Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві посилався на те, що 21 листопада 2012 року відповідач [PERSON] уклала з Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» кредитний договір № 500322357, згідно якого одержала кредит в сумі 15000 грн., зобовязалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом. [PERSON] свої зобовязання не виконала, вимоги банку про погашення заборгованості відповідачем залишені без уваги. На даний час право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Тому позивач просив суд стягнути з відповідача: заборгованість за основною сумою боргу 12411,75 грн., заборгованість за процентами та комісією у розмірі 9921,44 грн., заборгованість за пенею, штрафом, неустойкою у розмірі 13100 грн. Всього просив стягнути 35433,19 грн. заборгованості та судові витрати. Справа розглядалася суддею у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін на підставі наданих ними доказів. Від сторін заперечень проти розгляду справи в спрощеному провадження та клопотань про розгляд справи з викликом сторін не надходило. Відповідачем відзив на позов не подавався. Дослідивши докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 21 листопада 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 500322357, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 15000 грн. терміном до 23 листопада 2015 року зі сплатою 0,01% річних за користування кредитними коштами (а.с.6-9). Судом також встановлено, що 30 вересня 2014 року ПАТ «Альфа-Банк», що діє в даному договорі як Клієнт, та ТОВ «ДАТА [PERSON]», що діє як Фактор, укладено договір факторингу № б/н, за умовами якого Фактор зобовязується передати Клієнту грошові кошти в розпорядження за плату, а Клієнт зобовязується відступити Факторові свої грошові права вимоги до боржників за кредитними договорами, перелік яких міститься в додатку №1 до цього договору (а.с.17-18). Згідно п.2.1. договору факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10 жовтня 2016 року, укладеного ТОВ «ДАТА [PERSON]», що діє як Клієнт, та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з привернення боргів», що діє як Фактор, Фактор зобовязується передати в розпорядження Клієнта за плату грошові кошти, а Клієнт відступає Фактору, який набуває належне Клієнтові право вимоги до Боржників за договорами, перелік яких міститься у додатку 1-1 до договору. До Фактора переходять всі права, які належать Клієнту за основними договорами, на умовах, передбачених Основними договорами, за виключенням нарахування відсотків, комісій, неустойки, що передбачені умовами основних договорів (а.с.20-22). Згідно пункту 2.2. вказаного договору право вимоги, що відступається згідно даного договору, включає суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить Клієнту. Як вбачається з даних додатку №1-1до договору факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10 жовтня 2016 року, до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» також перейшло право вимоги до [PERSON] за договором від 21 листопада 2012 року №500322357 (а.с.24). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено судом, [PERSON] в терміни, встановлені договором, свої зобовязання не виконувала, щомісячно кредит не сплачувала. На час звернення позивача з позовом до суду [PERSON] має прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 12411,75 грн. Дану суму позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь. Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по процентам та комісії, яку обраховує у розмірі 9921,44 грн., та неустойку у розмірі 13100 грн. В той же час, як вбачається з даних кредитного договору від 21 листопада 2012 року № 500322357, укладеного Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON], нарахування комісії за обслуговування кредиту або управління ним передбачено не було, процентна ставка за користування кредитом складала лише 0,01 % річних (а.с.6). Таким чином заборгованість за відсотками складає 1,98 грн., а нарахування заборгованості по комісії у розмірі 9919,46 грн. не відповідає умовам вказаного кредитного договору. Позивачем також нараховано відповідачу неустойку у розмірі 13100 грн. Пунктом 4 кредитного договору №500322357 від 31 листопада 2012 року передбачено сплату штрафу за повне або часткове прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користування ним та/або комісій, якщо це передбачено договором, у розмірі якщо сума кредиту становить до 19999,99 грн. 150 грн. за перший прострочений платіж та 350 грн. за кожен наступний платіж. Оскільки згідно зазначеного кредитного договору сплату останнього платежу було передбачено 23 листопада 2015 року, відсутні підстави для нарахування штрафу за період, починаючи з грудня 2015 року. Тому розмір штрафу за порушення відповідачем свого зобовязання за період дії договору становить 9250 грн. Дана сума обрахована поза межами річного строку позовної давності, встановленого п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, але оскільки жодна із сторін не звернулась до суду з заявою про застосування наслідків пропуску стоку позовної давності, суд позбавлений можливості застосувати давність за власною ініціативою. На підставі викладеного з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення: заборгованість за кредитом - 12411,75 грн., заборгованість за відсотками - 1,98 грн., штраф 9250 грн., а всього 21663,73 грн. Таким чином позов підлягає до часткового задоволення. Понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених відносно нього позовних вимог. Оскільки позов судом задоволено на 61%, понесені позивачем судові витрати підлягають відшкодуванню у розмірі 976 грн. (1600 грн. / 100 х 61).

Outcome: partial