Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до СП ТОВ «Світловодськпобут» про стягнення на його користь заборгованості за листком тимчасової непрацездатності (лікарняним) в сумі 473 грн. 82 коп. та середнього заробітку за час затримки розрахунку в сумі 22945 грн. 50 коп. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що заборгованість за лікарняним листом йому виплачено перед початком сьогоднішнього судового засідання в сумі 473 грн. 82 коп., проте він наполягає та стягненні з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку в сумі 22945 грн. 50 коп. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав частково лише щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, оскільки заборгованість по лікарняному листку на даний час відсутня. Пояснив, що про існування заборгованості по лікарняному листку [PERSON] дізнався лише під час розгляду іншої цивільної справи за позовом позивача до СП ТОВ «Світловодськпобут» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка на час звернення з даним позовом до суду так і не була виплачена. Середній заробіток за час затримки повного розрахунку просять стягнути в сумі 22945 грн. 50 коп., тобто середньоденний заробіток [PERSON] 254 грн. 95 коп. х 90 робочих днів. Періодом розрахунку є час з 22 червня по 30 жовтня 2017 року. Робочі дні обраховував виходячи з Листа Міністерства соціальної політики України «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2017 рік». Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що 16 січня 2018 року СП ТОВ «Світловодськпобут» розрахувався із [PERSON] по лікарняному листку в сумі 473 грн. 82 коп. Вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку визнає частково на суму 16571 грн. 75 коп., тобто середнього денний заробіток [PERSON] 254 грн. 95 коп. х 65 робочих днів, оскільки в період з червня по вересень 2017 року підприємство працювало за скороченим робочим графіком. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до слідуючих висновків. 23 листопада 2016 року [PERSON] звільнено з посади начальника відділу охорони праці СП ТОВ «Світловодськпобут». Перебуваючи в трудових відносинах з відповідачем, в період з 08 по 18 вересня 2015 року [PERSON] знаходився на лікарняному, що підтверджується листком непрацездатності серії АГХ №262406. (а.с.70) Згідно протоколу №9 засідання комісії із соціального страхування СП ТОВ «Світловодськпобут» від 30 вересня 2015 року лікарняний підлягав 100% оплаті, на суму 1061 грн. 94 коп., з них 482 грн. 70 коп. підлягали під оплату підприємством, а 579 грн. 24 коп. Фондом соціального страхування. (а.с.57, 58, 70, 71-72) 09 жовтня 2015 року СП ТОВ «Світловодськпобут» звернувся із заявою-розрахунком до Світловодської міжрайонної виконавчої дирекції Фонду соціального страхування на фінансування для надання матеріального забезпечення застрахованим особам, в тому числі і [PERSON], яка була виконана 19 жовтня 2015 року. (а.с.80, 81) Кошти Фондом перераховано на р/р 2604617410056 в ПАТ «Укрінбанк», який був на той час, за постановою про арешт коштів боржника СП ТОВ «Світловодськпобут» від 31 січня 2015 року, арештований. (а.с.61) 25 березня 2016 року арешт з рахунків СП ТОВ «Світловодськпобут», в тому числі з р/р 2604617410056, знято, проте протягом періоду з 26 березня 2016 року по день звільнення [PERSON] 23 листопада 2016 року, лікарняний так і залишався неоплаченим. Заборгованість по лікарняному виплачена [PERSON] лише 17 січня 2018 року, що підтверджується платіжним доручення №2242404333 від 16 січня 2018 року. Даний факт, на час винесення судом рішення, сторонами не оспорюється, проте позивач із заявою про зменшення позовних вимог до суду не звернувся. Таким чином, позовна вимога про стягнення заборгованості за листком тимчасової непрацездатності в сумі 473 грн. 82 коп. не підлягає задоволенню, оскільки на час винесення судом рішення заборгованість виплачена. Стосовно позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, суд приходить до слідуючих висновків. Ст.116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що передбачений ч.1 ст.117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.20 постанови від 24.12.1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні підлягає стягненню на користь працівника, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Тобто, для покладення на власника або уповноваженого ним органу відповідальності відповідно до ст.117 КЗпП України закон вимагає наявність наступних умов: вини власника або уповноваженого ним органу, відсутності спору щодо розміру належних звільненому працівникові або вирішення спору на користь працівника. Доказів про поважність причин невиплати боргу по лікарняному листу відповідач суду не надав, враховуючи, що арешт з рахунку на якому знаходилися кошти застрахованих осіб знято 25 березня 2016 року, а виплата [PERSON] проведена лише 16 січня 2018 року. Тому суд, вважає за необхідне стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Розмір середньоденного заробітку [PERSON] становить 254 грн. 95 коп., які визначено в рішенні Апеляційного суду Кіровоградської області, і сторонами не оспорюється. Відповідно до п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 року №100 середньомісячна заробітна плата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідно виплата. Згідно з п.5 Порядку нарахування виплат у випадку збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період, У разі, коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (п.8 Порядку). Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Відповідно до наказів СП ТОВ «Світловодськпобут» №37 від 13 березня 2017 року, №41 від 07 квітня 2017 року, №44 від 25 квітня 2017 року та №53 від 31 травня 2017 року, на підприємстві встановлено планову норму тривалості робочого часу для всіх підрозділів в червні 13 робочих днів, в липні 14 робочих днів, в серпні 15 робочих днів, у вересні 14 робочих днів. (а.с.63-66) Оскільки представником відповідача не надано суду доказів того, що у жовтні 2017 року на підприємстві встановлено скорочений графік роботи, то суд з урахуванням Листа Міністерства соціальної політики України «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2017 рік» в розрахунок середнього заробітку за час затримки рахує 20 робочих днів. Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 22 червня 2017 року вирішено стягнути з СП ТОВ «Світловодськпобут» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 6079 грн. 20 коп., за період з 16 грудня 2016 року по 23 червня 2017 року. (а.с.3-4) Таким чином середній заробіток за час розрахунку підлягає виплаті за період з 24 червня 2017 року по 30 жовтня 2017 року, а саме за червень місяць 2 робочі дні, липень 14 робочих днів, серпень 15 робочих дні, вересень 14 робочих дні, жовтень 20 робочих дні, всього 65 днів. Середньоденний заробіток в сумі 254 грн. 95 коп. х 65 робочих дні становить 16571 грн. 75 коп. Таким чином, судом встановлено, що відповідач при звільненні [PERSON] не провів з останнім повного розрахунку, а тому позивач має право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 24 червня 2017 року по 30 жовтня того ж року в сумі 16571 грн. 75 коп. У відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 498 грн. 72 коп.

Outcome: partial