Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Вільногірського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області про відшкодування майнової та моральної шкоди вказуючи, що в квітні 2016 року, він в бухгалтерії за місцем своєї роботи отримав інформацію, з якої слідувало, що з нього примусово стягнуто кошти за постановою ДВС Вільногірського МУЮ Дніпропетровської області, яке на цей час змінив свою назву на Вільногірський міський відділ ДВС Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області. 11.04.2016 р., він звернувся за роз'ясненням до ВДВС Вільногірського МУЮ Дніпропетровської області, де йому під особистий розпис було видано копію постанови головного державного виконавця ВДВС Вільногірського МУЮ Дніпропетровської області Власенко В.Г. від 22.07.2015 р. про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа № 174/684/13-ц, виданого 05.11.2013 р. Вільногірським міським судом Дніпропетровської області про стягнення з нього боргу та судових витрат на користь ПАТ «[PERSON] Аваль» в розмірі 158560 грн. 26 коп., та копію виконавчого листа від 09.10.2013 р., справа № 174/684/13-ц. Оскільки зазначена вище постанова є неправомірною, він оскаржив її до Вільногірського міського суду Дніпропетровської області, ухвалою якого від 26.04.2016 року, його скаргу було задоволено повністю та визнано протиправною і скасовано постанову головного державного виконавця ВДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 22.07.2015 р. про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа № 174/684/13-ц, виданого 05 листопада 2013 р. Вільногірським міським судом Дніпропетровської області про стягнення з нього боргу та судових витрат на користь ПАТ «[PERSON] Аваль». Ухвала на цей час набрала чинності. Однак, під час розгляду справи за його скаргою судом, розуміючи незаконність та протиправність своїх дій, що полягало в направленні відповідачем за місцем його роботи - філію «Вільногірський ГМК» ДП «ОГХК», де він працює охоронником ВО, з підприємства за місцем його роботи виконавчий лист, зазначений вище, відкликаний не був, зупинення примусового стягнення з нього коштів, так само відповідачем здійснено не було, хоча така можливість і право державного виконавця передбачено чинним Законом України «Про виконавче провадження». Таким чином, з вини відповідача, з нього через бухгалтерію підприємства за місцем його роботи, за виконавчим документом № 174/684/13-ц про стягнення заборгованості з нього на користь ПАТ ««[PERSON] Аваль», з вини відповідача, були безпідставно утриманні кошти на загальну суму 1598 грн. 64 коп., з яких за квітень місяць 2016 р. з його заробітної плати було утримано заборгованість в сумі 506 грн. 16 коп. та виконавчий збір в сумі 168 грн. 72 коп.; за травень місяць з його заробітної плати було утримано заборгованість в сумі 692 грн. 82 коп. та виконавчий збір в сумі 230 грн. 94 коп. Більше того, рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 29.04.2014 р. по цивільній справі за позовом ПАТ «[PERSON] Аваль» - до нього, [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи - виконавчий комітет Вільногірської міської ради, головне управління ДМС в Дніпропетровській області, про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстраційного обліку, позов банку було задоволено частково, а саме: звернуто стягнення на нерухоме майно (предмет іпотеки) за договором іпотеки від 30.11.2007 р., квартиру [ADDRESS] (Центральна) в м. Вільногірську Дніпропетровської області для задоволення грошових вимог за кредитним договором від 30.11.2007 р. у сумі 169 401 грн. 40 коп. Тобто, на підставі судового рішення грошові вимоги кредитора були задоволені за рахунок іпотеки, на яку було звернуто стягнення, в зв'язку з чим, для стягнення грошових коштів за цим ж зобов'язаннями не було жодних правових підстав. Також слід зазначити, що про це рішення суду було відомо як ПАТ «[PERSON] Аваль», так і установі відповідача, що також є ще однією підстав для підтвердження незаконного утримання з нього коштів з вини відповідача. Відповідач своїми діями, що виразилось у винесенні відповідачем постанови, внаслідок якої були безпідставно утримані з його заробітної плати кошти, та за постановою, яку було визнано судом протиправною і скасовано, як виконавчий орган державної влади, діяв за межами прав, встановлених Конституцією України та чинним законодавством України, чим порушив його права та законні інтереси, що потягло за собою завдання йому майнової шкоди. Крім того, своїми незаконними, протиправними діями, що полягає в протиправному обмеженні відповідачем його права на отримання грошового забезпечення в обсязі, який було йому призначено роботодавцем за місцем отримання ним заробітної плати, йому також було завдано моральної шкоди, яка повтягає в наступному. Незаконними діями відповідача, було грубо порушено гарантовані йому Конституцією України та чинним законодавством України його права як громадянина на отримання свого заробітку за місцем своєї роботи в повному обсязі; з вини відповідача він втратив значну для нього частину свого єдиного джерела доходів - заробітної плати, необхідного йому для забезпечення свого існування та існування його сім'ї, що порушило звичний йому перебіг життя з урахуванням його сімейного стану та перебуванням на його утриманні неповнолітніх дітей; незаконне рішення відповідача значно ускладнило його існування; внаслідок значного обмеження його фінансового забезпечення після невиплати йому заробітної плати у повному розмірі, в нього значно скоротилась можливість для підтримання рівня свого життя на необхідному йому рівні; за захистом своїх прав та інтересів, він змушений звертатися до адвокатів та до суду, що є не звичним для нього проведенням свого часу; з вини відповідача він змушений витрачати свій вільний час не на організацію відпочинку та свого дозвілля, а на судовий спір з відповідачем, що також додає йому значних, тривалих моральних страждань та переживань. Все перелічене вище, значно погіршило його звичний життєвий ритм, погіршило його загальне самопочуття та знизило загальний життєвий тонус, що завдало та продовжує завдавати йому додаткових моральних страждань. Для відшкодування завданої йому відповідачем моральної шкоди, йому знадобляться значні додаткові витрати фізичних та духовних сил а також додаткові майнові витрати, пов'язані із процесом розгляду його позову судом. Порушення відповідачем його майнових прав є очевидним, оскільки він безпідставно та незаконно, тобто без достатніх для цього правових підстав, прийняв протиправне рішення, чим позбавив його права на отримання ним свого заробітку у повному обсязі, завдану йому відповідачем моральну шкоду він оцінив на загальну суму 5000 (п'ять тисяч) гривень. Просить стягнути з відповідача на його користь у відшкодування завданої йому майнової шкоди, яка виникла внаслідок винесення протиправної та незаконної постанови головним державним виконавцем Вільногірського міського відділу ДВС Головного ТУЮ у Дніпропетровській області [PERSON] від 22.07.2015 р. про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа № 174/684/13-ц, виданого 05.11.2013 р. Вільногірським міським судом Дніпропетровської області про стягнення з нього боргу та судових витрат на користь ПАТ «[PERSON] Аваль», в розмірі 1598 грн. 64 коп., з яких за квітень місяць 2016 р. з його заробітної плати було утримано заборгованість в сумі 506 грн. 16 коп. та виконавчий збір в сумі 168 грн. 72 коп.; за травень місяць з його заробітної плати було утримано заборгованість в сумі 692 грн. 82 коп. та виконавчий збір в сумі 230 грн. 94 коп. Стягнути з відповідача на його користь у відшкодування завданої йому моральної шкоди суму в розмірі 5000,00 гривень. Стягнути з відповідача на його користь усі зазнані ним судові витрати, пов'язані з розглядом цього позову в суді. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на вищевказані обставини. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав, пояснив, що згідно рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 09.10.2013 р. з [PERSON] на користь ПАТ « [PERSON] Аваль» було стягнуто заборгованість та судові витрати у розмірі 158560,26 грн. 05.11. 2013 р. видано виконавчий лист, на підставі якого 22.07.2015 р. було відкрито виконавче провадження. Також, мається рішення суду про звернення стягнення на нерухоме майно (квартиру) позивача на користь ПАТ «[PERSON] Аваль», однак цей виконавчий лист на виконанні у відділі не перебуває. Після відкриття виконавчого провадження за місцем роботи боржника [PERSON] було направлено розпорядження про стягнення заборгованості з заробітної плати. В послідуючому 26.04.2016 року постанова про відкриття виконавчого провадження від 22.07.2015 р. була скасована судом, копію постанови отримали 01.06.2016 р. і 02.06.2016 р. на підприємство було направлено лист про відкликання виконавчого листа, стягнення припинені. Кошти, стягнуті з боржника [PERSON] були перераховані банку, а виконавчий збір - на користь держави відповідно до встановленого порядку. Вважає, що дії по стягненню з позивача суми боргу та виконавчого збору проведені правомірно, у задоволені позову просить відмовити. Третя особа у справі - Публічне акціонерне товариство «[PERSON] Аваль», належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направили. Третя особа у справі - Головне територіальне управління юстиції у Дніпропетровській області належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання представників не направили, надали письмові пояснення, згідно яких зазначають, що Головне територіальне управління юстиції у Дніпропетровській області та Вільногірський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області є окремими юридичними особами, що самостійно відповідають за своїми зобовязаннями. ( а.с. 47-49). Вислухавши сторони, вивчивши письмові матеріали справи, оглянувши матеріали виконавчого провадження, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню по наступним підставам. Так, свідок [PERSON] суду показала, що працює на посаді спеціаліста Вільногірського міського відділу державної виконавчої служби. В її посадові обовязки входить контроль за надходженням та перерахуванням коштів, які надходять до відділу. Кошти, які надійшли до відділу від боржника [PERSON] в рахунок погашення виконавчого збору були переховані до бюджету відповідно до встановленого порядку, на підставі розпорядження державного виконавця відповідними платіжними дорученнями через банківську установу. Матеріалами справи підтверджується, що на примусовому виконанні у Вільногірському міському відділі ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області знаходився на виконанні виконавчий лист № 174/684/13-ц виданий 05.11.2013 року Вільногірським міським судом Дніпропетровської області про стягнення боргу та судових витрат з [PERSON] на користь ПАТ «[PERSON] Аваль» у розмірі 158560,26 грн. Постановою державного виконавця вказаного відділу [PERSON] 22.07.2015 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа та надано строк боржнику для добровільного виконання до 29.07.15 року (а.с. 9, 56). Також, державним виконавцем при проведенні виконавчих дій встановлено, що боржник працює в філії «ВГМК» ДП «ОГХК» (а.с. 57) та отримано відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яке перебуває у власності боржника [PERSON] (а.с.58-60) Розпорядженням начальника ВДВС Вільногірського МУЮ, [PERSON] від 28.01.2016 року № 812 вказаний виконавчий лист було направлено за місцем роботи боржника - філію «ВГМК» ДП «ОГХК», для проведення стягнення, який отримано підприємством 18.03.2016 року. (а.с. 10,62). Згідно довідки від 08.07.2016 року, виданої філією «ВГМК» ДП «ОГХК», за виконавчим документом № 174/684/13-ц від 04.11.2013 року про стягнення заборгованості на користь ПАТ «[PERSON] Аваль» відповідно до розпорядження № 882 від 28.01.2016 року ВП № 48179058 в квітні 2016 року утримана заборгованість на користь ПАТ «[PERSON] АВАЛЬ» - 506,16 грн., виконавчого збору утримано 168.72 грн., та в травні 2016 року утримана заборгованість на користь ПАТ «[PERSON] АВАЛЬ» - 692,82 грн., виконавчого збору утримано 230,94 грн. (а.с. 11) Відповідно до заяви від 19.04.2017 року на імя начальника ВДВС Вільногірського МУЮ [PERSON], [PERSON] просить залучити до справи ухвалу від 18.04.2016 року по справі № 174/684/13-ц (а.с. 65) Згідно ухвали від 18.04.2016 року Вільногірського міського суду Дніпропетровської області, скаргу [PERSON] на дії державного виконавця ВДВС Вільногірського МУЮ призначено до розгляду. (а.с. 66) Відповідно до ухвали Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 26.04.2016 року у справі № 174/684/13-ц, скаргу [PERSON] задоволено, визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця Власенко В.Г. від 22.07.2015 року про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа № 174/684/13-ц, виданого 05.11.2013року Вільногірським міським судом Дніпропетровської області про стягнення з [PERSON] боргу та судових витрат на користь ПАТ «[PERSON] Аваль». Ухвала набрала законної сили 11.05.2016 року (а.с.7-8, 73-76) Вказана ухвала була долучена до матеріалів виконавчого провадження за заявою боржника [PERSON] 01.06.2016 року. (а.с. 72) Відповідно до ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 06.06.2015 року, виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 06.06.2015 року, державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону. Відповідно до ч.1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 06.06.2015 року, у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення. Згідно з ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 06.06.2015 року, у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. Підстави для відшкодування шкоди, завданої неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю посадовою або службовою особою органу державної влади встановлені ст. ст. 1166, 1167,1174 ЦК України. Згідно з п.28 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014 р. «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, під час виконання судових рішень у цивільних справах», при розгляді позовів фізичних чи юридичних осіб про відшкодування завданої шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження суди повинні виходити з положень статті 56 Конституції України, статті 11 Закону «Про державну виконавчу службу», частини другої статті 87 Закону про виконавче провадження, а також з положень статей 1173, 1174 ЦК і враховувати, що в таких справах відповідачами є держава в особі відповідних органів державної виконавчої служби, що мають статус юридичної особи, в яких працюють державні виконавці, та відповідних територіальних органів Державної казначейської служби України. Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв'язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби». У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, для відшкодування шкоди за правилами ст.1166 Цивільного кодексу\~\~необхідна наявність складу правопорушення, а саме: а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо заподіювач шкоди не був уповноважений на такі дії. б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров'я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов'язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, що коментується, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі. в) причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. г) вина заподіювача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. За таких обставин, необхідною підставою для притягнення органу державної влади (у даному випадку органу державної виконавчої служби) до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факти неправомірних дій цього державного органу, наявність шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. При цьому, неправомірність рішення, дій або бездіяльності органу державної влади має підтверджуватись відповідним рішенням суду, яке буде мати преюдиційне значення для справи про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. В спірних деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди (її розмір), протиправність (незаконність) поведінки органу державної виконавчої служби та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Відповідно до ст. 1173 ЦК України відшкодовуванню підлягає шкода, яка фактично завдана матеріальним благам особи незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади. У разі відсутності наслідків у вигляді шкоди, відповідно відсутні правові підстави для її відшкодування. Згідно зі ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Незаконними діяннями органів державної влади, органів влади Автономної республіки Крим, органів місцевого самоврядування є діяння, які суперечать приписам законів та інших нормативних актів або здійснені поза межами компетенції вищезазначених органів. Незаконність рішення, дії чи бездіяльності особи, яка завдала шкоди повинна бути доведена. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. У відповідності до ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, судом встановлено, що постановою головного державного виконавця Власенко В.Г. від 22.07.2015 року відкрито виконавче провадження з примусове виконання виконавчого листа № 174/684/13-ц, виданого 05.11.2013 року Вільногірським міським судом Дніпропетровської області про стягнення з [PERSON] боргу та судових витрат на користь ПАТ «[PERSON] Аваль», розпорядженням начальника ВДВС Вільногірського МУЮ [PERSON] від 28.01.2016 року № 812 вказаний виконавчий лист було направлено за місцем роботи боржника - філію «ВГМК» ДП «ОГХК», для проведення стягнення, який отримано підприємством 18.03.2016 року, в послідуючому вказану постанову, відповідно до ухвали Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 26.04.2016 року, яка набрала законної сили 11.05.2016 року, було скасовано, копія ухвали отримана відповідачем 01.06.16 року і листом від 02.06.2016 витребувано вказаний виконавчий лист з підприємства на якому працював боржник та наступного дня після отримання - 14.06.2016 року вказаного виконавчого листа, винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Таким чином, дії по стягненню з позивача заборгованості та виконавчого збору було проведено державним виконавцем в межах його повноважень та виконавчого провадження, перерахування коштів на користь стягувача та виконавчого збору на користь держави було проведено відповідно до встановленого порядку, тому зазначені позивачем суми не можуть бути визнані матеріальною шкодою в сенсі ст. 22, 1173, 1174 ЦК України і стягненню з відповідача на користь позивача не підлягають. Оскільки виконавчі дії проведені виконавцем в межах виконавчого провадження та наданих йому повноважень, то підстави для задоволенню позову в частині завдання позивачу моральної шкоди також відсутні, а в задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі. Понесені позивачем судові витрати у виді сплаченого судового збору, слід віднести на його рахунок. На підставі ст.ст. 15, 22, 23, 1166, 1167,1173, 1174 ЦК України, ст.ст. 18,19,27,28 Закону України «Про виконавче провадження» та

Outcome: dismissed