Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на 13/18 частки домоволодіння [ADDRESS] , що скаладається з житлового будинку літ.А загальною площею 92.4 кв.м., житловою площею 35.2 кв.м., підсобною - 57.2 кв.м., гаражу літ.К, та на 13/18 частки земельної ділянки площею 0.0551 га., - у порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що після смерті своєчасно звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва йому було відмовлено, оскільки матір за свого життя не зареєструвала у встановленому порядку своє право власника, тому нотаріусом було рекомендовано звернутися з позовом до суду. У підготовче судове засідання, призначене на 14.06.2019 року, сторони подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач наполягав на задоволенні позову у повному обсязі, відповідачі позов визнали повністю. За таких обставин, підстави для відкладення розгляду справи, відсутні. Вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON] . 13/18 частки домоволодіння [ADDRESS] , що скаладається з житлового будинку літ.А загальною площею 92.4 кв.м., житловою площею 35.2 кв.м., підсобною - 57.2 кв.м., гаражу літ.К, належала на праві власності [PERSON] на підставі наступних правовстановлюючих документів: -1/6 частки - згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Восьмою Одеською державною нотаріальною конторою 07.09.1988 року, р.№1-3978; -Ѕ частки - згідно Свідоцтва про право власності на житло, виданого Восьмою Одеською державною нотаріальною конторою 07.09.1988 року, р.[NUMBER]; -згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Восьмою Одеською державною нотаріальною конторою 06.05.2005 року, р.№1-1598. Також спадкодавиці на праві власності, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку Серія [NUMBER] , належало 0,0551 га. земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . За свого життя [PERSON] залишила заповіт, посвідчений 28.12.2009 року Туйск Ф .Л., державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори, яким належні їй частки домоволодіння та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , заповіла позивачці. На момент відкриття спадщини у квартирі разом зі спадкодавцем проживала та по цей час мешкає позивачка та фактично прийняла спадщину, 12.02.2019 року своєчасно звернулася до приватного нотаріуса Джулай С.В. Одеського міського нотаріального округу з приводу прийняття спадщини, однак їй було відмовлено 22.05.2019 року з підстав відсутності визначеності часток у праві спільної часткової власності та роз`яснено, що питання прийняття спадщини може вирішувати лише у судовому порядку. Таким чином, після смерті [PERSON] спадщину у вигляді зазначеного нерухомого майна прийняла позивачка, фактично проживаючи у житловому приміщенні разом зі спадкодавицею. Інші спадкоємці, які б звернулись но нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, згідно матеріалів спадкової справи №14/2019 , - відсутні. Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності з ними родинних відносин. Статтею 1261 ЦК України встановлено, що діти, батьки спадкодавця є спадкоємцями першої черги за законом. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і не заявив, відповідно до ст.1270 ЦК України, впродовж шести місяців з часу відкриття спадщини, про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема - визнання права. За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимоги позивача законні й обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved