Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ, зазначивши в позові, що зареєстрував шлюб з відповідачкою 23.10.1982 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тальнівського районного управління юстиції у Черкаській області, за актовим записом № 153. Від шлюбу мають повнолітню дочку. Причиною розпаду сім'ї стала несумісність характерів, вважає, що збереження сім'ї неможливе, шлюб носить формальний характер, його треба припинити. Також просить визнати об'єктом права спільної сумісної власності та визнати право власності на ? автомобіля [NUMBER], 2003 року випуску. 27.09.2016 року представником позивача подано заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить розірвати шлюб та визнати автомобіль [NUMBER], 2003 року випуску, спільною сумісною власністю подружжя, розгляд справи проводити за відсутності позивача та його представника. Заперечує проти надання строку на примирення із відповідачкою. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про те, що позовні вимоги не визнає та заперечує проти їх задоволення. Просила суд надати строк на примирення, та розгляд справи проводити за її відсутності. Суд, розглянувши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що змінений позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 23.10.1982 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тальнівського районного управління юстиції у Черкаській області, за актовим записом № 153 (а.с. 47). Між сторонами склалися неприязні відносини, на примирення позивач не згодний, подальше спільне життя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля ВАЗ 21120, реєстраційний номер СА921АН, 2003 року випуску, дата реєстрації 07.12.2007 рік, номер шасі VIN XTA21120030130323, колір - зелений, є [PERSON] (а.с. 9). Як вбачається з листа № 31/23/43-3354 від 23.09.2016 року в.о. начальника територіального сервісного центру МВС України, власником автомобіля ВАЗ 21120, реєстраційний номер [NUMBER], є [PERSON], яка зареєстрована в [INFO], вул. 80-ї Гв. Дивізії, 42. Підставою реєстрації згідно облікової картки приватного ТЗ є довідка-рахунок ЄГП343619 від 12.05.2007 року (а.с. 51, 52). Згідно ст. 1, 10, 60 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. У відповідності до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Частинами 1, 3 ст. 368 Цивільного кодексу України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю, а майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 61 Сімейного кодексу України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про обгрунтованість позову, обставини, на які посилається позивач як на підставу свого позову, знайшли своє підтвердження належними та допустимими доказами, відповідачкою дані обставини не спростовані, а подані нею заперечення на позов є необгрунтованими та недоведеними, тому позовні вимоги слід задовольнити. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню на користь держави судовий збір з розрахунку по 551,20 грн. за кожну позовну вимогу немайнового характеру, що складає 1102,40 грн.

Outcome: approved