Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просить розірвати між ними шлюб, посилаючись на те, що він знаходиться у шлюб і з відповідачем, зареєстрованому 23.10.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Чугуївського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис №179. Від шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу [PERSON] у позові зазначив, що шлюб з відповідачем виявився невдалим, поступово сім'я почала розпадатись. Кожен вже тривалий час не піклується про створення нормальних сімейних стосунків, взаємну повагу один до одного. Сторони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, внаслідок чого їх подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам позивача. Позивач також зважає, що шлюб між ним та відповідачем є лише формальним, оскільки особисті відносини між [PERSON] та [PERSON] тривалий час мають негативний характер, між ними відсутнє нормальне спілкування. На даний час кожен з них живе своїм життям та своїми інтересами. Позивач вважає, що сімя розпалася остаточно і відновити шлюбні відносини не можливо, оскільки вказані в позові обставини продовжуються протягом тривалого часу, спроби примирення в минулому не принесли жодних результатів, тому надання строку для примирення є недоцільним і лише погіршить стан відносин з відповідачем та продовжить їх перебіг у часі. [PERSON] також зазначає у позові, що спільна дитини [PERSON] проживає з ним з 2013 року та в подальшому також буде проживати з позивачем. Позивач надав до суду заяву про підтримання позову в повному обсязі та розгляд справи за його відсутності (а.с.12). Від відповідача також надійшла заява до суду про розгляд справи за її відсутності та про те, що вона визнає позовні вимоги. Також відповідач просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]» (а.с.13). Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідачем жодних заперечень до позову не надано. За правилом ч. 3, 4 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню як такий, що знайшов своє повне підтвердження з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано між ними 23.10.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Чугуївського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис №179 (а.с.7). Від шлюбу народилася дитина [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області 09.01.2008 року (а.с.8). З матеріалів справи вбачається, що родина фактично розпалася, майнова суперечка не виникла, з питання утримання спільної дитини досягнута згода, тому суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім та їх доньки інтересам, у зв'язку із чим визнає причину розірвання шлюбу поважною і розриває шлюб між сторонами без вжиття заходів щодо примирення. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його. Враховуючи викладене та

Outcome: approved