Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення збитків, мотивуючи свої вимоги тим, що 16.07.2013, в місті Києві по пров. Кутузова, сталась ДТП за участю автомобіля «Volkswagen Caddy» д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Mitsubishi Lancer» д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON]. Постановою судді Печерського районного суду міста Києва від 23.01.2014 [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнено до адміністративної відповідальності. Відповідно до автотоварознавчого дослідження про визначення вартості матеріального збитку від 08.01.2014, вартість відновлювального ремонту становить 6188,00 грн. Відповідач сплатив позивачу частину завданих збитків у розмірі 500,00 грн. Посилаючись на наведене, позивач просив стягнути з відповідача вартість відновлювального ремонту 5688,00 грн. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача на його користь 6000,00 грн. упущеної вигоди, яку він не отримав від ТОВ «ІнтРіст», оскільки внаслідок ДТП, автомобіль «Mitsubishi Lancer» д/н [NUMBER] був пошкоджений та орендар ТОВ «ІнтРіст» ним не користувалось. Поруч з наведеним, позивач просив стягнути з відповідача 5000,00 грн. витрат на юридичну допомогу. Представник позивача в судове не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав заяву згідно якої підтримав позовні вимоги, просив розглядати справу у його відсутність та про те, що не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечує проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 16.07.2013, в місті Києві по пров. Кутузова, сталась ДТП за участю автомобіля «Volkswagen Caddy» д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Mitsubishi Lancer» д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON]. Постановою судді Печерського районного суду міста Києва від 23.01.2014 [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнено до адміністративної відповідальності. Відповідно до автотоварознавчого дослідження про визначення вартості матеріального збитку від 08.01.2014, вартість відновлювального ремонту становить 6188,00 грн. Відповідач сплатив позивачу частину завданих збитків у розмірі 500,00 грн. Посилаючись на наведене, позивач просив стягнути з відповідача вартість відновлювального ремонту 5688,00 грн. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Крім того, ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За таких обставин, суд дійшов до висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача 5688,00 грн., завданої матеріальної шкоди. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь 6000,00 грн. упущеної вигоди, слід зазначити наступне. Відповідно до договору оренди транспортного засобу від 03.01.2013, [PERSON] передав, а ТОВ «ІнтРіст» прийняв в оренду автомобіль «Mitsubishi Lancer» д/н [NUMBER]. Розмір орендної плати становить 1000,00 грн. на місяць. Разом з цим, позивачем не надано позивачем не надано підтвердження того, що ТОВ «ІнтРіст» не користувалося автомобілем «Mitsubishi Lancer» д/н [NUMBER] та не сплачувало орендну плату протягом шести місяців. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки, позивачем надано докази оплати правової допомоги (а.с. 12), дана вимога підлягає частковому задоволенню, дотримуючись при цьому вимог Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Враховуючи те, що до позовної заяви не було додано розрахунку суд вважає за можливе визначити приблизний розмір часу витраченого представником позивача на надання останньому, правової допомоги, так, суд вважає, що представником позивача було витрачено приблизно 3 (три) години на підготування позовної заяви, також враховує, що в судових засіданнях, особа, яка надавала правову допомогу, не участь не приймала. 40% відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді становить 487,2 грн. З розрахунку наведеного, 3 години * 487,6 грн. = 1462,80 грн. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач, сплативши 5000,00 грн. за правову допомогу, перевищив граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу, яка становить 1462,80 грн. Враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України позивачу підлягають відшкодуванню відповідачем, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial