Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на підставі договору дарування, посвідченого 06.12.2008 року ХДНК № 3 під р. № 2-1193, який був укладений між позивачем та її бабусею [PERSON] позивачці належить на праві власності 16/18 частин житлового будинку № 14-А по вул. Вятській в м. Харкові; на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 12.11.2008 р. ХДНК № 3 під № 2-1081 позивачці також належить 1/18 частина вказаного домоволодіння після смерті батька [PERSON], померлого 12.10.1984 року. Позивачці належить 17/18 частин домоволодіння, а 1/18 частина- на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 19.04.1984 р. ХДНК № 3 під № 2- 2734 - до цього часу належить її батьку, [PERSON], померлому 12.10.1984 р., після смерті якого окрім позивачки та його матері- Цветанович [PERSON], залишилася дружина [PERSON], яка не оформила спадщину у вигляді 1/18 частини вказаного домоволодіння, та померла 09.07.2002 р. Вказане домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 350 кв.м., та складається з житлового будинку літ. А-1, загальною площею 53,1 кв.м., житловою площею 36,6 кв.м., а також сараю літ. Б, погребу літ. В, вбиральні літ. Г та хвіртки № 1. Окрім того, на сусідній земельній ділянці розташоване домоволодіння № 14 по вул. Вятській у м. Харкові. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданих 26.11.1985 р. позивачу , його бабусі ( матері батька) [PERSON], та дружині батька [PERSON] - належить по 83/1200 частини домоволодіння № 14 по вул. Вятській у м. Харкові - після смерті [PERSON], померлого 12.10.1984 р. Інші частини домоволодіння належать : [PERSON] - 83/400 частини, [PERSON] - 151/44 частин, [PERSON] - 83/400 частини - які вже померли, та спадкоємицею яких є відповідачка [PERSON], яка постійно проживає у домоволодінні. У її користуванні знаходиться квартира № 1 житлового будинку. Домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 499 кв.м., та складається з житлового будинку літ. А-1, загальною площею 106,1 кв.м., житловою площею 68,6 кв.м. , (у користуванні позивача знаходиться квартира № 2 загальною площею 45,1 кв.м., житловою- 19,4 кв.м.), а також : житлових прибудов літ. А1-1, А2-1, прибудов літ. А1, а4, а5, гаражу літ. Б, сараю літ. Ж, вбиральні літ. Г, огорожі № 4-10. 09.07. 2002 р. мачуха - [PERSON] померла. Після її смерті залишилися належні їй на праві власності 83/1200 частини домоволодіння № 14 та 1/18 частина домоволодіння № 14-А по вул. Вятській у м. Харкові, спадщину на яку вона прийняла, але не оформила. Спадкоємців за законом після її смерті немає, заповіту вона не залишила. Вказані 83/1200 частини домоволодіння уявляють собою частину квартири № 2 домоволодіння. Вони є єдиним, цільним житловим приміщенням, яким позивач користується , з одним виходом на вулицю. Це ж стосується і 1/18 частини домоволодіння № 14-А. З дня смерті мачухи минуло більше 16 років. Весь цей час позивач мешкає у домоволодінні та користується ним. 24.04.2004 року між позивачем та АК « Харківобленерго» був укладений договір про користування електроенергією, 11.04.2005 р. складений акт про підключення каналізації у у домоволодінні № 14 по вул. Вятській. У 2010 р. позивачкою за власні кошти були зведені прибудова літ.а5 та ганок літ. а6, та влаштований санвузол, що вбачається із технічного паспорта домоволодіння. У 2015 р. була встановлена хвіртка із домоволодінь № 14 та 14-А на вулицю. Також власними силами позивач проводить необхідний внутрішній ремонт у будинках № 14 та 14-А та несе витрати по їх утриманню. А у домоволодінні № 14-А позивачка з 15.06.2013 р. має житлову реєстрацію. Відповідачка за справою [PERSON] є дружиною позивача . Вона постійно проживає у домоволодінні разом з ним з червня 2003 р., коли був зареєстрований шлюб, та має житлову реєстрацію з 12.10.2016 р. З дня смерті [PERSON] минуло 16 років, тому позивач вважає, що набув право власності на 83/1200 частину домоволодіння № 14 та на 1/18 частину домоволодіння № 14-А по вул. Вятській у м. Харкові. 28.03.2018 року померла бабуся позивача - [PERSON]. За життя, 22.11.2006 р. бабуся склала заповіт, посвідчений нотаріусом ХДНК № 1 під № 5-4779, згідно з яким вона заповіла все своє майно позивачу . Спадщину після смерті бабусі позивач прийняв, оскільки подав до Харківської державної нотаріальної контори № 3 заяву про прийняття спадщини, також проживав та був зареєстрований разом з бабусею на день її смерті. Однак, в оформлення спадщини, позивачу було відмовлено у зв'язку з тим, що не підтверджуються родинні відносини між позивачем та спадкодавцем, оскільки у свідоцтві про смерть бабусі її прізвище вказане « Цветанович», а у паспорті позивача прізвище вказане - « Цвітанович». Таке розходження у написанні прізвища виникла через його переклад з російської на українську мову, у звязку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності . Позивач позовні вимоги підтримав , просив слухати справу у його відсутність та задовольнити позов в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, надала суду заяву про слухання справи без участі відповідача, проти задоволення позовних вимог не заперечувала . Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, надала суду заяву про слухання справи без участі відповідача, проти задоволення позовних вимог не заперечувала . Відповідно до вимог ч. 1 ст.\~223\~ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За правилами ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідив матеріали справи, вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору дарування, посвідченого 06.12.2008 р. ХДНК № 3 під р. № 2-1193, [PERSON] належить на праві власності 16/18 частин житлового будинку № 14-А по вул. Вятській в м. Харкові; на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 12.11.2008 р. ХДНК № 3 під № 2-1081 [PERSON]В також належить 1/18 частина вказаного домоволодіння після смерті батька [PERSON], померлого 12.10.1984 р. [PERSON]В . належить 17/18 частин домоволодіння, а 1/18 частина- на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 19.04.1984 р. ХДНК № 3 під № 2- 2734 - до цього часу належить його батьку, [PERSON], померлому 12.10.1984 р., після смерті якого окрім позивача та його матері- Цветанович [PERSON], залишилася дружина [PERSON], яка не оформила спадщину у вигляді 1/18 частини вказаного домоволодіння, та померла 09.07.2002 р. Вказане домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 350 кв.м., та складається з житлового будинку літ. А-1, загальною площею 53,1 кв.м., житловою площею 36,6 кв.м., а також сараю літ. Б, погребу літ. В, вбиральні літ. Г та хвіртки № 1. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданих 26.11.1985 р. позивачу , його бабусі ( матері батька) [PERSON], та дружині батька [PERSON] - належить по 83/1200 частини домоволодіння № 14 по вул. Вятській у м. Харкові - після смерті [PERSON], померлого 12.10.1984 р. Інші частини домоволодіння належать : [PERSON] - 83/400 частини, [PERSON] - 151/44 частин, [PERSON] - 83/400 частини - які вже померли, та спадкоємицею яких є відповідачка [PERSON], яка постійно проживає у домоволодінні. У її користуванні знаходиться квартира № 1 житлового будинку. Домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 499 кв.м., та складається з житлового будинку літ. А-1, загальною площею 106,1 кв.м., житловою площею 68,6 кв.м. ( у користуванні позивача знаходиться квартира № 2 загальною площею 45,1 кв.м.. , житловою- 19,4 кв.м.), а також : житлових прибудов літ. А1-1, А2-1, прибудов літ. А1, а4, а5, гаражу літ. Б, сараю літ. Ж, вбиральні літ. Г, огорожі № 4-10. 9.07. 2002 р. мачуха - [PERSON] померла. Після її смерті залишилися належні їй на праві власності 83/1200 частини домоволодіння № 14 та 1/18 частина домоволодіння № 14-А по вул. Вятській у м. Харкові, спадщину на яку вона прийняла, але не оформила. Спадкоємців за законом після її смерті немає, заповіту вона не залишила. Вказані 83/1200 частини домоволодіння уявляють собою частину квартири № 2 домоволодіння. Вони є єдиним, цільним житловим приміщенням, яким позивач користується , з одним виходом на вулицю. Це ж стосується і 1/18 частини домоволодіння № 14-А. З дня смерті мачухи минуло більше 16 років та позивач весь цей час мешкає у домоволодінні та користується ним. Так, 24.04.2004 року між [PERSON] та АК « Харківобленерго» був укладений договір про користування електроенергією, 11.04.2005 р. складений акт про підключення каналізації у у домоволодінні № 14 по вул. Вятській. У 2010 року [PERSON]. за власні кошти були зведені прибудова літ.а5 та ганок літ.аб, та влаштований санвузол, що вбачається із технічного паспорта домоволодіння. У 2015 р. була встановлена хвіртка із домоволодінь № 14 та 14-А на вулицю. Також власними силами позивач проводить необхідний внутрішній ремонт у будинках № 14 та 14-А та несе витрати по їх утриманню. [PERSON] з 15.06.2013 року зареєстрований у домоволодінні № 14-А Вятській у м. Харкові . Згідно з ч. 1 ст. 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим нерухомим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти ним протягом десяти років, набуває на нього право власності. З дня смерті [PERSON] минуло 16 років, тому позивач набув право власності на 83/1200 частину домоволодіння № 14 та на 1/18 частину домоволодіння № 14-А по вул. Вятській у м. Харкові. 28.03.2018 р. померла бабуся - [PERSON]. За життя, 22.11.2006 р. [PERSON] склала заповіт, посвідчений нотаріусом ХДНК № 1 під № 5-4779, згідно з яким вона заповіла все своє майно [PERSON] . Спадщину після смерті бабусі прийняв, оскільки подав до Харківської державної нотаріальної контори № 3 заяву про прийняття спадщини, також проживав та був зареєстрований разом з бабусею на день її смерті. Однак, у оформленні спадщини, позивачу було відмовлено у зв'язку з тим, що не підтверджуються родинні відносини між спадкоємцем та спадкодавцем, оскільки у свідоцтві про смерть бабусі її прізвище вказане « Цветанович», а у паспорті позивача прізвище вказане - « Цвітанович». Факт, того що [PERSON] є бабусею позивача , матірю його батька, підтверджується : свідоцтвами про народження позивача та йог батька, де російською мовою прізвище вказане - « Цветанович » ; будинковою книгою домоволодіння № 14-А по вул. Вятській, з якої вбачається, що позивач зареєстрований разом з бабусею ; свідоцтвами про право на спадщину після смерті батька, із яких вбачається, що його спадкоємцями є його мати - [PERSON] та його син, позивач за справою ; договором на організацію та проведення поховання, із якого вбачається, що позивач займався похованням бабусі; знаходженням у позивача свідоцтва про смерть бабусі, усіх її особистих та правовстановлюючих документів . Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. У випадку, якщо спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, він має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті бабусі та прийняв спадщину, оскільки на день її смерті фактично проживав разом з нею у спірному домоволодінні, та прийняв спадщину після її смерті , оскільки подав заяву про прийняття спадщини до ї нотаріальної контори , факт родинних відносин встановлено судом та вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні ,що дозволяє йому реалізувати право на спадкове майно, що залишилось після смерті бабусі та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. У відповідності до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові за № 5 від 07.02.2014року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» констатує факт того, що відповідно до ст.\~41\~Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3,ст. 321\~ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Враховуючи, що згідно зі ст.\~92\~Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню. Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. На підставі вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Частиною 6 ст. 263 ЦПК України передбачено, якщо одна із сторін визнала предявлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, враховуючи, що позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, відповідачами визнано позов в повному обсязі , суд вважає, що в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. На підставі викладеного, п. 9 ч. 1, п. п. 15.5 п. 15 ст. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень, ст. ст. 10, 12, 81, 95, 141, 223, 247, 258-259, 263-265 ЦПК України, ст. ст.344, 1217, 1261, 1268, 1270 ЦК України, суд,-

Outcome: approved