Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просив про виділення в натурі належні йому на праві спільної часткової власності : 1/2 частини незавершеного будівництвом житлового будинку №17, що на вул. Дрогобицькій в с. Старе Село Дрогобицького району Львівської області та 1/2 частини земельної ділянки, загальною площею 0,12 га, що була придбана ним та [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку №17 на вул. Дрогобицькій, в с. Старе Село Дрогобицького району Львівської області. В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що 13.11.2003 року він та [PERSON] придбали за договором купівлі-продажу в рівних частках житловий будинок не закінчений будівництвом, який знаходиться в с. Старе Село Дрогобицького району, квартал забудови №3, ділянка №17 і складає 55% готовності, а також земельну ділянку площею 0,12 га, розташовану на території Снятинської сільської ради з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування вказаного житлового будинку. Вказане майно вони придбали разом як сімя. Зі слів [PERSON] йому стало відомо, що нею 27.10.2006 року свою частку будинку подаровано [PERSON]. Оскільки відповідач є мамою [PERSON] і в неї є своя сімя ( чоловік, діти, внуки), то відповідно спільно з нею проживати в будинку він не зможе, і відповідно не зможе досягти згоди щодо подальшого продовження будівництва житлового будинку. Будинок складається з двох ідентичних поверхів має процент готовності 55 %, поштукатурений всередині, накритий металевою бляхою, є вхідні двері. Ним особисто облаштований колодязь. Станом на сьогоднішній день йому необхідно закінчити будівництво частини цього будинку, в якій він буде проживати. Оскільки згоди щодо реального розподілу цього будинку та земельної ділянки для обслуговування в добровільному порядку досягнути не вдалось, всі документи знаходяться у відповідача щодо архітектурного плану, а без виділення його частки у спільній сумісній власності, він не зможе закінчити будівництво будинку та проживати там, тому змушений звернутися за захистом своїх прав до суду. 17.02.2014 року [PERSON] подано заяву-заперечення, в якій вона вказала, що заперечує проти задоволення позову, оскільки [PERSON] придбав 1/2 спірного будинку шахрайським способом підмовивши дочку продати квартиру, що [ADDRESS]. в м. Дрогобичі, яка була куплена нею. 03.04.2014 року клопотання позивача було задоволено - ухвалою суду призначено судову будівельно-технічну експертизу. 08.04.2014 року відповідачкою [PERSON] було подано заяву - заперечення на предмет призупинення проведення експертизи, так як вона проти розподілу спірного будинку. 23.12.2014 року за розпорядженням №146 дану справу у звязку з припиненням повноважень судді Павлів З.С. було передано на повторний автоматичний розподіл справ. Справу передано судді Дубель Р.М. 19.03.2015 року відповідачкою [PERSON] було подано заяву-клопотання, в якій вона просить захистити її від шахрая [PERSON] 02.11.2015 року відповідачкою [PERSON] було подано заяву-клопотання, в якій вона піддає сумніву достовірності документів, долучених позивачем до позовної заяви. 09.02.2016 року [PERSON] подав заяву про виділення йому 1/2 частину спірного будинку та земельної ділянки згідно з варіантом №2 судової будівельно-технічної експертизи. 29.06.2016 року за розпорядженням №239 призначено повторний автоматизований розподіл даної справи - справу передано судді Ковалю Р.Г. 27.04.2017 року за розпорядженням №52 призначено повторний автоматизований розподіл даної справи - справу передано судді Хомику А.П.. 14.09.2017 року [PERSON] подано заяву - клопотання про стягнення з Снятинської сільської ради на її користь моральне відшкодування в розмірі 1990 000 грн. і притягнути до кримінальної відповідальності посадових осіб за службову недбалість, оскільки в рішенні №313 від 03.09.2017 року вказано, що спірний будинок належить [PERSON] і [PERSON], однак не вказано про її власність згідно договору дарування. 23.10.2017 року. [PERSON] звернулась з клопотанням, в якому вимагає від [PERSON] повернення її синові [PERSON]-М. М., [INFO] його частки в будинку, якої той позбавив обманним чином, і моральної та матеріальної компенсації у сумі 999 999 грн. за те, що вони були змушені проживати в орендованих квартирах і своєї частки у квартирі, що [ADDRESS]. 27.11.2017 року [PERSON] звернулася в інтересах неповнолітнього [PERSON], [INFO] до [PERSON], за участю третьої особи на стороні позивача [PERSON] із зустрічною позовною заявою, в якій просить визнати за неповнолітнім [PERSON] право власності на 1/4 ідеальну частину будинку №17, що по вул. Дрогобицькій у с. Старе Село. В обґрунтування зустрічного позову покликається на те, що первісний позов зачіпає інтереси її сина [PERSON], [INFO], який на час придбання будинку був неповнолітнім., і там йому належала частка. За час її спільного проживання з [PERSON] на її утриманні було двоє дітей (після розлучення батько дітей не сплачував аліменти). На той час вона була власником квартири №1, по вул. Грушевського,5, у м. Дрогобичі. В усній домовленості з [PERSON] було проговорено, що задля спільного проживання, вона продає квартиру і вони купують будинок за виручені гроші, щоб їхні діти проживали у повноцінній сімї. Квартиру вони продають за вдвічі більшу суму, ніж вони купують будинок у с. Старе Село Дрогобицького району. Знову ж таки в усній домовленості різниця від продажі і купівлі майна мала йти на облаштування будинку ( біля 8000 дол.США), а решту [PERSON] зобовязався взяти на себе. [PERSON] прописав її та її сина за своєю адресою [ADDRESS], тимчасово з умовою, що вона та син будуть мати частки у новопридбаному будинку. Після цього, [PERSON] змінив своє ставлення до неї та її дитини. Почались моральні знущання, пиятики, небажання виконувати дані обіцянки щодо облаштування житла ( до сьогодні будинок має той самий, а може ще гірший стан), а потім фізичне насилля без пояснення причин. Рятуючи себе та дитину, вони пішли проживати у орендоване житло. Таким чином, вона втратила власність і прописку на 5-ть років, а право її сина на власне житло було порушено. Просить взяти до уваги, що її було обдурено та пограбовано [PERSON] у свій час, а на сьогоднішній день він по факту ділить з її мамою [PERSON] її ж власність, залишивши її ([PERSON]) без майна позбавивши її дитину своєї частки на власність (свою ідеальну частку вона подарувала матері, так як вона допомогла їй у придбані квартири, у якій вона зараз проживає). Крім того, вважає, що у варіантах розподілу ущемлені її права та права її сина. Оскільки на даний час справа розглядається Дрогобицьким міськрайонним судом, вимагає від [PERSON] повернення її синові його частки будинку, якої його позбавив позивач обманним шляхом, і моральної та матеріальної компенсації у сумі 999 999 грн. за те, що вони були змушені проживати в орендованих квартирах. Позивач за первісним позовом позовні вимоги підтримав та дав пояснення, які по суті та змісту відповідають викладеному у позовній заяві, збільшених позовних вимогах, які просив задоволити. В зустрічному позові просили відмовити. Відповідачі за первісним позовом проти позову заперечили. У позові просили відмовити через його безпідставність. Зустрічний позов підтримали. Представник третьої особи за первісним позовом - Снятинської сільської ради в судове засідання не зявився, не повідомивши причин неявки, хоча належним чином був повідомлений про час та місце судового засідання. Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення первісного позову, а у зустрічному слід відмовити. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 13.11.2017 року на підставі договору купівлі-продажу придбали в рівних частках кожний житловий будинок, що не завершений будівництвом, який знаходиться в с. Старе Село Дрогобицького району, кварталу забудови №3, земельна ділянка №17 і складає 55 % готовності, а також земельну ділянку площею 0,12 га, розташовану на території Снятинської сільської ради Дрогобицького району і призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку ( договір купівлі-продажу від 13.11.2017 року, посвідчений державним нотаріусом Першої Дрогобицької державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за №2-2537). 28.03.2014 року КП ЛОР Дрогобицьким міжміським бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок, що по вул. Лісова, с. Старе Село, готовністю 66 %. Згідно з довідкою приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу [PERSON] вих. №396/01-16, від 29.11.2013 року даним нотаріусом було посвідчено договір дарування 1/2 ідеальної частини незавершеного будівництвом житлового будинку №17, що по вул. Дрогобицькій в с. Старе Село Львівської області 27.10.2006 року за р. №3111, де дарувальником виступала [PERSON], а обдаровуваною - [PERSON]. Такий факт, також підтверджується договором дарування, що зареєстрований у встановленому законом порядку ( номер витягу 12315119 від 27.10.2006 року, виданого КПЛОР Дрогобицьким міжміським бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки. Відповідно до даних ЛОР Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки вих.. №408 від 21.11.2013 року даних про незавершений будівництвом спірний житловий будинок немає. З довідки Снятинської сільської ради Дрогобицького району Львівської області від 18.08.2006 року №1546, що видана [PERSON] вбачається, що згідно договору купівлі-продажу від 30.11.2003 року земельна ділянка площею 0,12 га розташована на вул. Дрогобицькій, 17 в с. Старе Село. Згідно з довідкою Снятинської сільської ради Дрогобицького району Львівської області від 02.02.2016 року №02-12/43 за рішенням сільської ради від 03.09.2010 року №313 Про створення нової вулиці в кварталі забудови №3 в с. Старе Село , найменовано вулицю Лісова в с. Старе Село Дрогобицького району. Відповідно була проведена нумерація житлових будинків згідно кварталу забудови №3. Тому, згідно даного рішення незавершене будівництво [PERSON] та [PERSON], якому було присвоєно адресу вул. Дрогобицька, 17 знаходиться на вул. Лісовій, 17 Дрогобицького району Львівської області. З аналізу чинного законодавства та враховуючи характерні ознаки незавершеного будівництва, слід визнати, що об'єкт будівництва (об'єкт незавершеного будівництва) - це нерухома річ особливого роду: її фізичне створення розпочато, однак не завершено. Щодо такої речі можливе встановлення будь-яких суб'єктивних майнових, а також зобов'язальних прав, у випадках та в порядку, визначених актами цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Постановою Верховного Суду України по справі № 6-47цс16 від 07.09.2016 року визначено, що новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Як встановлено вище, державна реєстрація права власності на спірний будинок проведена у встановленому законом порядку. За ч. 1, 2 ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч.1 ст.356 ЦК України). Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом (ч.1 ст.357 ЦК України). Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Як випливає з положення ч.1 та ч.3 ст. 367 ЦК України, поділ в натурі майна, яке перебуває у спільній частковій власності, може бути здійснено за домовленістю між співвласниками, шляхом укладання договору про поділ нерухомого майна, який повинен бути вчинений у письмовій формі з обовязковим його нотаріальним посвідченням учасниками правочину. Проте, в тому випадку, якщо один із співвласників виявив бажання, не залежно від його мотивів, здійснити поділ у натурі майна, що перебуває у спільній частковій власності, однак інший співвласник перешкоджає йому в реалізації такого права будь-яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладання договору про поділ нерухомого майна, такий співвласник має право на звернення до суду з відповідним позовом про поділ (виділ) спільного майна в натурі і таке право підлягає судовому захисту. Відповідно до абз. 1 п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.10.1991 р. (з подальшими змінами та доповненнями), при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Крім того, в абз.4 п. 7 та п. 8 Постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», Пленум Верховного суду України розяснив, що при поділі жилого будинку суд зобовязаний зазначити в рішенні, яка відокремлена частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле. Також, згідно з п. 6 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток житлового будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній стороні може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним входом. Висновком №2/3/4 судової будівельно-технічної експертизи судового експерта [PERSON] від 15.12.2014 року визначено варіанти реального розподілу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. При цьому, суду зазначає, що заперечення відповідачів за первісним позовом [PERSON] та [PERSON] проти позову з покликанням на шахрайські дії щодо придбання спірного будинку та земельної ділянки позивача за первісним позовом не можуть братися до уваги, оскільки не доведені, договір купівлі-продажу за яким його сторони набули право власності є дійсним. На підставі наведеного, враховуючи те, що на думку суду, визначення поділу будинку в натурі сприятиме встановленню збалансованого та злагодженого здійснення сторонами своєю власністю в цілому, буде вчинене перед усім в їх інтересах, зумовить зменшення суперечок та конфліктів щодо користування будинку саме за варіантом ІІІ висновку №2/3/4 судової будівельно-технічної експертизи судового експерта [PERSON] від 15.12.2014 року, тому позов саме в такій частині вимог [PERSON] підлягає до задоволення, а не за варіантом ІІ експертизи як цього просив [PERSON] Разом з тим, що стосується первісних позовних вимог в частині поділу земельної ділянки, то такі до задоволення не підлягають. Суду надано копію Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія ЯА №421052, виданий Дрогобицьким РВЗР, за яким [PERSON] та [PERSON] є власниками (по 1/2 частині) земельної ділянки площею 0,1200 га, що в с. Старе Село Дрогобицького району Львівської області з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель. Однак, такий державний акт судом не приймається до уваги, оскільки на ньому відсутні дата його видачі, він не засвідчений печаткою. Також, суду не надано його оригінал. Як свідчить\~ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Сторонами договору купівлі продажу такої земельної ділянки не завершено процес реєстрації свого права власності, відтак дана земельна ділянка не може бути обєктом поділу. Що стосується зустрічного позову, то такий не підлягає до задоволення через безпідставність. Даний позов предметно обґрунтований нормами ст. 70 СК України, однак не надано доказів, а судом не здобуто доказів, що будинок був придбаний сторонами договору як подружжям, спірний житловий будинок не є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Даний договір купівлі-продажу не визнаний у встановленому законом порядку недійсним. [PERSON] - [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON], проживав та був зареєстрований на час укладення даного договору в кв.6, що на вул. Володимира Великого, 94 в м. Дрогобичі, і не набув права власності на спірний будинок будучи неповнолітнім. Відтак в зустрічному позові слід відмовити.

Outcome: dismissed