Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-24 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить стягнути з останнього на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго» заборгованість по оплаті за опалення в сумі 20593,95 грн. за період з 01.04.2016 року по 28.02.2019 року, інфляційні витрати- 1844,90 грн., 3 % річних- 41,94 грн., та судові витрати в сумі 1921 грн. Обґрунтовує свої вимоги тим, що позивачем в опалювальні періоди з 01.04.2016 року по 28.02.2019 року надано теплову енергію в квартиру за адресою: [ADDRESS] . У вказані квартирі зареєстрований та проживає відповідач, і є власником згідно договору дарування квартири від 30.12.2003 року. Згідно договору гарантування № 27-10-3/15 від 17.10.2015 року [PERSON] взяв на себе зобов`язання сплатити заборгованість, яка склалась станом на 27.10.2015 року, але до теперішнього часу заборгованість не сплатив, тому позивач вважає договір таким, що не виконується. Загальна сума заборгованості за період з 01.04.2016 року по 28.02.2019 року складає 28.02.2019 року. Ухвалою суду від 08.01.2020 року відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. (а.с.36). Представник позивача в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Надали заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача. На позовних вимогах наполягають (а.с.56). Відповідач в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений. Надав суду заяву про розгляд без його участі. Позовні вимоги не визнає (а.с. 56). У своїй заяві від 30.01.2020 року (а.с. 41) просить застосувати строк позовної давності. Зазначає, що позивачем розраховано невірно інфляційні витрати. Інфляційні витрати не нараховуються на переплату та розраховуються таким чином: заборгованість * коефіцієнт інфляції. Сума інфляційних збитків становить 176, 16 грн., а не як зазначено у позові - 1844,90 грн. Згідно наданою позивачем довідки про нарахування та оплату вхідне сальдо на квітень 2016 року - 5064, 79 грн., заборгованість на лютий 2019 року - 21813, 73 грн. Заборгованість у період квітень 2016 року - лютий 2019 року складає 16748, 94 грн., а не як зазначено у позові - 20593,95 грн. Суд прийняв рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі\~ст. 530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 625 ЦК\~передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що відповідач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с. 17), зареєстрований та проживає в ній (а.с.35), і тому є споживачем послуг з теплопостачання. За правилами\~ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно п.5ч.2ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Плата за теплову енергію, передбачена Правилами надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені\~Постановою КМУ від 21. 07. 2005року № 630. (із змінами та доповненнями). Відповідно до п. 18 Правил № 630\~розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Згідно п. 20 цих Правил плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів теплової енергії або затверджених нормативів споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Згідно п.21 Правила у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим. Судом встановлено, що згідно договору гарантії « 27-10-3/15 від 27.10.2015 року відповідач визнав суму заборгованості 5338,16 грн., яка утворилась станом на 01.10.2015 року, і зобов`язався сплатити її до 27.10.2020 року (а.с. 16). Відповідно п.6.1 Договору гарантії у випадку невиконання умов договору з оплати поточних платежів, а також щомісячної оплати заборгованості більше трьох місяців підприємство має право звернутись до суду для захисту своїх інтересів відносно стягнення загальної суми заборгованості з оплати послуг теплопостачання, яка виникла на момент звернення до суду. Суд встановив, що вимоги договору гарантії позивач не виконував. Оплату за ним не здійснював (а.с. 7). Строк дії договору гарантії не сплинув, тому сума заборгованості за договором в розмірі 5338,16 грн. підлягає примусовому стягненню з відповідача. Також судом встановлено, що відповідач не сплачував отримані послуги з теплопостачання, у зв`язку з чим за період з 01.04.2016 року по 28.02.2019 року у відповідача виникла заборгованість за фактично отриману теплову енергію в сумі 16748,94 грн. (а.с.7). Загальна сума заборгованості складає 22087, 10 грн. з розрахунку 5338,16 грн. +16748,94 грн. Наявність у відповідача заборгованості підтверджує невиконання ним обов`язків, передбачених п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної\~та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення №630, по своєчасній оплаті наданих послуг. Відповідно до ч.1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оскільки відповідач добровільно заборгованість не сплачує, суд, не виходячи за межі позовних вимог, вважає, що заборгованість підлягає стягненню з відповідача в примусовому порядку в сумі 20593,95 грн. Вимога відповідача про застосування строку позовної давності задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Відповідно до ч.2 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Відповідно до ч.3 ст. 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Уклавши договір гарантії № 27-10-3/15 від 27.10.2015 року відповідач визнав суму заборгованості станом на 01.10.2015 року в сумі 5338,16 грн., тим самим перервав строк позовної давності щодо даної суми за період до 01.10.2015 року. Оскільки строк дії договору до 27.10.2020 року, а зобов`язання за ним відповідач не виконує, то строк позовної давності не сплинув. Також, позивач 08.04.2019 року звертався до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення боргу за надані послуги з теплопостачання з [PERSON] за період з 01.04.2016 року по 28.02.2019 року, у видачі якого було відмовлено, я зв`язку із чим подано даний позов. Тому, щодо заборгованості, яка виникла за період з 01.04.2016 року по 28.02.2019 року строк позовної давності позивачем перервано, і на день звернення до суду з даним позовом 25.11.2019 року не сплинув. Також відповідно до\~ст. 625 ЦК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні витрати в сумі 1844,90 грн. та 3% річних в сумі 41,94 грн. Розрахунок інфляційних та 3% річних наведений позивачем в розрахунку (а.с.8). Суд вважає його правильним. Доводи відповідача, щодо невірного нарахування інфляційних збитків, розмір яких на думку відповідача складає 176,16 грн. суд не бере до уваги, оскільки на підтвердження вказаної суми відповідачем не надано розрахунку. Згідно\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1921,00 грн.

Outcome: approved