Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування жилим приміщенням - житловим будинком [ADDRESS] . Позов обґрунтовує тим, що він на підставі договору купівлі-продажу від 18.10.1991 року є власником 1/2 частки житлового будинку [ADDRESS] . Даний будинок фактично поділений в натурі на дві половини, має окремі вхиди і по суті автономні квартири, а саме кв. 1 - [PERSON] та кв. 2 - [PERSON] , що підтверджується технічним паспортом на будинок та актом обстеження від 23.07.1991 року, однак юридичного статусу квартири не мають. У вказаному будинку зареєстрований його онук [PERSON] .. Однак відповідач не проживає в житловому приміщенні з моменту його реєстрації в ньому, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей відповідача в будинку немає і взагалі будинком не цікавиться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням відповідача не чинива і не чинить, в добровільному порядку відповідач знятись з реєстрації не може, оскільки не має можливості це здійснити враховуючи значну відстань. Враховуючи викладене, вважає, що відповідач втратив право користування житлом. Позивач в судове засідання не з`явився, про час, місце і дату судового засідання повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Третя особа, яка не заявляє самостійних вииог щодо предмета спору - [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, місце і дату судового засідання повідомлений належним чином, враховуючи приписи ст.128 ЦПК України, в матеріалах справи міститься заява про підтримання позовних вимог позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за адресою зареєстрованого місця проживання, до суду повернулися конверти з відміткою «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язок, щодо пересилання поштового відправлення, не проживає», тому враховуючи приписи ст. 128 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомлений про час та місце судового засідання. Враховуючи викладене, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ч. 4 ст. 9 ЖК України). Відповідно до ст.ст.150, 155 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру (будинок), мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Таким чином, судом встановлено, що відповідач не є власникомм зазначеного будинку, є членом сім`ї позивача, зареєстрований за вказаною адресою, але з моменту реєстрації не проживає за адресою реєстрації. Як розтлумачив Пленум Верховного Суду України, у абз. 1 п. 10 постанови № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Згідно з ст. 72 Житлового кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За наведених обставин, відповідач на підставі ч. 1 ст. 71, ст. 72 Житлового кодексу, як такий, що був відсутній за місцем реєстрації понад встановлені строки, підлягає визнанню таким, що втратив право користування жилим приміщенням, в судовому порядку. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Як вбачається з матеріалів справи позивач є власником 1/2 частки житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 18.10.1991 року, який зареєстровано в реєстрі за № I-3743. Згідно з довідкою про склад сім`ї №182 від 16.01.2020 року, виданої головою квартального комітету №37 Олександрійської міської ради за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] та онук [PERSON] , [INFO] .. Згідно з актом №183 від 16.01.2020 року, затвердженого головою квартального комітету 37 та сусідами по вулиці за адресою: [ADDRESS] [PERSON] (онук) в будинку особистий речей не має, комунальні платежі н есплачує. Особа має право на захист порушеного права у спосіб визначений законом або договором. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом встановлені ч. 2 ст. 16 ЦК України. Отже, судом встановлено, що відповідач [PERSON] без поважних причин не проживає в будинку [ADDRESS] з моменту реєстрації, можливість збереження жилого приміщення за відповідачем судом не встановлено, тому суд вважає, що реєстрація відповідача в будинку за вищевказаною адресою фактично перешкоджає позивачу в реалізації його прав власника жилого приміщення, яке підлягає відновленню шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. Відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню\~ судовий збір в дохід\~ держави в сумі\~ 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved