Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відровідачів про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові зазначив, що 20.03.2007 року між акціонерним товариством «Індустріально-експортний банк, правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Креді [PERSON]» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 45 000,00 доларів США на строк до 19.03.2027 року зі сплатою 11,2 відсотків за користування кредитними коштами та комісійної винагороди за управління фінансовим кредитом в розмірі 0,15 відсотків від фактичного залишку заборгованості по кредиту. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором з відповідачем [PERSON] укладено договір поруки. Однак, відповідач [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконувала, не сплачувала своєчасно щомісячні платежі, у звязку із чим, станом на 13.02.2015 року наявна заборгованість за кредитом - 32024,83 доларів США, у тому числі строкова заборгованість за кредитом 27375,00 доларів США, прострочена заборгованість за кредитом 1459,56 доларів США, заборгованість за процентами 394,71 доларів США, заборгованість за простроченими процентами 2180,37 доларів США, заборгованість за поточною комісією 75,59 доларів США, заборгованість за простроченою комісією 103,15 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення кредиту процентів та комісії 436,45 доларів США. Просили стягнути з відповідачів у солідарному порядку вказану заборгованість та понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов у повному обсязі з підстав, викладених у позові, наполягає на його задоволенні. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] позов не визнав, мотивуючи тим, що [PERSON] отримала кредит у гривнях, а не у доларах США. Позивач не надав доказів на спростовування цієї обставини. Крім того, у розрахунку заборгованості за зазначені періоди, за які уторилась заборгованість, тому він є неналежним доказом. Зазначав також, що позивачем враховані не всі суми, які [PERSON] сплачувала у погашення заборгованості. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи недноразово повідомлялась належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи поштові повідомлення. Причини неявки суду невідомі. Заяви про відкладення розгляду справи розгляд справи за його відсутності, а також заперечення проти позову від нього не надходило. Суд вважає можливим розглянути справу за його відсутності. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню у звязку з наступним. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, о залишилися, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобовязання мають виконуватися належним чином та у встановлений законом строк. Порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов. Визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України), при цьому у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 20.03.2007 року між акціонерним товариством «Індустріально-експортний банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Креді [PERSON]»», та [PERSON] був укладений кредитний договір № 247/700679 (а.с.5-11), за умовами якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 45 000,00 доларів США на строк до 19.03.2027 року зі сплатою 11,2 відсотків за користування кредитними коштами та комісійної винагороди за управління фінансовим кредитом в розмірі 0,15 відсотків від фактичного залишку заборгованості по кредиту (а.с. 5-11). Цього ж дня в забезпечення виконання вказаного кредитного договору між АТ «Індустріально-експортний банк», правонаступником якого є ПАТ «Креді [PERSON]», та [PERSON] був укладений договір поруки № 30, за умовами якого порукою забезпечувалось виконання зобовязання за кредитним договором (а.с. 12-13). Банк свої зобовязання за кредитним договором виконав, надав [PERSON] кредит у розмірі 45\~000,00 доларів США, що підтверджується меморіальним ордером № 247/700679 від 20.03.2007 року (а.с. 14). Проте [PERSON] свої зобовязання за даним договором належним чином не виконала, не сплачувала щомісячні платежі. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 615, ч. 2 ст. 1050 ЦК України та п. 3.2.3 зазначеного кредитного договору банк прийняв рішення про дострокове повернення кредиту, про що відповідачі були повідомлені (а.с.16-17). У звязку з чим станом на 13.02.2015 року наявна заборгованість у розмірі 32024,83 доларів США, у тому числі строкова заборгованість за кредитом 27375,00 доларів США, прострочена заборгованість за кредитом 1459,56 доларів США, заборгованість за процентами 394,71 доларів США, заборгованість за простроченими процентами 2180,37 доларів США, заборгованість за поточною комісією 75,59 доларів США, заборгованість за простроченою комісією 103,15 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення кредиту процентів та комісії 436,45 доларів США (розрахунок а.с.15). На час розгляду цієї справи договір поруки є чинним, так як не був розірваний сторонами, не визнаний недійсним за рішенням суду, оскільки сторони не звертались до суду з відповідними позовами та не припинив своєї дії через те, що згідно із п.5.3 цього договору він діє до повного виконання зобовязань за кредитним договором. Встановлено, що відповідачі відмовляються у добровільному порядку погасити вищезазначену суму заборгованості за кредитним договором на користь банку. За ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оспорюючи розрахунок заборгованості та відомості про рух коштів по погашенню поточної та простроченої заборгованості по кредиту, про порядок нарахування і погашення нарахований відсотків по кредиту, представник відповідача [PERSON] не надав свого контррозрахунку, а надав лише копії квитанцій, які відображені в представлених відомостях, та не можуть слугувати підставою для відмови у задоволенні позову. Виходячи з того, що боржник [PERSON] порушила взяті на себе зобовязання за кредитним договором, забезпеченого порукою, вона та поручитель [PERSON] повинні відповідати перед позивачем як солідарні боржники. Враховуючи правову природу пені, передбаченої ч. 3 ст. 549 ЦК України, як однієї з форм цивільно-правової відповідальності, суд вважає, що пеню слід стягнути з відповідачів в національній валюті України гривні у відповідності до ст. 192 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача слід стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 3654 грн.

Outcome: approved