Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення суми недостачі, посилаючись на те, що до ПАТ «Турбівське» (далі - Підприємство), була прийнята на роботу завідуюча фірмового магазину торговельного комплексу по [ADDRESS]. Між підприємством та [PERSON] був укладений трудовий договір, відповідно до якого остання була прийнята на роботу на посаду завідуючої фірмовим магазином, розташованого за адресою: [ADDRESS]. При прийомі на роботу з відповідачем було заключено договір про повну індивідуальну відповідальність від 30 травня 2014 року. На даний час [PERSON] знаходиться на лікарняному у зв»язку з вагітністю та пологами від 06 жовтня 2014 року. Під час проведення ревізії по прийому-передачі товарів було встановлено недостачу товарів на загальну суму 18488.40 грн., тому позивач просить стягнути з завідуючої магазином [PERSON] вказану вище суму та стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 243.60 грн., пов'язані з розглядом даної справи. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні не з»явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце судового засідання. Про це свідчить розписка про одержання судової повістки. Причини неявки суду не повідомила. Враховуючи те, що відповідач повідомлений належним чином не з'явився в судове засідання, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вирішує справу на підставі наявних у ній доказів у порядку визначеному ст.ст.224-226 ЦПК України здійснюючи заочний розгляд даної справи. Судом встановлено, що відповідно до наказу від 30 травня 2014 року № 25-К [PERSON] було прийнято на роботу завідуючою фірмового магазину (а.с. 18-19). Нею було заключено договір про повну індивідуальну відповідальність від 30 травня 2014 року (а.с 20-21). В результаті ревізії від 30 жовтня 2014 року було встановлено, що наявність товару складає 158494.10 грн., а по бухгалтерським даним рахується 91914.93грн. Різниця становить 66579.17 грн., тобто нестача товару. В результаті ревізії був складений акт № 1 від 30 жовтня 2014 року ( а.с 7). Причини нестачі [PERSON] пояснити не змогла. Відповідач акт підписала без заперечень і особисто написала розписку, що нестачу на суму 66579.17 грн. визнає, про що свідчить особистий підпис громадянки. Згідно розписки від 31 жовтня 2014 року [PERSON] добровільно зобов»язується сплатити недостачу врозмірі 18488.40 грн. по 10 листопада 2014 року (а.с. 17). На теперішній час відповідачем заборгованість не погашена. В п. 6 ч. 1 ст. 134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків. Відповідно до ст.. 135-3 КЗпП розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди, визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової втрати матеріальних цінностей за вирахуванням зносу, згідно установленим нормам. Відповідно до п. 3 роз»яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками за шкоду, заподіяну внаслідок порушення трудових обов'язків, працівник несе відповідальність перед підприємством (установою, організацією)», з яким перебуває в трудових відносинах. За вимогами інших осіб, що грунтуються на неналежному виконанні працівником своїх трудових обов'язків. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», за правилами ст. 132 КЗпП за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, з вини яких її заподіяно, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, крім випадків, коли законодавством вона передбачена у більшому, ніж цей заробіток, розмірі. Якщо межі матеріальної відповідальності були визначені в укладеному з працівником контракті, вона покладається на нього відповідно до умов контракту. В судовому засіданні об'єктивно доведено, що згідно акту №1 про результати ревізії по обліку товарів встановлено недостачу грошових коштів, що підтверджується поясненнями сторін, та матеріалами справи. Тому, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягненню на користь позивача підлягають судові витрати по справі в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved