Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Маразліївської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, а саме просить суд визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO], право власності на земельну ділянку площею 7,7845 гектарів в межах згідно з планом за [NUMBER] (за межами населеного пункту), що розташована у масиві [NUMBER] на території Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач надав до суду заяву, відповідно до якої просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує (а.с.3). Представник відповідача, Маразліївської сільської ради , надав до суду письмову заяву, відповідно до якої просив розгляд справи здійснити у відсутності представника сільської ради. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла дружина позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], видане виконавчим комітетом Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис №34 (а.с. 10). Той факт, що померла була дружиною позивача підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], видане 24.04.1982 року, актовий запис №9 (а.с.6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно, до складу якого входить земельна ділянка, площею 7,7845 гектарів в межах згідно з планом за [NUMBER], що розташована у масиві [NUMBER] на території Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської областікадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказана земельна ділянка належала останній на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданий 04 серпня 2011 року (а.с.9). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ст.1217 ЦК України спадкоємство здійснюється за заповітом і за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом майна померлої [PERSON]. Інших спадкоємців, які претендують на спадщину або мають право на обов'язкову частку у спадщині немає, що підтверджується копією спадкової справи. На час відкриття спадщини позивач проживав разом із спадкодавцем та був зареєстрований за адресою її місця проживання, що підтверджується довідкою, виданою виконкомом Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, від спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не відмовлявся, а отже [PERSON] у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України є таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON]. Відповідно до ч. 2 ст. 325 ЦК України фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Відповідно до ст.41 Конституції України кожний громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності отримується в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином, [PERSON] є спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті дружини та у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України є таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON]. Однак, позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, у зв'язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку. Таким чином права позивача, як спадкоємця підлягають захисту шляхом задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved