Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві посилався на те, що між КБ «ПриватБанк» та відповідачем 26 лютого 2016 року було укладено договір б/н. Відповідно до договору позивач надав відповідачу кредит в сумі 500,00 грн., а відповідач [PERSON] взяв зобов`язання щодо повернення кредиту. Відповідач свої зобов`язання не виконав. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 11548,80 грн., з яких прострочена заборгованість по одержаному кредиту 622,89 грн., пеня за прострочене зобов`язання - 7299,78 грн., пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. у розмірі 2600 грн., а також штраф в розмірі 500 грн. (фіксована складова), штраф в розмірі 526,13 грн. (процентна складова) та судові витрати. Ухвалою судді від 26 березня 2019 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Заперечення від учасників справи проти розгляду справи в спрощеному позовному провадженні до справи не подавалися. Відповідач [PERSON] , будучи повідомленим про розгляд справи судом, відзив на позовну заяву та будь-які клопотання до суду не подавав. Заяви та клопотання від сторін не надходили. Представник позивача в судове засідання не з`явився. До матеріалів справи додано заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач в засідання також не з`явився, не повідомивши про причини неявки. За таких обставин судом відповідно до положень норм ст. ст. 280, 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 26 лютого 2016 року між сторонами по справі укладено кредитний договір б/н. За умовами зазначеного договору позивач надав відповідачу кредит в сумі 500,00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у встановленому договором розмірі з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позичальник зобов`язувався забезпечити повернення кредиту та сплатити відсотки за користування кредитом. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Як встановлено в судовому засіданні, позивачем зобов`язання перед відповідачем по кредитному договору виконано, але відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав. Станом на 16 січня 2019 року заборгованість відповідача перед позивачем по одержаному кредиту складає 622,89 грн., заборгованість за відсотками відсутня. Вказана обставина підтверджується даними розрахунку заборгованості за договором №б/н від 26.02.2016 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом - [PERSON] , станом на 18-02-2019 (а.с.5-6). Позивачем також нараховано відповідачу два види пені - пеня за прострочене зобов`язання у розмірі 7299,78 грн., пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. у розмірі 2600 грн., а також штраф в розмірі 500 грн. (фіксована складова), штраф в розмірі 526,13 грн. (процентна складова). Відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, які є невід`ємною частиною кредитного договору, передбачено сплату штрафу за порушення строків сплати будь-якого з грошових зобов`язань. Нарахування позичальнику пені одночасно з штрафами передбачено Довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». Згідно з ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Всилу ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Але всупереч викладеному позивач нарахував відповідачу заборгованість за пенею (два її види), а також штрафи - фіксовану та процентну складову. Зважаючи на норми ст.61 Конституції України, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову в частині стягнення із позивача заборгованості за пенею слід відмовити. Крім того, відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові № 6-1374 цс17 від 11 жовтня 2017 року щодо одночасного стягнення штрафів фіксованої частини і процентної складової, суд вищої інстанції дійшов висновку, що така заборгованість є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення, а саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зважаючи на вказане, з відповідача підлягає стягненню 500 грн. фіксованої частини штрафу, оскільки процентна складова штрафу обрахована від заборгованості з врахуванням пені. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по одержаному кредиту 622,89 грн., штраф у розмірі 500,00 грн., а всього - 1122,89 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд бере до уваги, що позов задоволено на 10%, тому судові витрати підлягають відшкодуванню позивачу пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 192,10 грн.

Outcome: partial