Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, який у встановленому законом порядку уточнив заявою від 27.01.2015р. шляхом збільшення розміру позовних вимог, та в кінцевому, просить ухвалити рішення, яким стягнути з ВМР в його користь 84 760,60 грн. матеріальної шкоди та 30 000 грн. моральної шкоди. В обґрунтування вимоги про стягнення матеріальної шкоди покликається на те, що являється співвласником квартири [ADDRESS]. Даний будинок є двоповерховим, і квартира розміщена на 2 поверсі. Покрівля будинку внаслідок зносу та руйнації не виконує основну захисну функцію, внаслідок чого, починаючи з 2003р., вода атмосферних опадів потрапляє у кімнати квартири, де він проживає завдаючи тим самим шкоди його майну. За таких обставин неодноразово вимушений був за власні кошти проводити відновлюваний ремонт квартири. Через бездіяльність відповідача по ремонту, прокуратурою Личаківського району м. Львова в інтересах мешканців будинку було подано позовну заяву, яка постановою Личаківського районного суду м. Львова від 12.11.2008р. була задоволена, бездіяльність ВМР визнана протиправною, а відповідача зобов'язано при прийнятті бюджету у м. Львів-Винники на 2009р. передбачити у видатках бюджету кошти на проведення ремонту даху будинку [ADDRESS]. Така постанова органами виконавчої служби виконана, і 30.09.2009р. виконавче провадження з її примусового виконання закрито. Проте, ремонт реально був розпочатий у 2011р., але не був завершений через те, що по проектній кошторисній документації, капітальний ремонт даху становив 72 000 грн., а в бюджеті 2001р. передбачено лише 34 000 грн. Станом на дату звернення до суду, жодних заходів щодо закінчення ремонту відповідачем не вжито, а всі заяви від мешканців будинку, та від нього самого залишались проігнорованими. Починаючи з 2003р., а також влітку 2014р. за власний кошт ним проводились ремонтно-відновлювальні роботи у квартирі внаслідок її пошкодження атмосферними опадами, на що в загальному розмірі витрачено грошових коштів на суму 84 760,60 грн. Оскільки необхідність в проведенні таких ремонтних робіт є прямим наслідком бездіяльності відповідача по приведенню даху будинку до належного стану, таку суму коштів, як матеріальної шкоди, просить стягнути з нього в примусовому порядку. В обґрунтування суми моральної шкоди покликається на те, що понад 10 років тривали як судові, так і позасудові листування з відповідачем, які не принесли позитивного результату і які супроводжувались стресовими ситуаціями, пов'язаними із перебуванням у постійному стані невизначеності, неспокою, тривоги та конфлікту. У зв'язку з постійним затопленням він та члени його родини вимушені були проводити ремонтні роботи, а віднесення будинку до списку будинків комунального фонду, що потребують капітального ремонту даху, змушував жити під загрозою необхідності виселення, невизначеністю долі житла та його зміни, хоча в ньому прожито понад 40 років. Пошкодження житла завжди унеможливлювало ведення нормального, повсякденного, добросусідського життя. Стан квартири після залиття виключав можливість запросити додому друзів, у зв'язку з чим позивач відчував дискомфорт. Необхідність проводити закупівлю будівельних матеріалів для ремонту будинку, як і сам ремонт, принизив його репутацію як адвоката, оскільки в такому випадку він був позбавлений можливості займатись адвокатською діяльностю, відвідувати судові засідання та брати участь у слідчих діях, що значно вплинуло на його авторитет перед клієнтами та знизило суспільну значимість серед колег. Всі ці обставини в сукупності є наслідком протиправної бездіяльності відповідача, що створило йому душевні страждання, еквівалент яких оцінює до розміру 30 000 грн., які також просить стягнути з відповідача в примусовому порядку в якості компенсації моральної шкоди. В судовому засіданні представник позивача згідно договору про надання правової допомоги від 15.01.2015р. - адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні вищенаведеним та просить позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився повторно, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в ній докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 215 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивач являється співвласником квартири [ADDRESS], в підтвердження чого до матеріалів справи долучено копію свідоцтва про право власності на квартиру від 31.12.2008р. (а.с.5) та витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.6). Згідно вимог ст. 153 ЖК України, держава подає громадянам, які мають у приватній власності жилі будинки (квартири), допомогу в їх ремонті та благоустрої. Постановою Личаківського районного суду м. Львова від 12.11.2008р. (а.с.8-9), яка набрала законної сили, адміністративний позов прокурора Личаківського району м. Львова, поданого в інтересах мешканців вказаного будинку задоволено в повному обсязі, та зобов'язано ВМР при прийнятті бюджету м. Винники у 2009р. передбачити у видатках бюджету кошти на проведення ремонту даху будинку [ADDRESS]. Згідно постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 30.09.2009р. (а.с.13-14), таке судове рішення виконано в повному обсязі. Разом з тим, як вбачається зі змісту листа відповідача від 03.06.2012р. (а.с.24), адресованого мешканцям будинку, в якому проживає позивач, вартість капітального ремонту даху цього будинку становить 72 000 грн., проте у бюджеті на 2011р., для проведення таких робіт передбачено лише 34 000 грн., у зв'язку з чим, виконати такі роботи в повному обсязі не представляється можливим. З долучених до матеріалів справи фотознімків квартири (а.с.40-42), співвласником якої є позивач, вбачається, що в такій містяться пошкодження у зв'язку з її постійним залиттям. З огляду на те, що в судовому засіданні не здобуто доказів повного виконання відповідачем судового рішення про виділення коштів на ремонт даху будинку [ADDRESS], як і не здобуто доказів проведення такого ремонту в повному обсязі, суд приходить до висновку, що такі пошкодження є наслідком невиконання судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За правилами ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Згідно долучених позивачем квитанцій, загальний розмір понесених ним витрат для ліквідації негативних наслідків залиття становить 84 760,60 грн., і на основі вищенаведеного, вимогу про стягнення матеріальної шкоди слід визнати обґрунтованою та задовольнити в повному обсязі. Що стосується вимоги про стягнення моральної шкоди, таку також слід визнати обґрунтованою, проте задовольнити її слід частково. Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. За правилами п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода, серед іншого полягає, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Безперечно, споглядання квартири в стані після періодичного залиття, необхідність витрачання коштів для проведення відновлювального ремонту, а також вирішення конфліктної ситуації в позасудовому та судовому порядку протягом більш як 10 років вкрай негативно вплинуло на позивача, спричинило у нього виключно негативні емоції, душевні страждання та переживання. Однак, на переконання суду, розмір моральної шкоди, який просить стягнути позивач в примусовому порядку є завищеним, і не відповідає засадам розумності та справедливості. Суд не може погодитись з аргументами позову про те, що перебування квартири в такому стані змушувало жити позивача під загрозою виселення. В даному випадку, суд не вбачає обставин невизначеності житлового питання. По-перше, як зазначено в ст. 101 ЖК України, при проведенні капітального ремонту жилого будинку державного або громадського житлового фонду, коли ремонт не може бути проведено без виселення наймача, наймодавець зобов'язаний надати наймачеві та членам його сім'ї на час проведення капітального ремонту інше жиле приміщення, не розриваючи при цьому договору найму на ремонтоване приміщення, і по-друге, як зазначено в самій позовній заяві, капітального ремонту потребує не будинок в цілому, а лише покрівля даху. Питання невизначеності житла в такому випадку виключається, оскільки якщо проведення капітального ремонту потребуватиме виселення мешканців будинку, таке виселення буде тимчасовим, а на час його проведення мешканці, в тому числі позивач, мають право на отримання тимчасового житла. Окрім цього, суд не приймає доводи позивача про підрив його ділової репутації як адвоката. Здійснення захисту власних прав, жодним чином не може знижувати авторитет перед клієнтами та колегами. При визначенні розміру моральних збитків суд виходить з п. п. 3, 5,9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Відповідно до Постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Таким чином, аналізуючи докази в справі, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення суми завданої моральної шкоди підлягає до часткового задоволення, і матеріальний еквівалент такої шкоди, який становить 300 грн. буде відповідати вимогам розумності і справедливості та об'єктивно відповідатиме характеру та обсягу страждань позивача. Тому, саме таку суму слід стягнути з відповідача даним судовим рішенням, що в цілому, тягне за собою часткове задоволення позовних вимог. На підставі наведеного та

Outcome: partial