Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про зняття арешту з майна, мотивуючи позов тим, що в ході перевірки Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна, позивачем було виявлено, що 07.08.2007 року за №5436046 реєстратором - Перша вінницька державна нотаріальна контора було зареєстровано обтяження (арешт) на все належне йому майно на підставі повідомлення ДВ-36 від 12.12.2003 року ВДВС Вінницького міського управління юстиції. З результаті цього, 04.11.2019 року [PERSON] звернувся до відповідача із заявою про зняття вказаних вище заборон. Проте, його було повідомлено, що при перевірці автоматизованої системи виконавчих проваджень, переданих державному виконавцю, виконавчі провадження, де [PERSON] є боржником у Центральному відділі ДВС міста Вінниця на виконанні не перебувають. Разом з тим, дослідити матеріали виконавчого провадження в рамках якого направлено повідомлення ДВ-36 не є можливим, оскільки строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву, становить три роки. Таким чином, на даний час на належне позивачу майно безпідставно накладено арешт, чим порушені його майнові права щодо розпорядження власністю. З огляду на викладене, позивач змушений був звернутись до суду з даним позовом та просить зняти арешт з усього майна, яке йому належить, накладений на підставі повідомлення ДВ-36 від 12.12.2003 року ВДВС Вінницького міського управління юстиції, реєстраційний номер обтяження №5436046 та №5351949 та виключити запис про обтяження - реєстраційний номер №5436046 та №5351949 з єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна. Також просив понесені судові витрати стягнути з відповідача. Позивач в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Просить проводити розгляд справи у його відсутність та не заперечує проти проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області в судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та заперечень від відповідача до суду не надходило. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. З Відомості з єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна, сформованого 24.05.2019 року вбачається, що на все майно [PERSON] було 07.08.2007 року накладено обтяження у вигляді арешту за №5436046 реєстратором Перша вінницька державна нотаріальна контора на підставі повідомлення ДВ-36, від 12.12.2003 року ВДВСВінницького міського управління юстиції (а.с. 24). Також відповідно до Відомості з єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна, сформованого також 24.05.2019 року судом встановлено, що на все майно [PERSON] було 24.07.2007 року накладено обтяження у вигляді арешту за №5351949 реєстратором Вінницькою районною державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення ДВ-36 від 12.12.2003 року ВДВС Вінницького міського управління юстиції (а.с. 25). Зі змісту листа Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області вбачається, що при перевірці Автоматизованої системи виконавчих проваджень, журналу обліку виконавчих проваджень переданих державному виконавцю, виконавчі провадження, де [PERSON] є боржником, у Центральному відділі державної виконавчої служби міста Вінниці на виконанні не перебувають. Також вказано, що строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки. Виходячи з вище викладеного, дослідити матеріали виконавчого провадження в рамках якого направлено повідомлення ДВ-36 від 12.12.2003 року та направлено на адресу Першої вінницької нотаріальної контори не є можливим. Враховуючи положення ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» та додані копії документів [PERSON] , зняти арешт не вбачається можливим(а.с. 26). Згідно із довідкою Державного нотаріального архіву Вінницької області від 06.09.2019 року, на підставі повідомлення Міського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції від 12.12.2003 року за №ДВ - 36, Першою вінницькою державною нотаріальною конторою 22.12.2003 року за реєстровим №10-997 було накладено заборону відчудження на все нерухоме майно на ім`я [PERSON] , який проживає у [ADDRESS] . Відмітки про зняття заборони по фонду Першої вінницької державної нотаріальної контори - не виявлено. Додаткові відомості щодо уточнюючої інформації про особу в інтересах якої накладено заборону (арешт) в документах контори не зберігаються. Ухвала Ленінського райсуду м. Вінниці від 11.12.2003 року, яка вказана у вищезазначеному повідомленні до Першої вінницької державної нотаріальної контори не надходила (а.с. 27). В матеріалах справи міститься копія повідомлення ДВ - 36, від 12.12.2003 року, на підставі якого було накладено арешт на майно позивача (а.с. 28). Слід відзначити, що згідно алфавітних показчиків цивільних справ Ленінського районного суду м. Вінниці за 2003 рік, матеріали стосовно [PERSON] не зареєстровані (відповідь Вінницького міського суду Вінницької області від 23.07.2019 року). Як вбачається з листа Державного нотаріального архіву Вінницької області від 13.11.2019 року підставами для внесення відомостей до Єдиного реєстру про зняття заборони на відчудження є повідомлення встановленого зразка, рішення суду,ухвала суду, повідомлення судових або слідчих органів, які надсилаються Реєстратору в день зняття заборони або арешту про зняття заборони відчудження або арешту об`єктів нерухомого майна.Повідомлення судових або слідчих органів про зняття арешту залишається у справах реєстратора. У вищевказаній справі відсутні повідомлення (ухвала, рішення) судових органів про зняття заборони на все нерухоме майно на ім`я [PERSON] . Для вирішення питання по суті, позивачу рекомендовано звернутись в судові органи (а.с. 31). Проаналізувавши вказану постанову, судом встановлено, що ВДВС Вінницького міського управління юстиції було накладено арешт на майно, яке належить позивачу. Разом з тим, на виконанні у відповідача не перебувають виконавчі провадження, де боржником був би позивач. Також в державному нотаріальному архіві Вінницької області, окрім вказаного повідомлення №ДВ-36, ухвала Ленінського районного суду м. Вінниці від 11.12.2003 року (на підставі якої і було створено повідомлення), не надходила. Крім того, в суді за 2003 рік матеріали відносно [PERSON] не реєструвались. Таким чином, правова підстава (ухвала суду) накладення арешту відсутня. При цьому, наявність арешту перешкоджає власнику вільно володіти та розпоряджатися належним йому майном. Частина 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» містить перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини. Разом з тим, частина п`ята вказаної статті визначає, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. За змістом ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст. 319 ЦК України). Непорушність права власності регулюється ст. 321 ЦК України та зазначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи викладене, та те, що арешт майна створює позивачу перешкоди в реалізації свого права на вільне розпорядження своїм майном, суд приходить до висновку що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 768,40 грн., тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved