Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ПП «Атлант» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку. Свої вимоги обгрунтовував наступним, а саме він з 30 червня 2016 р. по 19 липня 2016 р. (15 робочих днів, в т.ч. 1 день - в червні та 14 днів - в липні) перебував у трудових правовідносинах із ПП «Атлант», перебуваючи на посаді Начальника служби безпеки ПП «Атлант» із узгодженою під час працевлаштування з [PERSON] заробітною платою у розмірі 7000 гривень на місяць та випробувальним терміном - 1 місяць. При прийомі на роботу мною наданий увесь необхідний пакет документів, крім трудової книжки, написана Заява та підписані усі відповідні документи. За власним бажанням (Заява від 19.07.2016 р.) з 20 липня звільнився з займаної посади. З Наказами Директора ПП «Атлант» щодо прийняття його на роботу та звільнення з посади в ПП «Атлант» не ознайомлений. Про їх наявність інформація у нього відсутня. Згідно з вимогами, встановленими ст. ст. 47, 116 КЗПП України, ПП «Атлант», тобто відповідач, був зобов'язаний в день звільнення видати належним чином заповнену трудову книжку та виплатити розрахункові кошти - 4804 грн. 52 коп. Незважаючи на свій обов'язок, встановлений ст. ст. 47, 115, 116 КЗпП України, відповідач не здійснив взагалі розрахунок по заробітній платі, у зв'язку із чим у відповідача виникла наявна заборгованість по заробітній платі перед ним в розмірі 4804 грн. 52 коп. Його неодноразові звернення з 22 липня до теперішнього часу до керівництва ПП «Атлант» щодо необхідності проведення розрахунків та виплати заробітної плати до позитивного результату не призвели. Більш того, в отриманні необхідних документів щодо розрахунку зарплати при звільненні з ПП «Атлант» бухгалтером підприємства було відмовлено. Окрім прямої заборгованості (4804 грн. 52 коп.), відповідач станом на 11 серпня повинен сплатити компенсацію за затримку виплати зарплатні за 16 робочих днів в липні-серпні в розмірі 5090 грн. 88 коп. Просив суд відповідно до вимог ст.ст. 43, 55, 124 Конституції України, ст.ст. 47, 115, 116, 117, 232 КЗпП України стягнути на його користь з відповідача заборгованість по заробітній платні з 30.06.2016 р. по 19.07.2016р., а також середній заробіток за період затримки розрахунку за період з 20.07.2016р. по 10.08.2016р. у загальному розмірі 9895 грн. 40 коп. У подальшому позивачем збільшено позовні вимоги в частині стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також виплат з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних, в розмірі 129262,58 грн. У судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Позивачем надано суду копію посвідчення №31 ПП «Атлант», яке видане йому як начальнику служби безпеки, дійсне до 31.12.2016 року, скріплене печаткою ПП «Атлант». За інформацією відповідача позивач в період часу з 30.06.2016 року по 19.07.2016 року з ПП «Атлант» трудові відносини не оформляв, трудовий договір з ним не укладався, походження посвідчення є невідомим. Крім того, за штатно-посадовим розкладом, який затверджений 04.01.2016 року, така посада як начальник служби безпеки в ПП «Атлант» відсутня. Свідки суду показали, що позивач приймав участь у липні 2016 року в організації охорони Центрального казенного підприємства пробірного контролю Міністерства фінансів України. Крім того, свідок [PERSON], показав, що [PERSON] йому представив директор ПП «Атлант» [PERSON] як начальника служби безпеки ПП «Атлант». Згідно ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України. При укладенні трудового договору громадянин зобов'язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров'я та інші документи. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За таких обставин, враховуючи, що суду не надано належних доказів перебування [PERSON] з ПП «Атлант» в трудових відносинах, покази свідків не доводять те, що позивач перебував на посаді начальника служби безпеки ПП «Атлант», тим більше, що така посада в ПП «Атлант» відсутня, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити. З викладеного,

Outcome: dismissed