Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про накладення заборони на відчуження майна, покликаючись на те, що [PERSON] є дитиною позбавленою батьківського піклування, оскільки його батько помер, а мати позбавлена батьківських прав. Згідно даних єдиного державного реєстру прав власності на нерухоме майно квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] та його матері [PERSON] Просить накласти заборону на відчуження квартири [ADDRESS] до досягнення [PERSON], [INFO] повноліття. В судовому засіданні прокурор позов підтримала, давши аналогічні пояснення, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належно був повідомлений про час та місце слухання справи, наслідки неявки, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, а тому згідно ст. 169 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у його відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін. Представник третьої особи в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Заслухавши пояснення прокурора, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO], його батьком є [PERSON], матір'ю - [PERSON] /а.с. 8/ Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17 лютого 2000 року [PERSON] помер [INFO] року. /а.с. 9/ Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 16 листопада 2007 року [PERSON] позбавлено батьківських прав щодо її неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. /а.с. 6/ У відповідності до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 25 березня 2015 року, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] та його матері [PERSON] /а.с. 12-13/ Відповідно до ч. 1, 3 ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» За дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім'ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Жилі приміщення, в яких проживали діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, до влаштування їх у сім'ї громадян України, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також щодо яких є рішення суду, не можуть бути відчужені без отримання згоди на таке від органів опіки та піклування, яка може надаватися лише в разі гарантування збереження права на житло таких дітей. У відповідності до ч. 4 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Враховуючи наведене, суд вважає, що в інтересах неповнолітнього [PERSON], [INFO] та для захисту його прав, позов слід задовольнити та накласти заборону на відчуження квартири [ADDRESS] до досягнення [PERSON] повноліття. Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх об'єктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє часткове ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved