Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що з між ПАТ «Альфа Банк» та відповідачем у 2012 році було укладено кредитний договір відповідно до якого позивачем отримано кредит у розмірі 19999,40 грн. в подальшому 30.09.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата [PERSON]» було укладено Договір факторингу, відповідно до умов якого до ТОВ «Дата [PERSON]» перейшло право грошової вимоги до відповідача. 10.10.2016 року між ТОВ «Дата [PERSON]» та ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу відповідно до умов якого ТОВ «Дата [PERSON]» відступило ТОВ «ФК ЄАПБ» належне право вимоги до відповідача. Відповідач зі своєї сторони порушив умови кредитного договору та має заборгованість по кредиту. В судове засідання представник позивача не зявився, надав клопотання про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві. В судовому засідання представник відповідача позовні вимоги визнала частково, визнаючи заборгованість в розмірі 30038,24 грн., не визнаючи суму заборгованості у розмірі 1271,21 грн. та суму заборгованості по штрафам у сумі 15200 грн., крім того, просила застосувати до вимог про стягнення заборгованості по штрафу строк позовної давності. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Так, судом встановлено, що між ПАТ «Альфа Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 500278468 від 21.05.2012 року на суму 19999,40 грн. з процентною ставкою за користування кредитом 25 % річних, строк повернення кредиту - 22.05.2015 року. Згідно з умовами Кредитного договору, позичальник зобовязався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобовязання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором. Згідно п. 4 Кредитного договору, позичальник зобовязується за повне або часткове прострочення повернення Кредиту та/або сплати процентів за користування ним та/або комісій, якщо сплата комісій передбачена Розділом 1 цього Договору та/або інших платежів за Договором сплатити Банку штраф у розмірі якщо сума кредиту становить суму грошових коштів у розмірі до 19999,99 грн. 150 грн. за перший прострочений платіж, та 350 грн. за кожний наступний прострочений платіж. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). ПАТ «Альфа Банк» свої зобов'язання виконав в повному обсязі та в обумовлений в договорі термін. Відповідачем були порушенні умови договору і за ним рахується заборгованість по кредиту у розмірі 46509,45 грн., з них: 19248,08 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 12061,37 грн. заборгованість по процентам та комісією, 15200,00 грн. пеня, штраф, неустойка. 30.09.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата [PERSON]» було укладено Договір факторингу, відповідно до умов якого до ТОВ «Дата [PERSON]» перейшло право грошової вимоги до відповідача. 10.10.2016 року між ТОВ «Дата [PERSON]» та ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ, відповідно до умов якого ТОВ «Дата [PERSON]» відступило ТОВ «ФК ЄАПБ» належне право вимоги до відповідача коштів, що включають в себе суму заборгованості за основною сумою кредиту, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами.\~ На виконання умов Договору факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 року, ТОВ «Дата [PERSON]» надсилало на адресу відповідача повідомлення від 19.10.2016 року за вих. № 001468545-1 про відступлення права вимоги до ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною 3 ст. 1079 ЦК України встановлено, що фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Згідно зі ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відповідно до ч.1 ст. 516 ЦК України встановлено, що зміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшли всі права первісного кредитора у зобов'язаннях за кредитним договором № 500278468 від 21.05.2012 року. Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», який набув права грошової вимоги на підставі договору факторингу, 24.10.2016 року направляв на адресу відповідача повідомлення з вимогою про погашення заборгованості по Кредитному договору. Однак, незважаючи на повідомлення, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав. За ст.1049 параграфа 1 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ч.1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ст. 625 ЦК України). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя ст. 549 ЦК України). Представник відповідача в судовому засіданні частково визнала суму заборгованості за кредитом та надала розрахунок, де різниця між сумою заборгованості встановленої позивачем та сумою заборгованості встановленої представником відповідача, становить 1271,21 грн., при цьому, як зазначила представник відповідача дана сума обраховувалася без врахування виписки з особового рахунку і з відповідними похибками. Згідно з вимогами ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, суд, перевіривши надані докази, вважає, що позивачем вірно здійснено нарахування заборгованості за основною сумою боргу та заборгованостю по процентам та комісією, а тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Разом з ти, представником відповідача подано письмове клопотання про застосування строків позовної давності до вимог про стягнення заборгованості по штрафу в розмірі 15200 грн. \~Згідно з положенням ст.257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У відповідності до ст.258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Представник відповідача подав до суду заяву про застосування строку позовної давності та просив застосувати позовну давність щодо позовних вимог про стягнення пені, штрафу, неустойки за кредитним договором. Згідно п.2.3 Кредитного договору, дата остаточного повернення Кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та нарахування комісії за послуги «Альфа-Сервіс» є 22.05.2015 року. З врахуванням норм передбачених ст.258 ЦК України стягенння пені обмежується 12 місяцями, що передували зверненню до суду з позовом. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся з позовом до суду про стягнення пені 17.07.2017 року, тобто поза межами вказаного строку. Будь-яких причин, які свідчать про поважність пропуску позивачем строку позовної давності передбаченого ст. 258 ЦК України стосовно вказаних вимог позивачем не надано. Відмова у вимогах у звязку з пропуском позовної давності є самостійною підставою, яка може бути застосована лише в частині обгрунтованих вимог. У разі, якщо заявлені вимоги безпідставні по суті, то суд має відмовляти у задоволенні таких вимог у звязку з їх необгрунтованістю. Таким чином, в задоволені позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача суму пені, штрафу, неустойки, суд вважає, слід відмовити. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Outcome: partial