Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, в якому зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON] , після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарськими (присадибними) спорудами та будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Вищевказаний будинок належав його батькові [PERSON] , який помер [INFO] . На момент смерті [PERSON] , мати позивача [PERSON] проживала у вищевказаному будинку, тому фактично прийняла спадщину. Позивач на час смерті матері [PERSON] мешкав разом з нею за адресою: [ADDRESS] . В встановлений шестимісячний строк після смерті матері [PERSON] позивач звернувся до нотаріуса, однак, отримав постанову від 16.03.2021 року приватного нотаріуса Авдіївського міського нотаріального округу Донецької області про відмову в видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно, у зв`язку з тим, що спадкоємцем не надано документи про зміну адреси; договір не містить відміток про проведення державної реєстрації в органах Бюро технічної інвентаризації; не надано будь-які документи з Бюро технічної інвентаризації, що здійснювало на момент вчинення правочину державну реєстрацію, оскільки Ясинуватське бюро технічної інвентаризації в даний час знаходиться на непідконтрольній території Донецької області. За таких обставин позивач не в змозі отримати свідоцтво про право власності на вищевказаний будинок. У зв`язку з вищевикладеним позивач вимушений звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок - літери А-I, загальною площею 52,5 кв.м., житловою площею 25,9 кв.м., з господарськими (присадибними) будівлями та спорудами: ганок - літер а2, літня кухня - літер Б-1, сарай - літер В-1, сарай - літер Д-1, вбиральня - літер Е-1, душ - літер Ж-1, сарай - літер - З 1, гараж - літер И-1, сарай - літер К-1, навіс - літер Л, погріб - літер пд, огорожа- літер №1, ворота - літер №2, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 30.07.2021 року провадження по вищевказаній цивільній справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 05.08.2021 року закрито підготовче засідання та призначено судовий розгляд у зазначеній справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача Авдіївської міської військово-цивільної адміністрації Покровського району Донецької області в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі та прийняти рішення на розсуд суду. Суд, дослідивши надані докази і матеріали справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, прийшов до наступного. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 14.08.1958 року, виданого Авдіївським міським бюро ЗАГС Сталинської області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 14.08.1958 року, актовий запис № 163. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 01.11.1958 року, виданого Авдіївським міським бюро ЗАГС Сталинської області, [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 259. Згідно рішення виконкому Авдіївської міської ради депутатів трудящихся № 114 від 23.09.1958 року, [PERSON] було надано право на індивідуальне будівництво на земельній ділянці за адресою [ADDRESS] , площею 600 кв. Відповідно до договору про надання в безстрокове користування земельної дільниці для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності з числом кімнат від 1 до 5 включно від 17.10.1958 року, посвідченого нотаріусом Авдіївської державної нотаріальної контори 10 грудня 1958 року за реєстровим № 4603, на підставі рішення виконкому Авдіївської міської ради депутатів трудящихся № 114 від 23.09.1958 року про відвід земельної ділянки, [PERSON] надано на праві безстрокового використання земельну ділянку за адресою [ADDRESS] , загальною площею 600 кв.м. Згідно акту від 17.10.1958 року, Авдіївським БТІ на підставі рішення виконкому Авдіївської міської ради депутатів трудящихся № 114 від 23.09.1958 року, в присутності забудовника [PERSON] відведено в натурі земельну присадибну дільницю, що розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 600 кв.м. Згідно генплану затвердженого начальником БТІ 02.10.1958 року, земельна дільниця, на підставі рішення Авдіївського міської ради депутатів трудящихся від 23.09.1958 року № 114, відведено в користування [PERSON] площею 600 м2 по [ADDRESS] . Згідно акту про закінчення будівництва та вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 16.01.1970 року, в присутності забудовника [PERSON] комісією встановлено, що будівництво за адресою по [ADDRESS] , на підставі договору на право будівництва від 17.10.1958 року р.№ 4603, почато в 1958 р. та закінчено в 1961 р. Згідно Технічного паспорту, виданого 14.12.1979 року, виданого Донецьким міським БТІ Ясинуватського району м. Авдіївка, на ім`я [PERSON] вбачається, що житлова площа будинку становить 25,9 кв.м, до складу домоволодіння за адресою [ADDRESS] входить: А1 - житловий будинок, Б-1 - літня кухня, пд- погріб, В- сарай, Г- вбиральня, №1,2,3,4- огорожа. Згідно Технічного паспорту, виданого 16.03.2021 року, на ім`я [PERSON] вбачається, що загальна площа будинку становить 52,5 кв.м, житлова площа будинку становить 25,9 кв.м, до складу домоволодіння за адресою [ADDRESS] входить: А1 - житловий будинок, а-1 - веранда, а1-1 - нежитлова прибудова, а2- ганок, Б-1 - літня кухня, В-1- сарай, Д-1- сарай, Е-1 - вбиральня, Ж-1 - душ, З-1 - сарай, И-1 - гараж, К-1 - сарай, Л- навіс, пд- погріб, I - вимощення, № 1 - огорожа, № 2- ворота. Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 07.03.1978 року, виданого Авдіївською міською радою Донецької області, [PERSON] помер [INFO] , актовий запис № 61. Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] від 16.09.2020 року, виданого Авдіївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), [PERSON] померла [INFO] , актовий запис № 326. Згідно розпорядження Авдіївського міського ВЦА Покровського району Донецької області № 398 від 30.06.2021 року, змінено адресу об`єкта нерухомого майна (житловий будинок) з [ADDRESS] на адресу [ADDRESS] . Згідно довідки № 07-29д/6663 від 11.11.2020 року, виданої Центром надання адміністративних послуг, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] з 18.06.1979 року; [PERSON] з 14.12.1973 року по 15.09.2020 року. Згідно довідки № 1079 від 16.03.2021 року, виданої Центром надання адміністративних послуг, [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 09.03.1970 року та знятий з реєстраційного обліку 07.05.1979 року у зв`язку зі смертю. Як вбачається зі спадкової справи № 190/2020, заведеної приватним нотаріусом Авдіївського міського нотаріального округу Василенко В.А., після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , з заявою про прийняття спадщини від 11.11.2020 року до приватного нотаріуса Авдіївського міського нотаріального округу Василенко В.А. звернувся [PERSON] . Згідно заяви про прийняття спадщини № 429 від 11.11.2020 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Авдіївського міського нотаріального округу Василенко В.А. з приводу прийняття спадкового майна після смерті його матері [PERSON] , померлої [INFO] . Постановою приватного нотаріуса Авдіївського міського нотаріального округу Донецької області від 16.03.2021 року [PERSON] [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно за законом, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , оскільки спадкоємцем не надано документи про зміну адреси; договір не містить відміток про проведення державної реєстрації в органах Бюро технічної інвентаризації; не надано будь-які документи з Бюро технічної інвентаризації, що здійснювало на момент вчинення правочину державну реєстрацію, оскільки Ясинуватське бюро технічної інвентаризації в даний час знаходиться на непідконтрольній Українській владі території Донецької області. Згідно п. 4 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України від 16.01.2003 року, положення даного кодексу застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного суду України в постанові № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини. Відповідно до ст. 548 ч. 1 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. З наведеного вбачається, що на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] був чинним ЦК УРСР, нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини) (ст. 549 ч. 1 п.1 ЦК УРСР). При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (ч. 1ст. 529 ЦК УРСР 1963 р.). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Також, згідно п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 18/5 від 18.06.1994 року (яка була чинна на час відкриття спадщини), доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Суд звертає увагу, що [PERSON] була спадкоємцем за законом першої черги після смерті чоловіка [PERSON] , і фактично прийняла спадщину шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном, оскільки вона проживала та була зареєстрована разом із спадкодавцем до дня його смерті за адресою: [ADDRESS] , тобто у спірному будинку. Судом встановлено, що [PERSON] будучи спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері [PERSON] , прийняв спадщину шляхом подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Стаття 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно зі ст. 1268 ч.5 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 р. № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Закону України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Закону України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Згідно роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться у листі № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 09.09.2009 № 1035 «Про затвердження тимчасового порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами і будинками, споруджених без дозволу на виконання будівельних робіт» - будівлі та споруди не є самочинно побудованими (побудовані до 1992 року). Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Аналізуючи вищевказані норми закону, суд вважає, що позивач позбавлений можливості іншим шляхом захистити своє право власності на спадщину, до складу якої входить нерухоме майно, а тому приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом підлягають задоволенню в порядку ст. 1216, ст. 1217, п.1 ч. 2, абз .2 ст.16 ЦК України, так як способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved