Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме: квартира [ADDRESS], та зобовязання Ленінського районного відділу у місті Харкові Головного управління державної міграційної служби України в Харківській області зняти [PERSON] з реєстрації місця проживання за адресою: [INFO], б. 22, кв. 137. Позивач та його представник у судове засідання зявився, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, не заперечують проти заочного розгляду справи та просять винести судове рішення на сьогоднішньому судовому засіданні. Відповідач у судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суду не повідомив, про день та час слухання справи повідомлялася належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, а також оригіналом офіційного видання «Слобідський Край» № 145 (22109) від 04 грудня 2014 року, в якому було надруковано оголошення для громадянки [PERSON], в якому її було викликано до судового засідання, призначеного на 16 грудня 2014 року на 10-00 годин. Представник третьої особи до судового засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив. Суд вважає, що у даному випадку можливий заочний розгляд справи згідно з вимогами ст.ст. 224, 225 ЦПК України, оскільки позивач та представник позивача не заперечують проти цього, а у справі достатньо матеріалів для заочного розгляду. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, та вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що 22 листопада 1979 року на підставі рішення виконавчого комітету Дзержинської районного Ради народних депутатів м. Харкова № 289 від 21.11.1979 року, громадянці [PERSON] було видано ордер № 024992 на право зайняття трьох кімнат загальною житловою площею 45, 5 кв.м. в квартирі [ADDRESS]. Згідно з вказаним ордером, до складу сімї позивача належали: [PERSON] чоловік позивача, [PERSON] син позивача, та [PERSON] мати позивача. 18 серпня 1992 року у сина позивачки та його дружини народилася донька [PERSON], яка позивачці доводиться онукою. Через деякий час, шлюб сина позивачки та його дружини було розірвано. 27 серпня 2009 року, місце проживання [PERSON] було зареєстроване в квартирі, наймачем якої була позивач. Згідно довідки № 1615 від 26.09.2014 року, виданої Комунальним підприємством «Жилкомсервіс» дільниця № 29, станом на 26 вересня 2014 року до складу сімї позивача належать та зареєстровані в [INFO] [PERSON] син позивача та [PERSON] онука позивача. Однак, з дня реєстрації місця проживання відповідача [PERSON] до часу подачі позову до суду, відповідачка у вказаній квартирі № 137 жодного дня не мешкала, будь-які особисті речі відповідача в квартирі відсутні, ніяких стосунків та звязків відповідач не підтримує з позивачкою, наміру ослитися в квартирі не виявляє. Актом опису сусідів від 10.10.2014 року, підписи яких засвідчено Начальником дільниці № 29 Комунального підприємства «Жилкомсервіс» [PERSON], підтверджуються факти не проживання відповідача у квартирі № 137 у період з 1999 по 2014 рік, відсутність особистих речей відповідача у вказаній квартирі, відсутність перешкод для проживання відповідача у квартирі. Отже, станом на 31 жовтня 2014 року термін відсутності відповідача у спірній квартирі перевищує пять років, при цьому, зазначений термін протягом свого перебігу не переривався. Також, факт не проживання відповідача у квартирі [ADDRESS] підтвердив допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON], [INFO], яка пояснила, що з 2002 року вона постійно проживає за адресою: [INFO], б. 22[ADDRESS], і за весь час її проживання, вона жодного разу не бачила відповідачку в квартирі № 137, яка розташована по сусідству з її квартирою. Відповідно ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Тобто вказана квартира № 137 вже не є місцем проживання відповідача, адже відповідачка [PERSON] в ній не проживає, витрат по утриманню житла не несе, однак залишається зареєстрованою у ній. З наведеного вбачається, що реєстрація місця проживання відповідача у квартирі № 137 має виключно формальний характер, що між тим, створює певні труднощі для позивача у користуванні даним приміщенням, адже відповідач участі у сплаті комунальних послуг не приймає, спільного господарства з позивачем не веде, квартирою не користується, про збереження в ній майна не дбає. Слід зазначити, що позивач досяг пенсійного віку, не працює, отримує дохід від пенсії, змушений утримувати квартиру з розрахунку за кожну особу зареєстровані в квартирі, в тому числі і за відповідача. Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] відсутня за зареєстрованим місцем її проживання без поважних причин понад передбачені законом строки, суд вбачає підстави для визнання відповідачки такою, що втратила право користування квартирою. У звязку з вищевикладеним, суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved