Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (далі- ГУНП в Донецькій області), в якому з урахуванням поданих уточнень зазначив, що 08 вересня 2016 року звернувся до відповідача із листом про надання направлення для проходження військово-лікарської комісії згідно наданих актів про отримання травми під час проходження служби. Оскільки направлення не отримав, 27 жовтня 2016 року звернувся з адміністративним позовом до ГУНП в Донецькій області про визнання дій незаконними, зобов*язання надати відповідь на лист, стягнення витрат за надання юридичних послуг в сумі 5000 гривень та моральної шкоди у розмірі 5000 гривень. Зважаючи на те, що 08 грудня 2016 року отримав від ГУНП в Донецькій області відповідь на свій лист, датовану 21 листопада 2016 року № 492/ж, подав заяву про залишення без розгляду позовних вимог про зобов*язання ГУНП в Донецькій області надати відповідь на лист, стягнення витрат на оплату наданих юридичних послуг в розмірі 5000 гривень та моральної шкоди в розмірі 5000 гривень, оскільки питання компенсації матеріальної та моральної шкоди забажав вирішувати в порядку цивільного судочинства. Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 17 січня 2017 року позові вимоги про визнання бездіяльності відповідача щодо ненадання своєчасної відповіді на звернення було визнано незаконним. Для підготовки зазначеного адміністративного позову був вимушений звернутися до приватного підприємця [PERSON], якій сплатив 5000 гривень за надання юридичних послуг. В результаті незаконної бездіяльності співробітників ГУНП в Донецькій області щодо несвоєчасного надання відповіді на звернення зазнав матеріальних збитків у зв*язку з тим, що звертався до фізичної особи підприємця [PERSON] за наданням юридичних послуг та крім того, витратив 6 гривень 35 копійок на поштові послуги та придбання конверта, коли відправляв позов до Донецького окружного адміністративного суду. Просить стягнути з ГУНП в Донецькій області матеріальну шкоду у загальному розмірі 5006 гривень 35 копійок. В судове засідання позивач [PERSON] не з*явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник ГУНП в Донецькій області заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що [PERSON] фактично просить стягнути судові витрати у адміністративній справі № 805-4251/16-а, що має розглядатися Донецьким окружним адміністративним судом в рамках вказаної адміністративної справи. Крім того, підстави для відшкодування понесених [PERSON] витрат взагалі відсутні, оскільки фізична особа підприємець [PERSON] не є суб*єктом надання правової допомоги, натомість єдиним видом діяльності вказаної особи згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців є надання ландшафтних послуг. Просила відмовити в задоволенні позову з огляду на недотримання позивачем правил підсудності; не доведення вчинення відповідачем будь-якого порушення законодавства та прав [PERSON] і відповідно наявності підстав для відшкодування шкоди. Прокурори Митрофанова Я.О. та Булгаков О.В. заперечували проти задоволення позову як безпідставного та необґрунтованого. Представник третьої особи - Головного управління державної казначейської служби в Донецькій області в судове засідання не з*явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив. З*ясувавши позицію позивача, заслухавши пояснення представника відповідача Гетьманенко О.П. та прокурорів Митрофанової Я.О. та Булгакова О.В., дослідивши письмові докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 24 жовтня 2016 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про надання юридичних послуг, відповідно до п.п.1.1, 4.1 якого ФОП [PERSON] зобов*язалась підготувати адміністративний позов до ГУНП в Донецькій області про визнання дій незаконними, зобов*язання надати відповідь на лист, стягнення витрат на правову допомогу та моральної шкоди, а [PERSON] зобов*язався сплатити вартість підготовки даного позову у розмірі 5000 гривень (а.с.72-74). 24 жовтня 2016 року фізичною особою підприємцем [PERSON] було виписано товарний чек № 8, зі змісту якого вбачається, що вартість підготовки позову до ГУНП в Донецькій області про визнання дії незаконною, зобов*язання надати відповідь та стягнення матеріальної та моральної шкоди становить 5000 гривень (а.с.37а). Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 17 січня 2017 року у адміністративній справі № 805/4251/16-а адміністративний позов [PERSON] до ГУНП в Донецькій області про визнання дій незаконними, зобов*язання вчинити певні дії в частині позовних вимог про зобов*язання відповідача надати відповідь лист, стягнення з відповідача коштів за надання позивачу юридичних послуг та моральної шкоди залишено без розгляду за відповідним клопотанням позивача [PERSON](а.с.65) Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 17 січня 2017 року у адміністративній справі № 805/4251/16-а позов [PERSON] до ГУНП в Донецькій області задоволено - визнано незаконною бездіяльність відповідача щодо ненадання своєчасної відповіді на звернення [PERSON] від 08 вересня 2016 року (а.с.40-42). Позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог надано поштову квитанцію від 29 жовтня 2016 року про вартість поштового відправлення на адресу Донецького окружного адміністративного суду в розмірі 5 гривень 45 копійок (а.с.76) та на підтвердження придбання 01 листопада 2016 року поштового конверту вартістю 0,90гривень (а.с.77). Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно п.1) ч.2 ст.22 ЦК України збитками, зокрема, є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Частиною 1 ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1,3 ст.87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать: 1) витрати на правову допомогу; 2) витрати сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; 3) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; 4) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів на місці та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи. Частиною 1 ст.90 КАС України передбачено, що витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом. Статтею 94 КАС України передбачений порядок розподілу судових витрат. Отже, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі праває такими, що понесені особою у зв'язку з реалізацією своїх процесуальних прав при розгляді певної справи в порядку адміністративного судочинства. Такі витрати процесуальним законом віднесено до судових витрат, вони відшкодовуються в порядку, передбаченому відповідним процесуальним законом - в даному випадку - Кодексом адміністративного судочинства України; їх не можна визнати збитками чи шкодою в розумінні положень цивільного законодавства України і вони не можуть бути стягнуті за позовною вимогою в іншому провадженні. Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача [PERSON] витрат, пов*язаних з оплатою вартості юридичних послуг. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Позовні вимоги в частині стягнення вартості конверту у сумі 0,90гривень та поштового відправлення у сумі 5 гривень 45 копійок, задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не доведено, що ці витрати він поніс саме у зв*язку із зверненням до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до ГУНП в Донецькій області в адміністративній справі № 805/4251/16-а, оскільки опису вкладення позивачем не надано, а із змісту позовної заяви вбачається, що із вказаним позовом він звернувся 27 жовтня 2016 року, в той час як квитанція про поштове відправлення датована 29 жовтня 2016 року. Як вбачається з наданих чеків, конверт позивачем було придбано 01 листопада 2016 року, тобто, через декілька днів після звернення до суду з позовом, яке, як зазначено в позовній заяві, мало місце 27 жовтня 2017 року і після здійснення поштового відправлення, яке мало місце 29 жовтня 2016 року. Надані позивачем копія заочного рішення Дружківського міського суду Донецької області від 20 січня 2016 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди (а.с.38-39) та копія постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 19 липня 2016 року (а.с.70-71) не є належними доказами на підтвердження заявлених ним позовних вимог. Судові витрати по справі відповідно до ст.88 ЦПК України віднести на рахунок держави. На підставі ст.22 , ч.1 ст.1166 ЦК України, ст.ст.3,10, 60,88,212,213,214,215 ЦПК України, суд

Outcome: dismissed