Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» про стягнення коштів, посилаючись на те, що між ним та ПАТ «Міський комерційний банк» 12 лютого 2014 року був укладений договір строкового банківського вкладу, згідно з яким позивач вніс у касу банку 12 500 доларів США зі ставкою 5,55 % річних на строк по 12 березня 2014 року. Оскільки позивач за своїм зверненням не може отримати кошти у банку, він змушений звернутися з позовом до суду, просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 8 500 доларів США та відсотки за користування вкладом у розмірі 28,58 доларів США, а всього - 8 528, 58 доларів США. Також позивач просив стягнути на його користь судові витрати. Пізніше позивач подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 6 740 доларів США та проценти станом на 04 серпня 2014 року у розмірі 73,61 доларів США, а всього - 6 813, 61 доларів США. Також у клопотанні про відшкодування судових витрат позивач просив стягнути на його користь судові витрати у сумі 1 326, 69 грн., з яких 1 313, 55 грн. -витрати на правову допомогу, 13,14 грн. - комісія банку за проведення платежів з оплати правової допомоги, 121, 80 грн. - оплачений позивачем судовий збір. Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, викладені у заяві про зменшення розміру позовних вимог, просили задовольнити позов у повному обсязі, посилаючись на викладені у ньому обставини, та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, хоча відповідач належним чином повідомлявся про день, час і місце розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Тому суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України вважає за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 12 лютого 2014 року між [PERSON] та ПАТ «Міський комерційний банк» був укладений договір строкового банківського вкладу № 2630/56/158060 (а.с. 38-41). Згідно умов договору позивачем було внесено 12 500 доларів США з процентною ставкою 5,55 % річних на строк 28 днів (а.с.42). 12 березня 2014 року позивач звернувся до відповідача з заявою про повернення вкладу відповідно до умов договору № 2630/56/158060 у зв'язку з закінченням строку дії договору (а.с. 43). З матеріалів справи та пояснень позивача і його представника у судовому засіданні вбачається, що ПАТ «Міський комерційний банк» вклад по договору не повертає. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно зі ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Встановлено, що договір банківського вкладу сторонами укладений в письмовій формі, зазначено строк його дії та умови виконання. Частиною 2 ст. 1060 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Позивач зверталась до відповідача з вимогою повернути вклад, проте ці вимоги відповідачем виконані не були. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Виплата грошового вкладу обумовлена договором і підлягає стягненню, оскільки відповідач своєчасно не виконав умови договору, що порушує права позивача. Наявність заборгованості по вкладу та процентах підтверджується даними виписки по угоді (а.с.а.с. 103-112). За таких обставин, суд вважає, що підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення суми вкладу в розмірі 6 740 доларів США та процентів, в межах позовних вимог, станом на 04 серпня 2014 року у розмірі 73,61 доларів США, а всього - 6 813, 61 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України становить 88 255,87 гривень. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Враховуючи викладене, позов в цій частині підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову та на підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача потрібно стягнути сплачений ним судовий збір у розмірі 121, 80 грн., на користь держави - 760, 76 грн. Що стосується вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, то вона задоволенню не підлягає, оскільки з даних договору про правову допомогу та квитанцій (а.с.а.с.72) підстав для стягнення коштів на користь позивача [PERSON] не вбачається, так як згідно з даними квитанції кошти були сплаченні іншою особою, в інтересах якої позов не пред'являвся. Також не підлягає задоволенню вимога про стягнення з відповідача на користь позивача суми банківської комісії у розмірі 13,14 грн., оскільки вона є необґрунтованою та безпідставною. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial