Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про відібрання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], від матері [PERSON], позбавлення її батьківських прав щодо сина, стягнення на його утримання аліментів в твердій грошовій сумі 300 грн. щомісячно, мотивуючи це тим, що відповідач не виконує своїх обов'язків по вихованню дитини, не проявляє турботи щодо неї, не надає матеріальної допомоги та веде аморальний спосіб життя, схильна до вживання алкогольних напоїв, що призвело до того, що з 19 лютого 2014 року рішенням виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області №31 відібрано [PERSON] від матері. Представник позивача Корж А.В. підтримала позовні вимоги, зазначивши, що з 07 грудня 2010 року малолітній [PERSON] перебуває на обліку дітей, що опинилися в складних життєвих обставинах по причині проживання в сім'ї, в якій батько (мати) ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Доглядом та утриманням дитини займалась баба [PERSON], яка померла [INFO]. Всі вжиті заходи щодо покращення житлово-побутових умов проживання, догляду, виховання та повноцінного розвитку [PERSON] зі сторони [PERSON] не дали позитивних результатів. Відповідач схильна до вживання алкогольних напоїв, не працевлаштована, не відновила втрачений паспорт, протягом шести років з дня народження сина навіть не оформила його свідоцтво про народження. Відповідач до суду не з'явилась, подавши заяву про визнання позовних вимог, при цьому пояснень щодо суті позову не надала, причин відсутності турботи про свою дитину не пояснила. Допитана в судовому засіданні вчитель початкових класів Малинської ЗОШ №4 [PERSON] дала показання по те, що вихованням [PERSON] впродовж чотирьох років навчання цікавилась баба [PERSON] Сам же [PERSON] навчається на середньому рівні, потребує постійного контролю зі сторони матері. При інспектуванні працівниками школи умов проживання дитини виявилось, що мати проживає разом з співмешканцем за відмінною від місця проживання дитини адресою, не приділяючи належної уваги питанню створенню умов навчання свого сина. При намаганнях розпитати щодо матері учень замикався, неохоче давав відповіді, в яких відчутна була відсутність поваги. Також обставиною, що негативно характеризує матір, зазначила те, що виготовленням свідоцтва про народження [PERSON], відповідач почала займатись лише перед зарахуванням дитини до школи через майже сім років після народження. Свідок [PERSON], головний спеціаліст Малинського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді повідомила, що з 10 грудня 2010 року сім'я [PERSON] перебувала на обліку як така, що перебуває в складних життєвих обставинах, а з 16.07.2012 року по 17.01.2013 року перебувала під соціальним супроводом Малинського МЦСССДМ. Відповідно до Протоколу №1 засідання дорадчого органу щодо здійснення координації між суб'єктами соціальної роботи сім'ю [PERSON] знято із соціального супроводу без досягнення позитивного супроводу. За проханням баби [PERSON], матері був наданий час на виправлення ситуації щодо проживання з дитиною та догляд за нею. Суд вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що задоволення позову найбільше відповідає інтересам дитини, в інтересах якої пред'явлено позов з наступних підстав: В судовому засіданні належними доказами встановлено, що [PERSON], народився [INFO]. Матір'ю дитини записана, згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження [PERSON], (відповідач по справі), а батьком, згідно ч.1 ст. 135 СК України, - [PERSON]. Рішенням виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області №31 від 19.02.2014 року було відібрано малолітнього [PERSON] з сім'ї матері [PERSON] по причині загрозливих умов для життя та здоров'я дитини, а саме залишення дитини без батьківського піклування та поміщено до Малинського МРТМО. Дане рішення ґрунтувалось на тому, що доглядом та утриманням [PERSON] займалась його баба [PERSON], в сім'ї якої він проживав, та яка померла [INFO]. 18.02.2014 року при відвідуванні сім'ї [PERSON] встановлено, що санітарний стан помешкання не відповідає санітарно-гігієнічним вимогам, в помешканні перебували сторонні особи в стані алкогольного сп'яніння. В ст. 164 СК України вказано, що мати, батько дитини можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, лікування дитини, не спілкуються з дитиною, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Вимоги ст. 12 ч.6 Закону України «Про охорону дитинства» передбачають, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Згідно вимог ст.ст. 150, 155, 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток та утримувати своїх неповнолітніх дітей. Дані обставини встановлені: висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Малинської міської ради про доцільність відібрання з сім'ї та позбавлення батьківських прав [PERSON] від 28.02.2014 року встановлено, що відповідач часто зловживає алкогольними напоями, в квартирі постійно збираються сумнівні компанії, які розпивають алкогольні напої, дитині уваги не приділяє. Вимогами листа Малинського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від [INFO] щодо вжиття відповідних заходів щодо захисту прав та інтересів дитини [PERSON] та завершення соціального супроводу з негативним результатом 17 січня 2013 року; актами обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON], з яких вбачається, що мати не створила належних умов для проживання та виховання дитини; характеристикою на [PERSON] від 25.02.2014 року, відповідно до якої остання ніде не працює, схильна до вживання спиртними напоями; з змісту листа Малинського МВ УМВС України в Житомирській області №11902 від 15.10.2012 року вбачається, що з відповідачем проводились профілактичні бесіди про необхідність забезпечення нормальних умов життя, навчання та здійснення виховання свого неповнолітнього сина. Аналізуючи наведені докази в їх сукупності, відсутності заперечень щодо пред'явлених вимог, суд констатує, що відповідач за даних обставин не спроможна належним чином виконувати свої батьківські обов'язки, здійснювати догляд, утримання, піклування про сина та створити умови для належного його фізичного та духовного розвитку, що дає підстави задовольнити позовні вимоги. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд з вирішує питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходів одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Разом з тим, суд вважає правомірним відмовити в задоволенні позову в частині відібрання малолітнього [PERSON], оскільки позивачем невірно обраний спосіб захисту малолітньої дитини, а саме одночасне пред'явлення позовних вимог, а саме відібрання дитини в порядку норм ч.2 ст. 170 СК України з позбавленням батьківських прав на підставі ст. 164 СК України є взаємовиключним, та чинне законодавство не передбачає одночасного їх застосування. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що малолітньому [PERSON], [INFO] належить право користування квартирою [ADDRESS], а тому це право підлягає захисту Державою. Як передбачено ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» від 2 червня 2005 року № 2623-IV, держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна, в тому числі речові права. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям. Тобто, дозвіл органів опіки та піклування необхідний не тільки у разі, коли у дитини є право власності, але і тоді, коли вона має право користування нерухомим майном. У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача слід також стягнути на користь позивача судовий збір. Позов має одночасно майновий та немайновий характер, тому відповідно до ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру станом на день звернення позивача до суду.

Outcome: approved