Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Маріуполі та зазначив, що він працював з 07.07.2008р. у відповідача на посаді головного спеціаліста з медичного обслуговування, 12.03.2012р. з ним стався нещасний випадок на виробництві. Комісією з розслідування нещасного випадку, призначеною роботодавцем, своєчасно не складено акт за формою Н-1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом. Лише після оскарження цих дій позивачем до суду та постанови рішення суду ці дії було визнано неправомірними та зобов'язано управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Донецькій області як роботодавця скласти акт за формою Н-1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом. Такий акт було складено 12.09.2013р., позивач отримав його поштою 07.11.2013р. Оскільки зазначений акт було складено несвоєчасно, позивач був змушений з 12.03.2012р. за призначенням лікарів самостійно придбавати лікарські засоби і вироби медичного призначення, оплачувати обстеження , проїзд на лікування, та лікарі не мали можливості свої призначення оформляти висновками ЛКК. Позивач вважає, що дії відповідача порушили його права на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та просить ці дії визнати такими, що спричинили йому матеріальну та моральну шкоду. Просив стягнути з відповідача на його користь загальну суму витрат на лікування 6235,55 грн. та відшкодування моральної шкоди 15000 грн. У судовому засіданні позивач повністю підтримав свої позовні вимоги з вищевказаних підстав, дав пояснення аналогічні позовним вимогам. Пояснив, що несвоєчасна виплата коштів по тимчасовій непрацездатності, не виконання Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань обов'язків щодо організації і фінансування його лікування, необхідність йому самостійно нести витрати, витрачання часу на листування з керівництвом Фонду з питань розслідування нещасного випадку, витрачання часу по відновленню своїх прав у судах завдало йому моральну шкоду. В судовому засіданні позивач вказав, що він не буде заперечувати проти зменшення суми стягнення на його користь матеріальної шкоди на 28,91 грн. - витрат на придбання шприців та систем переливання крові, проти яких заперечує відповідач. Представники відповідача Морозова В.В. та Коноваленко О.П. позовні вимоги позивача визнали частково, просили зменшити розмір матеріальної шкоди на 406,15 грн., оскільки Положенням про організацію лікування, медичної реабілітації та забезпечення потерпілих внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання лікарськими засобами та виробами медичного призначення, затвердженого постановою правління Фонду від 09.06.2010р. № 18, зареєстрованого в Мінюсті України 08.07.2010р. № 489/17784.не передбачена компенсація витрат на проїзд на обстеження. Також не визнали вимоги про відшкодування моральної шкоди, оскільки акт за формою Н-1 було складено несвоєчасно на за їх вини. Також вказали, що у зв'язку із тим, що акт за формою Н-1 не складався відповідач не мав юридичних підстав щодо організації і фінансування лікування позивача, а також унеможливило здійснення виплат позивачеві коштів по тимчасовій непрацездатності на суму 2319,9 грн. Після отримання акту за формою Н-1 відповідачем на рахунок позивача було перераховано кошти по сплаті тимчасовій непрацездатності на загальну суму 2319,9 грн. З розміру матеріальної шкоди на користь позивача необхідно виключити 406,15 грн., з яких 28,91 грн. витрати на придбання виробів медичного призначення, які не містяться в переліку за висновками ЛКК, 225,82 грн.,75,12 грн., 76,30 грн. витрати за проїзд не на лікування, а для отримання консультацій позивачем. Позивачем будь-яких заяв про відшкодування витрат на лікування та документів щодо їх сплати до відповідача після складання акту за формою Н-1 не надавалося, відомостей щодо витрат позивачем коштів на лікування відповідач до звернення позивача до суду не мав. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволеню. При цьому суд виходить з наступного. Судом встановлено, що відповідно до акту № 3 від 12.09.2013р. про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом форми Н-1,складеного управлінням відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Донецькій області, із позивачем [PERSON] стався нещасний випадок 12.03.2013р. (а.с.29-35). Відповідно до п.9 вказаного акту діагноз відповідача зазначений як закрита черепно-мозкова травма (ЗЧМТ), струс головного мозку, травма відноситься до легких. Зазначений акт було складено після оскарження позивачем до суду дій управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Донецькій області щодо розслідування нещасного випадку на підставі рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 22.03.2013р. ( а.с.28), про що в акті зазначено у п.6 . Також встановлено, що позивач звертався до відповідача із заявами 06.03.2013р. та 27.03.2013р. про організацію його реабілітації у санаторії та організації лікування, будь-які відомості щодо понесених витрат позивачем в зазначених заявах не приведено.(а.с.15-17), але його звернення не були на той час задоволені, оскільки не було складено акт про нещасний випадок. Відповідно до наданих суду позивачем медичних документів позивач перебував на лікуванні у зв'язку із отриманою травмою, звертався до обласних спеціалістів за медичними консультаціями по стану здоров'я. Згідно висновкам ЛКК Маріупольської міської лікарні № 8 від 11.05.2012р., ЛКК Маріупольської міської лікарні № 9 від 19.11.2013р. № 426/40 із змінами відповідно до висновку ЛКК від 04.02.2014р. № 34/4 , ЛКК Маріупольської міської лікарні № 3 від 09.12.2013р. № 246/37 на обстеження КТ головно мозку, ЛКК № 68/10 від 03.04.2014р. КЦ «ЦПМСД № 3 м.Маріуполь» позивачеві були призначені лікарські засоби та медичні вироби для лікування, які відповідно фіскальним чекам та квитанціям позивачем були придбані самостійно. Також позивачем були понесені витрати на проїзд до м.Донецька для консультацій та огляду обласними спеціалістами. Загальна сума витрат позивача на лікування, придбання лікарських засобів, медичних виробів та проїзд склала 6235,55 грн. відповідно до наданих суду фіскальних чеків та квитанцій ( а.с.36-56). Відповідно до Положення про організацію лікування, медичної реабілітації та забезпечення потерпілих внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання лікарськими засобами та виробами медичного призначення, затвердженого Постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України № 18 від 09.06.2010р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2010р. за № 489/17784 потерпілі подають до відділень виконавчої дирекції Фонду заяву, копію висновку МСЕК про потребу у забезпечені лікарськими засобами, виробами медичного призначення, копію індивідуальної програми реабілітації, затверджену МСЕК ( у разі наявності), перелік необхідних лікарських засобів , виробів медичного призначення , визначений ЛКК закладу охорони здоров'я , виписку з медичної карти амбулаторного хворого. У разі самостійного придбання лікарських засобів їх вартість компенсується робочими органами виконавчої дирекції Фонду потерпілим за цінами у розмірі не більше вартості лікарських засобів, виробів медичного призначення в аптечних закладах, з якими укладено договори , за умови перебування потерпілого на обліку на підставі оригіналів розрахункових документів, що підтверджують їх витрати (а.с.111-114). Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з вимогами ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається із матеріалів справи позивачем не надавалися відповідачеві медичні документи щодо призначення лікарських засобів, виробів медичного призначення та фінансові документи щодо витрат на їх придбання самостійно позивачем, про що зазначено в п.6 акту № 3 від 12.09.2013р. про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом форми Н-1, складеного управлінням відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Донецькій області (а.с. 33), та сам позивач у судовому засіданні не заперечував, що ним не надавалися такі документи відповідачеві. Але після надання вказаних документів суду відповідач не заперечував проти оплати позивачеві витрат на лікарські засоби та медичні вироби. Згідно ст. 1166 Цивільного Кодексу України, матеріальна шкода, заподіяна неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю особистим не майновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, що заподіяла його. Відповідно до вимог ст. 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку організувати цілеспрямоване та ефективне лікування потерпілого у власних спеціалізованих лікувально-профілактичних закладах або на договірній основі в інших лікувально-профілактичних закладах з метою якнайшвидшого відновлення здоров'я застрахованного, забезпечити потерпілому разом із відповідними службами охорони здоров'я за призначенням лікарів повний обсяг постійно доступної, раціонально організованої медичної допомоги. За такими обставинами суд вважає, що відсутні підстави вважати дії відповідача такими, що завдали збитки позивачеві у результаті порушення прав позивача на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві. Але у зв'язку з тим, що позивачем були понесені витрати на лікування, придбання лікарських засобів та виробів медичного призначення після нещасного випадку, пов'язаного з виробництвом, на користь позивача необхідно стягнути з відповідача відшкодування цих витрат у розмірі 6206,64 грн., виключивши з загальної суми витрат позивача витрати на придбання виробів медичного призначення , які не містяться в переліку за висновком ЛКК № 8 від 11.05.2012р. на суму 28,91 грн. (6235,55 грн.- 28,91 грн. = 6206,64 грн.). Щодо витрат на проїзд до м.Донецька і проходження консультацій у обласних спеціалістів, суд вважає безпідставним виключати ці витрати позивача з загальної суми витрат. Як вбачається з медичної документації позивач відвідував обласних спеціалістів - лікарів, які давали йому призначення у лікуванні, що свідчить не лише про обстеження, але й про його амбулаторне лікування. У відповідності до ч. 1, 2 ст. 1167 Цивільного Кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно роз'яснень, даних у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»(з змінами), розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості. Щодо позовних вимог про визнання дій відповідача такими, що завдали моральну шкоду позивачеві у результаті порушення прав позивача на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та про відшкодування моральної шкоди, то суд вважає, що у цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Позивач не надав доказів завдання йому моральної шкоди діями відповідача. Як вбачається із матеріалів справи до компетенції відповідача не відноситься вирішення питань організації та проведення розслідувань випадків травмування працівників відділень, акт за формою Н-1 відповідачем не складався, відповідач не мав юридичних підстав щодо організації і фінансування лікування позивача, а також ці обставини унеможливили здійснення виплат позивачеві коштів по тимчасовій непрацездатності на суму 2319,9 грн. , у відповідача біли відсутні підстави для виплати позивачеві його витрат на лікування у зв'язку із відсутністю медичної документації та фінансових документів, які підтверджують витрати позивача на лікування, придбання лікувальних засобів та медичних виробів. Рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 22.03.2013р. управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Донецькій області було зобов'язано провести повторне розслідування нещасного випадку із позивачем. Після отримання акту за формою Н-1 відповідачем на рахунок позивача було перераховано кошти по сплаті тимчасовій непрацездатності на загальну суму 2319,9 грн. Тому відсутні підстави, вважати що саме діями відповідача позивачеві завдано моральну шкоду.

Outcome: partial