Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і остаточно уточнивши позовні вимоги мотивує тим, що 11.12.2013 року між ним та відповідачем укладено угоду про добровільне відшкодування матеріальної шкоди, завданої каліцтвом у вигляді відшкодування втраченого заробітку в розмірі мінімальної заробітної плати за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року та витрати , понесені ним на постійний сторонній догляд та побутове обслуговування в період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року в розмірі ? мінімальної плати щомісяця на постійний сторонній догляд і ? мінімальної заробітної плати на побутове обслуговування з врахуванням вини батьків. Відповідач взяв на себе обов'язок в добровільному порядку відшкодувати завдану шкоду, пов'язану з втратою працездатності в розмірі 18908, 40 грн., витрати понесені на сторонній догляд в розмірі 9454,2 грн. та витрати , понесені на побутове обслуговування в розмірі 4727, 11 грн., сума відшкодування шкоди визнана відповідачем складала 33089, 71 грн. з врахуванням вини батьків. Але відповідач не відшкодував завдану шкоду в повному обсязі. 26.12.2013 року відповідачем в добровільному порядку була відшкодована шкода в розмірі 27693, 86 грн. Вважає, що відповідач не доплатив втрачений заробіток в розмірі мінімальної заробітної плати за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року, який складає 18908, 4 грн.. Заборгованість на даний час складає 5395, 85 грн. Просить стягнути з відповідача на його користь 5395, 85 грн. відшкодування матеріальної шкоди та судові витрати. Позивач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляд справи повідомлений належним чином. Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що в ст. 168 Податкового кодексу вказується, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок з суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу. Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету. На виконання вищевказаних норм податкового законодавства ПАТ «Сумиобленерго» під час виплати компенсації матеріальної шкоди з доходу [PERSON] виплачено податок (ПДФЛ) в сумі 5395, 85 грн.. Просить в задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи Державної податкової інспекції у м. Сумах в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, згодна з поясненнями відповідача, просить в задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню , виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 11.12.2013 року між [PERSON] та відповідачем ПАТ «Сумиобленерго» укладено угоду про добровільне відшкодування матеріальної шкоди, завданої каліцтвом у вигляді відшкодування втраченого заробітку в розмірі мінімальної заробітної плати за період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року та витрати, понесені ним на постійний сторонній догляд та побутове обслуговування в період з 01.01.2012 року по 31.12.2013 року в розмірі ? мінімальної плати щомісяця на постійний сторонній догляд і ? мінімальної заробітної плати на побутове обслуговування з врахуванням вини батьків (а.с.12-14). Загальна сума відшкодування, що визначена в п.9 Угоди становить 33089, 71 грн. сплачується ПАТ «Сумиобленерго» на користь [PERSON] до 27.12.2013 року на картковий рахунок (а.с.14). Як вбачається з копій платіжних доручень відповідачем була сплачена сума 27693, 86 грн. компенсації [PERSON] та 5395, 85 грн. податку з доходу фізичних осіб з компенсації втрат працездатності [PERSON] (а.с.51). В статті 67 Конституції України зазначається, що кожен зобов'язаний сплачувати податки i збори в порядку i розмірах, встановлених законом. Відповідно до ст. 162 Податкового кодексу України платниками податку на доходи фізичних oci6 є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їx походження в Україні, так i іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в У країні ; податковий агент. Згідно ст. 163 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування резидента е: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України. В п. 164.1. ст. 164 Податкового кодексу України зазначається, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом званого податкового періоду. У відповідності до пп. 164.2.14. п. 164.2. ст. 162 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку зокрема включається: дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріального або немайнового (моральної) шкоди, крім: сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров'ю. Тому компенсація матеріальної шкоди, що була виплачена на виконання укладеної між сторонами угоди від 11.12.13, є оподатковуваний дохід позивача. Відповідно до ст. 168 Податкового кодексу передбачено, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок з суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу. Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету. Тому на виконання вищевказаних норм податкового законодавства ПАТ «Сумиобленерго» під час виплати компенсації матеріальної шкоди сплатило податок на доходи фізичних осіб в сумі 5395, 85 грн.. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача, в частині відшкодування заподіяної матеріальної шкоди не підлягають задоволенню, а враховуючи, що вимоги не підлягають задоволенню, то у зв'язку з цим не підлягають і задоволенню вимоги в частині стягнення з відповідача витрат на правову допомогу. У зв'язку з вищевикладеним необхідно взадоволенні позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.

Outcome: dismissed