Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення коштів, в обґрунтування якого посилався на те, що він мав намір придбати у [PERSON] належну їй на праві приватної власності квартиру [ADDRESS]. Оскільки у [PERSON] не були готові всі необхідні документи для продажу квартири 23 вересня 2012 року позивач сплатив [PERSON] авансовий платіж в сумі 500 доларів США, про що була складена відповідна розписка. Однак [PERSON] не оформлювала необхідні документи для продажу, що змусило позивача відмовитись від укладання договору купівлі-продажу квартири. На вимогу позивача повернути йому авансовий платіж, переданий 23 вересня 2012 року, [PERSON] відмовилась повернути отримані кошти, тому позивач просив суд стягнути з [PERSON] на його користь аванс у сумі 3 996 гривень 50 копійок та 229 гривень 40 копійок судових витрат. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи неодноразово повідомлялась належним чином, причин неявки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно положенням ст. 224 ЦПК України. Вислузхавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON], маючи намір придбати квартиру [ADDRESS], яка належала на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 20 грудня 2005 року (а.с. 6), сплатив відповідачці авансовий платіж в сумі 500 доларів США, що підтверджується розпискою від 23 вересня 2012 року (а.с. 5). Як вбачається з розписки про намір на придбання об'єкта нерухомості від 23 вересня 2012 року, за змістом ця розписка являє собою попередній договір купівлі-продажу у розумінні ст. 635 ЦК України, оскільки вона передбачає зобов'язання позивача та відповідача укласти протягом певного строку в майбутньому договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] (основний договір). Водночас, відповідно до приписів ч. 4 ст. 635 ЦК України, попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору. Статтею 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Таким чином, угода про намір на придбання квартири від 23 вересня 2012 року мала бути укладена в письмовій формі з обов'язковим нотаріальним посвідченням, чого зроблено не було, а отже ця угода (розписка) в силу ст. 220 ЦК України є нікчемною і не створює жодних юридичних наслідків крім тих, що пов'язані з її недійсністю (ч. 1 ст. 216 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов'язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється. Частина 1 ст. 216 ЦК України передбачає, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Оскільки між сторонами договір купівлі-продажу квартири належним чином в установленому законом порядку не укладався, а відповідачка до теперішнього часу аванс не повернула, тому суд вважає стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аванс у сумі 3 996 гривень 50 копійок, а також 229,40 грн. витрат у справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved