Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 04 березня 2008 року між АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №473/508 С про надання останньому споживчого кредиту в сумі 20000.00 гривень 33% річних, відповідно до умов якого позивач передав відповідачеві грошові кошти, а відповідач зобов'язався в строки, обумовлені кредитним договором, виконувати всі свої зобов'язання у повному обсязі та повернути отримані кредитні кошти, своєчасно сплачувати кредит і відсотки за користування кредитом, а у випадку невиконання або неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань позивач має право вимагати дострокового розірвання договору та сплати всієї суми кредиту, відсотків та пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на період прострочення. В забезпечення виконання зобов'язання за даним кредитним договором між банком та відповідачем [PERSON] 04 березня 2008 року було укладено договір поруки №473, за умовами якого поручитель зобов'язався відповідати перед банком за своєчасне і повне виконання позичальником [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором в повному обсязі. Відповідно до умов кредитного договору позивач свої зобов'язання виконав в повному обсязі та видав відповідачу кредитну суму з каси банку, а відповідач [PERSON] свої зобов'язання не виконував належним чином, в зв'язку з чим станом на 12 квітня 2013 року виникла заборгованість за кредитом в сумі 58328 гривень 49 копійок, в тому числі по кредиту в сумі 16875 гривень 45 копійок, по відсотках за користування кредитом - в сумі 24509 гривень 02 копійки, а також нарахована пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором по сплаті кредиту та відсотків в сумі 16944 гривні 02 копійки, в зв'язку з чим банк прийняв рішення про дострокове розірвання договору та примусове стягнення боргу з відповідачів як солідарних боржників та змушений звернутися з позовом до суду, оскільки зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в терміни, установлені договором. Відповідач [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом до публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» про визнання договору поруки припиненим, зазначивши на обґрунтування позову, на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №473/508С позичальника [PERSON] нею було укладеного 04 березня 2008 року з позивачем договір поруки, за яким вона зобов'язалась відповідати за своєчасне і повне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, а у випадку невиконання боржником своїх зобов'язань у вказані в договорі строки, вона разом з боржником відповідають перед кредитором як солідарні боржники, а договір поруки діє до повного погашення заборгованості боржником-поручителем перед кредитором, тобто не встановлено строк, після якого порука припиняється, що не відповідає вимогам ч.1 ст.251 та ч.1 ст.252 ЦК України. Відповідно до положень ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, а сама по собі вимога п.5.3 договору поруки про те, що договір діє до повного погашення заборгованості боржником або поручителем перед кредитором не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст.252 ЦК України, за якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати, що вказує на те, що зазначені положення договору поруки не відповідають нормам чинного законодавства, оскільки строк пред'явлення кредитором вимоги до поручителя про повернення отриманих позичальником у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі, тобто з 03 березня 2011 року, а банк як позикодавець має право пред'явити поручителю вимогу про повернення боргу наступних шести місяців, однак цього не зробив, а до суду звернувся лише через два роки, пропустивши встановлений законом строк пред'явлення вимоги до поручителя, внаслідок чого дія договору поруки припиняється. Оскільки поручитель за виконання боржником зобов'язань по закінченню строку дії договору, тобто після 03 березня 2011 року, не поручався, прохали визнати договір поруки припиненим. Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2014 року зустрічна позовна заява була прийнята до спільного провадження з первісним позовом (а.с.65). Представник позивача ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК», будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи під розписку (а.с.67) в судове засідання 27 лютого 2014 року не з'явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с.69-70), позовні вимоги підтримав в повному обсязі. В судовому засіданні 23 січня 2014 року первісний позов підтримав та прохав стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 58328 гривень 49 копійок, оскільки позичальник [PERSON] як боржник своїх зобов'язань за кредитним договором відповідно до умов договору не виконував та кредитні кошти своєчасно не повернув, а поручитель зобов'язався відповідати по боргам позичальника до повного виконання умов кредитного договору. В задоволенні зустрічного позову прохав відмовити, оскільки і боржник і поручитель є солідарними боржниками, а строк дії договору визначається повним виконанням зобов'язань за кредитним договором. У судове засідання відповідач [PERSON], відповідача [PERSON], яка одночасно є позивачем по зустрічному позову, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи шляхом вручення судової повістки під розписку їх представнику (а.с.68), повторно не з'явились, в зв'язку з чим суд ухвалив розглядати як первісний позов, так і зустрічний позов за їх відсутності в присутності їх представника за нотаріально посвідченими довіреностями (а.с.59,60), який має всі повноження сторони у справі. Представник відповідачів [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні первісний позов визнала частково в частині позовних вимог до відповідача [PERSON], при цьому не оспорюючи розміру заборгованості по кредиту та відсоткам, прохала з урахуванням матеріального стану відповідача [PERSON], яка має на утриманні неповнолітню дитину, її чоловік є інвалідом другої групи, а мати [PERSON] тяжко хворіє та потребує тривалого лікування, зменшити розмір заборгованості по пені, оскільки на її неодноразові звернення про реструктуризацію боргу до банку, останній згоди на такі дії не дав. Позовні вимоги до відповідача [PERSON] як поручителя не визнала та прохала задовольнити зустрічний позов про визнання припиненим договору поруки, за умовами якого відповідачка [PERSON] поручилась за повне виконання зобов'язань за кредитним договором за позичальника [PERSON], яким своєчасно не виконувались зобов'язання за кредитним договором, при цьому пояснила, що строк виконання зобов'язань за кредитним договором настав 03 березня 2011 року, в зв'язку з чим позивач мав право протягом шести місяців з дня настання цього строку вимагати від поручителя, яким не оспорюється укладення ним договору поруки, але такої вимоги до поручителя своєчасно не пред'явив, в зв'язку чим договір поруки припинив свою дію, а позивач втратив право вимагати від поручителя солідарного виконання зобов'язань за кредитним договором. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідачів [PERSON], [PERSON], дослідивши докази, що маються у справі та надані сторонами при розгляді справи судом, приходить до висновку, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов повному задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст.10, 11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610, ст. 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання і право на яку згідно ст. 550 ЦК України виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однією із різновидностей зобов'язання є кредитний договір, укладений між сторонами відповідно до вимог ст.ст.1054,1055 ЦК України, який відповідно до ст. 629 цього Кодексу є обов'язковим до виконання сторонами. Судом встановлено, що 04 березня 2008 року між АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №473/508 С про надання останньому споживчого кредиту в сумі 20000.00 гривень строком на 36 місяців до 03 березня 2011 року зі сплатою відсотків у розмірі 33% річних, відповідно до умов якого позивач передав відповідачеві грошові кошти, а відповідач зобов'язався в строки, обумовлені кредитним договором, виконувати всі свої зобов'язання у повному обсязі та повернути отримані кредитні кошти, своєчасно сплачувати кредит і відсотки за користування кредитом, а у випадку невиконання або неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань позивач має право вимагати дострокового розірвання договору та сплати всієї суми кредиту, відсотків та пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на період прострочення (а.с.2-4), при цьому відповідно до п.8.5 кредитного договору сторони домовились, що строк позовної давності до вимог за цим договором ( в тому числі щодо стягнення пені) становить 10 років (а.с.3). В забезпечення виконання зобов'язання за даним кредитним договором між банком та відповідачем [PERSON] 04 березня 2008 року було укладено договір поруки №473, за умовами якого поручитель зобов'язався відповідати перед банком за своєчасне і повне виконання позичальником [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором в повному обсязі, в тому числі за своєчасне погашення кредиту в сумі 20000.00 гривень до 03 березня 2011 року згідно графіку погашення до кредитного договору; за сплату по відсотків в сумі 11485 гривень 48 копійок з кінцевим розрахунком не пізніше 03 березня 2011 року; за сплату пені у випадку несвоєчасної сплати відсотків і повернення кредиту, яка обраховується в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, за кожен день прострочення платежу. Згідно п.3.1 договору поруки у випадку не виконання божником своїх зобов'язань по кредитному договору у вказані в договорі строки поручитель зобов'язується не пізніше 1-го банківського дня з моменту отримання від кредитора письмового(листа), телетрансмісійного (телеграма, телетайп), телекомунікаційного (телефакс) повідомлення про невиконання у встановлений в кредитному договорі строк боржником своїх зобов'язань перерахувати суму коштів, яку вимагає кредитор, на вказані ним рахунки, а відповідно до п.5.2, п.5.3 договір вступає в силу з моменту його підписання та скріплення печатками і діє до повного погашення заборгованості боржником та поручителем перед кредитором. Відповідно до ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником, а у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки, а згідно ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до умов кредитного договору позивач свої зобов'язання виконав в повному обсязі та видав відповідачу [PERSON] кредитну суму з каси банку, про що свідчать заяви на видачу готівки від 04 березня 2008 року (а.с.5), а відповідач [PERSON] свої зобов'язання за договором належним чином не виконував та у визначений договором строк до 03 березня 2011 року кредит не повернув, що свідчить про істотне порушення позичальником в односторонньому порядку умов укладеної кредитної угоди, в зв'язку з чим станом на 12 квітня 2013 року згідно розрахунків позивача (а.с.7-9) виникла заборгованість за кредитом в сумі 16875 гривень 45 копійок, по відсотках за користування кредитом - в сумі 24509 гривень 02 копійок, яку суд у відповідності до ст.ст. 611,615 ЦК України вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] як позичальника. В той же час, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення нарахованої позивачем відповідно до умов кредитного договору за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором по сплаті кредиту та відсотків за період з 02 липня 2008 року по 11 квітня 2013 року пені в сумі 16096 гривень 43 копійки (а.с.6-9) підлягають частковому задоволенню з урахуванням положень ч.3 ст.551 ЦК України, відповідно до яких розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значено перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] має на утриманні неповнолітню дитину, її чоловік є інвалідом другої групи, а мати [PERSON] тяжко хворіє (а.с.54-55,76-78), внаслідок чого останні потребують тривалого лікування, а зазначене свідчить про тяжке матеріальне становище відповідача. Крім цього, суд враховує що відповідач [PERSON] неодноразово зверталась до позивача по питанню можливої реструктуризації боргу за кредитним договором (а.с.53,73-75), але відповіді від позивача на свої звернення так і не отримала, в той же час відповідач як протягом строку дії кредитного договору, так і після його закінчення не направляв вимог щодо повернення заборгованості за кредитним договором (докази в матеріалах справи щодо цього відсутні), а до суду звернувся лише 16 квітня 2013 року, збільшивши значно розмір не лише процентів, але і пені за спірним кредитним договором. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що розмір пені, яка підлягає стягненню за даним позовом, може бути зменшено до 8000 гривень 00 копійок, а в задоволенні іншої частини позову щодо стягнення пені необхідно відмовити. Не підлягають задоволенню і вимоги позивача щодо розірвання укладеного між сторонами 04 березня 2008 року кредитного договору №473/508С, оскільки відповідно до ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом, в той же час договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом лише при наявності одночасно всіх умов, передбачених п.1-п.4 ч.2 ст.652 ЦК України, наявність яких позивачем ні в позовній заяві не зазначена, ні в судовому засіданні не доведена. За умовами кредитного договору строк дії договору визначений до 03 березня 2011 року, а домовленості між сторонами про розірвання договору, як і про зміну строку дії договору не досягнуто. Крім того, суд вважає необхідним відмовити в задоволені позову до поручителя [PERSON], так як згідно ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, оскільки відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобов'язання сторонами має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково, але таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Пред'явлення вимоги до поручителя є як направлення чи вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. В разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, а сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст.252 ЦК України, згідно якої строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Нормами ЦК України не передбачено можливості зміни зазначеного шестимісячного строку пред'явлення вимоги поручителю за згодою сторін. Судом встановлено, що відповідно до п.1.1 укладеного 04 березня 2008 року між АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» та відповідачем [PERSON] кредитного договору №473/508С (а.с.2-4) та п.1.1 договору поруки (а.с.6) поручитель [PERSON] надає поруку перед кредитором за виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, укладеним між банком та позичальником [PERSON] за своєчасне повернення ним кредиту в сумі 20000.00 гривень до 03 березня 2011 року згідно графіку погашення до кредитного договору; за сплату відсотків в сумі 11485 гривень 38 копійок по кредиту з кінцевим розрахунком не пізніше 03 березня 2011 року, а зазначене свідчить, що датою погашення кредиту є саме 03 березня 2011 року, при цьому ні в первісній позовній заяві не зазначено, а його представником в судовому засіданні не надано суду будь-яких доказів щодо направлення поручителю [PERSON] передбаченим договором поруки способом повідомлення про невиконання у встановлений в кредитному договорі строк боржником своїх зобов'язань перерахувати суму коштів, яку вимагає кредитор, на вказані ним рахунки, а до суду позивач звернувся лише 16 квітня 2013 року (а.с.1), тобто з пропуском визначеного ч.4 ст.559 ЦК України шестимісячного строку, в зв'язку з чим суд вважає, що положення п.5.3 договору поруки про те, що договір поруки діє до повного погашення заборгованості боржником та поручителем перед кредитором суперечать зазначеним вимогам, внаслідок чого є нікчемними та не тягнуть для поручителя передбачених договором поруки наслідків, а зазначене свідчить про те, що є визначені законом підстави для задоволення зустрічного позову відповідача [PERSON] про визнання договору поруки припиненим, а такий спосіб захисту є належним, оскільки відповідає положенням ст.16 ЦК України . З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 49 384 гривні 47 копійок, оскільки відповідачем не виконані зобов'язання за даним кредитним договором, а в задоволені решти позовних вимог за первісним позовом необхідно відмовити. В той же час, зустрічний позов [PERSON] до публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» про визнання договору поруки припиненим підлягає повному задоволенню, а договір поруки припиненню. В зв'язку з частковим задоволенням первісного позову ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» з відповідача [PERSON] необхідно стягнути витрати позивача по сплаті ним судового збору при зверненні з позовом до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором, а також в зв'язку з задоволенням зустрічного позову стягнути з ПАБ «БРОКБІЗНЕСБАНК» на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору при зверненні з зустрічним позовом до ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» при визнання договору поруки припиненим. На підставі викладеного,

Outcome: partial