Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що 04.06.2015 року під розписку передав відповідачу грошові кошти у розмірі 4000 доларів США, які [PERSON] зобов'язалась повернути до 05.12.2015 року. За користування позикою відповідач також брала на себе зобов'язання щомісячно сплачувати позивачу 2125,00 грн. Після визначеного строку відповідач грошові кошти не повернула, на звернення позивача не реагує. Просить стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 103962,50 грн., що еквівалентно 4000,00 доларів США по курсу НБУ на момент звернення до суду, 19125,00 грн. - проценти за користування позикою, 2011,51 грн. - 3% річних від простроченої суми та 1272,25 грн. - суму судового збору. Позивач у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити. Після перерви надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилась, була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Відповідно до ст.169 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі матеріалів справи. Зі згоди позивача по справі, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Допитаний в судовому засіданні як свідок позивач [PERSON] суду показав, що між ним та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, за яким він передав у власність відповідача 4000 доларів США. Відповідач зобов'язалась повернути грошові кошти у визначений договором строк та щомісячно сплачувати відсотки за користування ними, проте свої зобов'язання до теперішнього часу не виконала, чим порушила його права та охоронювані законом інтереси. Неодноразові звернення позивача з вимогами добровільно повернути грошові кошти відповідачем було проігноровано. Дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини. Відповідно до розписки від 04.06.2015 року, [PERSON] отримала позику у розмірі 4 000,00 доларів США від [PERSON] Зобов'язалась повернути до 05.12.2015 року (а.с.48 - оригінал розписки). Крім того, в розписці зазначено про щомісячну сплату відповідачем 2125,00 грн. - за користування позикою. Судом встановлено, що в зазначений строк відповідач свої зобов'язання не виконала, грошові кошти позивачу не повернула. У відповідності до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як вбачається з приписів ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі і на підтвердження його укладення та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк, та в порядку , що встановлені договором. Крім цього, згідно ст.1050 ЦК України позичальник зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України, якщо ним несвоєчасно повернуто суму позики. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач визначив, що розмір основного боргу на момент складання позовної заяви - 26.09.2016 року - по курсу Національного Банку України складає 103962,50 грн., а заборгованість за користування грошовими коштами становить 19125,00 грн. (2125,00 грн. /щомісячний платіж за користування грошовими коштами/ * 9 місяців). Саме ці суми позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. Проте, суд не може погодитись із визначеним позивачем розміром основного боргу і сум заборгованості за користування грошовими коштами, оскільки позивач при їх розрахунках користується різними курсами НБУ - станом на 04.12.2015 року (останній день виконання боргового зобов'язання) та 26.09.2016 року (день складання позовної заяви), що на думку суду є неправильним. Так, розмір основного боргу має визначатися по курсу Національного Банку України станом на 04.12.2015 року - останній день виконання боргового зобов'язання - і повинен становити 92355,23 грн. (4000,00 доларів США * 23,0888 грн./1 дол.США). Як зазначено вище, за користування позикою відповідач взяв на себе зобов'язання щомісячно сплачувати позивачу 2125,00 грн. Докази сплати відповідачем даних коштів відсутні. Заборгованість за користування грошовими коштами розрахована позивачем за 9 місяців - за період прострочення боргу з грудня 2015 року по вересень 2016 року і становить 19125,00 грн. (2125,00 грн. /щомісячний платіж за користування грошовими коштами/ * 9 місяців). Але, на думку суду, дана заборгованість має бути розрахована за 6 місяців дії розписки - з 04.06.2015 року по 04.12.2015 року - і повинна становити 12750,00 грн. (2125,00 грн. * 6 міс.) Також, позивачем наданий розрахунок, відповідно до якого розраховано три відсотки річних за невиконання договору: (92352,23грн. (сума заборгованості у гривнях за курсом НБУ станом на 04.12.2015 року) : 100% х 3% : 365 днів х 265 днів = 2011,51 грн. /а.с.12-14/. Даний розрахунок суд також вважає не вірним, оскільки позивачем допущена помилка у розмірі основного зобов'язання - зазначено 92352,23 грн. замість вірних 92355,23 грн. Тому три відсотки річних за невиконання договору становлять: 92355,23 грн. (сума заборгованості у гривнях за курсом НБУ станом на 04.12.2015 року) : 100% х 3% : 365 днів х 265 днів = 2011,57 грн. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, але підлягають частковому задоволенню. У зв'язку з частковим задоволенням позовних вимог, позивачеві, на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України, присуджуються судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем оплачувався судовий збір в розмірі 1272,25 грн., а оскільки ціна позову, за розрахунком суду, становить 107 116,80 грн., тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума 1071,17 грн.

Outcome: partial