Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, витрат на послуги евакуатора та експерта з оцінки. На обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 25 червня 2013 року [PERSON], керуючи автомобілем DAF95XF, номерний знак [NUMBER] з напівпричепом «Когель SN24», номерний знак [NUMBER], власником якого є [PERSON], на 441 км автодороги Бориспіль-Дніпропетровськ рухався по правій смузі в напрямку м. Запоріжжя, не вибрав безпечний інтервал від лівої частини автомобілю Хонда Цивік, номерний знак [NUMBER], що належить на праві власності позивачу, здійснив на нього наїзд, внаслідок чого сталася ДТП в результаті якої автомобілі отримали механічні ушкодження. За фактом даного ДТП було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, за результатами розгляду якого постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 24 липня 2013 року водія [PERSON] було визнано винним у скоєні дорожньо-транспортної пригоди за участю належного позивачу автомобіля. Внаслідок ДТП автомобілю Хонда Цивік були спричинені механічні пошкодження, а розмір відновлювального ремонту транспортного засобу згідно висновку експерта від 06 серпня 2013 року складає 80 259 гривень 48 копійок. На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля DAF95XF [PERSON] була застрахована у СТзДВ «Гарантія» за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі поліса серії АВ №4874736. Позивач посилається на те, що рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2014 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], СТзДВ «Гарантія» про стягнення шкоди, завданої внаслідок ДТП було стягнуто з СТзДВ «Гарантія» на користь позивача 49 000 гривень страхового відшкодування за полісом АВ №4874736 та 2 504 гривні 88 копійок пені за прострочення виплати страхового відшкодування, а з відповідача [PERSON] було стягнуто 5 000 гривень моральної шкоди. В той же час вказаним рішенням суду було відмовлено в задоволенні частини позовних вимог про стягнення зі [PERSON] на користь [PERSON] матеріальної шкоди в розмірі 31 259 гривень 48 копійок, що становить різницю витрат необхідних для виконання робіт з повного відновлення транспортного засобу та реальною вартістю пошкодженого транспортного засобу, а також відмовлено в стягненні витрат на послуги евакуатора в сумі 650 гривень та на послуги експерта в сумі 600 гривень. Позивач, з посиланням на ст. 61 ЦПК України вважає, що оскільки постановою Солонянського районного суду було встановлено що саме відповідач [PERSON] вчинив дії які призвели до ДТП, внаслідок якого був пошкоджений автомобіль позивача, а рішенням Солонянського районного суду було встановлено, що він на момент ДТП правомірно володів транспортним засобом, оскільки мав при собі посвідчення водія та реєстраційний документ на автомобіль, а вказані процесуальні документи набрали законної сили, то позивач має право отримати відшкодування за рахунок страхової виплати і тільки у разі недостатності такої виплати, різницю отримати від особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність. Оскільки позивач зазначає, що вартість відновлювальних робіт згідно висновку експерта складає 80 259 гривень 48 копійок, з яких 49 000 гривень покривається страховим відшкодуванням СТзДВ «Гарантія», то просить суд стягнути з відповідача по справі різницю в сумі 31 259 гривень 48 копійок, а також витрати на послуги евакуатора в сумі 650 гривень та на послуги експерта в сумі 600 гривень. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат [PERSON], який діє на підставі договору № 7 про надання правової допомоги від 05 травня 2015 року, ордеру серії ДП №000044, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.34,35,36) , в судовому засіданні 02 червня 2015 року підтримали позовні вимоги з підстав, які визначені в позові, а також заявили усну заяву про відмову від позовних вимог в частині стягнення з відповідача 600 гривень 00 копійок - витрат на послуги з проведення оцінки відновлювального ремонту. У зв'язку з чим ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2015 року провадження у справі в цій частині позовних вимог було закрито. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 02 червня 2015 року позов не визнав з тих підстав, що не вважає себе винуватим у вчиненні ДТП, яке сталося 25 червня 2013 року, проте не оскаржував постанову суду про притягнення його до адміністративної відповідальності. Суд, заслухавши позивача та його представника, відповідача, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст.ст.10,11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справи у межах заявлених вимог та на підставі доказів сторін. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою (ст. 61.ч.4 ЦПК України). Судом встановлено, що згідно постанови Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 24 липня 2013 року у справі №192/1630/13-п, яка набрала законної сили 04 серпня 2013 року, водія [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення 25 червня 2013 року пункту 13.1 ПДР України та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст..124 КУпАП (а.с.17,57-58), в результаті якого було пошкоджено автомобіль Хонда Цивік, номерний знак [NUMBER], за що на нього було накладено стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 400 гривень. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] вчинив дії, які призвели до ДТП, яка відбулася 25 червня 2013 року та внаслідок якої було пошкоджено належний на праві власності позивачеві [PERSON] автомобіль Хонда Цивік, номерний знак [NUMBER] (а.с.17,60). Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2014 року у справі №192/2827/13-ц, яке набрало законної сили 30 грудня 2014 року (а.с.8-16, 63-67) встановлено, що згідно звіту про оцінку вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу № 10/07/13 від 06 серпня 2013 року вартість відновлювального ремонту автомобіля Хонда Цивік, номерний знак [NUMBER] становить 80 259 гривень 48 копійок (а.с.8-16, 47-51, 63-67). Згідно з ч.1 та ч.2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Пунктом 6 постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» встановлено, що особою, яка зобов'язана відшкодовувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична особа, що на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (п. 2.2 Правил дорожнього руху України). Судом встановлено, що згідно рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2014 року у справі №192/2827/13-ц, відповідач по справі - [PERSON] правомірно на момент вчинення ДТП володів транспортним засобом DAF95XF, номерний знак [NUMBER] з напівпричепом «Когель SN24», номерний знак [NUMBER], оскільки мав при собі посвідчення водія та реєстраційний документ на автомобіль, цивільно-правова відповідальність за участю якого була застрахована згідно полісу №АВ/4874736 від 05 липня 2012 року (а.с.12,65). Відповідно до положень ст.ст. 979, 1194 ЦК України потерпілий має право в першу чергу отримати відшкодування завданої йому шкоди за рахунок страхової виплати, і тільки у разі недостатності такої виплати для повного відшкодування шкоди - різницю отримати від особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що до зазначених правовідносин слід застосувати положення ст.1166, ст.1194 ЦК України, згідно яких майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Судом встановлено, що винною особою, яка зобов'язана здійснювати таке відшкодування відповідно до положень ст.1166, ст.1194 ЦК України та відповідальність якої є застрахованою відповідно до полісу №АВ/4874736 від 05 липня 2012 року є [PERSON] Також судом встановлено, що різниця між фактичним розміром шкоди, яка визначена на рівні 80 259 гривень 48 копійок згідно Звіту про оцінку вартості відновлювального ремонту від 06 серпня 2013 року (а.с.47-51) і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) в розмірі 49 000 гривень, яка була стягнута з СТзДВ «Гарантія» за рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2014 року у справі №192/2827/13-ц, складає 31 259 гривень 48 копійок (80 259 гривень 48 копійок - 49 000 гривень 00 копійок). На підставі наведеного, підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення з відповідача шкоди, завданої внаслідок ДТП в розмірі 31 259 гривень 48 копійок. Суд зазначає, що оскільки відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог, то з наведених вище підстав підлягають задоволенню і вимоги про стягнення з відповідача 650 гривень витрат на послуги евакуатора, які були понесені позивачем [PERSON] 25 червня 2013 року на підставі акту виконаних робіт № 26 в розмірі 950 гривень 00 копійок (а.с.52). У зв'язку із задоволенням позову, відповідно до ст. 88 ЦПК України витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при зверненні з позовом до суду, необхідно стягнути з відповідача по справі пропорційно розміру задоволених вимог.

Outcome: approved