Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

Позивач\~ звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення сум, індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов»язання, а також трьох процентів річних від простроченої суми боргу, посилаючись на наступні обставини. Позивач зазначив, що у 2011 році він вирішив у себе в квартирі встановити індивідуальне опалення. Почав пошук інформації, хто цим займається і в газеті знайшов об'яву про надання послуг щодо встановлення індивідуального опалення. Він подзвонив за вказаним телефоном і відповідач, запевнив, що зможе надати послуги щодо виконання робіт по встановленню індивідуального опалення та оформлення необхідних дозвільних документів, оскільки у цьому йому може допомогти [PERSON], яка безпосередньо надає послуги щодо оформлення документів на встановлення індивідуального газового опалення. Позивач зустрівся з [PERSON] і він розрахував кошторис, з яким позивач погодився. 25.06.2011 року в рахунок їх домовленостей, відповідач отримав від позивача 1 000 грн. за документи на автономне опалення. 29.06.2011 року відповідач отримав від позивача ще 2 550 грн. 25.10.2011 року відповідач отримав від позивача 2 250 грн. в якості другої частини грошей за документи на автономне опалення. Загалом, позивач, в рахунок оформлення документів, передав відповідачу 6\~300 грн. Але, документи так і не були оформлені. Позивач вказав, що відповідач пояснив йому, що гроші він начебто передав [PERSON], яка повинна була їх оформити, але цього не зробила. Не дочекавшись повернення грошей, позивач зрозумів, що його ошукали і 10.10.2012 року звернувся до міліції. З цього часу його права були порушені. Згодом позивач дізнався, що таких ошуканих відповідачем та [PERSON] більше 20 осіб і у відношенні [PERSON] порушено кримінальне провадження за ст. 190 ч.1,2 КК України. У цій справі позивач приймав участь як потерпілий. 16.01.2015 року вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області [PERSON] була визнана винною у вчиненні злочину, передбаченого ст. 190 ч.1,2 КК України. Але, епізод щодо шахрайського заволодіння коштами позивача був виключений із обвинувачення, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що гроші безпосередньо отримував відповідач, а не [PERSON] Також були залишені без розгляду всі цивільні позови потерпілих. Таким чином, відповідач повинен повернути позивачу заборгованість у розмірі 6300, 00 грн., розмір 3% річних від простроченої суми за період з 27.08.2012 року по 27.08.2015 року, який за останні три роки складає 567 грн. Розмір інфляційних втрат за період з серпня 2012 року по серпень 2015 року складає 4 410 грн. Позивач та його представник в судове засідання не зявився, надав судові письмову заяву про розгляд справи у їх відсутність та підтримання позовних вимог. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав. Суд, заслухав відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов не підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом з пропуском трирічного строку, передбаченого ст. 257 ЦК України для звернення до суду за захистом своїх прав. В зв»язку з тим, що позивач був потерпілим в кримінальному провадженні по обвинуваченню [PERSON] за ст. 190 ч.1, 2 КК України і намагався подати цивільний позов в рамках кримінального провадження, яке розглядалося в суді до 2015 року, суд врахував цю причину пропуску позивачем строку звернення до суду поважною і поновив йому цей строк. Відповідно до розписок від 25.06.2011 року, 29.06.2011 року та 25.10.2011 року, оригінали яких містяться в матеріалах кримінального провадження № 12012080130000, відповідач отримав від позивача в рахунок оформлення документів за автономне опалення загальну суму у розмірі 5800 гривень. Між сторонами в даному випадку виникли правовідносини, які регулюються ст. 901 ЦК України. Відповідно до ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона ( виконавець) зобов»язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов»язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статею 61 цього Кодексу. Позивач та його представник в судове засідання не з»явився, тому суд брав до уваги письмові докази, надані позивачем разом з позовом, які містяться в матеріалах цивільної справи. В обґрунтування позовних вимог позивачем надано: вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16.01.2015 року, який набув законної сили 17.02.2015 року, копія обвинувального акту , аркуш 1, де вказано що в якості потерпілого був допитаний [PERSON], який пояснив, що грошові кошти в якості оплати послуг за оформлення документів по встановленню автономного опалення передавав не [PERSON], а іншим особам, копія заяви, внесеної до ЄРДР 30.12.2012 року від потерпілого [PERSON] в якій вказано, що з червня до жовтня 2011 року [PERSON], діючи умисно, повторно, шляхом зловживання довірою, заволоділа у [PERSON], приналежними [PERSON] грошима у розмірі 6300 гривень. Цими письмовими доказами не підтверджується, саме факт невиконання [PERSON]. своїх обов»язків по договору про надання послуг, а саме підготовку документів на автономне опалення позивачу [PERSON] Відповідно до ст. 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини , у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. В даному випадку позивачем не надано судові належних доказів для застосування ст.906 ЦК України. Позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 3% річних з цієї суми заборгованості, також задоволенню не підлягають, оскільки ці стягнення передбачені ст. 625 ЦК України, підставою застосування відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 625 ЦК України, є просторочення боржником грошового зобов»язання, в даному випадку між сторонами, виникли правовідносини, які не регулюються ст. 625 ЦК України , також, як і ст. 1212 ЦК України, на яку йде посилання в позові. На підставі ст. ст..901, 906 ЦК України і

Outcome: dismissed