Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Житлово-будівельного кооперативу «Суднобудівник-16», про стягнення заборгованості, мотивуючи його тим, що 15.01.2017 року між ним та Житлово-будівельним кооперативом «Суднобудівник-16» було підписано договір на виконання монтажу та демонтажу світильників мережі освітлення місць загального користування та двох коридорів будинку по [ADDRESS] . В січні 2017 року роботи за Договором було виконано якісно та в повному обсязі, про що складено відповідний акт здавання-приймання виконаної роботи від 24.01.2017 року. Відповідно до вищезазначеного Акту за виконану роботу Замовник сплачує виконавцеві винагороду у розмірі 14250,00 грн. 01.02.2017 року відповідач частково виконав свої зобов`язання за Актом і оплатив позивачу винагороду в розмірі 8500,00 грн. Решта заборгованості за цим Актом в сумі 14250-8500=5750,00 грн. до цього часу не погашена. Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогами щодо погашення зазначеної заборгованості, попереджав, що в разі непогашення боргу позивач змушений буде звернутись до суду за захистом своїх прав. Разом з тим на ці звернення та на ці вимоги відповідач не відреагував, заборгованість не погасив. Натомість, відповідно до листа Лівобережного об`єднаного Управління Пенсійного фонду України в місті Києві №956/06-33 від 26.07.2017 року у позивача виникла заборгованість по начебто переплаті пенсії в сумі 4924,14 грн., що в свою чергу виникла внаслідок працевлаштування позивача в ЖБК «Суднобудівник» з 01.02.2017 року, тобто з дати часткового погашення відповідачем боргу за Актом. Таким чином, підставою для визнання позивача працевлаштованим в ЖБК «Суднобудівник-16» є саме вищезазначений договір від 15.01.2017 року та Акт виконаних робіт, за яким відповідач до цього часу так і не розрахувався, а позивач поніс від цього відповідні збитки у вигляді утримання Пенсійним фондом 20% з його пенсії. На виконання монтажних робіт за Договором відповідач надавав, а позивач виконував доручення відповідача на придбання товарно-матеріальних цінностей. Після виконання таких доручень та придбання таких товарно-матеріальних цінностей позивач передавав відповідачу відповідні матеріальні звіти. Заборгованість відповідача за такими звітами на поточний час складає 658,00 грн. і зазначену заборгованість відповідач також не погасив. В зв`язку неодноразовими зверненнями позивача з приводу зазначених порушень його прав, як виконавця робіт та як члена кооперативу, керівництвом кооперативу здійснюються безпрецедентні заходи по приниженню його честі та гідності. Позивача необґрунтовано позбавлено прав члена кооперативу, розповсюджується неправдива інформація про нього з метою дискредитації його як активного члена кооперативу ЖБК «Суднобудівник-16». Зазначений тиск з боку керівництва та Правління кооперативу створює для позивача великі душевні страждання, завдає значних матеріальних і моральних збитків у зв`язку з приниженням його честі та гідності, а також ділової репутації. У зв`язку з вищевикладеними обставинами позивач просив суд стягнути з Житлово-будівельного кооперативу «Суднобудівник-16» на його користь суму боргу в розмірі 6408,00 грн. за виконані роботи за Актом від 24.01.2017 року та за Договором від 15.01.2017 року, пеню та інфляційні втрати за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань в сумі 1070,00 грн. за порушення умов проведення розрахунків за Договором від 15.01.2017 року та за актом здавання-приймання виконаної роботи, суму морального збитку, завданого переслідуванням, фальсифікацією інформації, незаконним збором та розповсюдженням приватної інформації, приниженням честі і гідності та утиском прав позивача в розмірі 10000,00 грн. Ухвалою від 12.01.2018 року вказану позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків. Позивачем на виконання вищевказаної ухвали суду, у встановлений суддею строк, було усунуто зазначені судом недоліки. Ухвалою від 31.01.2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. 06.03.2018 року представник відповідача за первісним позовом Житлово-будівельного кооперативу «Суднобудівник-16» звернувся до суду із зустрічним позовом, вимогами якого є визнання неукладеним правочину у формі договору укладеного від 15.01.2017 року між [PERSON] та Житлово-будівельним кооперативом «Суднобудівник-16». Вказані вимоги були обґрунтовані тим, що не включення до договору від 15.01.2017 року, що укладений між [PERSON] та Житлово-будівельним кооперативом «Суднобудівник-16» погодження сторонами кошторису та ціни робіт, які є істотними умовами договору підряду є підставою для визнання такого договору не укладеним. Оскільки за не укладення договору у сторін не виникає жодних цивільних прав та обов`язків, у задоволенні позову [PERSON] до Житлово-будівельного кооперативу «Суднобудівник-16», про стягнення заборгованості представник відповідача просив відмовити. Ухвалою від 22.03.2018 року, яка занесена до протоколу судового засідання прийнято до спільного розгляду з первісною позовною заявою зустрічний позов Житлово-будівельного кооперативу «Суднобудівник-16» до [PERSON] , про визнання договору неукладеним. Ухвалою від 22.06.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні. 22.03.2019 року позивачем [PERSON] через канцелярію суду подано заяву про відвід судді Деснянського районного суду м. Києва Зотько Т.А. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 26.03.2019 року заяву про відвід було передано на автоматизований розподіл справ між суддями, та відповідно провадження по вищезазначеній справі було зупинено до вирішення питання про відвід судді Зотько Т.А. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б. від 28.03.2019 року було вирішено питання про відвід судді Зотько Т.А. та відмовлено в задоволенні заяви [PERSON] 29.03.2019 року ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Зотько Т.А. провадження по справі поновлено. 02.04.2019 року позивачем [PERSON] через канцелярію суду повторно подано заяву про відвід судді Деснянського районного суду м. Києва Зотько Т.А. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 03.04.2019 року заяву про відвід було передано на автоматизований розподіл справ між суддями, та відповідно провадження по вищезазначеній справі було зупинено до вирішення питання про відвід судді Зотько Т.А. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Скрипки О.І. від 08.04.2019 року було вирішено питання про відвід судді Зотько Т.А. та відмовлено в задоволенні заяви [PERSON] . Ухвалою від 15.04.2019 року поновлено провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до Житлово-будівельного кооперативу «Суднобудівник-16», про стягнення заборгованості та за зустрічною позовною заявою Житлово-будівельного кооперативу «Суднобудівник-16» до [PERSON] , про визнання договору неукладеним. Призначено справу до розгляду в судовому засіданні. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 20.05.2020 клопотання представника відповідача [PERSON] про призначення судової технічної експертизи документу було залишено без задоволення. Згідно ухвали судді Деснянського районного суду м.Києва від 28.09.2020 розглянуто питання про виправлення описки в резолютивній частині проголошеної 28.09.2020 вступної та резолютивної частини рішення суду. Інші процесуальні дії по справі не вчинялись. В суді позивач [PERSON] заявлений первісний позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити, посилаючись на обставини, які викладені в позовній заяві. У задоволенні зустрічного позову просив відмовити. Представник відповідача за первісним позовом Житлово-будівельного кооперативу «Суднобудівник-16» - Богданов В.В., який діє на підставі Договору про надання правової допомоги від 28.02.2018 року, в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні первісного позову. Зустрічну позовну заяву просив задовольнити з підстав викладених в ній. Суд, вислухавши пояснення позивача за первісним позовом, представника відповідача за первісним позовом, показання допитаних в ході розгляду справи свідків та дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до змісту положень статей 11, 15 ЦК України, цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів встановлений статтею 16 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Особа, право якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Як правило, спосіб захисту порушеного права визначено законом. Так, в судовому засіданні було встановлено, що 15.01.2017 року між [PERSON] та Житлово-будівельним кооперативом «Суднобудівник-16», в особі голови правління [PERSON] було укладено цивільно-правовий договір, предметом якого є виконання монтажу та демонтажу світильників мережі освітлення місць загального користування та двох коридорів будинку по [ADDRESS] , у строк з 15.01.2017 року по 25.03.2017 року (а.с.3 т.1). Відповідно до наданої копії вказаного договору, він підписаний сторонами. Відповідно до п.1.2 Договору Замовник зобов`язаний своєчасно прийняти й оплатити виконану Виконавцем роботу. Згідно з положеннями п.2.1 Договору Замовник сплачує Виконавцеві винагороду у повному розмірі домовленої суми щомісячно при умові повного їх виконання та відсутності зауважень з боку мешканців будинку на протязі місяця. Відповідно до п.2.2 Договору оплата виконується не пізніше 6-ти днів з дати прийняття Замовником роботи за актом. На підтвердження, того, що позивачем були виконані роботи по вищезазначеному договору в повному об`ємі та якісно між [PERSON] та Житлово-будівельним кооперативом «Суднобудівник-16», », в особі голови правління [PERSON] було укладено Акт здавання-приймання виконаної роботи від 24.01.2017 року (а.с.4 т.1). Згідно вказаного Акту за виконану роботу замовник сплачує виконавцеві винагороду у розмірі 14250,00 грн., прибутковий податок ЄСВ - 2565,00 грн., військовий збір - 213,75 грн., до виплати 11471,25 грн. Відповідно до наданої копії вказаного Акту, він підписаний сторонами цивільно-правового договору. На підтвердження того, що позивачем придбавались матеріали для проведення робіт із заміни світильників на нові енергоефективні із свілодіодними лампами, останнім надано копії товарних, фіскальних чеків та видаткових накладних (а.с.6, 7 - зворот). Відповідно до копії письмового пояснення голови правління ЖБК «Суднобудівник-16» [PERSON] від 06.04.2017 року на службову записку від 28.02.2017 року вбачається, що матеріальний звіт на алюмінієвий профіль буде прийнятий при додачі до нього сертифіката якості та податкових документів продавця товару. Аванси для заміни першого етапу заміни освітлення МЗК будинку по [ADDRESS] , отримані на матеріали за розписками складають (2000 грн. + 500 грн. + 2500 грн. + 1000 грн.) = 6000 грн. Вартість матеріалів за отриманими чеками по будинку К-10 складає: (2292,60 грн. + 2354 грн. + 1 497 грн.) = 6143 грн. Різниця по статті матеріали =143,64 грн. Виконані роботи із заміни освітлення МЗК в будинку К-10 перевірені «комісією кооперативу від 27.02.2017 року і складають вісім поверхів (5, 8, 9,10,11,12,13, та 14-й). За виконані роботи виплачено 6842 грн. Щодо якості виконаних робіт, то були зауваження: відсутність сертифікатів якості на світильники; встановлення світильників не в тому місці; незрозумілий спосіб заміни світильників через рік-два. До правління кооперативу надійшло з цієї причини 13 заяв мешканців десяти поверхів будинку К-10 з проханням встановити в їх коридорах стаціонарні сертифіковані світильники із змінними світлодіодними лампами на 4-5 Вт у погодженому ними місці (а.с.95 т.1 - зворот). На вказаних письмових поясненнях міститься примітка про те, що цей лист вручений [PERSON] без копій розписок 17.08.2017 року. Згідно копії акту від 27.03.2017 року, складеного комісією в складі голови правління та членів правління ЖБК «Суднобудівник-16» вбачається, що 27.03.2017 року в будинку кооперативу за адресою: [ADDRESS] було проведено перевірку виконання робіт із заміни електроосвітлення місць загального користування, відповідно до Рішення правління ЖБК від 24.01.2017 року з метою визначення об`єму виконаних робіт для підписання актів виконаних робіт та закінчення виконання всіх робіт до 31.03. 2017 року. Оглянувши всі вісімнадцять поверхів будинку кооперативу за адресою: [ADDRESS] комісія встановила, що заміна освітлення виконана на восьми поверхах, а саме: 5, 8, 9,10,11,12,13 та 14-му. На десяти поверхах заміна ощадного освітлення не виконана, а саме: на 1, 2, 3, 4, 6, 7, 15, 16, 17 та 18-му. Деякі мешканці висловлювали незадоволення якістю світильників, відсутністю сертифікації ламп та наполягали встановити їм сертифіковані світильники на поверхах, які залишились незайманими (а.с.95). Заперечуючи проти первісних позовних вимог представником відповідача за первісним позовом 06.03.2018 року подано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого вбачається, що між ЖБК «Суднобудівник-16» та [PERSON] був укладений договір цивільно-правового характеру на виконання робіт із заміни старих світильників місць загального користування на нові енергоефективні із світлодіодними лампами в будинку кооперативу за адресою: [ADDRESS] . Даний договір був укладений згідно з Рішенням правління кооперативу від 24.01.2017 року, не 15 січня 2017 року, а 02.02.2017 року з терміном виконання із 02.02.2017 року по 28.02.2017 року. В наданій позивачем копії договору від 15.01.2017 року всі цифри термінів - виправлені і не відповідають дійсності. Також, доказом того, що роботи виконувались позивачем фактично в лютому місяці 2017 року є копії розписок, копії товарних чеків на придбання матеріалів. Фактичне виконання робіт за умовами договору було заплановано в два етапи: спочатку-заміна світильників. Потім - заміна світильників в коридорах двокімнатних квартир. На кінець лютого місяця позивачем були виконані роботи за умовами договору менш, ніж наполовину, про що свідчить Акт обстеження комісії кооперативу від 27.02.2017 року, а саме: замінені світильники в коридорах трикімнатних та чотирикімнатних квартир та в при ліфтових холах восьми поверхів. За виконані роботи позивачу на початку березня 2017 року кооперативом виплачені кошти в сумі 6842,00 грн., про що свідчить підпис позивача на платіжній відомості за другу половину лютого 2017 року. Відповідно до Акту, копію якого позивач надав у своєму позові на суму 14250,00 грн., відповідач повинен сплатити за весь об`єм виконаних робіт із заміни освітлення за адресою: [ADDRESS] , тобто за два заплановані етапи, а не за один. Друга половина робіт (на десяти поверхах) була виконана [PERSON] - виконавцем аналогічних робіт в другому будинку кооперативу за адресою: [ADDRESS] , згідно Рішення правління кооперативу від 04.04.2017 року та Наказу № 5 «Про закінчення робіт із заміни освітлення». Щодо положення п.2.1 Договору по сплаті повної суми винагороди за весь об`єм якісно виконаної роботи та відсутності зауважень з боку мешканців будинку, то слід відмітити, що роботи позивачем були виконані із зауваженнями: відсутність сертифікатів якості на світильники; встановлення світильників не в тому місці; незрозумілий спосіб заміни світильників через рік-два, тобто відсутність гарантії. Також, до правління кооперативу надійшло 13 заяв мешканців десяти поверхів будинку по [ADDRESS] з проханням встановити в їх коридорах стаціонарні сертифіковані світильники із змінними світлодіодними лампами у погодженому з ними місці. Відповідно до умов Договору, зокрема п.2.2 виплата винагороди була здійснена 07.03.2017 року в терміни отримання зарплати в кооперативі. Акт виконаних робіт зі сторони правління ЖБК був підписаний 28.02.2017 року, тобто на другий день після складення Акта обстеження виконання робіт в будинку по [ADDRESS] . Обсяги робіт, передбачені Договором із повної заміни освітлення в будинку кооперативу за адресою: [ADDRESS] були повністю закінчені 31.05.2017 року іншим підрядником - [PERSON] , за що йому виплачена відповідна винагорода. Таким чином, з наведених вище аргументів переконливо видно, що роботи по заміні освітлення в будинку фактично були виконані з початку лютого по кінець травня 2017 року, а 24.01.2017 року на засіданні правління кооперативу було прийнято рішення про проведення робіт власними силами. На підтвердження своїх доводів представник відповідача за первісним позовом надав до суду копію цивільно-правового договору №1/10 від 02.02.2017 року, який укладений між [PERSON] та ЖБК «Суднобудівник-16» (а.с.64, - зворот). Разом з тим, позивач в судовому засіданні категорично заперечував факт укладення ним з відповідачем ЖБК «Суднобудівник-16» цивільно-правового договору №1/10 від 02.02.2017. Відповідно до наданої суду копії вказаного договору, вбачається, що він не підписаний позивачем - [PERSON] . Предметом вказаного договору було виконання робіт із реконструкції освітлення МЗК, а саме: демонтаж старих світильників та монтаж нових із світлодіодними лампами в обох коридорах та приліфтових холах половини будинку ЖБК за адресою: [ADDRESS] . Пунктом 1.1. цього Договору було встановлено, що термін виконання робіт - з 02.02.2017 року до 28.02.2017 року. Згідно пункту 2.1. Договору вартість робіт складає 6842,50 грн. Відповідно до копії рішення правління ЖБК «Суднобудівник-16» від 24.01.2017 року вирішено надати згоду на виконання робіт з заміни освітлення місць загального користування на енергоефективне з доплатою власних коштів мешканців (а.с.65 т.1). Відповідно до копії розписки [PERSON] від 01.03.2017 року, останній отримав кошти в розмірі 2500,00 грн. в рахунок авансу за виконані роботи по заміні освітлювальних приладів на світлодіодні в будинку по [ADDRESS] (а.с.66 т.1). Відповідно до копії акту від 27.02.2017 року комісія у складі голови правління та членів правління ЖБК «Суднобудівник-16» склали акт про те, що 27.02.2017 року в будинку кооперативу за адресою: [ADDRESS] було проведено перевірку виконання робіт із заміни електроосвітлення місць загального користування, відповідно до Рішення правління ЖБК від 24.01.2017 року з метою визначення об`єму виконаних робіт для підписання актів виконаних робіт та закінчення виконання всіх робіт до 31.03. 2017 року. Оглянувши всі вісімнадцять поверхів будинку кооперативу за адресою: [ADDRESS] комісія встановила, що заміна освітлення виконана на восьми поверхах, а саме: 5, 8, 9, 10, 11, 12, 13 та 14-му. На десяти поверхах заміна ощадного освітлення не виконана, а саме: на 1, 2, 3, 4, 6, 7, 15, 16, 17 та 18-му. Деякі мешканці висловлювати незадоволення якістю світильників, відсутністю сертифікації ламп та наполягали встановити їм сертифіковані світильники на поверхах, які залишились незайманими (а.с.73). Згідно копії Акту здавання-приймання виконаної роботи від 28.02.2017 року, укладеного між головою правління ЖБК «Суднобудівник-16» [PERSON] та [PERSON] , вбачається, що останні склали цей акт про те, що роботи згідно з договором про виконання робіт із обслуговування будинку від 08.02.2017 року виконано в повному обсязі, але із зауваженнями, викладеними в акті комісії Кооперативу від 27.02.2017 року. За виконану роботу замовник сплачує виконавцеві винагороду у розмірі 8500,00 грн., прибутковий податок - 1530,00 грн., військовий збір - 127,50 грн., до виплати 6842,50 грн. (а.с.74 т.1). Відповідно до наданої копії вказаного Акту, він не підписаний позивачем - [PERSON] . З копії платіжної відомості за 2 половину лютого 2017 року, від 07.03.2017 року, виданої ЖБК «Суднобудівник-16», вбачається, що [PERSON] виплачено 6842,50 грн. (а.с.75 т.1). Відповідно до копії письмового пояснення голови правління ЖБК «Суднобудівник-16» [PERSON] від 06.04.2017 року на службову записку від 28.02.2017 року, про яке вже зазначалось вище, вбачається, що матеріальний звіт на алюмінієвий профіль буде прийнятий при додачі до нього сертифіката якості та податкових документів продавця товару. Аванси для заміни першого етапу заміни освітлення МЗК будинку по [ADDRESS] , отримані на матеріали за розписками складають (2000 грн.+500 грн.+2500 грн.+1000 грн.) = 6000 грн. Вартість матеріалів за отриманими чеками по будинку К-10 складає: (2292,60 грн.+2354 грн.+1497 грн.) = 6143 грн. Різниця по статті матеріали = 143,64 грн. Виконані роботи із заміни освітлення МЗК в будинку К-10 перевірені «комісією кооперативу від 27.02.2017 року і складають вісім поверхів (5, 8, 9, 10, 11, 12, 13, та 14-й ). За виконані роботи виплачено 6842 грн. Щодо до якості виконаних робіт, то були зауваження: відсутність сертифікатів якості на світильники; встановлення світильників не в тому місці; незрозумілий спосіб заміни світильників через рік-два. До правління кооперативу надійшло з цієї причини 13 заяв мешканців десяти поверхів будинку К-10 з проханням встановити в їх коридорах стаціонарні сертифікатовані світильники із змінними світлодіодними лампами на 4-5 Вт у погодженому ними місці (а.с.77 т.1). Згідно копії довідки ЖБК «Суднобудівник-16» від 10.08.2017 року, яка видана [PERSON] , вбачається, що останній в лютому 2017 року виконував роботи по Договору цивільно-правового характеру в ЖБК «Суднобудівник-16». Сума договору складала 8500,00 грн. Військовий збір -127,50 грн. Податок з доходів фізичних осіб -1530,00 грн. На руки було виплачено - 6842,50грн. (а.с.88 т.1). При цьому на вказаній довідці міститься примітка [PERSON] , про те, що він вказану довідку отримав, але сума за договором не складає 8500,00 грн., а зовсім інша, у зв`язку з чим він просить у довідку внести виправлення в частині зазначення суми. Крім того, з копії рішення правління ЖБК «Суднобудівник-16» від 11.08.2017 року, вбачається, що [PERSON] відсторонено від робіт та оформлення документів, пов`язаних з виконанням умов Програми КМДА з енергозбереження в 2017 році, з причини його втручання у виконання робіт без погодження керівництва ЖБК (а.с.140 т.1). Допитані в ході розгляду справи судом свідки, показали що дійсно позивач виконуючи роботи з монтажу світильників казав, що закупив матеріали на фірмі, а згодом виявилося, що цих фірм не існує, а матеріали були закуплені позивачем на базарі. Дійсно частину робіт по заміні світильників було виконано позивачем, однак згодом у його роботі були виявлені недоліки. Другий етап, робіт виконувався у лютому 2017 року, але не позивачем, оскільки були скарги від людей, що свідчили про погану якість виконуваних ним робіт. Оскільки були дефекти у роботі позивача вирішено було зібрати комісію для складання акту. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 202 ЦК України). Ст. 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (ст. 207 ЦК України). У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України, у письмовій формі належить вчиняти правочин між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених ч. 1 ст. 206 ЦК України. Ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. З огляду на викладені норми цивільного законодавства, договір підряду має бути укладений у письмовій формі. Цивільно-правовим договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У відповідності до вимог ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 527 ЦК України передбачено виконання зобов`язання належними сторонами. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Відповідно до ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Для виконання окремих видів робіт, встановлених законом, підрядник (субпідрядник) зобов`язаний одержати спеціальний дозвіл. Згідно статті 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо в договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішення суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами. Ціна роботи в договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та оплату за виконану ним роботу. Також відповідно до ст. 844 ЦК України, ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником. Частинами 1 та 2 ст. 846 ЦК України передбачено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту. За вимогами частини першої статті 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право в подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 02 жовтня 2012 року у справі № 23/236, обов`язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) закон покладає саме на замовника. Відповідно до ч. 4 ст. 853 ЦК України, у разі виникнення між замовником і підрядником спору з приводу недоліків виконаної роботи або їх причин на вимогу будь-кого з них має бути призначена експертиза. Витрати на проведення експертизи несе підрядник, крім випадків, коли експертизою встановлена відсутність порушень договору підряду або причинного зв`язку між діями підрядника та виявленими недоліками. У цих випадках витрати на проведення експертизи несе сторона, яка вимагала її призначення, а якщо експертизу призначено за погодженням сторін, - обидві сторони порівну. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи, та встановлюються письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Докази повинні бути належними, допустимими, достовірними та достатніми (статті 77-80 ЦПК України). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом у відповідності до п. 3 ч. 4 ст. 12 ЦПК України під час проведення судового розгляду справи по суті учасникам судового процесу були роз`яснені їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій. Підставою для звернення [PERSON] до суду із дійсним позовом стало не виконання відповідачем зобов`язання по оплаті виконаної роботи за Актом від 24.01.2017 року та Договором від 15.01.2017 року. Підставою для звернення до суду із зустрічним позовом про визнання договору неукладеним є відсутність в спірному договорі ціни роботи або способів її визначення та відсутність кошторису, як то передбачено в статті 844 ЦК України. Однак, з матеріалів справи убачається, що цивільно-правовий договір, предметом якого є виконання монтажу та демонтажу світильників мережі освітлення місць загального користування та двох коридорів будинку по [ADDRESS] , дійсно був підписаний обома сторонами договору, позивачем за первісним позовом - [PERSON] та відповідачем за первісним позовом - Житлово-будівельним кооперативом «Суднобудівник-16», в особі голови правління [PERSON], з чітким переліком видів робіт, які мав виконати позивач як підрядник під час монтажу та демонтажу. При укладанні договору сторони дійшли згоди щодо всіх умов, які є істотними: предмета, умов та строків виконання договору, місця його виконання, розміру і порядку оплати тощо. Після того як позивачем були виконані роботи по вищезазначеному договору, між [PERSON] та Житлово-будівельним кооперативом «Суднобудівник-16», в особі голови правління [PERSON], було укладено Акт здавання-приймання виконаної роботи від 24.01.2017 року, який також підписаний обома сторонами договору. Згідно вказаного Акту за виконану роботу замовник сплачує виконавцеві винагороду у розмірі 14250,00 грн., прибутковий податок ЄСВ - 2565,00 грн., військовий збір - 213,75 грн., до виплати 11471,25 грн. На думку суду оскільки замовник - у даному випадку - ЖБК «Суднобудівник-16», в особі голови правління [PERSON], прийняв виконані [PERSON] роботи, підписавши Акт здавання-приймання виконаної роботи від 24.01.2017 року та не заявив негайно про виявлені недоліки в роботі він втратив своє право в подальшому посилатися на такі недоліки у виконаній роботі. Також представником відповідача за первісним позовом в судовому засіданні у відповідності до ч. 4 ст. 853 ЦК України, не було заявлено клопотання про проведення експертизи недоліків виконаної роботи позивачем, що позбавило суд достовірно встановити наявність чи відсутність недоліків виконаної [PERSON] роботи. При цьому, суд судом не приймається в якості доказу, твердження представника відповідача та свідка [PERSON] про те, що копія цивільно-правового договору від 15.01.2017 та копія акту виконаних робіт від 24.01.2017 є сфальшованими позивачем з тих підстав, що згідно відповіді Департаменту житлово-комунальної інфраструктури виконавчого органу КМР (КМДА) №053/3/1-9345 від 13.11.2018 вбачається, що саме на запит позивача [PERSON] було надано копії цивільно-правового договору від 15.01.2017 та копія акту виконаних робіт від 24.01.2017, а відтак суд дійшов висновку, що виходячи зі встановлених під час розгляду справи обставин, знайшов підтвердження той факт, що цивільно-правовий договір, предметом якого є виконання монтажу та демонтажу світильників мережі освітлення місць загального користування та двох коридорів будинку по [ADDRESS] , дійсно був укладений між позивачем за первісним позовом - [PERSON] та відповідачем за первісним позовом - Житлово-будівельним кооперативом «Суднобудівник-16», в особі голови правління [PERSON] саме від 15.01.2017, у зв`язку з чим, вважає за необхідне відмовити у задоволенні зустрічного позову ЖБК «Суднобудівник-16» про визнання договору неукладеним. Натомість, суд не бере до уваги надані представником відповідача за первісним позовом копії цивільно-правового договору №1/10 від 02.02.2017 року, який укладений між [PERSON] та ЖБК «Суднобудівник-16», в особі голови правління [PERSON] та Акт здавання-приймання виконаної роботи від 28.02.2017 року, оскільки останні позивачем [PERSON] не підписувались, тобто відсутня згода останнього на їх укладення та підписання, що у свою чергу не порушує для нього жодних юридичних наслідків. Крім того, вказаний договір не є предметом спору в даній справі. Також обов`язковому зазначенню підлягає і та обставина, що в судовому засіданні позивач за первісним позовом стверджував, що відповідач частково розрахувався з ним за вчасно та якісно виконані роботи з монтажу світильників мережі освітлень за договором від 15.01.2017 року, виплативши суму в розмірі 8500,00 грн. з урахуванням утримань. Факт проведення часткового розрахунку не заперечувався і представником відповідача за первісним позовом в судовому засіданні. Крім того, відповідно до надісланого до суду відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідачем не заперечується і факт того, що дійсно між позивачем та відповідачем був укладений договір цивільно-правого характеру на виконання робіт з заміни старих світильників місць загального користування на нові енергоефективні із світодіодними лампами в будинку кооперативу за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з вищевикладеним суд вважає, що позивач має право на стягнення залишку заборгованості з відповідача згідно умов цивільно-правового договору від 15.01.2017 та копії акту виконаних робіт від 24.01.2017 саме у розмірі 2128,75 грн.. Здійснюючи розрахунок заборгованості суд враховує, що згідно Акту від 24.01.2017 року, за виконану роботу замовник сплачує виконавцеві винагороду у розмірі 14250,00 грн., прибутковий податок ЄСВ - 2565,00 грн., військовий збір - 213,75 грн., до виплати 11471,25 грн. - 2500,00 грн. (що позивач отримав від відповідача згідно розписки від 01.02.2017 в рахунок авансу за виконання електромонтажних робіт по заміні освітлювальних приладів на світлодіодні в будинку по [ADDRESS] ) - 6842,50 грн. (що були отримані позивачем згідно відомості від 07.03.2017 року) = відповідно залишок недоотриманих коштів становить 2128,75 грн.). Таким чином, судом враховано 2500 грн. саме за виконання електромонтажних робіт по заміні освітлювальних приладів на світлодіодні в будинку по [ADDRESS] з тих підстав, що дана обставина безпосередньо зазначена позивачем в особисто складеній на ім`я Голови ЖБК «Суднобудівник - 16» розписці та не може бути розцінена, як оплата придбаних матеріалів, або ж як аванс, отриманий за будь-яким іншим договором, оскільки доказів цього сторонами судом не надано. При цьому, судом не враховуються здійсненні між сторонами розрахунки за придбані та використані при виконанні вищевказаних робіт матеріали, з тих підстав, що ані в договорі від 15.02.2017, ані в акті здання-приймання виконаної роботи, не зазначено умов оплати вартості придбаного та використаного при здійсненні вказаних робіт матеріалу, а відтак дані розрахунки не є предметом спору за даними вимогами. Разом з тим, твердження позивача про те, що у нього виникла заборгованість перед Управлінням Пенсійного фонду, внаслідок його працевлаштування в ЖБК «Суднобудівник-16» суд не бере до уваги, оскільки умови цивільно-правового договору передбачають отримання винагороди за виконану роботу, а не заробітної плати, що є наслідком укладення трудового договору та суперечать вимогам, притаманним трудовій угоді. Що ж стосується позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача пені та інфляційних втрат за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань в сумі 1070,00 грн. за порушення умов проведення розрахунків за Договором від 15.01.2017 року та за актом здавання-приймання виконаної роботи, то суд вважає за необхідне зазначити наступне. Статтею 625 ЦК України встановлена відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, ч.1 цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У ч.2 зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи той факт, що відповідач за первісним позовом не розрахувався перед позивачем у повному обсязі за виконання останнім електромонтажних робіт по заміні освітлювальних приладів на світлодіодні в будинку по [ADDRESS] , а відтак суд приходить до висновку про стягнення з Житлово-будівельного кооперативу «Суднобудівник-16» на користь [PERSON] інфляційні втрати та пеню за прострочення виконання зобов`язання (невиплати залишку заборгованості за виконані роботи у розмірі 2128,75 грн.), що склали 843,07 грн.. Що стосується позовних вимог позивача за первісним позовом про стягнення з відповідача суми морального збитку, завданого переслідуванням, фальсифікацією інформації, незаконним збором та розповсюдженням приватної інформації, приниженням честі і гідності та утиском прав позивача в розмірі 10000,00 грн., то суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст.ст. 3, 28 Конституції України визначено честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю, кожен має повагу до його гідності. Разом з тим, Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобіганню розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (ст. 34 Конституції України). Відповідно до п. 18 Постанови ПВСУ «Про судову практику у справах про захист честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27.02.2009 роз`яснено, що позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Згідно ч. 1 ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація (ст. 201 ЦК України). Відповідно до ст. 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно зі ст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.15 Постанови ПВСУ «Про судову практику у справах про захист честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27.02.2009 при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто/або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо,телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації, поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку, викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам, повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації є також вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших товарів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать честь, гідність фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи. В рішенні Європейського суду з праву людини у справі «Фельдек проти Словаччини» від 12 липня 2001 року зазначено: «Суд розрізняє фактичні повідомлення та оціночні судження. Вимогу щодо доведення істинності оціночного судження неможливо дотримати, така вимога порушує свободу вираження поглядів, яка є основною частиною права, гарантованого ст. 10 Конвенції з прав людини». Згідно ст. 47-1 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Так, фундаментальними принципами Європейського Суду згідно з його практикою щодо ст. 10 Конвенції є те, що свобода вираження поглядів складає одну з важливіших підвалин демократичного суспільства. За дотримання умов п.2 ст, 10 вона застосовується не тільки до «інформації» чи «ідей», які сприймаються сприятливо, чи розглядаються як необразливі чи байдуже, але й такі, які ображують шокують чи турбують (рішення у справі «Хейдісайд про Сполученого Королівства» від 07.12.1976 року). Аналізуючи обставини справи, пояснення сторін, показання свідків, суд приходить до висновку, що можливе висловлення та розповсюдження неправдивої інформації керівництвом кооперативу ЖБК «Суднобужівник-16», здійснення заходів по приниженню честі та гідності [PERSON] з метою дискредитації його як активного члена кооперативу ЖБК «Суднобудівник-16» є лише судженнями їх авторів і має оціночний характер. Зазначені висловлювання не мотивовані цілеспрямованими діями з метою приниження честі, гідності чи ділової репутації позивача і не можуть бути розцінені як недостовірна інформація, яка б принижувала його честь, гідність та ділову репутацію, оскільки вона не містить ствердження про порушення позивачем законодавства чи моральних принципів і лише надає можливість проаналізувати та сприйняти зміст інформації щодо вказаних обставин, а тому підстав для задоволення вимог позивача в цій частині відсутні. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Отже, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення первісного позову та відмови у вимогах зустрічного позову. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. При подачі позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 1280,00 грн., у зв`язку з чим у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 640,00 грн., пропорційно до частки задоволених позовних вимог.

Outcome: partial