Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, третіх осіб, заявою від 13 вересня 2018 року позовні вимоги уточнив, просить визначити частки у спільній сумісній власності на квартиру за адресою: м. Львів, вул. Дороша, 1/7 по 1/3 частці за [PERSON], яка померла 27 листопада 2017 року, [PERSON], [PERSON]; визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], на 1/3 частку квартири [ADDRESS], площа якої становить 34,83 кв.м. Ухвалою суду від 10 серпня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 17 жовтня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду справу. Своїми вимоги\~обгрунтовує тим,\~що 27\~листопада 2017\~померла мати\~позивача \~[PERSON],\~яка була\~співвласником квартири,\~що знаходиться\~за адресою:\~м.\~Львів,\~вул.\~Дороша,1/7.\~Після її\~смерті відкрилась\~спадщина.\~Відповідно до\~зареєстрованого у\~спадковому реєстрі\~заповіту,\~померла все\~своє майно\~заповіла позивачу.\~Позивач після\~смерті матері\~подав до\~нотаріальної контори\~заяву про\~прийняття спадщини\~в шестимісячний\~строк,\~після закінчення\~якого державний\~нотаріус Четвертої\~Львівської державної\~нотаріальної контори\~відмовила у\~видачі свідоцтва\~про право\~на спадщину,\~аргументуючи це\~тим,\~що нотаріус\~видає свідоцтво\~про право\~на спадщину\~на нерухоме\~майно лише\~за наявності\~зареєстрованого правовстановлюючого\~документа на\~це майно.\~У випадку\~відсутності правовстановлюючих\~документів або\~відсутності реєстрації\~нерухомого майна\~в органах\~державної реєстрації,\~нотаріус відмовляє\~у видачі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину.\~Крім цього,\~нотаріус зазначає,\~що квартира\~[ADDRESS]\~належить трьом\~особам на\~праві спільної\~сумісної власності.\~Для виділення\~частки померлої\~матері необхідна\~згода інших\~двох співвласників\~квартири,\~якої не\~має.\~Розпорядженням Личаківської\~районної адміністрації\~Львівської міської\~ради №\~160\~від 05\~березня 1997\~року на\~квартири №\~7\~та №\~7\~«а» надано\~дозвіл на\~обєднання в\~одну квартиру\~з присвоєнням\~номера «7»\~в будинку\~№ 1\~по вулиці\~Дороша в\~місті Львові,\~загальною площею\~104,5\~кв.м.\~Відповідно до\~реєстраційного посвідчення\~від 07\~квітня 1997\~року квартира\~зареєстрована за\~[PERSON],\~[PERSON],\~[PERSON],\~що записано\~в реєстрову\~книгу №\~18\~за реєстровим\~№ 13469. Враховуючи,\~що в реєстраційному посвідченні вказана тільки житлова площа, а саме 78, 6 кв.м, а не загальна 104,5 кв.м., просить визначити частку у праві спільної сумісної власності на квартиру та визнати право власності у порядку спадкування за заповітом на 1/3 частку у квартирі, яка становить 34,83 кв.м. В судовому засіданні позивач [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримав з підстав, наведених вище. Додатково повідомив, що близько року до смерті його мати проживала разом з ним у м. Коломия у звязку із незадовільним станом здоровя та потребою постійного догляду. Заповіт було складено за півтори року до її смерті. Однак, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки немає згоди інших співвласників на визначення частки та правовстановлюючі документи на квартиру не були зареєстровані у передбаченому законом порядку. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить позов задоволити, а саме визначити частку у спільній сумісній власності на квартиру та визнати права власності у порядку спадкування за заповітом на цю частку, площа якої становить 34,83 кв.м. Вказав, що квартира належала на праві власності матері позивача та відповідачам без визначення часток. [PERSON], являючись співвласником квартири, залишила заповіт на належне їй майно, однак позивач позбавлений можливості оформити спадкові права у звязку із відсутністю згоди інших співвласників на визначення часток та відсутністю зареєстрованого правовстановлюючого документа. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила. Пояснила, що спадкодавець [PERSON] завжди проживала разом із нею та внуками. Лише перед самою смертю її забрав позивач. Їй нічого не було відомо про складання померлою заповіту. Просить відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги заперечує з мотивів наведених у відзиві. Вважає заповіт сумнівним, оскільки позивач являється єдиним спадкоємцем за законом після смерті свої матері, а тому не зрозуміло для чого складався заповіт. Просить у позові відмовити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнає частково. Пояснив, що не враховано інтереси третьої особи [PERSON], який є сином позивача, зареєстрований та проживає у спірній квартирі, просить визнати за позивачем право власності лише на ? частку квартири. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні щодо заявлених позовних вимог пояснив суду, що у позивача наявні правові підстави на визнання за ним права власності на частку у квартирі, однак це суперечить сімейним цінностям. Представник Четвертої Львівської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, пояснення на позов на адресу суду не скерував, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. На адресу суду скеровано заяву про слухання справи у відсутності представника нотаріальної контори. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Частинами 1, 2 ст. 372 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Як вбачається із реєстраційного посвідчення від 07 квітня 1997 року (а.с.11), виданого Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки[ADDRESS] житловою площею 78,6 кв.м. в цілому житлового будинку № 1 по вул. Дороша у м. Львові зареєстрована за [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві особистої власності на підставі договору купівлі-продажу та розпорядження Личаківської районної адміністрації № 160 від 05 березня 1997 року (а.с.12). Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про підставність та обґрунтованість позовних вимог щодо визначення частки у праві спільної сумісної власності по 1/3 частки за померлою [PERSON] та відповідачами [PERSON] та [PERSON] Відповідно до свідоцтва про смерть від 28 листопада 2017 року серії І-НМ № 259601 (а.с.10), [PERSON] померла 27 листопада 2017 року, про що складено відповідний актовий запис за № 1941. Як вбачається із змісту заповіту від 21 червня 2016 року, зареєстрованого в реєстрі № 481 (а.с.66) [PERSON] заповіла усе своє майно, в тому числі належну їй на праві власності частину квартири [ADDRESS], своєму синові [PERSON]. Судом встановлено, що єдиним спадкоємцем за заповітом до спадкового майна померлої 27 листопада 2017 року [PERSON] являється позивач [PERSON] (а.с. 8-9). Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Із вимог ч.3 ст.1296 ЦК України вбачається, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до положень ч.1 ст.182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належним чином не зареєструвала право власності на вказане майно, не звернулася до відповідних органів для здійснення державної реєстрації права власності. При вирішення даного позову суд враховує правову позицію Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладену в п.3.1. листа від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Зокрема, суд вважає, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що реалізація права позивача на спадкування у позасудовому порядку неможлива, оскільки, як вбачається з постанови державного нотаріуса Четвертої Львівської державної нотаріальної контори [PERSON] від 30.05.2018 року (а.с.8-9), позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину квартири, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Дороша, 1/7 у звязку із необхідністю згоди співвласників майна на визначення часток та відсутністю належним чином зареєстрованих правовстановлюючих документів на спадкове майно. Враховуючи наведене, оскільки позивач, будучи єдиним спадкоємцем, вчинив у встановлений законом спосіб усі дії, спрямовані на прийняття спадщини; спадкове майно, що є предметом розгляду, належало спадкодавцю, однак право власності ним зареєстроване не було, відтак позивач позбавлений можливості оформити право власності на спадкове майно, а тому позовні вимоги щодо визнання права власності за заповітом є підставними та такими, що підлягають до задоволення частково без визначення площі 1/3 частки, оскільки у реєстраційному посвідченні та технічному паспорті існують розбіжності щодо площі спірної квартири. Крім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів у рівних частинах слід стягнути на користь позивача, сплачений ним судовий збір при поданні позовної заяви.

Outcome: dismissed