Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 19.01.2012 року між Дочірнім підприємством «Дарниця-1» та [PERSON], яка є власником особового рахунку [ADDRESS], укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, відповідно до якого позивач зобов'язався виконувати весь комплекс робіт по утриманню будинку, прибудинкової території за вказаною адресою, а відповідач зобов'язався не пізніше 15-го числа наступного місяця вносити плату на рахунок позивача пропорційно його частині власності в будинку і в розмірах, визначених чинним законодавством, за надані послуги. Оскільки відповідач не виконує належним чином свої обов'язки по своєчасному внесенню в повному обсязі плати за комунальні послуги, за ним утворилась заборгованість, яка станом на 13.12.2017 року, за період з грудня 2013 р. по грудень 2016 р. становить 2278 грн. 91 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача, звертаючись до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 03.01.2018 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду по суті в порядку спрощеного провадження. В судовому засіданні представник позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, однак заяв про неможливість розгляду справи у її відсутність до суду не надходило.. За таких підстав судом відповідно до положень ст. 280 ЦПК України визнано за можливе ухвалити у даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням позивача. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. 19.01.2012 року між Дочірнім підприємством «Дарниця-1» та [PERSON] було укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, відповідно до якого позивач зобов'язався виконувати весь комплекс робіт по утриманню будинку, прибудинкової території за адресою: [ADDRESS], а відповідач зобов'язався не пізніше 15-го числа наступного місяця вносити плату на рахунок позивача пропорційно його частині власності в будинку і в розмірах, визначених чинним законодавством, за надані послуги. Тарифи на житлово-комунальні послуги, які надаються Дочірнім підприємством «Дарниця-1» за адресою: м. Київ, вул. Урлівська, 38затверджено відповідними розпорядженнями виконавчого органу Київської міської рада (КМДА). Як вбачається з матеріалів справи, відповідач своєчасно та в повному обсязі не сплачує вартість наданих послуг, внаслідок чого виникла заборгованість за житлово - комунальні послуги, яка станом на 13.12.2017 року, за період з грудня 2013 р. по грудень 2016 р. складає 2278 грн. 91 коп. Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення, п. п. 4, 17, 29 Правил наданню населенню послуг з газопостачання споживачі зобов'язані своєчасно оплачувати надані їм житлово-комунальні послуги (опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення та газопостачання) та витрати на утримання будинку і прибудинкової території пропорційно загальної площі квартири, згідно Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 року № 529, а з 01.06.2011 року згідно Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 року № 869. Статтею 151 Житлового кодексу України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Так, відповідно до статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон № 1875-IV) відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, а стаття 20 цього Закону зобов'язує споживача своєчасно оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги та витрати на утримання будинку і прибудинкової території пропорційно до загальної площі займаної квартири. За приписом статті 162 Житлового кодексу Української РСР плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених Постановою КМУ № 45 від 24 січня 2006 року «Про внесення змін до постанови Кабміну від 08 жовтня 1992 року № 572», власник та наймач квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 14 Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року плата за використовування теплової та електричної енергії, газу та водопостачання і каналізацію та інші послуги власниками квартир, наймачами, орендарями вноситься за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтею 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за житлово-комунальні послуги в сумі 2278 грн. 91 коп. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України оскільки позов підлягає задоволенню, тому з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути 1600,00 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved