Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідачка [PERSON] користується електроенергією на підставі договору про користування електричною енергією № 538459005 за адресою: [ADDRESS]. Внаслідок невиконання відповідачем зобовязань зі сплати за спожиту електричну енергію утворилася заборгованість за період з 18.09.2011 року по 24.07.2014 року у розмірі 908 грн. 16 коп., яку просили стягнути на свою користь, а також понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволені позовних вимог наполягає у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судові засідання, призначені на 27.10.2015 р., 19.11.2015 р. не зявилась, про час і місце судового розгляду повідомлялась належним чином: судова повістка разом із розпискою і копіями відповідних документів надсилались їй поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою, зазначеною позивачем. Однак, поштова кореспонденція повернулась до суду з відміткою поштового відділення № 71: За закінченням терміну зберігання». У такому разі вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає можливим у відповідності до ст. 158 ЦПК України розглянути справу без осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За згодою представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що постачання електроенергії відповідачці здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією № 538459005 (а.с. 5) та на її імя відкрито особовий рахунок (а.с.6-7). Відповідачка отримала послуги з енергопостачання у повному обсязі, однак свій обовязок щодо повної оплати за отриману електричну енергію у відповідності до тарифів на електроенергію не виконала, внаслідок чого за період з 18.09.2011 року по 24.07.2014 року утворилась заборгованість у розмірі 908,16 грн., що підтверджується розрахунком (а.с.4). Відповідно до п. 19 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, розрахунки населення за спожиту електроенергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі фактичних показань приладів обліку. Згідно п. 42 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, споживач електричної енергії зобовязаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Згідно до вимог ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобовязується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобовязується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Частиною 2 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику», споживач енергії зобовязаний додержуватись вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії. Споживач несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається. Приймаючи до уваги те, що на час розгляду справи відповідачка має заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 908,16 грн., доказів її погашення чи недостовірності не надала, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України попередньо понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати, мають бути стягнуті з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved