Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Тернівське житлово-комунальне підприємство», третя особа: [PERSON], про визнання протиправними вимоги про стягнення заборгованості за комунальні послуги. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 01.06.2009 р. він купив квартиру [ADDRESS], по якій станом на 01.06.2009 р. у продавця квартири [PERSON] була заборгованість за комунальні послуги у розмірі 8062,96 грн. Після купівлі квартири він сплачує за комунальні послуги, якими почав користуватися після 01.06.2009 р., але співробітники абонентського відділу на протязі 2013 р. йому постійно стверджують, що окрім тих послуг, які він отримав упродовж місяця, повинен ще сплатити заборгованість, яка виникла у попереднього власника квартири. Вважає вимоги відповідача щодо стягнення з нього заборгованості за комунальні послуги, які мала колишня власниця квартири [PERSON] протиправними, оскільки зобов'язання по сплаті комунальних послуг у нього виникла після укладення договору купівлі-продажу квартири та його державної реєстрації, а відповідач зазначає, що він повинен сплатити заборгованість за комунальні послуги, а потім має право стягнути ці кошти з продавця квартири. Просить визнати вимоги відповідача щодо стягнення з нього заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 8062,96 грн. противоправними та стягнути з відповідача судовий збір. Відповідач надав суду заперечення відповідно до змісту, якого позов не визнає з наступних підстав. Між позивачем та відповідачем 01.06.2009 р. було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Відповідно до п.9 якого на продавця покладено обов'язок щодо сплати заборгованості за житлово-комунальні послуги. У разі відмови продавця від здійснення даних зобов'язань, покупець відповідно до ст. ст. 665,666 ЦК України мав право відмовитися від договору купівлі-продажу квартири, однак даним правом не скористався. Крім того, просив суд застосувати до позовних вимог позовну давність. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Також суду зазначив, що будь-яких судових рішень або судових наказів про стягнення оспорюваної заборгованості щодо зазначеної квартири з позивача [PERSON] не має та судом не виносились, натомість є судовий наказ про стягнення оспорюваної заборгованості з третьої особи [PERSON] Просив суд визнати вимоги відповідача щодо стягнення з позивача заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 8062,96 грн. противоправними та стягнути з відповідача судовий збір. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про слухання справи був повідомлений належним чином, про що свідчить розписка, яка знаходиться в матеріалах справи. Суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 224 ЦПК України. Третя особа [PERSON] до суду не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, тому суд вважає за необхідне розглянути справу за її відсутності. Вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 01.06.2009 р. [PERSON] продала, а [PERSON] придбав у власність квартиру [ADDRESS], яку 04.08.2008 р. зареєстрував право власності на своє ім'я в Колективному підприємстві «Тернівське бюро технічної інвентаризації. Згідно п.9 даного договору продавець зобов'язується оплатити борги по комунальним послугам, звільнити квартиру від речей, вилучити ключі від квартири у осіб, які їх мали, і передати квартиру покупцеві до 02.06.2009 р.(а.с. 6,7). Відповідно до листа КП «ТЖКП» №1374 від 22.07.2013 р., КП «ТЖКП» зазначає [PERSON] про те, що у нього станом на 18.07.2009 р. мається заборгованість за житлово-комунальні послуги у сумі 8981,12 грн. та пропонують на протязі одного тижня погасити заборгованість за отримані послуги або укласти договір реструктуризації строком на 60 днів інакше справ буде передана до суду (а.с. 9). Згідно рахунків по оспорюваній квартирі за 2008-2009 роки, по квартирі [ADDRESS] мається заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з січня 2008 року по червень 2009 року включно у сумі 8062,96 грн. (а.с. 8). Як вбачається зі звіту про сплату комунальних послуг щодо квартирі [ADDRESS] за 2010-2011 роки, позивач [PERSON] жодних виплат щодо заборгованості, яка залишилась до придбання ним даної квартири не здійснював, а ним тільки була сплачена подальша поточна заборгованість за комунальні послуги, а кошти, які були сплачені [PERSON] за інше йому були повернуті. Як в судовому порядку визнано представником позивача, будь-яких судових рішень або судових наказів про стягнення оспорюваної заборгованості щодо зазначеної квартири з позивача [PERSON] не має та судом не виносились, натомість є судовий наказ про стягнення оспорюваної заборгованості з третьої особи [PERSON] Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.1,2,3 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України,обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Згідно ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. На підставі зазначеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог позивача та вважає, що з даними вимогами позивач [PERSON] звернувся до суду передчасно, оскільки відповідач не звертався до суду з позовними вимогами до позивача про стягнення оспорюваною заборгованості за житлово-комунальні послуги та оспорювана заборгованість не підлягала виконанню в примусовому порядку з позивача [PERSON], а відповідач пропонував тільки в добровільному порядку сплати оспорювану заборгованість позивачу, натомість як визнано представником позивача є судовий наказ про стягнення оспорюваної заборгованості з третьої особи [PERSON], за таких обставин з урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що в позовних вимогах позивачу слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed