Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення коштів. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 30.082014 між позивачем та відповідачем було укладено депозитний договір № 10008008590313, відповідно до умов якого, відповідач прийняв грошові кошти у сумі 116800,00 грн. на рахунок [NUMBER], та, згідно п.1.4 зазначеного договору, зобов'язався нараховувати та сплатити позивачу - відсотки в розмірі 21,5 %. 30.08.2014 між позивачем та відповідачем був укладений депозитний договір № 10004008560309, до умов якого, відповідач прийняв грошові кошти у сумі 150000,00 гривень на рахунок № [NUMBER], та, згідно п.1.4 зазначеного договору, зобов'язався нараховувати та сплатити позивачу - відсотки в розмірі 21,5 %. 26.08.2014 позивачем та відповідачем був укладений депозитний договір № 10006008456922, відповідно до умов якого, відповідач прийняв грошові кошти у доларах США сумі 17277,00 доларів США на рахунок № [NUMBER], та, згідно п. 1.4. зазначеного договору, зобов'язався нараховувати та сплатити позивачу - відсотки в розмірі 9,5 %. 25.11.2013 між позивачем та відповідачем був укладений депозитний договір № 20003004523182, відповідно до умов якого, відповідач прийняв грошові кошти у доларах США сумі 2000,00 доларів США на рахунок № [NUMBER], та, згідно п. 1.4. зазначеного договору, зобов'язався нараховувати та сплатити позивачу - відсотки в розмірі 10,25 %. 20.01.2014 між позивачем та відповідачем був укладений депозитний договір № 00002005746471, відповідно до умов якого, відповідач прийняв грошові кошти у доларах США сумі 268,00 доларів США на рахунок № [NUMBER], та, згідно п. 1.4. вказаного договору, зобов'язався нараховувати та сплатити позивачу - відсотки в розмірі 10,25 %. 20.01.2014 між позивачем та відповідачем був укладений депозитний договір № 00001005758987, відповідно до умов якого, відповідач прийняв грошові кошти у доларах США сумі 4000,00 доларів США на рахунок № [NUMBER], та, згідно п. 1.4. зазначеного договору, зобов'язався нараховувати та сплатити позивачу - відсотки в розмірі 10,25 %. Грошові кошти та нараховані відсотки були перераховані відповідачем на поточні рахунки позивача, які були відкриті за договорами поточних рахунків з видачею платіжних карток (відповідно в гривнях та в доларах США), укладених між позивачем та відповідачем за договорами від 28.11.2014, від 28.11.2014, від 24.11.2014, від 01.12.2014, від 26.01.2015, від 26.01.2015. Позивач зверталась щодо повернення банківського вкладу та нарахованих відсотків. Станом на 24.02.2015 позивачу було повернуто лише 21174,00 грн, таким чином залишок коштів на рахунку на 24.02.2015 складає 245625,78 грн. та 23563,00 доларів США, які не були виплачені. З огляду на вищевказане, позивач просила стягнути з відповідача на свою користь суму нарахованих відсотків, у розмірі 477,63 доларів США та 12697,38 грн. Крім того, позивач просила стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн. В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, забезпечив явку свого представника. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, подала заяву, згідно якої просила розглядати справу у її відсутність, задовольнити позов з наведених у ньому підстав, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України, оскільки позивач та його представники не заперечували проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення часткове позову з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Судом встановлено, що 30.082014 між позивачем та відповідачем було укладено депозитний договір № 10008008590313, відповідно до умов якого, відповідач прийняв грошові кошти у сумі 116800,00 грн. на рахунок [NUMBER], та, згідно п.1.4 зазначеного договору, зобов'язався нараховувати та сплатити позивачу - відсотки в розмірі 21,5 %. 30.08.2014 між позивачем та відповідачем був укладений депозитний договір № 10004008560309, до умов якого, відповідач прийняв грошові кошти у сумі 150000,00 гривень на рахунок № [NUMBER], та, згідно п.1.4 зазначеного договору, зобов'язався нараховувати та сплатити позивачу - відсотки в розмірі 21,5 %. 26.08.2014 позивачем та відповідачем був укладений депозитний договір № 10006008456922, відповідно до умов якого, відповідач прийняв грошові кошти у доларах США сумі 17277,00 доларів США на рахунок № [NUMBER], та, згідно п. 1.4. зазначеного договору, зобов'язався нараховувати та сплатити позивачу - відсотки в розмірі 9,5 %. 25.11.2013 між позивачем та відповідачем був укладений депозитний договір № 20003004523182, відповідно до умов якого, відповідач прийняв грошові кошти у доларах США сумі 2000,00 доларів США на рахунок № [NUMBER], та, згідно п. 1.4. зазначеного договору, зобов'язався нараховувати та сплатити позивачу - відсотки в розмірі 10,25 %. 20.01.2014 між позивачем та відповідачем був укладений депозитний договір № 00002005746471, відповідно до умов якого, відповідач прийняв грошові кошти у доларах США сумі 268,00 доларів США на рахунок № [NUMBER], та, згідно п. 1.4. вказаного договору, зобов'язався нараховувати та сплатити позивачу - відсотки в розмірі 10,25 %. 20.01.2014 між позивачем та відповідачем був укладений депозитний договір № 00001005758987, відповідно до умов якого, відповідач прийняв грошові кошти у доларах США сумі 4000,00 доларів США на рахунок № [NUMBER], та, згідно п. 1.4. зазначеного договору, зобов'язався нараховувати та сплатити позивачу - відсотки в розмірі 10,25 %. Грошові кошти та нараховані відсотки були перераховані відповідачем на поточні рахунки позивача, які були відкриті за договорами поточних рахунків з видачею платіжних карток (відповідно в гривнях та в доларах США), укладених між позивачем та відповідачем за договорами від 28.11.2014, від 28.11.2014, від 24.11.2014, від 01.12.2014, від 26.01.2015, від 26.01.2015. Позивач зверталась щодо повернення банківського вкладу та нарахованих відсотків. Станом на 24.02.2015 позивачу було повернуто лише 21174,00 грн, таким чином залишок коштів на рахунку на 24.02.2015 складає 245625,78 грн. та 23563,00 доларів США, які не були виплачені. З огляду на вищевказане, позивач просила стягнути з відповідача на свою користь суму нарахованих відсотків, у розмірі 477,63 доларів США та 12697,38 грн. Так, відповідно до змісту ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Проаналізувавши зазначені норми закону та зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні беззаперечно знайшла своє підтвердження та обставина, що відповідачем порушено передбачений договором порядок виплати суми вкладу, тому позов в цій частині підлягає задоволенню в межах заявлених позивачем вимог. Що стосується позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, яку позивач оцінив у розмірі 5000,00 грн., слід зазначити наступне. Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст. 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно частин 1, 2, 3 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Разом з тим, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Проаналізувавши зазначені норми закону та зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем не надано доказів на підтвердження завдання йому моральної шкоди, завдання позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру діями чи бездіяльністю відповідача. Однак, суд бере до уваги, що права позивача були порушені відповідачем, внаслідок чого позивачу було заподіяло моральну шкоду в узагальненому вигляді моральних страждань. За наведених підстав, з урахуванням вимог розумності і справедливості, суд вважає, що сума моральної шкоди, заявлена позивачем, підлягає частковому відшкодуванню, а саме у розмірі 1000,00 грн. Оскільки суд дійшов до висновку про задоволення позову, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: partial