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» серед іншого зазначається, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Виходячи із змісту зазначеної норми права, поняття «зняття з реєстрації» нерозривно повязане з поняттям «житлові права» (право власності на житлове приміщення, право користування житловим приміщенням, визнання особи такою, що втратила таке користування, виселення із займаного приміщення та інше). У звязку із цим, відповідно до ст. 16 ЦК України заявлення вимоги про зняття особи з реєстрації за місцем проживання можливе лише при вирішенні спору про житлові права. При цьому, відповідно до ст. 7 «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», питання про зняття з реєстрації особи за місцем проживання взаємоповязане і залежить від вирішення питання про житлові права особи, які регулюються нормами житлового і цивільного законодавства (ст. 405 ЦК України). В свою чергу суд звертає увагу на те, що позивачем у позові в якості відповідача не зазначався Маловисківський відділ реєстрації місця проживання, який не є юридичною особою та не може бути самостійним учасником судового процесу, позивач та його представник клопотання про залучення до участі у справі належного компетентного згідно діючого законодавства України державного органу в якості співвідповідача не заявляли, у зв»язку із чим суд не вправі поширювати на сторін (осіб), які не брали участі в справі матеріально-правові наслідки вирішення позову та покладати обовязок виконання рішення, оскільки це є порушенням норм процесуального права. З урахуванням наведеного в задоволенні позовної вимоги щодо зобов»язання Маловисківський відділ реєстрації місця проживання зняти з реєстрації місця проживання [PERSON], [INFO], в квартирі № 20, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, смт. Смоліне, вул. Казакова, буд. № 30 необхіно відмовити. Разом з цим, суд вважає за належне розяснити позивачу, що його письмова заява та долучення до неї рішення суду про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття з реєстрації місця проживання відповідної особи, оскільки вона втратила право користування житловим приміщення, що встановлено рішенням суду. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати. В п. 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 10 від 17 жовтня 2014 року серед іншого зазначається, що подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об'єктом справляння судового збору. Ухвалою від 03 липня 2015 року [PERSON] було відстрочено сплату судового збору за її позовною заявою до ухвалення рішення у даній справі, станом на дату ухвалення рішення у справі позивачем судовий збір так і не був сплачений (а.с. 26). На підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи часткове задовлення позовних вимог, а також те, що позивачу було відстрочено сплату судового збору, з позивача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі розмірі 243 грн. 60 коп., і також підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі розмірі 243 грн. 60 коп.. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: partial