Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 13 жовтня 2007 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 8 200 (вісім тасяч двісті) грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач, відповідно до договору та угоди, свої зобов`язання щодо надання кредитних коштів відповідачувиконав в повному обсязі. Однак, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала, не надала своєчасно позивачу кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором у неї виникла заборгованість, яка станом на 16 грудня 2018 року становить 36 879 (тридцять шість тисяч вісімсот сімдесят дев`ять) грн 09 коп. та складається з: заборгованість за тілом кредиту - 7 391,51 грн, заборгованість за нарахованими відсотками - 14 107,12 грн, заборгованість за пенею - 13 148,12 грн., а також 500,00 грн. - штрафу фіксованої частини та 1 732,34 грн. - штрафу процентної складової. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справі сповіщався належним чином, причини неявки суду не відомі, надав суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить розглядати справу у його відсутності, проти заочного вирішення справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справі сповіщалася належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку, що причини неявки відповідача є неповажними та є підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов має бути задоволено з наступних підстав. Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, відповідно до укладеного договору б/н від 13 жовтня 2007 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 8 200 (вісім тисяч двісті) грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач, відповідно до договору та угоди, свої зобов`язання щодо надання кредитних коштів відповідачувиконав в повному обсязі. Однак, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала, не надала своєчасно позивачу кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором у неї виникла заборгованість, яка станом на 16 грудня 2018 року становить 36 879 (тридцять шість тисяч вісімсот сімдесят дев`ять) грн 09 коп. та складається з: заборгованість за тілом кредиту - 7 391,51 грн, заборгованість за нарахованими відсотками - 14 107,12 грн, заборгованість за пенею - 13 148,12 грн., а також 500,00 грн. - штрафу фіксованої частини та 1 732,34 грн. - штрафу процентної складової. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 2 ст. 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання, а на підставі ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, [PERSON] не виконала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором та його умовами, а відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, яка передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Отже, оцінивши всі надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved