Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом з подальшими змінами про визнання за ним права власності за набувальною давністю на ? частину житлового будинку з господарськими надвірними спорудами , розташованого по вул.Івана Франка,17 , в с.Підлісне Олександрівського району Кіровоградської області , що належав його покійній дружині [PERSON], яка померла 28.08.1994 року, після смерті якої продовжує володіти будинком до цього часу. Просить визнати за ним право власності за набувальною давністю саме на ? частину, так як рішенням Олександрівського районного суду від 25.03.2016 року право власності на вказану частку визнане за відповідачем. Відповідач та його представник у судовому засіданні позов не визнали та пояснили , що спірний будинок належав покійній матері відповідача [PERSON], яка померла 28.08.1994 року. Після її смерті у будинку продовжили проживати позивач , що є батьком відповідача , та останній, який на момент смерті матері був неповнолітній, таким чином прийнявши спірний будинок як спадщину. Позивач безперервно не проживав у вказаному будинку , оскільки працював далекобійником ,знімав квартиру у м.Кіровограді. Відповідач не проживає у вказаному будинку з 2007 року , після того як одружився та переїхав жити до м.Кіровограда , тобто строк набувальної давності, передбачений ст.344 ЦК України, закінчується лише у 2017 році. А , якщо враховувати ,що позивач просить визнати за ним за набувальною давністю право власності на ? частку вказаного домоволодіння , право власності за відповідачем було встановлено за рішенням Олександрівського районного суду від 25.03.2016 року, то строк набувальної давності необхідно обраховувати з вказаної дати. На даний час відповідач має намір отримати вказане рішення , що набрало чинності , та з необхідним пакетом документів звернутися до реєстраційної служби для проведення за ним державної реєстрації на вказану частку домоволодіння. Крім того , на момент звернення позивача до суду з позовом він був власником спірного майна на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.01.2014 року , що потім було визнано судом не дійсним. А тому , звернення з позовом було передчасним. Заслухавши відповідача та його представника , вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав . Згідно запису акта про народження №4 від 15.02.1986 року, паспорта позивача , свідоцтва про укладення шлюбу та смерть (а.с.9,31) відповідач [PERSON] є сином позивача [PERSON], його дружина та матір відповідача - [PERSON] померла 28.08.1994 року. Згідно свідоцтва про право власності на забудову від 17.12.1987 року (а.с.22) власником домоволодіння колгоспного двору , розташованого в с.Підлісне по вул.Івана Франка,5, є [PERSON] Нумерація домоволодіння була змінена на №17 у зв»язку з забудовою нових будинків (а.с.95). Згідно витягів з погосподарських книг Підлісненської сільської ради за період часу з 1985 року по даний час домоволодіння в с.Підлісне по вул.Івана Франка,17, (а.с.103-104) після смерті [PERSON] , що померла 28.08.1994 року ,за вказаною адресою проживали її чоловік [PERSON]І.(позивач) по даний час та син [PERSON]С.(відповідач) до 04.11.2004 року(вибуття останнього на військову службу), після чого він знову рахується за вказаним домоволодінням та вибув без зняття з реєстрації у 2007 році , а 12.09.2014 року був знятий з реєстрації . Згідну акта про відсутність особи за місцем реєстрації від 14.11.2014 року (а.с.8) [PERSON] у домоволодінні в с.Підлісне по вул.Івана Франка,17, Олександрівського району Кіровоградської області , не проживає з 2007 року , не з»являється та не приймає участі в утриманні житлового будинку. Згідно витягів зі Спадкового реєстру ,спадкової справи №14/2014 року та свідоцтво про право на спадщину за законом від 24.01.2014 року(а.с.72-98) від імені [PERSON], яка померла 28.08.1994 року, заповіт не посвідчувався ; з заявою про прийняття спадщини від 24.01.2014 року звернувся її чоловік [PERSON] ,який повідомив про відсутність інших спадкоємців; за свідоцтвом про право на спадщину за законом від 24.01.2014 року спадкоємцем житлового будинку з надвірними будівлями в с.Підлісне по вул.Івана Франка,17, після смерті [PERSON] , що померла 28.08.1994 року ,є позивач [PERSON] Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 64-65) власником житлового будинку в с.Підлісне по вул.Івана Франка,17, зареєстрований 24.01.2014 року позивач [PERSON] на підставі свідоцтва про спадщину від 24.01.2014 року . Згідно рішення Олександрівського районного суду від 25.03.2016 року (а.с.117-120) було визнано недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 24.01.2014 року в спадковій справі № 14/2014 та зареєстрованого в реєстрі за №65, та визнано за [PERSON] право власності на спадкове майно за законом, а саме на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями, які розташовані за адресою с. Підлісне вулиця Івана Франка №17 Олександрівського району Кіровоградської області. Згідно довідки Підлісненської сільської ради та квитанцій (а.с.6,11-13) [PERSON] має у користуванні земельну ділянку , площею 0,6 га, надану за рішенням Підлісненської сільської ради №58 від 12.12.1997 року , за яку він щорічно сплачував земельний податок за її використання. Згідно договорів від 15.09.2014 року , 25.09.2014 року (а.с.14-15) [PERSON] замовила придбання робіт та виробів , що вказані у додатках, які не були надані позивачем до матеріалів справи. Згідно повідомлення ПП Довгань №211 від 12.07.2011 року (а.с.16) [PERSON] повідомили про прийняття позитивного рішення про видачу їй кредиту та укладання договору на встановлення металопластикових вікон. Згідно довідки ПАТ «Кіровоградобленерго» Олександрівський РЕМ (а.с.17) за адресою с.Підлісне , вул.Івана Франка,17, договір №0805264 про користування електричною енергією від 29.01.2001 року укладено з [PERSON] Згідно договорів страхування майна (а.с.19-21) [PERSON] за 2007-2009, 2013-2014 роки страхував домоволодіння в с.Підлісне по вул.Івана Франка,17,Олександрівського району. Позовну заяву було подано на підставі правовідносин по визнанню права власності за набувальною давністю, які регулюються главою 24 ЦК України «Набуття права власності» . Згідно ч.1 ст.344 ЦК України - особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. У судовому засіданні було встановлено , що після смерті власника будинку [PERSON], яка померла 28.08.1994 року, у будинку продовжили проживати позивач і відповідач , який вибув до м.Кіровограда у 2007 році. Рішенням Олександрівського районного суду від 25.03.2016 року було визнано за відповідачем право власності на спадкове майно за законом, а саме на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями, які розташовані за адресою с. Підлісне вулиця Івана Франка №17 Олександрівського району Кіровоградської області. Оскільки позивач претендує саме на вказану частку , то суд погоджується з доводами представника відповідача , що у цьому випадку строк набувальної давності необхідно обраховувати з часу винесення вказаного рішення , що на даний час ще не минув. Крім того , суд приходить до висновку , що позов про визнання права власності за набувальною давністю фактично приховує інші правовідносини між сторонами. Зазначені фактичні обставини свідчать про наявність між сторонами спору про право власності на будинок у порядку спадкування. Так , після смерті власника спірного будинку [PERSON], яка померла 28.08.1994 року, у ньому продовжили проживати її чоловік [PERSON]І.(позивач) та на той час неповнолітній син [PERSON]С.(відповідач) , таким чином прийнявши спадщину у розумінні положень ст.549 ЦК України (редакція 1963 року). Рішенням Олександрівського районного суду від 25.03.2016 року було визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 24.01.2014 року за яким позивач був власником спірного домоволодіння та визнано за відповідачем право власності на спадкове майно за законом, а саме на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями, які розташовані за адресою с. Підлісне вулиця Івана Франка №17 Олександрівського району Кіровоградської області. У змінах до позовної заяви (а.с.99-101) позивач зазначає, що після визнання недійсним свідоцтва на спадщину він є власником ? частини спірного домоволодіння, а тому просить визнати за ним право власності за набувальною давністю ще на ? частину, що належить відповідачу за вказаним рішенням суду. Однак , оскільки рішенням Олександрівського районного суду від 25.03.2016 року вже було визнано право власності на ? частку за відповідачем , яке є чинним та позивачем не оспорювалося ,тобто він погодився , що власником ? частини домоволодіння у порядку спадкування є відповідач , то на даний час відсутня жодна правова підстава вирішувати повторно право власності на ту ж частку вже за позивачем за набувальною давністю , а не в порядку спадкування. А тому , у задоволенні позовних вимог про визнання за позивачем права власності за набувальною давністю на ? частку спірного житлового будинку з погосподарськими будівлями необхідно відмовити. Згідно ст.88 ЦПК України - понесені позивачем судові витрати необхідно покласти за його рахунок .

Outcome: dismissed