Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання такими, що втратили право користування квартирою та виселення, мотивуючи свої вимоги тим, що 06.03.2014 позивач набув право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS], на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 17.01.2014, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 06.03.2014. Разом з тим, позивач обмежений у здійсненні свого права власності, оскільки в квартирі проживають відповідачі [PERSON] та його дружина [PERSON] У зв»язку з цим позивач просить суд про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою та виселення. В судовому засіданні представники позивача позов підтримали повністю та просили його задовольнити. Представники відповідачів в судовому засіданні заперечували проти позову, просили відмовити в його задоволенні. Заперечення подали в письмовому виді. Третя особа в судовому засіданні заперечувала проти позову, просила відмовити в його задоволенні. Заперечення подала в письмовому виді. Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судовим розглядом встановлено, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 19.09.2011 у справі № 2-3753/11 позов [PERSON] до [PERSON] задоволено повністю та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму заборгованості за договором купівлі -продажу цінних паперів в розмірі 2 187 804 грн. 79 коп. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 11.01.2012 дане рішення Печерського районного суду м. Києва залишено без змін. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17.01.2014 по справі №757/27717/13ц змінено спосіб виконання даного рішення Печерського районного суду м. Києва та в рахунок погашення боргу звернено стягнення на квартиру шляхом передачі спірної квартири у власність позивачу [PERSON] Вказана ухвала залишена без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 06.03.2014. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, на підставі даного судового рішення позивач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS]. Всупереч доводів відповідачів, з моменту набуття права власності згідно рішення суду право розпорядження цим майном виникає у такої особи з моменту державної реєстрації даного майна , що, між тим, не позбавляє власника можливості здійснювати захист своїх прав на таке майно в порядку Глави 29 ЦК України і до моменту його державної реєстрації. У спірній квартирі зареєстрований та проживає відповідач [PERSON], який поселився та був зареєтрований за даною адресою з 24.05.2011 в якості власника, дружина відповідача [PERSON], яка поселилася та була зареєстрована за зазначеною адресою з 09.06.2011 в якості члена сім'ї на той час власника житла [PERSON] та у вказаній квартирі проживає та зареєстрована за даною адресою з 26.07.2011 їх донька (а. с. 10). Виходячи з положень ст. ст. 16, 391, 386 ЦК України, власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням у обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Як вбачається з матеріалів справи, угоди між відповідачами та позивачем щодо порядку користування вказаною квартирою не було. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 Житлового кодексу Української РСР, а саме: дружина наймача (власника), їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача (власника) може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем (власником) і ведуть з ним спільне господарство. Тобто, ураховуючи вищезазначені норми матеріального права, право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Виникнення права членів сім'ї власника будинку (квартири) на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку (квартири) права власності на це житло, а відтак припинення права власності особи на будинок (квартиру) припиняє право членів її сім'ї на користування цим житлом. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України 05.11.2014 під час розгляду справи №6-158цс14. Таким чином, право відповідача [PERSON] на проживання у квартирі похідні від права колишнього власника квартири відповідача [PERSON], членом сім'ї якого вона була та за згодою якого проживала у квартирі. Проте новим власником квартири з 06.03.2014 року є позивач [PERSON] і відповідно до ст. 391 ЦК України він має право вимагати від відповідачів усунути перешкоди у користуванні його власністю. Згідно із ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація особи за місцем проживання це лише внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Тобто реєстрація особи за певною адресою сама по собі не є підтвердженням її права на користування житлом, оскільки таке право виникає та може бути підтверджене на інших підставах, таких як право власності, сімейні відносини, оренда і ін. Що стосується малолітньої [PERSON], [INFO], яка також зареєстрована та проживає у спірній квартирі, то право користування спірною квартирою за малолітньою [PERSON] було збережено ухвалою Печерського районного суду м . Києва від 17.01.2014 і в даному випадку задоволення позову не позбавляє малолітню [PERSON] права користування спірною квартирою. Таким чином, позовні вимоги є обгрунтованими, а відтак позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved