Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача - ФОП [PERSON] про захист прав споживача та відшкодування майнової шкоди, посилаючись на те, що з січня 2013 року він зберігав свій автомобіль «MITSUBISHI PAJERO SPORT», 3.0, д/н [NUMBER], що належить йому на праві власності на автостоянці ФОП «[PERSON]», що розташована в [ADDRESS]. У травні 2013 року він особисто передав своє авто на 15 днів на зберігання охоронцям вказаної стоянки, також ним було сплачено кошти готівкою за зберігання за весь період знаходження його автомобіля на стоянці. 28.05.2013 року йому зателефонував охоронець стоянки та повідомив, що його автомобіль горить. В результаті пожежі його автомобіль згорів вщент і його відновлювальний ремонт є неможливим, оскільки пошкоджено моторний відсік, передні колеса, салон, засклення та лакофарбне покриття, що підтверджується технічним висновком №131 щодо встановлення причин пожежі, яка сталася 28.05.2013 року. Орієнтовна ринкова вартість аналогічного автомобіля визначена за допомогою спеціалізованих сайтів у мережі Інтернет, на яких пропонуються аналогічні транспортні засоби, складає в середньому 19 000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 151 867 грн., які він просить стягнути на його користь з відповідача по справі в рахунок спричиненої йому матеріальної шкоди. В судовому засіданні представник позивача в повному обсязі підтримав доводи позовної заяви та просив суд про її задоволення в повному обсязі. Просив також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, пов»язані із розміщенням оголошення про виклик відповідача в пресі в розмірі 420 грн. Відповідач ФОП [PERSON] в судове засідання повторно не з»явилася, належним чином повідомлялася судом про день та час розгляду справи, шляхом направлення телеграфних повідомлень та шляхом розміщення оголошення в пресі. Про причини своїх неявок до суду не повідомила. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував також представник позивача в судовому засіданні. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши письмові матеріали по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належав автомобіль «MITSUBISHI PAJERO SPORT», 3.0, д/н [NUMBER] (а.с. 5), який він зберігав на автостоянці ФОП «[PERSON]», що розташована в [ADDRESS]. У травні 2013 року позивач особисто передав своє авто на 15 днів на зберігання охоронцям вказаної стоянки, також ним було сплачено кошти готівкою за зберігання за весь період знаходження його автомобіля на стоянці. 28.05.2013 року о 02 годині 40 хвилин йому зателефонував охоронець стоянки та повідомив, що його автомобіль горить. Факт зберігання автомобіля на вказаній стоянці та його знищення пожежею, підтверджується матеріалами досудового розслідування, які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12013110030007843 від 28.05.2013 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України. . В результаті пожежі автомобіль позивача згорів вщент і його відновлювальний ремонт є неможливим, оскільки пошкоджено моторний відсік, передні колеса, салон, засклення та лакофарбне покриття, що підтверджується технічним висновком №131 щодо встановлення причин пожежі, яка сталася 28.05.2013 року. (а.с. 6-11). Орієнтовна ринкова вартість аналогічного автомобіля визначена за допомогою спеціалізованих сайтів www.auto.ria.ua та www.autobazar.ua у мережі Інтернет, на яких пропонуються аналогічні транспортні засоби, складає в середньому 19 000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 151 867 грн. Відповідно до інформації Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві вказана вище автостоянка здійснює діяльність на підставі договору субнайму (оренди) №11 від 01.10.2011 року та додаткової угоди №1 від 17.04.2012 року про зміну та доповнення цього договору, відповідно до якого ФОП [PERSON] отримала у строкове платне користування асфальтний майданчик в розмірі 150 кв.м., розташований по [ADDRESS], яку використала з метою обслуговування тимчасової платної стоянки, розташованої за адресою: [ADDRESS]. (а.с.21-25). Статтею 936 ЦК України передбачено, що за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов»язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем) і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Відповідно до ст. 924 ЦК України зберігач зобов»язаний вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі. Статтею 951 ЦК України передбачено, що за втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах. Збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем у разі втрати речі - у розмірі її вартості, у разі пошкодження речі - у розмірі суми, на яку знизилася її вартість. Якщо внаслідок пошкодження речі її якість змінилася на стільки, що вона не може бути використана за первісним призначенням, поклажодавець має право відмовитися від цієї речі і вимагати від зберігача відшкодування її вартості. Відповідно до п. 5 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції) Статтею 977 ЦК України визначено, що якщо зберігання автотранспортних засобів здійснюється суб»єктом підприємницької діяльності, такий договір є публічним. За договором зберігання транспортного засобу в боксах та гаражах, на спеціальних стоянках зберігач зобов»язується не допускати проникнення в них сторонніх осіб і видати транспортний засіб за першою вимогою поклажодавця. Правилами зберігання транспортних засобів на автостоянках, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 року №115, а саме п. 27 встановлено гарантії зберігання транспортних засобів прийнятих під охорону, а у випадку їх зникнення та іншого ушкодження під час зберігання відповідальність несуть особи, що прийняли під охорону автомобіль в установленому законодавством порядку. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд дійшов до висновку про задоволення позовної заяви [PERSON], оскільки автомобіль переданий ним на зберігання відповідачу знаходиться у непридатному до використання стані, тому позивач має право вимагати відшкодування його повної вартості. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» №5 від 12.04.1996 року при визначенні розміру збитків, заподіяних неповерненням (втратою, пошкодженням) майна, суди мають виходити з його роздрібної ціни у торгівельних організаціях даної місцевості (з урахуванням зносу) або з оцінки, зробленої самим споживачем чи погодженої сторонами при укладенні договору. Проте, якщо вартість майна, визначена в такому порядку, на час вирішення спору не відповідає дійсній або її взагалі не було визначено, сторони не позбавлені можливості доводити в суді дійсну вартість неповернутого, втраченого чи пошкодженого майна. При необхідності для визначення вартості неповернутого (втраченого, пошкодженого) майна призначається експертиза, проведення якої може бути доручено працівникам відповідних експертних установ або іншим спеціалістам. Відповідно до ч. 3 ст. 79 ЦПК України до судових витрат пов»язаних із розглядом справи відносяться витрати на публікацію в пресі оголошення про виклик відповідача. Відповідно до квитанції, наданої позивачем ним було сплачено в рахунок таких витрат 420 грн., які підлягають стягненню на його користь з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved