Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми боргу за борговою розпискою, посилаючись на те, що 03 травня 2013 року він за розпискою передав відповідачу 3000 доларів США,що еквівалентно 24000 грн., які останній зобов'язався повернути в строк до 15 травня 2013 року. За умовами укладеного договору відповідач зобов'язався повернути борг без сплати відсотків за його використання. Факт передачі вказаних сум підтверджується розпискою від 03 травня 2013 року. Незважаючи на неодноразові звернення до відповідача з проханням повернути вказаний борг, останній досі не повернув борг за розпискою від 03 травня 2013 року. Тому позивач на підставі переліченого просить суд стягнути з [PERSON] суму боргу за розпискою разом із витратами по сплаті судового збору. Позивач до судового засідання не з'явився надавши заяву з проханням розглядати справу за його відсутністю, на задоволенні позову наполягає. Відповідач, [PERSON], до судового засідання не з'явився за невідомих суду причин повторно, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначенні родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. На підставі ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Матеріалами справи встановлено, що 03 травня 2013 року між сторонами був укладений договір позики, за яким [PERSON] передав [PERSON] в якості позики 3000 доларів США, що еквівалентно 24000 грн., які відповідач зобов'язався повернути в строк до 15 травня 2013 року. Спір про розмір отриманої відповідачем суми не підлягає доказуванню, оскільки сторони уклали угоду у письмовій формі, що підтверджується розпискою від 03 травня 2013 року, оглянутої у судовому засіданні, про отримання [PERSON] грошей за договором позики на суму 3000 доларів США, що еквівалентно 24000 грн., від позивача із зобов'язанням сплатити вказану суму грошей. Таким чином судом встановлено, що у [PERSON] існує заборгованість перед [PERSON] за договором позики від 03 травня 2013 року на загальну суму 3000 доларів США, що еквівалентно 24000 грн. Згідно офіційного курсу Національного Банку України курс національної валюти по відношенню до долару США станом на 24 березня 2013 року, на день винесення рішення по справі, становить 1019,65 гривень за 100 доларів США. За таких підстав, з відповідача, як особи відповідальної за невиконання зобов'язання за договором позики, підлягає стягненню сума боргу на користь позивача в розмірі 24000 грн. На підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Згідно квитанції про сплату судового збору, яка мається у матеріалах справи, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати на суму 240 грн. На підставі ст. ст. 525, 526, 612, 1047, 1049, 1050 ЦК України,

Outcome: approved