Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «ОТП Банк» про визнання бездіяльності в частині ненадання інформації на підставі поданої заяви протиправною та зобов»язання ПАТ «ОТП Банк» надати інформацію на запит [PERSON] від 14 вересня 2015 року, а саме: повідомити чи подавалась заява на Міжбанківську валютну біржу Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» - від 24 вересня 2007 року конвертацію в сумі 98 970,00 доларів США від Заявника через Банк і купівлю української гривні; повідомити чи направлялась заявка від 24 вересня 2007 року про продаж на Міжбанківській валютній біржі в сумі 98 970,00 доларів США від Позичальником через Банк на купівлю української гривні; якщо направлялась заявка, про продаж на Міжбанківській валютній біржі валюти то прошу вказати по якому курсу була проведена продаж валюти на гривню, яка була знята комісії і скільки коштів зараховано в гривні після продажі вказаної суми валюти; повідомити номер валютного рахунку на який банк зарахував 98 970,00 доларів США кредитних коштів; надати копії меморіальних ордерів (заяви про видачу готівки) та/або платіжних доручень на оплату 98 970,00 доларів США - на споживчі цілі; надати такі розрахунки:суму погашеного кредиту: сума нарахованих відсотків (комісії); сума сплачених відсотків (комісії); сума нарахованих (з розрахунком) і сплачених штрафних санкцій; сальдо розрахунків на дату надання інформації; підтвердити повноваження особи, яка підписала генеральний договір про надання кредитних послуг № ML-006/1637/2007 від 24 вересня 2007 року від імені Банку. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.09.2007 р. між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений Договір про надання споживчого кредиту № ML-006\\1637\\2007, відповідно до якого Позичальник отримав кредит в розмірі 98970 доларів. У Позичальника відсутній документ, який би підтверджував перехід права власності на зазначені грошові кошти від Банку до позивача. Оскільки Банк стверджував, що право власності на кредитні кошти перейшло шляхом конвертації даної суми в національну грошову одиницю позивач 14.09.2015 р. надіслав запит на адресу Банку та просив надати інформацію про суму погашеного кредиту; суму нарахованих відсотків (комісії); суму сплачених відсотків (комісії); суму нарахованих (з розрахунком) і сплачених штрафних санкцій; сальдо розрахунків на дату надання інформації; надати Положення про кредитування, що діяло на дату підписання спірного правочину; підтвердити повноваження особи, яка підписала Договір про надання споживчого кредиту № ML-006\\1637\\2007. від імені Банку; повідомити чи направлялась заявка про продаж на Міжбанківській валютній біржі доларів США в сумі 98970 доларів США від імені [PERSON] через Банк на купівлю української гривні; якщо направлялась заявка про продаж на Міжбанківській валютній біржі доларів США, то вказати по якому курсу був проведений продаж валюти на гривню, яка була знята комісія і скільки коштів зараховано в гривні після продажу вказаної суми валюти; повідомити номер валютного рахунку, на який банк зарахував 98970 доларів США кредитних коштів; надати копії меморіальних ордерів. та\\або платіжних доручень, та\\або заяви на видачу готівки на оплату 98970 доларів США від 24.09.2007 р. на споживчі цілі. Однак, як зазначає позивач, Банк відмовив у наданні інформації, посилаючись на ст.60 Закону України «Про банки і банківську діяльність». Позивач вважає бездіяльність відповідача щодо ненадання інформації незаконною, оскільки він, як сторона кредитного договору і власник інформації, що стосується його виконання, в силу положень Закону України «Про банки і банківську діяльність», має право на отримання інформації, що становить банківську таємницю на підставі письмового запиту, а також відповідно до Закону України «Про захист персональних даних», як суб»єкт персональних даних, має право отримати інформацію стосовно третіх осіб, яким ці дані були передані. В ході судового розгляду представник позивача подав до суду заяву про залишення без розгляду вимог позивача про визнання дій відмови дача щодо відмови у наданні інформації неправомірними. В судове засідання представник позивача не з»явився, надавши клопотання про розгляд справи у відсутність позивача та його представника. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про місце і час судового розгляду був повідомлений належним чином. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, надавши письмові пояснення з приводу заявленого позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.09.2007 р. між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений Договір про надання споживчого кредиту № ML-006\\1637\\2007, відповідно до якого Позичальник отримав кредит в розмірі 98970 доларів на строк до 24.09.2037 року. 14.09.2015 р. позивач через свого представника - [PERSON], надіслав запит на адресу ПАТ «ОТП Банк», в якому просив надати наступну інформацію: чи подавалась заява на Міжбанківську валютну біржу Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» - від 24 вересня 2007 року конвертацію в сумі 98 970,00 доларів США від Заявника через Банк і купівлю української гривні; повідомити чи направлялась заявка від 24 вересня 2007 року про продаж на Міжбанківській валютній біржі в сумі 98 970,00 доларів США від Позичальником через Банк на купівлю української гривні; якщо направлялась заявка, про продаж на Міжбанківській валютній біржі валюти то прошу вказати по якому курсу була проведена продаж валюти на гривню, яка була знята комісії і скільки коштів зараховано в гривні після продажі вказаної суми валюти; повідомити номер валютного рахунку на який банк зарахував 98 970,00 доларів США кредитних коштів; надати копії меморіальних ордерів (заяви про видачу готівки) та/або платіжних доручень на оплату 98 970,00 доларів США - на споживчі цілі; надати такі розрахунки:суму погашеного кредиту: сума нарахованих відсотків (комісії); сума сплачених відсотків (комісії); сума нарахованих (з розрахунком) і сплачених штрафних санкцій; сальдо розрахунків на дату надання інформації; підтвердити повноваження особи, яка підписала генеральний договір про надання кредитних послуг № ML-006/1637/2007 від 24 вересня 2007 року від імені Банку. Матеріали справи не містять доказів того, що запитувана інформація надана позивачу. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 55 Законом України «Про банки і банківську діяльність» закріплено, що Банк зобов'язаний докладати максимальних зусиль для уникнення конфлікту інтересів працівників банку і клієнтів, а також конфлікту інтересів клієнтів банку. Відповідно до ст. 56 Закону, клієнт має право доступу до інформації щодо діяльності банку. Банки зобов'язані на вимогу клієнта надати таку інформацію: відомості, які підлягають обов'язковій публікації, про фінансові показники діяльності банку та його економічний стан; перелік керівників банку та його відокремлених підрозділів, а також фізичних та юридичних осіб, які мають істотну участь у банку; перелік послуг, що надаються банком; ціну банківських послуг; іншу інформацію та консультації з питань надання банківських послуг; 6) щодо кількості акцій (паїв) банку, які знаходяться у власності членів виконавчого органу банку, та інформацію в обсязі, визначеному Національним банком України, про осіб, частки яких у статутному капіталі банку перевищують 5 відсотків. Банк має право надавати інформацію, яка містить банківську таємницю, приватним особам та організаціям для забезпечення виконання ними своїх функцій або надання послуг банку відповідно до укладених між такими особами (організаціями) та банком договорів, у тому числі про відступлення права вимоги до клієнта, за умови, що передбачені договорами функції та/або послуги стосуються діяльності банку, яку він здійснює відповідно до статті 47 цього Закону (ст.61 Закону). Згідно з вимогами ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність», інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третіми особами при наданні послуг банку і розголошення якої може завдати матеріальної чи моральної шкоди клієнту, є банківською таємницею. Банківською таємницею, зокрема, є: відомості про стан рахунків, у тому числі стан кореспондентських рахунків у Національному Банку України; операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнтів, здійснені ним угоди. Порядок розкриття інформації, що містить банківську таємницю, визначений Законом України «Про банки і банківську діяльність» та закріплений постановою правління Національного банку України від 14 липня 2006 року № 267. Згідно з п.3.7 Порядку, письмовий запит та/або дозвіл клієнта про розкриття інформації, що містить банківську таємницю, і власником якої є такий клієнт, складається за довільною формою. Письмовий запит (дозвіл) фізичної особи - клієнта банку має бути підписаний цією особою. її підпис має бути засвідчений підписом керівника банку чи вповноваженою ним особою та відбитком печатки банку або нотаріально. Письмовий запит (дозвіл) юридичної особи - клієнта банку має бути підписаний керівником або вповноваженою ним особою та скріплений печаткою юридичної особи. Запит та/або дозвіл клієнта може бути включений до договору про надання банківських послуг, що укладається між клієнтом і банком. У договорі також можуть бути визначені підстави та межі розкриття банком інформації, що становить банківську таємницю клієнта. На письмовий запит власника інформації, що становить банківську таємницю або з його письмового дозволу, банк розкриває таку інформацію в обсязі, визначеному в письмовому запиті або дозволі. . Банки зобов'язані виконувати рішення суду про розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, у порядку, установленому законодавством України. За рішенням суду про розкриття інформації, що становить банківську таємницю, банк розкриває інформацію в обсязі, визначеному рішенням суду». Надання публічної інформації у відповідь на інформаційний запит здійснюється Банками відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації». Відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Відповідно до статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту у разі: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком; не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 Закону. Статтею 1076 ЦК України закріплено, що банк гарантує таємницю банківського рахунка, операцій за рахунком і відомостей про клієнта. Відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їх посадовим та службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках і в порядку, встановлених Законом. Стаття 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначає перелік суб'єктів, які мають право ознайомлюватися з певним обсягом інформації щодо юридичних та фізичних осіб, що становить банківську таємницю. Такими суб'єктами є: власник інформації, що належить до банківської таємниці, та треті особи з письмового дозволу власника такої інформації;суд; органи прокуратури України, Служби безпеки України, Міністерства внутрішніх справ, Антимонопольного комітету України; органи Державної податкової служби України; спеціально уповноважений орган виконавчої влади з питань фінансового моніторингу; органи державної виконавчої служби; особи, зазначені власником рахунка (вкладу) в заповідальному розпорядженні банку; державні нотаріальні контори або приватні нотаріуси, іноземні консульські установи по справах спадщини за рахунками (вкладами) померлих власників рахунків (вкладів); службовці Національного банку України або уповноважені ними особи, які в межах повноважень, наданих Законом України «Про Національний банк України», здійснюють функції банківського нагляду або валютного контролю; інші банки (крім банку, на який покладено відповідальність за збереження банківської таємниці); інші органи, яким розкривається банківська таємниця в порядку, передбаченому законодавством з боротьби з легалізацією грошей, здобутих злочинним шляхом. Письмовий запит та/або дозвіл клієнта про розкриття інформації, що містить банківську таємницю, і власником якої є такий клієнт, складається за довільною формою. На письмовий запит власника інформації, що становить банківську таємницю або з його письмового дозволу, Банк розкриває таку інформацію в обсязі, визначеному в письмовому запиті або дозволі. Банки зобов'язані виконувати рішення суду про розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, у порядку, установленому законодавством України. Згідно з положеннями Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Розпорядник персональних даних - фізична чи юридична особа, якій володільцем персональних даних або законом надано право обробляти ці дані від імені володільця. Суб'єкт персональних даних - фізична особа, персональні дані якої обробляються. Статтею 8 Закону України «Про захист персональних даних» визначені права суб'єкта персональних даних, зокрема: отримувати інформацію про умови надання доступу до персональних даних, зокрема інформацію про третіх осіб, яким передаються його персональні дані; отримувати не пізніш як за тридцять календарних днів з дня надходження запиту, крім випадків, передбачених законом, відповідь про те, чи обробляються його персональні дані, а також отримувати зміст таких персональних даних; вносити застереження стосовно обмеження права на обробку своїх персональних даних під час надання згоди. Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивач, як сторона кредитного договору, а тому власник інформації, що стосується його укладення, умов і виконання, яка містить банківську таємницю, а також як суб»єкт персональних даних, має право на отримання інформації, викладеної в запиті від 14.09.2015 р. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними і підлягають задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст..88 ЦПК України.

Outcome: approved