Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і свої вимоги обґрунтовує \~тим, що 11.07.2000 в с. Червоне Озеро Путивльського району померла його прабаба [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина в тому числі і на земельну ділянку загальною площею 3,28 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Червоноозерської сільської ради Путивльського району, яка належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії I-СМ № 021411. За заявою позивача приватним нотаріусом заведена спадкова справа № 77/2015 після смерті [PERSON], рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 14.04.2016 за позивачем визнано право власності в порядку спадкування на частину спадкового майна, але у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку приватним нотаріусом було відмовлено в зв'язку з тим, що вказаний державний акт містить підчистки, які не дозволяють достовірно встановити площу земельних ділянок. Посилаючись на зазначене, просив визнати за ним \~право власності в порядку спадкування за законом на зазначену земельну ділянку, яка складаєтья з ріллі кадастровий № 5923888000:06:000:0246, площею 2,1469 га, пасовища кадастровий № 5923888000:06:000:0038, площею 0,4269 га, сіножаті кадастровий № 5923888000:06:000:0130, площею 0,7019 га. Позивач в попереднє судове засідання не зявився, від нього та його представника на адресу суду надійшли письмові заяви, в яких вони просили справу слухати в їх відсутність, позов підтримали, а судові витрати позивач просив покласти на нього. Відповідач в попереднє судове засідання також не зявився, надав суду письмову заяву, в якій справу просив слухати в його відсутність, позов визнав. Про правові наслідки такого рішення обізнаний. Третя особа в судове засідання також не зявилася, надала суду письмову заяву, в якій просила справу слухати в її відсутність, заперечень проти позову не мала. У відповідності до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 ЦПК України. За змістом ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на матеріали справи, 11.07.2000 в с. Червоне Озеро Путивльського району померла [PERSON]. Як вбачається з рішення Путивльського районного суду Сумської області від 10.09.2015, позивач є громадянином [PERSON] Федерації та йому продовжено строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] як спадкоємцю пятої черги. Рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 14.04.2016 за ним визнано право власності на окреме майно померлої в порядку спадкування. Такі обставини є преюдиційними і в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають. Водночас, позивач не може оформити свої права на успадковану земельну ділянку через те, що державний акт серії I-СМ № 021411 від 07.10.1999 на неї зіпсовано. З листа нотаріуса від 02.11.2016 та цього державного акта вбачається, що в ньому є підчистки, а тому останній не може бути прийнятий нотаріусом для вчинення нотаріальних дій в силу пунктів 1, 2 глави 8 розділу I\~Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Однак в цілому цей документ є читабельним та дає змогу зробити висновок про те, що на підставі рішення Червоноозерської сільської ради від 03.09.1999 [PERSON] передана у приватну власність земельна ділянка площею 3,28 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Червоноозерської сільської ради. З додатку до вказаного рішення від 03.09.1999 вбачається, що [PERSON] надано у приватну власність 2,1469 га ріллі, 0,7019 га сіножатей та 0,4270 га пасовищ, а загалом земельну ділянку розміром 3,2758 га. Оскільки з Витягів з Державного земельного кадастру від 13.12.2016 №№ НВ-5904102402016, НВ-5904102712016 та від 23.02.2017 № НВ-5904537652017 вбачається, що [PERSON] є власником земельних ділянок - ріллі кадастровий № 5923888000:06:000:0246, площею 2,1469 га, пасовища кадастровий № 5923888000:06:000:0038, площею 0,4269 га, сіножаті кадастровий № 5923888000:06:000:0130, площею 0,7019 га, щодо якої встановлені обмеження у використанні охоронна зона навколо (вздовж) обєкта енергетичної системи, на підставі державного акту серії I-СМ № 021411 від 07.10.1999, тому ці обставини у суду сумнівів не викликають. Статтею 45 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах визначено, що право спадкування майна, крім випадку, передбаченого пунктом 2 цієї статті, визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої спадкоємець мав останнє постійне місце проживання. Право спадкування нерухомого майна визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої знаходиться це майно. Частиною 2 ст. 48 цієї ж Конвенції передбачено, що провадження по справах про спадкування нерухомогомайна компетентні вести установи Договірної Сторони, на території якої знаходиться майно. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України (1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Частиною 2 ст. 548 ЦК України (1963 року) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцю з моменту відкриття спадщини. \~ В силу ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Беручи до уваги наведені положення закону та встановлені обставини, суд вважає, що таке визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів \~інших осіб, а тому може бути прийняте. \~\~ Виходячи з викладеного,

Outcome: approved