Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ФОП [PERSON], третя особа: Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», про визнання договору недійсним, відшкодування збитків. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між позивачем та відповідачем 16.05.2013 було укладено договір про виготовлення та доставку метало-пластикових конструкцій. Предметом договору стало придбання та встановлення метало-пластикових вікон. Ціна договору 20422,00 грн. Виконавець зобов'язався виготовити і доставити метало-пластикові конструкції (вікна) протягом 30 робочих днів. Проте, з часу укладання договору жодних зобов'язань зі сторони відповідача виконано не було. Позивач змушений сплачувати споживчий кредит, який було укладено для забезпечення зобов'язань перед відповідачем. Діями відповідача позивачу було завдано моральної шкоди, яку останній визначає у розмірі 3000,00 грн. Просить визнати недійсним договір про виготовлення та доставку метало-пластикових конструкцій від 16.05.2013, укладений між позивачем та відповідачем. Стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 20422,00 грн., моральну шкоду у розмірі 3000,00 грн. Позивач до суду надіслав заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про що в матеріалах справи містяться відповідні документи, заяв, заперечень суду не надав, у зв'язку з чим, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність по наявним в справі доказам та постановити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Третя особа явку свого представника у судове засідання не забезпечила, про час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про що в матеріалах справи містяться відповідні документи, заяв, заперечень суду не надали. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Між позивачем та відповідачем 16.05.2013 було укладено договір про виготовлення та доставку метало-пластикових конструкцій. Предметом договору є придбання та встановлення метало-пластикових вікон. Ціна договору 20422,00 грн. Виконавець зобов'язався виготовити і доставити метало-пластикові конструкції (вікна) протягом 30 робочих днів (а.с. 6). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Враховуючи те, що відповідачем умови договору не виконані в строк, передбачений договором, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума в розмірі 20422,00 грн. Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Як вбачається з положень ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Враховуючи те, що позивач підписуючи договір підтвердив своє волевиявлення щодо наміру його укладання, підстав для визнання договору недійсними не вбачається, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Згідно ст. 1 Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту продукції» шкода - завдані внаслідок дефекту в продукції, каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект. Відповідно до ст. 711 ЦК України шкода, завдана майну покупця, та шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю у зв'язку з придбанням товару, що має недолік, відшкодовується відповідно до положень глави 82 цього кодексу. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що у спорах про захист прав споживачів чинне цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо така завдана майну споживача або шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Оскільки, укладений між сторонами договір не передбачає відшкодування моральної шкоди, а тому в частині відшкодування моральної шкоди суд відмовляє у задоволенні позову. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн. З викладеного,

Outcome: partial