Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 24 грудня 2007 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 4 500 (чотири тисячі п'ятсот) грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач, відповідно до договору та угоди, свої зобов'язання щодо надання кредитних коштів відповідачувиконав в повному обсязі. Однак, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконала, не надала своєчасно позивачу кошти для погашення заборгованості за борговими зобов'язаннями. У зв'язку із неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за кредитним договором у неї виникла заборгованість, яка станом на 16 жовтня 2018 року становить 11 180 (одинадцять тисяч сто вісімдесят) грн 63 коп. та складається з: заборгованість за тілом кредиту - 1 070,13 грн, заборгованість за відсотками за користування кредитом - 3 582,34 грн, заборгованість за пенею - 5 757,65 грн., а також 250,00 грн. - штрафу фіксованої частини та 520,51 грн. - штрафу процентної складової. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справі сповіщався належним чином, причини неявки суду не відомі, надав суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить розглядати справу у його відсутності, проти заочного вирішення справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце його проведення сповіщалася належними чином, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку, що причини неявки відповідача є неповажними та є підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов має бути задоволено з наступних підстав. Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, відповідно до укладеного договору б/н від 24 грудня 2007 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 4 500 (чотири тисячі п'ятсот) грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач, відповідно до договору та угоди, свої зобов'язання щодо надання кредитних коштів відповідачувиконав в повному обсязі. Однак, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконала, не надала своєчасно позивачу кошти для погашення заборгованості за борговими зобов'язаннями. У зв'язку із неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за кредитним договором у неї виникла заборгованість, яка станом на 16 жовтня 2018 року становить 11 180 (одинадцять тисяч сто вісімдесят) грн 63 коп. та складається з: заборгованість за тілом кредиту - 1 070,13 грн, заборгованість за відсотками за користування кредитом - 3 582,34 грн, заборгованість за пенею - 5 757,65 грн., а також 250,00 грн. - штрафу фіксованої частини та 520,51 грн. - штрафу процентної складової. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 2 ст. 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання, а на підставі ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, [PERSON] не виконала взяті на себе зобов'язання за кредитним договором та його умовами, а відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, яка передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Отже, оцінивши всі надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved