Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку площею 2,5200 га, розташованої на території Рославичівської сільської ради Васильківського району Київської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва посилаючись на те, що після смерті 22.09.2002 р. його матері [PERSON] відкрилась спадщина у виді зазначеної земельної ділянки, на яку мати мала право відповідно до сертифікату серії КВ №013848 від 28.09.1996 р. та розпорядження Васильківської районної державної адміністрації від 06.06.2002 р. №270. Однак, державний акт на вказану земельну ділянку був виданий вже після смерті матері, у звязку з чим нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину. Окрім того, під час судового розгляду справи позивач збільшив свої позовні вимоги, просив встановити факт належності [PERSON], яка померла 22.09.2002 р. - державного акту серії КВ № 046388 9094, про право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 2,5200 га на території Рославичівської сільської ради Васильківського району Київської області, виданого на підставі розпорядження Васильківської районної державної адміністрації від 06.06.2002 р. №270 зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 6007, виданого 11.05.2004 р., кадастровий номер земельної ділянки рілля 1900 га № 32214873000201300019, багаторічні насадження 0,5600 га кадастровий номер № 3221487300020110023. Вказана вимога обґрунтована тим, що зазначений державний акт містить невірне зазначення імені власника земельної ділянка, а саме замість «Степанида» зазначено «Стипанида». Позивач в судове засідання не зявився, про день, час і місце слухання справи судом повідомлений належно, його представник подав заяву про слухання справи у його відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити. Представник відповідача Рославичівської сільської ради Васильківського району Київської області в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належно, до суду подав заяву про розгляд справи без його участі та визнання позовних вимог. Дослідивши письмові матеріали справи, матеріали спадкової справи № 850 до майна померлої 22.09.2004 р. [PERSON], суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 22.09.2002 р. померла [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-БК №396218, яка відповідно до свідоцтва народження [PERSON] №0787528 була його матірю (а.с.5,6). Як вбачається з матеріалів витребуваної судом спадкової справи до майна померлої 22.09.2002 р. [PERSON], [PERSON] 22.12.2004 р. звернувся до Васильківської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], і 22.12.2004 р. отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями в с. Рославичі по вул. Жукова,3. Однак, постановою Васильківської районної державної нотаріальної контори №2019/02-31 від 03.10.2015 р. [PERSON]О, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у виді земельних ділянок площею 1.9600 га та площею 0,560 га через відсутність правовстановлюючого документу на вказані земельні ділянки на імя померлої [PERSON] Відповідно до державного акту серії КВ № 046388 9094, виданого 11.05.2004 р. на підставі розпорядження Васильківської районної державної адміністрації від 06.06.2002 р. №27, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 6007, [PERSON] належить на праві власності земельна ділянка площею 2,5200 га на території Рославичівсько сільської ради Васильківського району Київської області, кадастровий номер земельної ділянки рілля 1900 га №32214873000201300019, багаторічні насадження 0,5600 га кадастровий номер № 3221487300020110023. Тобто вказаний державний акт виданий вже після смерті [PERSON], та містить помилку в її імені, а саме замість «Степанида» зазначено «Стипанида». Однак, факт належності зазначеної земельної ділянки [PERSON] підтверджується також договором оренди, укладеного 30.01.1998 р. між СФГ «Мрія» та [PERSON] (а.с.8). Відповідно до \~ч. 6\~ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документах, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Оскільки вищезазначений державний акт містить помилку в зазначенні її імені і вказана обставин перешкоджає встановленню обсягу спадкового майна, яке залишилося після її смерті, тому встановлення факту належності їй вказаного правовстановлюючого документу має важливе значення, а тому заявлена позовна вимога підлягає до задоволення. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування, якщо спадщина відкрилась до 01.01.2004 р., регулюються чинним на той час законодавством. На підставі положень ч.1 ст. 530 ЦК УРСР (в редакції 1960 р.) при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Відповідно до положень ст. 548 ЦК УРСР (в редакції 1960 р.), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 р., визначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідно до розяснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12.06.2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. За таких обставин, суд приймає визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), та ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, в судовому засіданні встановлено наявність законних підстав для задоволення позову, оскільки [PERSON] дійсно належала земельна ділянка площею 2,5200 га на території Рославичівської сільської ради і відсутність правовстановлюючого документу на неї не може бути перешкодою для реалізації спадкових прав позивача, як єдиного спадкоємця майна покійної, який вже прийняв спадщину, тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Враховуючи викладене,

Outcome: approved