Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Вінницька транспортна компанія» про стягнення шкоди внаслідок ДТП, мотивуючи позов тим, що 29.08.2014 року у м. Вінниця по вул. Соборна сталося ДТП за участі [PERSON], автомобіль [NUMBER] та транспортного засобу №306 марки «Міраж» під керуванням водія [PERSON] Трамвай належить праві власності комунальному підприємству « Вінницька транспортна компанія». Постановою суду від 31.03.2015 року у справі № 127/18892/14-п, провадження про адміністративне правопорушення відносно [PERSON]І за ст. 124 КУпАП у зв'язку з відсутністю у його діях складу правопорушення закрито. Згідно з рахунком на оплату №М000000078 від 24 листопада 2014 року за ремонт автомобіля [NUMBER] позивач сплатив 15800,00 грн., тому саме ця сума на думку позивача є матеріальними збитками завданими внаслідок ДТП відповідно до ст.22 ЦК України. Відповідач в добровільному порядку відмовляється відшкодувати завдані позивачу збитки, тому позивач вимушений був звернутись до суду для захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів. Позивач в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на обставини викладені в запереченнях, а саме на відсутність доказів вини відповідача. Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання і має право звернутися до суду за захистом свого порушеного особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 29.08.2014 року у м. Вінниця по вул. Соборна сталося ДТП за участі [PERSON], автомобіль [NUMBER] та транспортного засобу №306 марки «Міраж» під керуванням водія [PERSON] Трамвай належить праві власності комунальному підприємству « Вінницька транспортна компанія». Постановою суду від 31.03.2015 року у справі № 127/18892/14-п, провадження про адміністративне правопорушення відносно [PERSON]І за ст..124 КУпАП у зв'язку з відсутністю у його діях складу правопорушення закрито. (а.с. 8-9). Позивачем на адресу відповідача направлено претензію щодо відшкодування витрат на ремонт автомобіля після ДТП 29.08.2014 року, на що відповідач повідомив, що оскільки вина учасників дорожньо-транспортної пригоди не визначена відсутні підстави для відшкодування коштів. ( а. с. 10) Згідно з рахунком на оплату №М000000078 від 24 листопада 2014 року за ремонт автомобіля [NUMBER] позивач сплатив 15800,00 грн.(а.с. 7). Суд звертає увагу, що згідно з ч.4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з вимогами ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 1, 3 ч.1 ст. 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.92 року, володілець джерела підвищеної небезпеки не відповідає за шкоду, заподіяну цим джерелом, якщо доведе, що воно вибуло з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, а не з його вини. Особи, які вчинили ці протиправні дії, відшкодовують шкоду за правилами відповідальності володільців джерел підвищеної небезпеки, а коли цьому сприяла винна поведінка володільця (не була забезпечена належна охорона і т.п.), відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, може бути покладено на особу, що протиправно заволоділа цим джерелом, і на його володільця відповідно до ступеня вини кожного з них. Суд звертає увагу, що в процесі розгляду даної справи сторонам розяснювалось положення ст. 60 ЦПК України, якою встановлено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Зокрема і необхідність проведення експертизи з метою повного та обєктивного розгляду справи. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, позивачем не надано доказів про наявність причинного звязку між діями відповідача та завданою позивачу шкодою, а також і вини [PERSON]А у вчиненні ДТП 29.08.2014р., твердження позивача ґрунтується лише на припущеннях, крім того, як пояснили сторони в судовому засіданні рішення про притягнення до відповідальності [PERSON]А за скоєне ДТП, ще не прийнято, що свідчить про те що, звернення позивача до суду з даним позовом є передчасним, а тому, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed