Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 21.08.2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 15000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту па платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. [INFO] позичальник, [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 13.05.2014 року. Згідно ст. 1218 ЦК України - до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 608, 1218, 1219 ЦК, у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом мас правд прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст.1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу (6 місяців від дня відкритій спадщини), він не заявив про відмову від неї. Виходячи із вищенаведеного, спадкоємці [PERSON] мали право подати заву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з [INFO] по [INFO]. У нашому випадку спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] . За змістом ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину (ч.3 ст.1281 ЦК України). На виконання вимог вищезазначеної норми закону Позивачем 10.10.2014 року була направлена претензія кредитора до Першої сумської державної нотаріальної контори. 22.10.2014 року позивачем було отримано відповідь Першої Сумської державної нотаріальної контори. Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти, спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст.1273 ЦК України - спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини додається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Таким чином, відповідач прийняв спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, так як відповідач не відмовився від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме шість місяців від дня відкриття спадщини. При цьому, позивач зазначає, що згідно ч.3 ст.1296 ЦК України - відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. 05.05.2019 року до спадкоємця, [PERSON] , було направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед Банком за кредитним договором №б/н від 21.08.2006 року становить 8463,18грн., яка складається з наступного: 8238,14грн. - заборгованість за кредитом; 225,04грн. - заборгованість за відсотками. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 8463,18грн. та понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позові просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує і просить стягнути з відповідача заборгованість в повному обсязі. Відповідач, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Суд, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з таких підстав: Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 21.08.2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 15000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту па платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору (а.с.17,18-23). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 13 травня 2014 року [PERSON] , [INFO] , помер у м. Суми (а.с.26). З наданих позивачем розрахунків слідує, що станом на день смерті заборгованість позичальника [PERSON] перед банком за кредитним договором № б/н від 21.08.2006 року становить 8463,18грн., яка складається з наступного: 8238,14грн. - заборгованість за кредитом; 225,04грн. - заборгованість за відсотками (а.с.7-16). Зі спадкової справи після смерті [PERSON] вбачається, що до Сумської міської державної нотаріальної контори з претензією звернувся ПАТ КБ «ПриватБанк». Спадкоємці померлого [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк» (а.с.63-69). До спадкоємця, [PERSON] , було направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги. Згідно зі ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч.5 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день з якого вона оголошується померлою. Згідно з ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. За правилом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця. Разом з цим, відповідно до ч.1 ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Однак, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що після смерті [PERSON] відповідач прийняла спадщину. Позивач не підтвердив суду неможливість надати докази щодо наявності у померлого спадкового майна. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження своїх вимог, а тому позов є необґрунтованим та не підлягає задоволенню. На підставі викладеного та відповідно до ст.ст.526, 527, 530, 611, 1049, 1218, 1281, 1282 ЦК України,

Outcome: dismissed