Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що він та відповідач [PERSON] з 2018 року підтримували шлюбні стосунки без реєстрації шлюбу, проживали однією сім`єю та в результаті сімейних відносин у них [INFO] народився син - [PERSON] . Відповідач [PERSON] 24.10.2019 року розірвала шлюб з попереднім чоловіком [PERSON] , у зв`язку з чим при реєстрації народження дитини [PERSON] його прізвище та по батькові записані відповідно до ч. 2 ст. 122 СК України. Посилаючись на вказані обставини просив суд постановити рішення, яким визнати його батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, в письмовій заяві позов підтримують повністю, просять розгляд справи провести без їх участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, від неї надійшла заява про визнання позову та розгляд справи за її відсутності. У заяві зазначила, що дійсно вона та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі до 24.10.2019 року , проте шлюбні відносини фактично між ними припинені у 2018 році. Батьком дитини [PERSON] записаний відповідач [PERSON] , проте він не є його біологічним батьком (а.с. 21). Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, від нього надійшла заява про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. У заяві вказав, що дійсно перебував у шлюбі з [PERSON] , шлюбі відносини між ними припинено фактично з 2018 року, а шлюб розірваний 24.10.2019 року. Він не є батьком [PERSON] , хоча й записаний у свідоцтві про народження як батько (а.с. 26). Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Дослідивши письмові докази, суд вважає вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають повному задоволенню. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 18.10.2014 року до 24.10.2019 року (а.с. 8,9). Починаючи з 2018 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] стали проживати разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу. [INFO] в м. Суми народився [PERSON] , матір`ю якого вказана [PERSON] , батьком - [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 122 Сімейного кодексу України дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя.Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Відповідно запис про батька дитини був проведений на підставі ч. 1, 2 ст. 122 Сімейного кодексу України, оскільки дитина була зачата у шлюбі та була народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу між відповідачами [PERSON] та [PERSON] . Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 2018 року і по цей день проживають однією сім`єю, ведуть спільне господарство, виховують і утримують сина [PERSON] . Батьком дитини [PERSON] , [INFO] є позивач [PERSON] . Зазначені обставини не оспорюються сторонами. Згідно ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебували у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається 1) за заявою матері чи батька дитини 2) за рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Згідно ч.ч. 3,4 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. З положень ч. 1 ст. 129 СК України випливає, що особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів № 3 від 15.05.2006 року особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Згідно зі ст. 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державними органами реєстрації актів цивільного стану в установленому законом порядку. Відповідно до п. п. 1,2 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до статті 7 Конвенції про права дитини, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Статтею 8 Конвенції про права дитини, передбачено, що держави-учасниці зобов`язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім`я та сімейні зв`язки, як передбачається законом, не допускаючи протизаконного втручання. За таких обставин, з урахуванням викладеного, зважаючи на зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позивача щодо визнання батьківства в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved