Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та інфляційних втрат, покликаючись на те, що він працював у ТзОВ «Львівські автобусні заводи» з 17 вересня 2007 року. 16 квітня 2013 року його було звільнено за згодою сторін. За період жовтень 2012 року - травень 2013 року робота підприємства значно погіршилась, а зарплата виплачувалась з запізненням та не у повному обсязі, таким чином розмір не виплаченої зарплати становить 7241,95 грн., оскільки відповідачем не була виплачена йому компенсація за дні невикористаної відпустки у розмірі 3136,32 грн. Просить стягнути з відповідача на його користь 7241,95 грн. невиплаченої заробітної плати, 103324,32 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, 91497,35 грн. інфляційних втрат. У судовому засіданні позивач позов підтримав, давши аналогічні пояснення, просить позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належно був повідомлений про час та місце слухання справи, наслідки неявки, а тому згідно ст.169 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у його відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши інші матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. Судом встановлено, що позивач [PERSON] 17 вересня 2007 року був прийнятий на посаду начальника технологічного бюро кузовного виробництва у ТзОВ «Львівські автобусні заводи». 16 квітня 2013 року [PERSON] був звільнений за угодою сторін та 29 квітня 2013 року прийнятий на посаду провідного інженера-технолога в Пресово-кузовний цех у відокремлений структурний підрозділ ТзОВ «Львівські автобусні заводи» ТзОВ «Сіті Транспорт Груп». 08 жовтня 2013 року [PERSON] було звільнено за угодою сторін. /а.с. 4, 5/ Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу від 14 листопада 2014 року та виписки за договором від 23 жовтня 2013 року нарахована, але не виплачена сума зарплати [PERSON] за період з 01 лютого 2013 року по 01 травня 2015 року становить 7241,95 грн., з врахуванням компенсації за невикористану відпустку. /а.с. 6, 9/ У відповідності до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ст. 117 КЗпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Згідно Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08 лютого 1995 року №100 середньоденний заробіток позивача складає 87,12 грн. Оскільки кількість робочих днів за період з 16 квітня 2013 року по -1 липня 2016 року становила 1186 днів, то сума середнього заробітку за час затримки становить 103324,32 грн. Крім того, згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Отже, оскільки відповідачем не було виплачено позивачу заробітну плату при звільненні, з відповідача слід стягнути на користь позивача 7241,95 грн. заробітної плати, 103324,32 грн. середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні та 91497, 35 грн. інфляційних втрат. Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх об'єктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позову знайшли своє повне ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення. Судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

Outcome: approved