Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення, посилаючись на таке. Позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 08.10.1999 року та Витягом про державну реєстрацію права власності № 28692645 від 17.01.2011 року. Разом з позивачем в будинку зареєстрований відповідач, який з 2008 року фактично не проживає в будинку позивача та будь-яких дій по його утриманню він не здійснює. На даний час в зв`язку з матеріальними проблемами позивач не може оформити соціальні виплати, через реєстрацію відповідача, який більше 10 років не проживає в будинку, у зв`язку з чим позивач просить суд визнати відповідача, таким, що втратив право користуватись житловим приміщенням. В судове засіданні позивач [PERSON] не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. На задоволенні позовних вимог наполягав. Проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, про розгляд справи належним чином повідомлений, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Відповідно до вимог ст.ст. 280-283 ЦПК України\~суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з заявою позивача про розгляд справи у його відсутність фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на праві\~приватної власності\~належить житловий\~будинок [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 08 жовтня 1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Михайлівського районного нотаріального округу Запорізької області, Ворожбяновою Л.М. (а.с.5). Згідно Витягу про державну реєстрацію права виданого КП «Михайлівське районне архітектурно-планувальне та техінвентаризаційне бюро», житловий будинок по [ADDRESS] , належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 08 жовтня 1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Михайлівського районного нотаріального округу Запорізької області, Ворожбяновою Л.М. (а.с.6). Згідно домової книги громадян [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою [ADDRESS] . (а.с.7). Згідно Акту-довідки від 20.11.2019 року виданої депутатом Михайлівської селищної ради Гапон М.В., було проведено обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] , який проживає в житловому будинку [ADDRESS] та встановлено, що зареєстрований [PERSON] 1987 року народження, з 2008 року проживає в [ADDRESS] [ADDRESS] . (а.с.8). Отже, з наданих доказів, судом достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] , дійсно тривалий час, з 2008 року проживає в [ADDRESS] [ADDRESS] . Право на повагу до житла гарантує ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Стаття 47\~Конституції України та ст.\~9\~ЖК України передбачають, що кожен має право на житло і ніхто не може бути обмежений у праві користування інакше ніж з підстав і в порядку, визначених законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», - зняття з реєстрації проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст.16,386,391 ЦК України. Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст.383\~ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно ст.391\~ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що є всі підстави для визнання [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користуватись житловим приміщенням, а саме житловим будинком [ADDRESS] , так як в ході судового розгляду було достовірно встановлено, що в будинку [PERSON] , не проживає з 2008 року. Таким чином, позовні вимоги ґрунтуються на законі, доведені в судовому засіданні, тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved