Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просить визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна № 22148 від 10 лютого 1998 року, а саме 159/1000 частин квартири [ADDRESS], дійсним, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на такі обставини. Договір купівлі-продажу оформлявся на Одеській Товарній Біржі 10 лютого 1998 року, всіх істотних умов угоди дотримано, право власності за договором купівлі-продажу позивач зареєстрував в КП „ОМБТІ та РОН. На сьогоднішній момент позивач проживає в спірній частині квартири, сплачує комунальні послуги. Враховуючи, що сторони виконали свої обовязки за договором, неможливості вирішення цього питання в іншому порядку, ніж судовому, позивач просить визнати у судовому порядку правочин дійсним. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся в установленому законом порядку, в розписці про отримання повістки, яка надійшла до суду, зазначено, що відповідач з позовними вимогами згоден та просить суд цивільну справу розглядати за його відсутністю, так як за станом здоровя зявитися не має можливості. Представник третьої особи: Одеської Товарної Біржі, в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся в установленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. Суд у звязку з неявкою відповідача в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не зявився, у порядку заочного розгляду справи. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень позивача, представлених позивачем письмових доказів. Позивач [PERSON], з однієї сторони, і [PERSON], з іншої, уклали договір купівлі-продажу № 22148 від 10 лютого 1998 року, 159/1000 частини квартири під № 25 у будинку під № 68 по вулиці Космонавтів в м. Одесі. Підтвердженням наміру сторін, досягнення домовленості щодо усіх істотних умов договору, а також змісту умов домовленості про передачу права власності на спірну частину квартири є договір купівлі-продажу № 22148 від 10 лютого 1998 року, укладений на Одеській Товарній Біржі без наступного нотаріального посвідчення договору. Після укладення зазначеного договору сторони повністю виконали всі його умови. Відповідач виселилася зі спірної частини квартири, її було знято з реєстраційного обліку за адресою спірної частини квартири. Факт передачі покупної ціни продавцем, відповідачем по цій справі, від покупця, позивача по цій справі, підтверджується пунктом 5 умов зазначеного договору № 22148 від 10 лютого 1998 року, зареєстрованого на Одеській Товарній Біржі, відповідно до якого продавцем отримана сума за відчужувану частину квартири до підписання цього договору. Підтвердженням виконання сторонами договору є видача покупцеві екземпляру договору, другий екземпляр залишений на збереження на біржі. Оскільки сторонам виданий один екземпляр зазначеного договору купівлі-продажу нерухомого майна спірної частини квартири, що зареєстрований в КП „ОМБТІ та РОН і наданий суду, частина квартири продавцем передана покупцю, суд вважає, що до позивача перейшло право власності на спірну частину квартири, що додатково підтверджується відміткою КП „ОМБТІ та РОН на оригіналі договру. До укладання зазначеного договору купівлі-продажу нерухомого майна це житло належало на праві власності відповідачу, тому згідно ст. 225 ЦК УРСР відповідач вправі була здійснювати її відчуження. В цей момент позивач має намір розпорядитися належним йому майном, тобто 159/1000 частинами квартири під № 25 у будинку під № 68 по вулиці Космонавтів в м. Одесі, але нотаріально посвідчити зазначений договір, укладений на Одеській Товарній Біржі, позивач не має можливості, оскільки відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення. Згідно ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо одна зі сторін цілком чи частково виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 року „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню. Судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. У зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК України. Інші вимоги щодо визнання договорів дійсними, в тому числі заявлені в зустрічному позові у справах про визнання договорів недійсними, не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів. Такі позови не підлягають задоволенню. У звязку з тим, що в судовому засіданні встановлений факт ухилення відповідача від нотаріального посвідчення угоди і така можливість фактично втрачена, враховуючи неможливість вирішення цього питання в іншому порядку, ніж судовому, суд приходить до висновку про необхідність захисту прав позивача шляхом задоволення позову.

Outcome: approved