Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідачка [PERSON] є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Батько дітей - [PERSON] помер [INFO] . [PERSON] та [PERSON] у шлюбі не перебували. Сім`я проживала за адресою: [ADDRESS] . У листопаді 2017 року спеціалістом соціально-гуманітарного відділу спільно з соціальним педагогом КЗО «Солонянське НВО «Солонянська СЗШ №1» було здійснено вихід у сім`ю [PERSON] , у ході якого було з`ясовано, що сім`я складається з чотирьох осіб, наявне електрозабезпечення та водо забезпечення, санітарно гігієнічні умови житла незадовільні, у коридорі та кухні - антисанітарія, розкидані речі, пусті пляшки, сміття, брудний посуд. До житлової кімнати, де проживають діти, батьки не допустили комісію, аргументуючи це тим, що там не прибрано. Загальний прибуток сім`ї складається з неофіційних заробітків батька, а мати не працює. [PERSON] дитячий садок не відвідує. Батьків попереджено про відповідальність за невиконання батьківських обов`язків та про необхідність покращення умов, в яких проживають діти. Члени комісії зробили висновок, що дітей необхідно поставити на облік, як таких, що опинилися у складних життєвих обставинах та провести повторне обстеження умов їх проживання. Відповідно до наказів начальника Служби у справах дітей виконавчого комітету Солонянської селищної ради від 11 січня 2018 року за №11, №12 [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , взято на облік дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах. Відповідно до характеристики [PERSON] , наданої КЗО Солонянське НВО «Солонянська СЗШ №1 І-ІІІ ступенів - Центр позашкільної освіти» Солонянської селищної ради Дніпропетровської області від 24 січня 2018 року вх.№15 він навчається у школі з вересня 2015 року, батьки не відвідують батьківські збори та шкільні заходи, але батько підтримує зв`язок з вчителем по телефону. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 02 квітня 2018 року сім`ї [PERSON] , санітарно-гігієнічні умови житла незадовільні, на підлозі розкидане сміття, стіни обдерті, немитий посуд, у дітей відсутні окремі ліжка, постільна білизна відсутня. У кімнаті, де проживають діти - сміття, брудно. Зі слів батьків, взаємовідносини у сім`ї добрі. Мати ніде не працює, батько працює офіційно, дитина не перебуває на обліку у дитячий садок. Комісією зроблено висновок, що батьки не забезпечили нормальні умови для фізичного та розумового розвитку дітей, вирішено повторно обстежити умови проживання дітей через місяць. Відповідно до акту обстеження матеріально - побутових умов сім`ї від 15 травня 2018 року сім`ї [PERSON] , санітарно-гігієнічні умови житла незадовільні, скрізь по кімнатам розкидані речі, підлога у смітті, електрозабезпечення відсутнє, газозабезпечення відсутнє, наявне водопостачання. У дітей відсутні окремі ліжка, робочий стіл. Наявний одяг та взуття, а також постільна білизна у незадовільному стані (брудна). Умови для проживання незадовільні, але батьки почали звільняти кімнати від непотрібних речей. Зі слів сусідів, батьки вживають наркотичні засоби. Комісією зроблено висновок перевірити повторно житлово-побутові умови, вести контроль за станови виконання батьків обов`язку з виховання дітей. У подальшому обстежити умови проживання сім`ї вдалося 04 лютого 2019 року, так як батьки раніше не відчиняли двері комісії або були відсутні вдома. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 04 лютого 2019 року санітарно-гігієнічні умови житла залишалися незадовільними - на підлозі та меблях сміття, немитий посуд із залишками цвілої їжі. На стінах цвіль, коврові покриття брудні, приміщення опалюється електричним обігрівачем. На момент відвідування сім`ї у кімнаті був присутній стійкий запах диму та якоїсь хімічної речовини, приготована їжа для дітей відсутня. Зі слів сусідів, батьки вживають наркотичні засоби. Батьки не створили належні умови для проживання дітей, просили надати три ні для наведення порядку у квартирі. Комісією прийнято рішення повторно обстежити 08 лютого 2019 року. У ході повторного обстеження від 08 лютого 2019 року з`ясовано, що умови залишилися майже незмінними, але розпочато прибирання. Сім`ї запропоновано допомогу у постановці [PERSON] до електронної черги у дитячий садок. Батькам вручені офіційні попередження щодо відповідальності за порушення прав малолітніх/неповнолітніх дітей згідно із законодавством України. Наступне відвідування сім`ї відбулося 01 березня 2019 року, проте умови проживання дітей залишилися незмінними. 27 травня 2019 року комісією здійснено вихід за адресою проживання сім`ї [PERSON] та [PERSON] , але двері квартири ніхто не відчинив. Батько у телефонному режимі повідомив, що вони тимчасово проживають у своїх друзів, так як відсутнє електропостачання у їхні квартирі, але адресу не повідомив. 07 червня 2019 року вдалося також поговорити з батьком щодо влаштування дитини до дитячого садка, а14 червня 2019 року [PERSON] прийшов разом з дітьми до Служби у справах дітей та приніс необхідні документи. Дитину було постановлено до електронної черги дитячого садка. Батько зобов`язався пройти з нею медичний огляд, а також не заперечував, що мати дітей [PERSON] вживає наркотичні засоби, зобов`язувався влаштувати її на лікування до реабілітаційного центру. У подальшому сім`ю не вдалося відвідувати, так як двері квартири ніхто не відчиняв та на телефонні дзвінки не відповідав, а 03 квітня 2020 року [PERSON] по телефону повідомив, що у них все добре, продукти харчування є. Ремонт, який вони обіцяли провести, не проведено. Дитина садок не відвідує, мати лікування від наркозалежності не проходила. 13 квітня 2020 року обстежити умови проживання не вдалося так як двері квартири ніхто не відчинив, на телефонні дзвінки не відповідали, а 21 травня 2020 року до Служби надійшла інформація про те, що [INFO] помер батько дітей - [PERSON] . Цього ж дня комісією було здійснено вихід за адресою проживання [PERSON] . Обстежити стан приміщення не вдалося, двері квартири ніхто не відчинив. Жителі гуртожитку повідомили, що [PERSON] помер, а місцезнаходження [PERSON] не відоме, вона вживає наркотичні засоби, не працює, вихованням дітей не займається. Дід дітей - [PERSON] повідомив, що діти перебувають у родичів в с. Башмачка Солонянського району Дніпропетровської області. Тітка [PERSON] - [PERSON] у телефонному режимі повідомила, що діти перебувають у неї з дня смерті їх батька, а їх мати вихованням не займається та не утримує їх. Питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] було розглянуте на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Солонянської селищної ради. У результаті розгляду питання та наявних документів, а також заслухавши [PERSON] , члени комісії вирішили рекомендувати виконавчому комітету Солонянської селищної ради, як органу опіки та піклування затвердити Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до її малолітніх дітей. Відповідно до довідки КНП «Солонянська багатопрофільна лікарня» Солонянської селищної ради від 26 травня 2020 року, вих. №74/01-12 [PERSON] перебуває в реєстрі наркологічних хворих у зв`язку з наркологічним захворюванням. Відповідно до характеристики на [PERSON] , наданої депутатом Солонянської селищної ради, вона не працює, веде асоціальний спосіб життя, виховання та утриманням дітей не займається, її можна здебільшого побачити у стані схожому на вживання алкогольних напоїв та психотропних речовин. Забезпеченням потреб дітей займався батько [PERSON] , який помер. Діти з матір`ю не проживають, а перебувають у двоюрідної бабусі у с. Башмачка. Інтерес до життя у матері дітей відсутній У зв`язку з зазначеним, позивач змушений в інтересах дітей звернутися з даним позовом до суду та просить позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав та стягнути з неї аліменти на утримання малолітніх дітей. Представник позивача - органу опіки і піклування виконавчого комітету Солонянської селищної ради - Котенко І. В., яка діє на підставі довіреності №74 від 19 жовтня 2020 року, в судовому засіданні 15 грудня 2020 року позов підтримала та просила його задовольнити у повному обсязі. Пояснила, що з 2018 року діти відповідачки були взяті на облік, як діти, які опинилися у складних життєвих обставинах, оскільки батьки неналежним чином виконували свої батьківські обов`язки. Про дітей в основному піклувався їх батько - [PERSON] , який помер [INFO] . Дітей до себе забрала тітка відповідачки - [PERSON] , якій допомагає в утриманні дітей їх повнолітній брат [PERSON] , а мати ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків та з травня 2020 року з дітьми не проживає. Відповідачка [PERSON] , яка належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи (а.с.85,104) в судове засідання 15 грудня 2020 року не з`явилася. Письмовою заявою від 30 жовтня 2020 року позов визнала у повному обсязі зазначивши, що відзив готувати не буде, та просила розглянути справу за її відсутності (а.с.86). Представник Служби у справах дітей виконавчого комітету Солонянської селищної ради - Текутьєва М.М., яка діє на підставі довіреності №15 від 19 жовтня 2020 року, в судовому засіданні 15 грудня 2020 року проти задоволення позовних вимог не заперечувала, та вважала за необхідне задовольнити позов у повному обсязі. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є рідною тіткою відповідачки [PERSON] . Після смерті її чоловіка у травні 2020 року, його син від першого шлюбу - [PERSON] , привіз дітей до неї додому. Зараз діти відповідачки проживають з нею. Діти забезпечені усім необхідним. [PERSON] відвідує школу, [PERSON] зробили всі необхідні обстеження та щеплення, щоб вона пішла до дитячого садка. [PERSON] допомагає їй в утриманні дітей. [PERSON] знає, що діти проживають у неї, проте їх життям не цікавиться, не бере участі в їх утриманні, вживає наркотики. Де зараз сама [PERSON] - свідку не відомо. Свідок пояснила також, що у разі позбавлення батьківських прав відповідачки, буде оформлювати опіку над дітьми. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що [PERSON] була співмешканкою його померлого батька [PERSON] , та є матір`ю [PERSON] та [PERSON] , які є його рідними братом і сестрою по батькові. У травні 2020 року батько зателефонував йому і повідомив, що йому зле, та в той же день вночі помер. Він поховав батька, так як у [PERSON] не було на це коштів. А коли зайшов до квартири, де мешкали діти, був шокований умовами їх проживання, забрав їх і відвіз до рідної тітки відповідачки - [PERSON] , яка мешкає в с. Башмачка. Він придбав їй будинок та матеріально допомагає в утриманні [PERSON] та [PERSON] . Дітей до себе забрати не може, оскільки в нього щільний робочий графік. [PERSON] дітьми не цікавиться, а телефонує лише для того, щоб попросити у нього грошей. Суд, заслухавши представника позивача, представника третьої особи, заслухавши показання свідків, дослідивши надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Спірні правовідносини сторін регулюються положеннями СК України, Законом України «Про охорону дитинства». Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язанні виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати до самостійного життя. Згідно положень ч.2 ст.157, ст.180-182 цього Кодексу той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Статтею 165 цього Кодексу передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У судовому засіданні було встановлено, що відповідачка [PERSON] є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , батьком якого є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Солоняського районного управління юстиції Дніпропетровської області 16 січня 2009 року, актовий запис №09 (а.с.14) та матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , батьком якого є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Солоняського районного управління юстиції Дніпропетровської області 10 червня 2014 року, актовий запис №97 (а.с.17). Державна реєстрація народження дітей проведена відповідно до ст. 126 СК України, що підтверджується витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (а.с.16,19). Відповідачка [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] (а.с. 82). Згідно актів обстеження матеріально-побутових умов сім`ї за місцем реєстрації відповідачки від 30 листопада 2017 року, 02 квітня 2018 року, 15 травня 2018 року, 04 лютого та 08 лютого 2019 року, 01 березня 2019 року: санітарно - гігієнічні умови житла незадовільні, у коридорі та кухні розкидані речі, пусті пляшки, сміття, брудний посуд. До житлової кімнати батьки комісію не допустили, так як там було не прибрано. [PERSON] дитячий садок не відвідує (а.с.21). Батькам було винесене офіційне попередження щодо відповідальності по дотриманню прав неповнолітніх згідно із законодавством України (а.с.22). Наказами начальника Служби у справах дітей виконавчого комітету Солонянської селищної ради від 11 серпня 2018 року за №11 та №12 було взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 23,24). Відповідно до характеристики [PERSON] , учня 3-В класу, наданої КЗО Солонянське НВО «Солонянська СЗШ №1 І-ІІІ ступенів - Центр позашкільної освіти» (опорний заклад) Солонянської селищної ради Дніпропетровської області від 24 січня 2018 року, він навчається у школі з вересня 2015 року. Батьки не відвідують батьківські збори та шкільні заходи, але батько підтримує зв`язок з вчителем по телефону (а.с.25). Судом встановлено, що батько дітей - [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Дніпровському, Солонянському районах Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис №195 (а.с.20). З відповіді КНП «Солонянська багатопрофільна лікарня» Солонянської селищної ради від 26 травня 2020 року за №127, встановлено, що відповідачка [PERSON] перебуває в реєстрі наркологічних хворих у зв`язку з наркологічним захворюванням (а.с.38). Відповідно до відповіді КНП «Солонянський центр первинної медико-санітарної допомоги» Солонянської селищної ради від 27 травня 2020 року за № 260, відповідачка [PERSON] та її діти [PERSON] та [PERSON] підписали декларацію про медичне обслуговування з лікарем [PERSON] в грудні 2019 року. Проте [PERSON] востаннє оглядався лікарем у грудні 2019 року, а [PERSON] не проходила профілактичні огляди з 2015 року, вакцинована частково. При звернені до центру, діти завжди перебували у супроводі матері, але протягом останніх 6 місяців сімейний лікар не мала змоги оглянути дітей, тому що на прийом мати дітей не приводила, а при відвідуванні вдома двері квартири не відчиняла. У відповіді також зазначено, що соціальні служби неодноразово отримували з приводу цього доповідні про порушення відповідачкою режиму догляду за дітьми та в подальшому залишатися дітям в таких умовах небезпечно(а.с.39). Згідно характеристики, виданої Солонянською селищною радою 27 травня 2020 року за № 1618, [PERSON] не працює, веде асоціальний спосіб життя, вихованням та утриманням дітей не займається. Здебільшого її можна побачити у стані схожому на вживання алкогольних напоїв та психотропних речовин. Забезпеченням потреб дітей та їх вихованням займався батько дітей - [PERSON] , який помер. Діти з матір`ю не проживають, перебувають у двоюрідної бабусі в с. Башмачка. Інтерес до життя дітей у матері відсутній, за характером вона безініціативна, нехазяйновита, займає пасивну позицію (а.с. 40). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов сім`ї [PERSON] від 08 липня 2020 року, остання мешкає в [ADDRESS] зі своїми 4-ма дітьми, будинок електрифікований, наявні централізоване та водопостачання та газопостачання, земельна ділянка для ведення селянського господарства (а.с.43). 07 липня 2020 року комісією з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Солонянської селищної ради було рекомендовано виконавчому комітету Солонянської селищної ради, як органу опіки та піклування затвердити висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до її малолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується витягом з протоколу № 5 (а.с.34-37). Згідно Висновку, затвердженого рішенням виконавчого комітету Солонянської селищної ради від 09 липня 2020 року, виконавчий комітет Солонянської селищної ради, як орган опіки та піклування, вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до її малолітніх дітей, оскільки вона не виявляє до дітей батьківської турботи та уваги, не піклується про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, перебуває на обліку в реєстрі наркологічних хворих у зв`язку з наркологічним захворюванням (а.с.44-49). Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Башмачанської сільської ради від 29 жовтня 2020 року за №1511, відповідачка [PERSON] проживає в [ADDRESS] (а.с.89). Згідно інформації КЗ «Башмачанська середня загальноосвітня школа І-ІІІ степенів» Солонянської районної ради Дніпропетровської області 25 листопада 2020 року за №183, син відповідачки [PERSON] навчається у 6 класі даної школи з вересня 2020 року згідно заяви двоюрідної бабусі [PERSON] , з якою він проживає разом з сестрою [PERSON] . За період навчання його мати жодного разу не цікавилася навчанням і станом здоров`я дитини (а.с.97). Статтею 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (редакція зі змінами,схваленими резолюцією від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 1 ст. 7 Конвенції передбачено, що дитина має право знати своїх батьків і має право на їх піклування. Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Суд вважає, що під час розгляду справи знайшли своє підтвердження факт ухилення від виконання батьківських обов`язків з боку відповідачки [PERSON] відносно її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Тому суд вважає, що відповідачка умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дітей, не приймає жодної участі у їх вихованні, не спілкується з ними та не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавиться їх успіхами, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, стану здоров`я, у зв`язку з чим є підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] та [PERSON] виключно виходячи з інтересів дітей та для надання можливості встановити над ними опіку. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. На підставі викладеного, суд оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, з точки зору їх достатності і взаємного зв`язку у їх сукупності, вважає, що існують правові підстави для задоволення позову в цій частині. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення аліментів, суд посилається на наступне. Відповідно ст. ст. 180-182 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані матеріально утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Частиною 2 ст. 166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно роз`яснень, наданих в а. 7 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Суд при визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище платників аліментів, яка не надали до суду доказів отримання офіційного стабільного щомісячного доходу, стан здоров`я як відповідачки, так і стан здоров`я дітей, їх вік та потреби. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначені розміру аліментів на дитину суд виходить з того, що з 01 січня 2020 року в Україні прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік» на одну особу віком до 6 років становить 1779 гривень, а віком від 6 до 18 років - 2218 гривень. Права та обов`язки кожного з батьків є рівними за законом, в тому числі і по утриманню дітей. Тому відповідачка повинна матеріально забезпечувати своїх дітей. Суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь органу опіки та піклування чи осіб, які будуть опікуватися дітьми аліменти в розмірі по 1 159 гривень 00 копійок щомісячно на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що буде дорівнювати приблизно розміру прожиткового мінімуму на одну дитину. Будь-яких інших доказів на підтвердження матеріального стану, стану здоров`я як відносно дітей, так і відносно відповідачки, сторонами не надано. У відповідність до положень ст. 430 ЦПК України, враховуючи, задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів, слід допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу аліментів за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору під час подання позову, тому з відповідачки підлягає стягненню 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, який би підлягав сплаті під час звернення з позовом.

Outcome: approved