Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 24.04.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та [PERSON] (далі- відповідач) було укладено договір про надання споживчого кредиту №2003570616, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит на споживчі цілі у розмірі 30000,00 грн. строком на 36 місяців зі сплатою 15% річних. Відповідач в свою чергу, зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути Банку вказані кредитні кошти у строки, зазначені в договорі, а також сплатити відповідну платню за користування кредитом, в порядку та на умовах, визначених у договорі. 21.07.2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» був укладений договір Факторингу № 21/07/2014, згідно якого ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за договором споживчого кредиту № [NUMBER] від 24.04.2013 року. Позивач свої зобов'язання за договором виконав належним чином, посилаючись на те, що відповідач своїх зобов'язань за вказаним вище договорам не виконав, просив стягнути з останнього\~\~ заборгованість за договором у розмірі 36704,62 грн. та судові витрати. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Однак надіслав на адресу суду заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розглядати справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився про день, час, та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи 24.04.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг України» було укладено договір про надання споживчого кредиту №2003570616, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 30000,00 грн. на споживчі цілі строком на 36 місяців із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00% річних. Відповідач в свою чергу, зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути позивачу вказані кредитні кошти у строки, зазначені в договорі, а також сплатити відповідну платню за користування кредитом, в порядку та на умовах, визначених у договорі. 21.07.2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» був укладений договір Факторингу № 21/07/2014 року, згідно якого ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за договором споживчого кредиту № [NUMBER] від 24.04.2015 року. Судом встановлено, що позивач передав а відповідач отримав розмір передбачених кредитним договором коштів. Отже, суд приходить до висновку про те, що позивач виконав свою частину умов кредитного договору. Відповідно до кредитного договору відповідач взяв на себе зобовязання погашати кредит та сплачувати проценти в повному обсязі та на умовах, передбачених договором. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України встановлено якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього кодексу Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Згідно розрахунку заборгованості відповідача за вказаним договором станом на 17.12.2014 р. його заборгованість становить 36 704 (тридцять шість тисяч сімсот чотири) грн. 62 коп., з якої 27\~966 (двадцять сім тисяч девятсот шістдесят шість) грн. 78 коп. залишок заборгованості за кредитом, 3\~455 (три тисячі чотириста пятдесят пять) грн. 79 коп. нараховані відсотки за користування кредитом, 5282 (пять тисяч двісті вісімдесят дві) грн. 05 коп. комісія. Таким чином, виходячи із вищенаведеного суд прийшов до висновку про те, що позивач виконав всі умови кредитного договору належним чином, а відповідач ухиляється від виконання взятих на себе кредитним договором зобовязань, що є порушенням норм чинного законодавства України та умов кредитного договору. Зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, розрахунок розміру заборгованості суд вважає, що відомості які вони містять відповідають дійсним обставинам справи. Отже, зважаючи на наведене вище, суд прийшов до висновку, що позов є законним, таким що відповідає вимогам чинного законодавства України та підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved