Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації, Голосіївського районного відділу Державної міграційної служби України в м.Києві про визнання за ним права користування квартирою [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він разом з дружиною [PERSON], яка є наймачем квартири, проживають за адресою: [ADDRESS]. Він вселився до дружини як член сім»ї, за її вільною згодою. Вони проживають спільно, ведуть спільне господарство, несуть разом усі витрати на утримання даної квартири та сплачують комунальні послуги. Звернувшись 27.12.2012 р. через ТОВ «Ліко-Житлосервіс» з письмовою заявою до працівників ДМС України Голосіївського району у м.Києві про реєстрацію місця проживання відповідно до положень Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», йому було відмовлено в проведенні даної реєстрації на підставі ст.65 ЖК України. Однак, [PERSON], як наймач квартири письмово надала свою згоду на його вселення і користування даною квартирою, а отримання іншої згоди, як зазначає позивач, не передбачено законом. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просив суд позов задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві, посилаючись на те, що позивач у визначений законом спосіб, як член сім»ї найма, за її згодою був вселений до кв.1, в буд.9 корп.1 по вул.Вільямса в м.Києві і відповідно має рівні права і обов»язки щодо користування даним жилим приміщенням. З огляду на положення Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» він повинен бути зареєстрований за даною адресою, однак органи міграційної служби не визнають його право на користування з посиланням на ст.65 ЖК України та ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Представник Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації в судове засідання не з»явився, про місце і час судового розгляду був повідомлений належним чином, з заявами про відкладення розгляду справи не звертався, в зв»язку з чим за згодою учасників процесу, суд вважає за можливе провести розгляд справи у його відсутність. Від відповідача - Голосіївського районного відділу Державної міграційної служби України в м.Києві, надійшло письмове клопотання про розгляд справи у відсутність їх представника. Представник третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог - ТОВ «Ліко-Житлосервіс» в судове засідання не з»явився, надавши клопотання про розгляд справи у його відсутність. Третя особа на стороні позивача без самостійних вимог - [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила суд позов задовольнити, оскільки позивач є її чоловіком, за її згодою був вселений в квартиру і має рівне право користування жилим приміщенням, а крім того саме він на даний час несе всі витрати по утриманню житла. Вислухавши представника позивача та третю особу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до розпорядження Голосіївської районої в м.Києві державної адміністрації від 13.11.2012 р. № 782 [PERSON] визнана наймачем квартири [ADDRESS] після смерті квартиронаймача [PERSON]. Позивач у справі, [PERSON], є чоловіком [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Носівського районного управління юстиції від 28.07.2012 р. Відповідно до ст.65 ЖК України, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх ченів сім»ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім»ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім»ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім»ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до положень ч.2 ст.64 ЖК України до членів сім»ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім»ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. На підставі ст.3 Сімейного кодексу України сім»ю складають особи, які спільно проживають, пов»язані спільним побутом, мають взаємні права та обов»язки. [PERSON] був вселений в кв.[ADDRESS] за згодою наймача квартири, яка є його дружиною, і відповідно до ст.65 ЖК України набув рівного права користування зазначеним жилим приміщенням. Будь-якого договору щодо порядку користування даним жилим приміщенням між подружжям не укладалось. Судом встановлено, що в даній квартирі з 24.07.2007 р. була зареєстрована [PERSON] ([INFO]), як дочка [PERSON] і проживала разом зі своєю матір»ю, [PERSON], в даному жилому приміщенні. Відповідно до рішення Апеляційного суду м.Києва від 05.10.2011 р. у справі за позовом [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої [PERSON] до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Голосіївської районної у м.Києві державної адміністрації про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої [PERSON], треті особи: ВГІРФО Голосіївського РУ ГУ МВС України в м.Києві, Служби у справах дітей Голосіївської районної у м.Києві державної адміністрації про визнання права користування жилим приміщенням, вселення, визнання осіб такими, що не набули права користування жилим приміщенням та виселення, [PERSON] була виселена з [ADDRESS]. Згідно з ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення Апеляційного суду м.Києва від 05.10.2011 р. залишено без змін. Відповідно до акту державного виконавця від 08.10.2012 р. [PERSON] добровільно виселилась з кв.[ADDRESS] і разом з неповнолітньою [PERSON] там не проживають. Крім того, в розумінні положень ст.3 Сімейного кодексу України та ст.64 ЖК України неповнолітня [PERSON] не є членом сім»ї наймача. Як вбачається з матеріалів справи, 27.12.2012 р. [PERSON] звернувся до ТОВ «Ліко-Житлосервіс» з заявою про реєстрацію місця проживання, отримавши письмову згоду [PERSON] У проведенні даної реєстрації було відмовлено з посиланням на ст.65 ЖК України та ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання». Зазначені норми чинного законодавства передбачають право наймача на вселення інших осіб за згодою всіх членів сім»ї, які проживають разом з ним, та проведення реєстрації місця проживання на підставі документів, що підтверджують право проживання. Позивач у справі набув право користування кв.[ADDRESS] на підставі положень ст..64 ЖК України, як член сім»ї наймача. Відповідно до поданих письмових доказів, а саме: квитанцій про оплату житлово-комунальних послуг, виписок з рахунку позивача, платіжних документів про оплату отриманих послуг за даною адресою, [PERSON] постійно проживає в даній квартирі і несе витрати по її утриманню. При його вселенні будь-яких норм чинного житлового законодавства порушено не було і згоди на зазначене вселення, крім згоди наймача, інших осіб в даному випадку не передбачалось. З огляду на викладені обставини, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними в ході судового розгляду, а тому підлягають задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підстав ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved