Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просить визнати за ним право власності на домоволодіння за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Яковлівка, вулиця Слобідська (Леніна), 23. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що за розпискою від 15 червня 2006 року, відповідач продала позивачу житловий будинок та земельну ділянку за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Яковлівка, вулиця Леніна, 23 та одержала грошові кошти у розмірі 3000 доларів США і 2000,00 гривень, про що складено розписку «Я, [PERSON], [INFO], [NUMBER], виданий Ленінським РВ ХМУ УМВС міста Харкова, що мешкає за адресою: [ADDRESS]. За даною розпискою отримала за будинок по вул. Леніна, 23, село Яковлівка Харківського району, від [PERSON] три тисячі доларів США та дві тисячі гривень, які за спливом строку шести місяців після смерті матері [PERSON] передаю всю нерухомість разом з участком, що належить мені за довідкою БТІ. Дану суму отримала три тисячі доларів США та дві тисячі гривень в при сутності свідка [PERSON]В.». Позивач вважав видачу розписки нічим іншим ніж удаваним правочином, оскільки в дійсності даний документ складався за умов переходу права власності на нерухоме майно на умовах викладених в розписці. За спливом шестимісячного строку після смерті своєї матері відповідач не набула права на спадщину за законом та відмовилась виконати свої зобовязання за договором і позивач змушений був звертатись до прокуратури. 16 червня 2010 року відповідач набула права власності за законом на спірний будинок, але відмовилась передати позивачу нерухомість відповідно до розписки. 17 листопада 2011 року Жовтневий районний суд міста Харкова розглянув кримінальну справу у відношенні відповідача, яка обвинувачувалась у вчиненні злочину що передбачений ч. 2 ст. 190 КК України. Позивач вважає себе добросовісним набувачем домрврлодіння, тому звернувся до суду з позовом. Позивач у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, просив їх задовольнити з підстав викладених в позові. Відповідач в судове засідання не зявилась, причини неявки суду не повідомила, про день та час розгляду справи сповіщалась належним чином. Суд заслухавши позивача, дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до копії розписки від 15 червня 2006 року відповідач одержала за будинок за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Яковлівка, вулиця Леніна, 23, від позивача 3000 доларів США і дві тисячі гривень, які після спливу шестимісячного строку після смерті матері [PERSON] передає нерухомість і земельну ділянку. Відповідно до постанови Жовтневого районного суду міста Харкова від 17 листопада 2011 року, відповідач органами досудового розслідування обвинувачувалась у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, а саме в тому, що 15 червня 2006 року під приводом оформлення договору купівлі-продажу домоволодіння за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Яковлівка, вулиця Леніна, 23, та наступного оформлення права власності позивача на вказане домоволодіння заволоділа належними [PERSON] грошовими коштами у розмірі 3000 доларів США, але не виконуючи договірних зобовязань у встановлений строк, оформила право власності на вказане домоволодіння, а гроші одержані від [PERSON] за продаж домоволодіння останньому не повернула, чим спричинила значну матеріальну шкоду. Провадження по кримінальній справі за обвинуваченням [PERSON] за ч. 2 ст. 190 КК України закрито у звязку зі спливом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності. Суду в якості доказів надано: лист ПАТ «Харківгаз» на імя позивача; довідки, що надані абоненту ПАТ «Харківгаз» та АК «Харківобленерго», посвідчення інваліда першої групи на імя позивача; посвідчення про вручення медалі «Воїн - визволитель» на імя позивача. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Главою 29 Цивільного Кодексу України визначенні положення захисту прав власності, а статтею 16 ЦК України способи захисту цивільних прав та інтересів, у тому числі і права власності, зокрема шляхом: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справи в межах заявлених вимог, на підставі доказів наданих сторонами. Суд, аналізуючи надані позивачем докази, приходить до висновку, що вимоги позивача задоволенню не підлягають, оскільки він не довів, що відповідно до наданої суду розписки між сторонами досягнута домовленість про усі істотні умови договору купівлі-продажу, як-то: ціна будинку і земельної ділянки, умови передачі майна, і виходить з тих обставин, що сама розписка за своїм змістом підтверджує лише факт отримання відповідачем від позивача грошей і намір передати позивачу в майбутньому майнові права на будинок та земельну ділянку за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Яковлівка, вулиця Леніна, 23, і не містить жодного посилання, що укладеним має бути саме договір купівлі-продажу, а не будь яка інша угода, більш того, на день складання і підписання розписки відповідач взагалі не була власником спірного домоволодіння і не мала права продажу цього майна, тому суд повністю відмовляє позивачу в задоволенні позовних вимог за їх недоведеністю та безпідставністю, при цьому суд вважає надуманими та не приймає до уваги посилання позивача на те, що він набув права власності на домоволодіння як добросовісний набувач і що підставою для визнання за ним права власності на нерухоме майно є визнання [PERSON] провини у привласненні належних позивачу грошових коштів при розгляді кримінальної справи за її обвинуваченням у вчиненні шахрайських дій, оскільки вказані обставини підтверджують тільки факт отримання відповідачем від позивача грошових коштів. При розгляді справи суд не приймає докази, які не мають відношення до предмету спору.

Outcome: dismissed