Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення сплаченого страхового відшкодування. Позовні вимоги мотивовані тим, що 22.03.2017року по вул. Серафімовича в м.Києві відповідач скоїв зіткнення з транспортним засобом «Тайота», д.н.з. [NUMBER] , якому заподіяв механічні пошкодження. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 19.05.2017року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності. Пошкоджений з вини відповідача автомобіль «Тайота», д.н.з. [NUMBER] було застраховано позивачем у відповідності з договором страхування транспортних засобів №3390488 від 16.02.2017року. Випадок було визнано страховим та на виконання умов договору страхування транспортного засобу №3390488 на підставі страхового акту №3584/10 від 18.04.2017року, позивач відшкодував своєму страхувальнику 35174,74грн., що підтверджується платіжними дорученнями №7013, №7004, №7006. Розрахунок страхового відшкодування зроблено на підставі висновку експертного автотоварознавчого дослідження №28/03/17 від 28.03.2017року. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «СК «Уніка» згідно полісу обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів №АІ/9907959. ПрАТ «СК «Уніка» було відшкодовано ПрАТ «УАСК «АСКА» суму збитку за вищевказаним страховим випадком у розмірі 28362,77грн. Посилаючись на зазначене, позивач просить суд стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою у розмірі 6811,97грн та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та не заперечував проти заочного розгляду справи. Просив суд позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов не визнав, посилаючись в своїх письмових поясненнях на відсутність в матеріалах справи висновку експертного товарознавчого дослідження №28/03/17 від 28.03.2017року, про який вказує позивач, а саме яким встановлена більша сума збитку за даною страховою подією - 35174,74грн.; відсутність копій платіжних документів на підтвердження сплати такого страхового відшкодування; зазначив про відсутність акту виконаних робіт на суму 35174,74грн., натомість надано акт на суму 36718,99грн., в якому йдеться про відновлення значної кількості частин і механізмів, що не були пошкоджені в результаті даної ДТП, що визнано страховим випадком згідно страхового акту №3584/10 від 18.04.2017року; невідповідність наданих позивачем платіжних доручень реквізитам страхової події; відсутні фінансові документи про дійсні витрати ТОВ «Автосаміт на Столичному» для відновлення автомобіля страхувальника, що виникли внаслідок ДТП 22.03.2017року. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно перевіривши обставини, на яких ґрунтуються докази у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, 22.03.2017року о 08.15год. по вул. Серафімовича в м.Києві [PERSON] , керуючи автомобілем «Мітсубіші», д.н.з. [NUMBER] , скоїв зіткнення з транспортним засобом «Тайота», д.н.з. [NUMBER] , чим порушив п.10.3 ПДР України, що призвело до пошкодження автомобілів та завдало матеріальних збитків. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 19.05.2017року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Пошкоджений автомобіль «Тайота», д.н.з. [NUMBER] було застраховано позивачем у відповідності з договором страхування транспортних засобів №3390488 від 16.02.2017року. Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована у ПрАТ «СК «Уніка» згідно полісу обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів №АІ/9907959. Випадок було визнано страховим згідно страхового акту №3584/10 від 18.04.2017року, в якому зазначено, що подія визнана страховою згідно договору страхування №0003390488 CTD від 21.02.2017оку, укладеного на підставі правил страхування «2023-Страхование транспортных средств - общие программы». Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страховою компанією ПрАТ «СК «Уніка» у повному обсязі задоволена претензія ПАТ «УАСК «АСКА», перерахована сума збитку згідно звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди завданої власнику КТЗ №28/03/17, складеного 28.03.2017року в сумі 28362,77грн., що підтверджується платіжним дорученням №036103 від 31.08.2017року. У статті 979 ЦК України вказано, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до пункту 22.1 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» нормативно-правовий акт №1961-IV від 01.07.2004, статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Такий правовий висновок сформулювала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц. Враховуючи викладене, те, що позивачем не надано жодних доказів щодо існування різниці між сумою фактичного розміру сплаченої у якості регресу суми відшкодування збитків на суму 28 362,77грн., завданої згідно висновку експерта потерпілій стороні і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed