Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 22.08.2007 між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір кредиту №40.29-48/383, відповідно до якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у розмірі 137782,00 швейцарських франків терміном до 20.08.2032 зі сплатою 10,2% річних. З метою забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки, відповідно до якого останній зобов'язався нести солідарну відповідальність за виконання [PERSON] зобов'язань з погашення кредитної заборгованості. 30.06.2010 між банком та позичальником укладено додаткову угоду до договору кредиту, за умовами якого сторони погодили зміну розміру процентної ставки на 10,3% річних та графіку погашення кредиту. Того ж дня між позивачем та поручителем укладено договір про внесення змін до договору поруки, яким закріплено змінені умови забезпеченого порукою зобов'язання. Позичальник не виконала належним чином взяті на себе зобов'язання по погашенню кредиту, внаслідок чого виникла заборгованість. Станом на 27.07.2016 заборгованість за договором кредиту становить 253177,53 швейцарських франків, що в гривневому еквіваленті станом на дату розрахунку складає 6348385,55 грн. та включає: заборгованість за кредитом у розмірі 133952,01 швейцарських франків, заборгованість за відсотками у сумі 78240,02 швейцарських франків, пеню за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 9369,94 швейцарських франків та пеню за несвоєчасне повернення відсотків у сумі 31615,56 швейцарських франків. Посилаючись на наведене, позивач просить солідарно стягнути з відповідачів на свою користь борг у розмірі 253177,53 швейцарських франків в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на день ухвалення рішення, а також судовий збір в сумі 95225,78 грн. Від представника позивача Сидорової Ю.В. надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність представника банку, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином. Від відповідача [PERSON] та від її представника [PERSON] надійшли клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із відрядженням представника. Суд, приймаючи до уваги необхідність розгляду справи у розумні строки, ухвалив провести розгляд справи у відсутність відповідачів за наявними у матеріалах справи доказами. До того ж в матеріалах справи містяться заперечення відповідача [PERSON], в яких вона просить відмовити у задоволенні позову з підстав пропуску позивачем строку позовної давності. Обґрунтовуючи свої заперечення, відповідач вказує, що пред'явивши у лютому 2013 року вимогу про дострокове погашення кредиту, банк змінив строк виконання зобов'язань з 20.08.2037 на 22.03.2013 та був зобов'язаний пред'явити позов до боржника протягом трьох років від вказаної дати. Позивач звернувся до суду у серпні 2016 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 22.08.2007 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та [PERSON] укладено договір кредиту №40.29-48/383, відповідно до якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у розмірі 137782,00 швейцарських франків терміном до 20.08.2032 зі сплатою 10,2% річних (а.с. 13-15). Згідно з п. 1.1.1. договору, починаючи з місяця, що слідує за місяцем надання кредиту, позичальник щомісячно 22 числа кожного місяця рівними частинами сплачує кредитору суму грошових коштів, яка включає заборгованість за кредитом і проценти за користування кредитом у розмірі 1286 швейцарських франків. Відповідно до п. 1.2. договору кредит надається позивальнику на придбання нерухомого майна - двокімнатної квартири, що знаходиться [ADDRESS]. За приписами п. 2.5.1. договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту двічі на місяць: в останній робочий день поточного місяця та в день, на який припадає сплата ануїтетного платежу в рахунок погашення кредиту та процентів згідно з п. 1.1.1. цього договору. У відповідності до п.п. 2.8.1., 2.8.3. договору про намір змінити розмір процентів кредитор зобов'язаний повідомити позичальника не пізніше, ніж за десять робочих днів до дати початку їх застосування, а також надати для укладення відповідну додаткову угоду. У разі, якщо позичальник не погодиться з запропонованими кредитором розмірами процентів, він зобов'язаний протягом строку, зазначеного в п. 2.8.1., повернути кредитору існуючу заборгованість за кредитом, сплатити нараховані проценти, комісії та можливі штрафні санкції (штраф, пеню) в повному обсязі. Після сплати позичальником зазначених сум дія цього договору вважається припиненою. У пункті 4.2. договору зазначено, що у разі прострочення позичальником строків сплати процентів, визначених п. 2.4. договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п.п. 1.1., 2.8.3., 3.2.3., 4.4., 5.4. цього договору позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі 1% від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє у цей період. З метою забезпечення виконання зобов'язань по вищевказаному договору кредиту між банком та відповідачами укладено договір поруки № 013/470-П від 22.08.2007, згідно з умовами якого [PERSON] зобов'язався в повному обсязі солідарно відповідати за виконання [PERSON] зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених договором кредиту №40.29-48/383 від 22.08.2007 (а.с. 16-18). 30.06.2010 між банком та [PERSON] було укладено додаткову угоду до договору кредиту №40.29-48/383 від 22.08.2007, згідно з яким сторони дійшли згоди щодо зміни умов кредитування, зокрема змінили відсоткову ставку за користування кредитом до 10,30% річних та встановили новий графік погашення кредиту, згідно з яким кінцевий термін повернення кредиту - серпень 2037 року. Сторони підтвердили, що залишок заборгованості за кредитом станом на дату підписання цією угоди складає 133952,01 швейцарських франків, залишок заборгованості за нарахованими процентами - 303,62 швейцарських франки (а.с. 19-20). Крім того, 30.06.2010 між сторонами було укладено договір про внесення змін до договору поруки, за умовами якого сторони змінили зміст забезпеченого порукою зобов'язання, його розмір, строк та порядок виконання (а.с. 21). Договір кредиту та додаткова угода до нього, договір поруки, договір про внесення змін укладені у письмовій формі та підписані сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як вбачається зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. За приписами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язань боржником. Згідно ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, встановленим договором поруки. Матеріалами справи підтверджено, що між сторонами виникли договірні правовідносини, пов'язані з видачею кредитних коштів на користь відповідача [PERSON] Станом на 27.07.2016 заборгованість за договором кредиту становить 253177,53 швейцарських франків, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 20.06.2018 складає 6714268,10 грн. та включає: заборгованість за кредитом у розмірі 133952,01 швейцарських франків, заборгованість за відсотками у сумі 78240,02 швейцарських франків, пеню за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 9369,94 швейцарських франків та пеню за несвоєчасне повернення відсотків у сумі 31615,56 швейцарських франків. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. За правилами ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Під час розгляду справи відповідачем [PERSON] було заявлено про застосування наслідків спливу позовної давності. Як вбачається з матеріалів справи, договір кредиту між сторонами укладено у серпні 2007 року, строк виконання зобов'язань згідно з додатковою угодою від 30.06.2010 - до серпня 2037 року, договір кредиту на час розгляду справи не розірваний, зобов'язання між сторонами не припинені. Позивач звернувся до суду з позовом про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором у серпні 2016 року. Таким чином, позивачем не пропущено строк позовної давності, а тому відсутні підстави для застосування наслідків його пропуску, передбаченого ст. 267 ЦК України. Оцінюючи зібрані докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги в суді знайшли своє підтвердження і підлягають задоволенню, з відповідачів на користь позивача підлягає солідарному стягненню борг у розмірі 6714268,10 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути по 47612,89 грн. з кожного судових витрат (а.с. 2). З викладеного,

Outcome: approved