Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Державного агенства земельних ресурсів України, про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що він з 25.12.2009 року працював директором ДП «Кіровоградський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» на підставі контракту, укладеного між ним та Державним комітетом України із земельних ресурсів, правонаступником якого є відповідач, дія контракту продовжена додатковою угодою від 24.12.2012 року до 24 грудня 2015 року. 03.02.2014 року Державним агенством земельних ресурсів України було видано наказ № 4-кт про звільнення його з посади директора на підставі ст. 38 КЗпП України. Проте він вважає, що даний наказ виданий незаконно, і відповідно його звільнення з займаної посади на підставі цього наказу також незаконним. Тому, він вимушений звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач та його представник за довіреністю, [PERSON], позовні вимоги підтримали та позивач пояснив, що з 2009 року він працював на посаді директора ДП «Кіровоградський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» чесно і добросовісно, сумлінно виконував свої обов»язки, кероване ним підприємство ефективно працювало, отримувала перші місця за різними показниками діяльності, а тому наміру звільнятися у нього не було. Проте, протягом останніх місяців до його звільнення на нього почав здійснюватися тиск з боку керівництва управління Держземагенства у Кіровоградській області, керівництва Державного агенства земельних ресурсів України, від нього постійно вимагали написання заяви про звільнення. Підтвердженням здійснення на нього тиску є колективне звернення трудового колективу ДП «Кіровоградський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», яке було надіслано на адресу Міністерства аграрної політики та продовольства України, Голові Держземагенства України, Голові Кіровоградської ОДА, Голові Кіровоградської обласної ради. 31.01.2014 року він вимушений був написати заяву про звільнення його з займаної посади за власним бажанням, яку надіслав на адресу відповідача по факсу. Оригінал заяви ним до Державного агенства земельних ресурсів не подавався. 04 лютого 2014 року на адресу ДП «Кіровоградський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» по факсу надійшов наказ № 4-кт про його звільнення. В наказі зазначено, що підставою для його звільнення є його заява, лист-погодження Мінагрополітики від 25.12.2013 року, лист-погодження Кіровоградської ОДА від 19.12.2013 року, лист ДП «Головний науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» від 03.02.2014 року, тобто листи-погодження Мінагрополітики Кіровоградської ОДА були надіслані на адресу відповідача більше ніж на місяць ніж він написав заяву, що свідчить про те, що відповідачем фактично не погоджувалось питання про його звільнення. Відповідно до п. 4 пп. 28 Положення Державного агенства земельних ресурсів України, затвердженим Указом Президента України від 08.04.2011 року № 445, передбачено, що Держземагенство України за погодженням із Міністром аграрної політики та продовольства України призначає на посади та звільняє з посад керівників підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Держземагенства України. Оскільки звільняти з посади керівника ДП «Кіровоградський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» відповідач уповноважений лише за погодженням з Міністром аграрної політики та продовольства України, враховуючи, що на адресу зазначеного Міністра було надіслано колективне звернення з повідомленням про здійснення примусу на керівника вищевказаного підприємства, то при виданні оскаржуваного наказу № 4-кт без такого погодження Держземагенством було перевищено надані йому повноваження. Крім того, позивач та його представник зазначили, що після надходження наказу про звільнення, позивач не був з ним ознайомлений, йому не видавалась трудова книжка, розрахунок з ним був проведений лише 06 березня 2014 року. Посилаючись на викладене, позивач та його представник просили позов задовольнити. Представники відповідача, за довіреністю, Ляшенко О.В., Даниленка Б.В. в судовому засіданні позов не визнали, про що надали суду письмові заперечення (а.с.52-54) та пояснили, що 31.01.2014 року до Держземагенства України факсимільним зв»язком надійшла заява [PERSON] про звільнення його з займаної посади за власним бажанням у зв»язку з виходом на пенсію. Оригінал заяви позивачем до Держземагенства не подавався. Оскільки позивач в своїй заяві просив звільнити його з 03.03.2014 року, Держземагенство у відповідності до чинного законодавства 03.03.2014 року і видало наказ про звільнення [PERSON] з посади директора ДП «Кіровоградський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою». Законом не заборонено подача працівником заяви факсимільним зв»язком. Дійсно Положенням про Державне агенство земельних ресурсів України передбачено, що призначення на посади та звільнення керівників підприємств, установ та організацій, що належать до сфери Держземагенства України, здійснюється за погодженням Міністра аграрної політики та продовольства України, проте законодавством не передбачено, що погодження про звільнення працівника повинні надаватись лише після подачі працівником заяви про звільнення. Представники вказали, що Держземагенством України були дотримані всі вимоги законодавства, а тому просили відмовити у задоволенні позову. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона на протязі 6 років працює інспектором по кадрах в ДП ««Кіровоградський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою». До її обов»язків входить ведення трудових книжок працівників підприємства та іншої документації, пов»язаної з кадровими питаннями. 04.02.2014 року вона отримала факсимільним зв»язком копію наказу Держземагенства № 4-кт від 03.02.2014 року про звільнення з посади директора підприємства [PERSON] На підставі цього наказу, який був надісланий факсом, вона 04.02.2014 року внесла відповідний запис до трудової книжки [PERSON], і оскільки в цей день в.о.директора підприємства не був призначений, тому не було кому поставити підпис на гербову печатку, вона на наступний день, тобто 05.02.2014 року, віднесла на підпис першому заступнику ДП «Кіровоградський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», на якого було покладено обов»язки директора даного підприємства, [PERSON], заповнену трудову книжку [PERSON] Він відмовився ставити підпис в трудовій книжці, мотивуючи відсутністю оригіналу наказу про звільнення [PERSON], хоча вона пояснювала, що відповідно до законодавства вони повинні видати працівнику трудову книжку в день звільнення. Оригінал наказу № 4-кт надійшов з Держземагенства на адресу ДП «Кіровоградський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» в березні 2014 року лише після звернення підприємства в до Держземагенства України з проханням надіслати оригінал наказу № 4-кт, після чого трудова книжка [PERSON] була оформлена належним чином. Проте на той час [PERSON] вже працював з 27 лютого 2014 року на посаді заступника директора ДП «Кіровоградський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», а тому видавати трудову книжку [PERSON] на руки вже не було сенсу. Судом встановлено, що наказом Державного комітету України із земельних ресурсів № 1000-кт від 25.12.2009 року [PERSON] був призначений на посаду директора державного підприємства «Кіровоградський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» відповідно до укладеного з ним контракту (а.с.14, 3-10). Відповідно до додаткової угоди № 1 від 24.12.2012 року, укладеною між [PERSON] та Державним агенством земельних ресурсів України, яке є правонаступником Державного комітету із земельних ресурсів згідно з Указом Президента України № 1085/2010 від 09.12.2010 року, дія контракту була продовжена на три роки до 24 грудня 2015 року (а.с.11-13). Наказом Державного агенства земельних ресурсів України № 4-кт від 03.02.2014 року [PERSON] був звільнений з посади директора Державного підприємства «Кіровоградський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» 03.02.2014 року за власним бажанням у зв»язку з виходом на пенсію відповідно до ст. 38 КЗпП України та достроково припинена дія контракту № 10 від 25.12.2009 року. Підставами звільнення в наказі зазначені: заява [PERSON], лист-погодження Мінагрополітики України від 25.12.2013 року № 37-25-4-7/26603, лист-погодження Кіровоградської ОДА від 19.12.2013 року № 01-13/4448/1, лист ДП «Головний науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» від 03.02.2014 року № 01-13/51 (а.с.15). Як вбачається з листа-погодження Кіровоградської ОДА про звільнення [PERSON] від 19.12.2013 року, дане погодження було надано обласною державною адміністрацією відповідно до листа Державного агенства земельних ресурсів України від 13 грудня 2013 року № 13-28-0.15-20847/2-13 (а.с. 62). Відповідачем не надано до суду вищевказаний лист Державного агенства земельних ресурсів України від 13 грудня 2013 року № 13-28-0.15-20847/2-13. 25.12.2013 року з Міністерства агрополітики та продовольства України на адресу Державного агенства земельних ресурсів України був надісланий лист-погодження звільнення [PERSON] з посади директора ДП «Кіровоградський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» (а.с. 63). Згідно журналу обліку видачі трудових книжок та особової картки [PERSON], оригінали яких оглянуто в судовому засіданні, копіїї приєднані до матеріалів справи, вбачається, що трудова книжка [PERSON] після видачі наказу № 4-кт від 03.02.2014 року, позивачу не видавалась (а.с. ,111-113). Відповідно до ст. 39 КЗпП працівник вправі вимагати розірвання строкового трудового договору при наявності для цього поважних причин (ч. 1 ст. 38 КЗпП). Згідно зі ст. 38 КЗпП України, працівник має право розірвати, трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотринадцятирічного віку або дитнною інвалідом; догляд за хворим членом сім»ї відповідно до медичного висновку або інвалідом І групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору. Таким чином, за змістом вищевказаної норми для припинення трудового договору з цієї підстави необхідне волевиявлення парацівника, яке має бути чітким, добровільним і вираженим у письмовій формі. При цьому необхідною умовою правомірності звільнення працівника за ст. 38 КЗпП є наявність у нього дійсного власного бажання залишити займану посаду. Згідно з п. 4 пп. 28 Положення Державного агенства земельних ресурсів України, затвердженим Указом Президента України від 08.04.2011 року № 445, Держземагенство України за погодженням з Міністром утворює, ліківдує, реорганізує підприємства, установи та організації, затверджує їх положення (статути) і внесення змін до них, в установленому порядку за погодженням із Міністром призначає на посади та звільняє з посад їх керівників, формує кадровий резерв на посади керівників підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Держземагенства України. Пунктом 30 контракту № 10 від 25.12.2009 року, разом з додатковою угодою до нього № 1 від 24.12.2012 року (а.с.3-13), передбачено, що керівник може ініціювати розірвання контракту до закінчення терміну його дії, попередивши Держземагенство України за 2 тижні до його розірвання:...б) у разі його хвороби або інвалідності, які перешкоджають виконанню обов»язків за контрактом, та з інших поважних причин. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов»язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у встановлений законом строк. Судом встановлено, що [PERSON] особисто заяву про звільнення до Держземагенства не подавав, заява була надіслана лише факсімільним зв»язком, з цього приводу з керівництвом Держземагенства не спілкувався, інших належних доказів повідомлення роботодавця про реальний намір звільнитися з роботи не подано. В судовому засіданні позивач неодноразово наголошував на тому, що намірів припинити трудові відносини та залишити займану посаду в нього не було, заява про звільнення була написана під тиском, який здійснювався на нього протягом тривалого часу, про що свідчить колективне звернення ДП «Кіровоградський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», яке було надіслано на адресу Міністерства аграрної політики та продовольства України, Голові Держземагенства України, Голові Кіровоградської ОДА, Голові Кіровоградської обласної ради. За таких обставин, суд вважає, що у позивача не було власного бажання залишити займану посаду. Крім того, його звільнення відбулось з порушенням трудового законодавства, а саме його звільнення не було погоджено з Міністром аграрної політики та продовольства України, що передбачено з п. 4 пп. 28 Положення Державного агенства земельних ресурсів України, затвердженим Указом Президента України від 08.04.2011 року № 445. При цьому суд враховує, що на адресу Міністерства аграрної політики та продовольства України, Голові Держземагенства України, було надіслано колективне звернення з повідомленням про здійснення примусу на керівника вищевказаного підприємства і вимагання написати заяву про звільнення за власним бажанням. Вирішення питання щодо погодження призначення та звільнення працівника вирішується після подання працівником відповідної заяви, тобто після його прохання звільнити або призначити його на посаду. Як вбачається з матеріалів справи, погодження на звільнення [PERSON] було надано раніше подання ним заяви про звільнення - більше ніж на місяць до написання заяви, про що свідчить лист-погодження Міністерства агрополітики та продовольства України, надісланий на адресу Державного агенства земельних ресурсів України 25.12.2013 року. Крім того, слід зазначити, що, при звільненні [PERSON] пізніше вже з посади заступника директора економіки та менеджменту з займаної посади 03.06.2014 року за власним бажанням на підставі ст. 39 КЗпП України, у зв»язку з виходом на пенсію, вже була дотримана процедура звільнення, тобто після написання 16.05.2014 року [PERSON] заяви про звільнення за власним бажанням, ДП «Головний науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» 20.05.2014 року надав погодження на звільнення [PERSON], після чого 03.06.2014 року був виданий відповідний наказ. Крім того, заява [PERSON] про звільнення з займаної посади була надіслана на адресу Держземаненства України лише факсімільним зв»язком. З врахуванням вищевказаного, суд вважає, що Державне агенство земельних ресурсів України повинно було перевірити дійсність наміру [PERSON] звільнитися з займаної посади. Також, при звільненні [PERSON] були порушенні вимоги ст. 47 КЗпП України, а саме позивачу не було видано трудову книжку у встановлений законом строк, що підтверджується журналом обліку видачі трудових книжок та особовою карткою [PERSON], а також поясненнями свідка [PERSON], наданими в судовому засіданні. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованим і підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України, судовий збір в сумі 243,60 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved