Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, вказавши, що [PERSON] є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO]. Батько дитини записаний відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. У вересні 2012 року службою у справах виконавчого комітету Новокаховської міської ради родина [PERSON] була виявлена як така, що опинилася в складних життєвих обставинах : квартира, у якій мешкала дитина перебувала у антисанітарному стані (помешкання неприбране, засмічене, завалене купами мотлоху, ганчір'ям, затхле повітря, меблі пошкоджені, непридатні для використання); світло, газ, вода були відключені. Родина не визнавала умови проживання антисанітарними, категорично відмовилася від допомоги соціальних працівників; поведінка матері [PERSON] була непередбачуваною, вона потребувала медичної допомоги; стосовно [PERSON] рекомендації лікарів не виконувалися - склалися умови, які становили загрозу життю та здоров'ю малолітнього [PERSON]. Заочним рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 21.12.2012 року малолітній [PERSON], 2010 року був відібраний від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. Рішенням виконавчого комітету Новокаховської міської ради від 26.02.2013 року № 80 «Про встановлення статусу малолітньому [PERSON], 2010 року народження» йому встановлений статус дитини, позбавленої батьківського піклування. З 2013 року [PERSON] влаштований до сімейних форм виховання. Відповідачка зверталася до служби у справах дітей 28.04.2014 року з метою з'ясування місця перебування її сина [PERSON] та можливості повернення дитини. Їй було надано рекомендації стосовно повернення дитини : приведення житлово - побутових умов проживання у відповідність із санітарно-гігієнічними нормами, вирішення питань матеріального забезпечення хлопчика, підключення світа, води, газу. Більше звернень матері з приводу повернення дитини, ані до служби, ані до суду не було. З метою з'ясування відповідності житла [PERSON] санітарно-гігієнічним нормам спеціалісти служби у справах дітей здійснювали спроби обстежити квартиру за адресою : [ADDRESS]. Але відвідування результатів не мали : двері не відчиняли жодного разу. Зі слів сусідів відомо, що [PERSON] не має постійного місця роботи, отримує пенсію по інвалідності; члени родини ходять у забрудненому одязі, поводяться агресивно. За місцем проживання [PERSON] наявні борги за водопостачання, вивезення побутових відходів, газопостачання відсутнє. [PERSON] характеризується негативно. Після відібрання малолітнього [PERSON], життя відповідачки [PERSON] не змінилося, умови для проживання та виховання дитини не створені, побут не налагоджено, сама відповідачка веде невпорядкований спосіб життя. Про відсутність тісного психологічного зв'язку, родинних стосунків матері і сина свідчить, що на протязі двох років [PERSON] з [PERSON] не спілкувалася, не проявляла до нього материнської любові та турботи. Просили суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені вимоги. Відповідачка [PERSON] та її представник в судовому засіданні позову не визнали, пояснивши суду, що [PERSON] має інвалідність 2 групи, у зв'язку з психічним захворюванням потребує постійного лікування. В період відібрання в неї дитини у неї було загострення хронічного психічного захворювання, вона потребувала медичної допомоги і не могла в повній мірі усвідомлювати своїх обов'язків щодо піклування про дитину та створення для неї необхідних побутових умов. Після одужання вона зверталася до органу опіки та піклування для з'ясування місцеперебування її сина, їй було вімовлено, вона не мала змоги спілкуватися з дитиною, налагоджувати психологічний та емоційний зв'язок, реалізовувати свої батьківські права та виконувати батьківські обов'язки. В її діях відсутня винна поведінка щодо невиконання нею батьківських обов'язків відносно малолітнього сина, вона любить дитину і мріє повернути її та піклуватися про неї. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO], його батьками є [PERSON] та [PERSON]. Батько дитини [PERSON] записаний зі слів матері в порядку ст. 135 ч.1 СК України. [PERSON] зареєстрована за адресою : [ADDRESS]. Заочним рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 21 грудня 2012 року вирішено відібрати [PERSON] у матері [PERSON]. Рішенням Новокаховської міської ради Херсонської області від 26.02.2013 року № 80 малолітньому [PERSON] встановлено статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Рішенням Дніпровської районної у місті Херсоні ради від 29.03.2013 року № 91 «Про встановлення опіки над малолітнім [PERSON].» призначено [PERSON] опікуном над малолітнім [PERSON], [INFO], до його повноліття. З доповідних, складених спеціалістом служби в справах дітей Краснової О.О. від 28.07.2015 року та 11.12.2015 року слідує, що потрапити до квартири, де проживає [PERSON] з метою перевірки її стану та створення умов для проживання малолітньої дитини [PERSON], неможливо. При візуальному огляді вхідних дверей, вікон, балкону складається враження, що квартира знаходиться в занедбаному стані. Зі слів сусідів в квартирі проживають [PERSON], її мати та сестра [PERSON] всі члени родини ходять в забрудненому одязі, ведуть себе агресивно по відношенню до сусідів, сваряться з ними. [PERSON] працювала на полях, отримує пенсію по інвалідності, проживає із співмешканцем. З характеристики [PERSON] вбачається, що вона за місцем проживання характеризується негативно, була помічена з особами, що ведуть антигромадський спосіб життя. Відповідно до висновку ВКК № 93 психоневрологічного відділення КУ «ЦМЛ м. Нова Каховка», [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в Херсонській обласній психіатричній лікарні з 08.10.2013 року до 25.04 2014 року. З актів обстеження умов проживання за місцем реєстрації [PERSON] від 04.09.2012 року, 06.11.2012 року, 20.11.2012 року слідує, що в квартирі дуже брудно, меблі, вікна, стіни в жахливому стані, на ліжках відсутня постільна білизна, іграшки дитини валяються у смітті, для дитини не створені належні умови для її виховання та розвитку. З акту про відібрання неповнолітньої дитини від 20.11.2012 року слідує, що [PERSON] був відібраний у матері [PERSON] у зв'язку з антисанітарією та неспроможністю матері виконувати свої батьківські обов'язки через хворобу. З виконавчого листа Новокаховського міського суду Херсонської області від 21.12.2012 року та постанови про закінчення виконавчого провадження від 04.02.2013 року слідує, що рішення суду виконано, малолітнього [PERSON] , [INFO] відібрано у [PERSON] та 31.01.2013 року передано представнику головного лікаря Комунального закладу «Центральна міська лікарня м. Нова Каховка« Остапенко Н.В. З повідомлень заступника головного лікаря КЗ «ЦМЛ м. Нова Каховка» від 01.11.2012 року, 12.12.2012 року слідує, що [PERSON], яка є матір'ю малолітньої дитини [PERSON] потребує соціального супроводу та інспектування для вирішення питання спроможності матері здійснювати належний догляд за малолітньою дитиною. З акту державного виконавця від 31.01.2013 року слідує, що під час відбирання дитини [PERSON] ніяким чином не реагувала на відібрання її дитини. З листа міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 03.10.2012 року слідує, що спеціалістами Центру було проведено соціальне інспектування в ході якого виявлено, що квартира в якій проживає родина не відповідає санітарним нормам : в помешканні брудно, не прибрано, завалено купою мотлоху, стіни, вікна, меблі, двері, підлога у жахливому стані. Родина відмовляється визнавати антисанітарні умови проживання дитини та відмовилася від соціального супроводу та співпраці з фахівцями, родину занесено до місцевого банку даних, як таку, що опинилася у складних життєвих обставинах. З пояснень свідків [PERSON], [PERSON] слідує, що вони були присутні під час обстеження умов проживання малолітнього [PERSON] та його матері [PERSON], в ході обстеження ними було виявлено антисанітарні умови проживання малолітньої дитини, мати дитини не виходила з кімнати, перебувала у ліжку, вела себе неадекватно. З висновку органу опіки та піклування виконкому Новокаховської міської ради вбачається, що [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно малолітньої дитини - [PERSON], 2010 року народження, зазначене буде відповідати інтересам дитини. За акту обстеження житлово-побутових умов за місцем проживання [PERSON] від 15 березня 2016 року слідує, що в квартирі відсутнє газопостачання, підлога та стіни брудні, відсутній ремонт з 2009 року, на балконі та кухні вибиті шибки. На ліжку, де спить [PERSON] відсутня постільна білизна. В квартирі проживають [PERSON] - мати, [PERSON] -сестра, яка є інвалідом, [PERSON] - співмешканець [PERSON] Квартира потребує негайного капітального ремонту, заміни меблів, є заборгованість за комунальні послуги. Стан квартири відображено на фотосвітлинах. Відповідно до ст.150, 164 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 17 Пленуму ВСУ від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби,недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. В своєму рішенні по справі «Савіни проти України» (заява №39948/06), рішення від 18 грудня 2008 року, Європейський суд з прав людини також повторює, що, хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини. Зокрема, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує . З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз'єднання сім'ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] не виконувала батьківських обов'язків щодо малолітньої дитини - [PERSON], 2010 року народження, не створила необхідних умов для його проживання та виховання, рішенням суду малолітню дитину було відібрано у матері та поміщено на виховання до родини. Проте причиною невиконання відповідачкою своїх батькових обов'язків по відношенню до малолітньої дитини є психічне захворювання [PERSON], яким вона страждає, на час обстеження умов проживання вона перебувала в хворобливому стані, факт відібрання в неї дитини вона не пам'ятає, з 08.10.2013 року до 25.04.2014 року перебувала на стаціонарному лікуванні в психіатричному закладі, після цього їй встановлено інвалідність 2 групи, на даний час вона постійно приймає ліки та стан здоров'я її поліпшився, вона бажає виховувати дитину та дуже любить і сумує за нею, після відібрання дитини органи держави не вживали заходів щодо підтримки родини [PERSON], з'ясування причини неналежного виховання дитини та не допомагала вийти з життєво - складної ситуації, в якій опинилася відповідачка. За таких обставин суд вважає, що немає підстав для позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дитини [PERSON], 2010 року народження, оскільки в період неналежного виконання нею батьківських обов'язків, вона перебувала в хворобливому стані, тобто відсутній факт ухилення від виконання нею батьківських обов'язків по відношенню до малолітньої дитини. На підставі ст.150, 164, 166 СК України, п.17 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,

Outcome: dismissed