Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про зменшення розміру аліментів посилаючись на те, що 02.04.2012 р. Дарницьким районним судом міста Києва по цивільній справа № 2-3235/12 ухвалено рішення, яким його зобовязано сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1\\4 частини від усіх видів заробітку, доходу щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до повноліття дитини. На момент ухвалення рішення суду у нього була лише одна дитина. Однак дані обставини станом на сьогоднішній день змінились, зокрема він 05.06.2015 р. зареєстрував шлюб з [PERSON] від даного шлюбу у них народився 13 жовтня 2015 р. син [PERSON]. Станом на сьогоднішній день на його утриманні перебуває дружина та двоє малолітніх дітей. Вважає, що обовязок по утриманню дітей лежить не лише на платнику аліментів, а й на тому з батьків з ким проживає дитина. Після досягнення їхнім сином з відповідачкою трьохрічного віку, а саме з вересня 2013 р., відповідачка ніде працювала та не працює, жодних дій щодо пошуку роботи не здійснює та утримує себе та сина виключно за його кошти. Крім того , на даний час його сімя орендує житло на що витрачається значна частина його заробітку. Вважає, що розмір аліментів має бути переглянутий з цих підстав, тому просив зменшити визначений судом розмір аліментів на утримання дитини від першого шлюбу з 1\\4 частини до 1\\8 щомісячно, виходячи з його матеріального та сімейного стану. Відповідачка в своїх запереченнях на позов зазначила, що дійсно за рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 02.04.12 р. з позивача на даний час стягується на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], 12.08.2010 р., в розмірі 1\\4 доходів щомісячно. За цим же рішенням з позивача до 12 серпня 2013 р. стягувалися аліменти на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Позивач і на момент винесення рішення, і на даний час офіційно працевлаштований та отримує стабільний високий дохід, з якого і стягуються аліменти в розмірі 1\\4 частини. Їхній з позивачем син росте, в цьому році він пішов в перший клас, йому потрібна якісна їжа та вітаміни, одяг та взуття, канцтовари, відпочинок влітку та розваги. Забезпечити дитині відповідне утримання, виходячи з прожиткового мінімуму, не можливо. Вона за освітою педагог фізичної культури. Власного житла не має. Її батьки проживають в [INFO], та за віком і станом здоров'я потребують допомоги по господарству від неї, але знайти в сільській місцевості відповідну роботу за фахом, яка б забезпечувала належний рівень життя матері та дитини практично не можливо. За адресою реєстрації вона з дитиною проживати не може, так як житлові умови цього не дозволяють, тому змушена винаймати житло. Вона і раніше була, і на даний час зареєстрована як безробітна в Чернівецькому МЦЗ та отримує допомогу по безробіттю. Вона шукає роботу в Чернівцях, яка б дозволила її сплачувати за найм житла та забезпечила її та дитину всім необхідним. Не сприяла також постійному працевлаштуванню та обставина, що дитина дуже часто хворіє та потребує домашнього догляду, в зв'язку з чим вона була змушена залишатися з сином дома. Дитині поставлений діагноз вроджена вада серця, вазомоторний риніт, аденоїди, функційна гіпотонія жовчного міхура, харчова алергія, тому постійно потрібні додаткові кошти на лікування. Тому, вважає, не відповідають дійсності твердження позивача, що вона ніде не працювала і не працює, жодних дій щодо пошуку роботи не здійснює, та утримує сина та себе виключно на його фінанси. Дитина в цьому році зарахована в перший клас ЗОШ № 25 в м. Чернівці, відповідно витрати на дитину суттєво зростуть. Отже, так як батько та мати мають рівні обов'язки по забезпеченню дитини, вважає, що позивач має можливість та зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі встановленому рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 02.04.12р. Крім того, їх син на даний час досяг трирічного віку, тому аліменти на її утримання, передбачені рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 02.04.12р. не стягуються, що покращує матеріальне становище позивача, а не погіршує його, що спростовує доводи позивача в цій частині. З метою позбавлення її та сина права користування квартирою № 58 по провулку Поліському, 7/1 в м. Києві, де вони буди зареєстровані, позивач в 2012 році подарував належну йому на праві власності вказану квартиру своїй бабусі [PERSON]. В квітні 2013 р. позивач разом з батьком поміняли замки та викинули з квартири всі її та їх спільної дитини речі, в зв'язку з чим вона, якій не було де жити в Києві, змушена була звільнитися з роботи в м. Києві та повернутися в м. Чернівці. Вважає, що позивач з власної волі погіршив свої житлові умови і ця обставина не може бути підставою для зменшення аліментів. А витяги з наказів, які вона додає до позовної заяви, про виплату численних грошових винагород в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення, навпаки підтверджують, що матеріальне становище позивача значно покращилося з 2012 року, а не погіршилося, як він зазначає. Вважає, що позивач не довів, що змінився його матеріальний стан в гірший бік або погіршилось його здоров'я, а наявність іншої сім'ї у позивача не позбавляє його обов'язку по утриманню їхнього сина та сплати аліментів, тому факт народження другої дитини від наступного шлюбу не змінює обов'язку позивача щодо сплати визначених судом аліментів та не може бути підставою для зменшення розміру аліментів. Позивач в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просив суд справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідачка в судове засідання не зявилася, звернулася до суду з письмовою заявою, в якій просила суд справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги не визнає. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до листопада 2011 року . У шлюбі у сторін народився син [PERSON],[INFO] , який на даний час проживає з відповідачкою та знаходиться на її утриманні. Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 02.04.2012 р. з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1\\4 частини від усіх видів заробітку, доходу щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до повноліття дитини (а.с.15-16). Згідно з довідками Центру обробки інформації оборонного планування позивач [PERSON] перебуває на військовій службі та на його утриманні знаходиться дружина та син (а.с.9, 10). Згідно з договором оренди позивач [PERSON] орендує житло (а.с.11-13). Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до частини другої\~статті 51 Конституції України\~батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3\~ст. 51 Конституції України). Згідно з ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України). Відповідно до\~ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 ч.2 Сімейного Кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з\~ст. 182 Сімейного кодексу України\~при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ч.1\~ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. Згідно з п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини (далі Конвенція), яку було ратифіковано\~Постановою Верховної Ради України №789-XII\~( 789-12 ) від 27.02.91 та яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Як роз'яснено у п. 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3\~ст. 181 СК\~аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2\~ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3\~ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження»\~він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. \~\~ При визначенні розміру аліментів на утримання дітей, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору. Згідно з \~ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України\~\~сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як визначено в\~статті 57 Цивільного процесуального кодексу України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. (ч.1\~ст.64 Цивільного процесуального кодексу України) Так судом встановлено, що позивач [PERSON] працевлаштований та являється військовослужбовцем . На даний час, позивач перебуває з 05.06.2015 р. в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с.7), від якого у них народився син [PERSON], 13.10.2015 р. (а.с.8). Враховуючи вищевикладене, та визначаючи розмір аліментів, суд приймає до уваги вказані факти, та враховує, що на утриманні позивача є його дружина [PERSON] та їх спільний з позивачем син [PERSON], [INFO] та те, що він орендує житло. Що стосується відповідачки [PERSON], то судом встановлено, що вона на даний час не працює, перебуває на обліку як безробітна в Чернівецькому МЦЗ їх спільний з позивачем син проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Важливим фактом при визначенні розміру аліментів, що було встановлено в судовому засіданні є те, що спільний син сторін на даний час навчається в першому класі ЗОШ №25 м. Чернівці та має хворобливий стан здоров'я, про що свідчать довідка з ЗОШ № 25, виписка з комунальної медичної установи та довідка про потребу дитини в домашньому догляді. Також суд враховує те, що позивач в 2012 році подарував належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS] своїй бабусі [PERSON], що підтверджується договором дарування і таким чином самостійно погіршив власні житлові умови. Відповідно до п.п. 16 п.1\~Постанови Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року за №146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного подружжя, дітей, батьків, інших осіб», утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за сумісництвом, в тому числі з доходів від підприємницької діяльності. Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, врахувавши всі обставини по справі, а саме - матеріальне становище сторін, наявність утриманців, які дійсно потребують допомоги, зміни матеріального та сімейного стану сторін по справі, стан здоров'я спільної дитини та враховуючи рівні обов'язки батьків щодо утримання своїх дітей, враховуючи принцип розумності та справедливості суд приходить до висновку, що позов позивача підлягає частковому задоволенню, а саме розмір аліментів необхідно зменшити з 1\\4 до 1\\5 частини від усіх видів заробітку, доходу позивача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до її повноліття, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили. На підставі викладеного та

Outcome: partial