Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 26.03.2013 року між Національним банком України було укладено договір про надання кредиту на споживчі та соціально-побутові цілі № 1183 та працівником Національного банку України [PERSON] Відповідно до умов кредитного договору, [PERSON] було надано кредит в розмірі 50 000 грн. 00 коп. строком на 5 років з дати виникнення заборгованості на рахунку з обліку наданого кредиту. [PERSON] взяв на себе зобов'язання здійснювати повернення кредиту шляхом уповноваження Національного банку України щомісячно відраховувати кошти з отриманого доходу позичальника для здійснення повернення кредиту в сумі 834,00 грн. починаючи з квітня 2013 року, а в останній місяць користування кредитом в сумі 794,00 грн. та суму для оплати за користування кредитом. З 11.11.2016 року позичальника звільнено з Національного банку України відповідно до ст. 38 КЗпП України. У відповідності до умов п. 4.1.4 кредитного договору [PERSON] необхідно було достроково (до дня звільнення) повернути всю суму заборгованості за кредитом, здійснити оплату за користування ним, сплатити пеню у разі її нарахування. Оскільки [PERSON] не виконано зазначені вимоги, оплата за користування кредитом з дати його звільнення встановлено у розмірі 20 відсотків річних. У зв'язку із невиконанням зобов'язань, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість перед банком, що становить 12 381 грн. 50 коп. та покласти на відповідача судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про те що позовну заяву підтримує, про заочний розгляд справи не заперечує та просив справу розглядати у його відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Заяв та клопотань на адресу суду не надходило. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін, суд, на підставі вимог ст. ст. 169, 224 ЦПК України, ухвалив про заочний розгляд справи, отримавши згоду представника позивача. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, 26.03.2013 року між Національним банком України було укладено договір про надання кредиту на споживчі та соціально-побутові цілі № 1183 та працівником Національного банку України [PERSON] Відповідно до умов кредитного договору, [PERSON] було надано кредит в розмірі 50 000 грн. 00 коп. строком на 5 роки з дати виникнення заборгованості на рахунку з обліку наданого кредиту. Відповідач [PERSON] взяв на себе зобов'язання здійснювати повернення кредиту шляхом уповноваження Національного банку України щомісячно відраховувати кошти з отриманого доходу позичальника для здійснення повернення кредиту в сумі 834,00 грн. починаючи з квітня 2013 року, а в останній місяць користування кредитом в сумі 794,00 грн. та суму для оплати за користування кредитом. Як зазначив представник позивача, з 11.11.2016 року [PERSON] звільнено з Національного банку України відповідно до ст. 38 КЗпП України. У відповідності до умов п. 4.1.4 кредитного договору [PERSON] необхідно було достроково (до дня звільнення) повернути всю суму заборгованості за кредитом, здійснити оплату за користування ним, сплатити пеню у разі її нарахування. Оскільки [PERSON] не виконано зазначені вимоги, оплата за користування кредитом з дати його звільнення встановлено у розмірі 20 відсотків річних. Згідно з п. 5.1 кредитного договору, у разі несвоєчасного виконання позичальником зобов'язань з повернення кредиту. Оплата за користування ним (за відсутності письмової домовленості про відстрочення повернення кредиту) нараховується пеня в розмірі 0,05 відсотка від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення, яку позичальник повинен сплатити Національному банку. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно положень ст. 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Національним банком України листом від 03.02.2017 № 55-0007/8627 повідомлено позичальника про необхідність погашення простроченої заборгованості та нарахованої пені за договором. Станом на 10.04.2017 р. заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 12 381 грн. 50 коп. Заборгованість складається із: прострочена заборгованість за кредитом - 10 750 грн. 84 грн., прострочені проценти за користування кредитом - 840 грн. 29 коп., пеня за простроченим кредитом - 766 грн. 41 коп., пеня за простроченими процентами - 23 грн. 96 коп., що підтверджується наданим представником позивача розрахунком. За таких обставин, враховуючи, що відповідач не виконує належним чином взятих на себе зобов'язань, суд вважає за можливе задовольнити позов Національного банку України та стягнути з відповідача на його користь суму у 12 381 грн. 50 коп. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст. 88 ЦПК України. Враховуючи наведене, на підставі ст. 526, 1054 ЦК України,

Outcome: approved