Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 03 квітня 2013 року між ПАТ «Платинум Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №420/5318ВСL1A, відповідно до умов якого банк зобовязався надати позичальнику грошові кошти в національній валюті, а позичальник зобовязалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором (рівними платежами щомісячно). Банк зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а позичальник в порушення умов договору припинили вносити щомісячні платежі , передбачені умовами кредитного договору, в звязку з чим виникла заборгованість за кредитним договором. 28 квітня 2014 року ПАТ «Платинум Банк» та товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит -Капітал» уклали договір відступлення права вимоги №20120418-Г, відповідно до умов якого товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит -Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право вимоги за кредитним договором, укладеним між ПАТ «Платинум Банк» та відповідачем [PERSON]. В порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконувала, у звязку з чим станом на 18 липня 2016 року за даним договором мається заборгованість у розмірі 11266 гривень 92 копійок, яка складається з заборгованості за кредитом - в сумі 10080 гривні 50 копійок, по процентам за користування кредитом - в сумі 1186 гривень 42 копійки, які в добровільному порядку відповідач не сплачує, у звязку з чим змушені звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором в примусовому порядку. Представник позивача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.18), у судове засідання не зявився, надавши суду письмове клопотання (а.с.19-21), відповідно до якого прохав розглядати справу у відсутність їх представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та прохав їх задовольнити, а у разі неявки відповідача не заперечував проти заочного розгляду справи згідно положень ч.1 ст.224 ЦПК України. Відповідач [PERSON], яка про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином згідно поштового повідомлення про вручення судової повістки (а.с.18,23), в судове засідання не зявилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, як і не подала і заперечень проти позову та доказів, що їх обґрунтовують. У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197, ст. 224 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та за письмовою згодою позивача у порядку заочного провадження по наявним у справі доказах. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.10, ст.60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, при цьому доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а відповідно до вимог ст.599 цього Кодексу зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610, ст. 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обовязків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання і право на яку згідно ст. 550 ЦК України виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. За правилами ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки(пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, а також за наявності інших обставин, які мають істотне значення, якими в розумінні даної норми права можна вважати ступінь виконання зобовязань боржником, наприклад, дострокове погашення кредиту та відсотків, доведений матеріалами справи тяжкий майновий стан боржника, інші інтереси сторін, які заслуговують на увагу. Однією із різновидностей зобовязання є кредитний договір, який укладається між сторонами відповідно до вимог 1046-1050, 1054-1056-1 ЦК України та згідно положень ст.629 цього Кодексу є обовязковим до виконання сторонами. Згідно ч.1 статті 1054 та ч.1 ст.1055 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит, при цьому кредитний договір укладається в письмовій формі Судом встановлено, що 03 квітня 2013 року між ПАТ Платинум Банк як позикодавцем та [PERSON] як позичальником був укладений кредитний договір зі страхуванням життя позичальника №420/5318ВС1А, за яким [PERSON] отримала грошові кошти в сумі 10350 гривень 00 копійки зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20 % на рік зі строком кредитування 30 платіжних періодів, терміном повернення кредиту 03 жовтня 2015 року (а.с.5-6). Відповідно до п. 1.2. кредитного договору розмір щомісячної комісії за кредитне обслуговування рахунку становить 150 гривень 00 копійок. Відповідно до п. 2.5 кредитного договору перерахування коштів для погашення заборгованості за кредитом повинно здійснюватися в період з 25 по 30 число кожного місяця включно, перший платіж не пізніше 30 квітня 2013 року. 28 квітня 2014 року ПАТ «Платинум Банк» та товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит -Капітал» уклали договір відступлення права вимоги №20120418-Г, відповідно до умов якого товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит -Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право вимоги за кредитним договором, укладеним між ПАТ «Платинум Банк» та відповідачем [PERSON] (а.с.8-9). Таким чином на підставі вищевказаних договорів та згідно з приписом п. 1 ч. 1\~ст. 512 ЦК України\~позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит -Капітал» набув права кредитора у зобов'язанні, що виникло з кредитного договору, укладеного між ПАТ Платинум Банк як позикодавцем та [PERSON] Суд приходить до висновку про те, що за формою та змістом зазначений кредитний договір між сторонами було укладено відповідно до вимог ст. ст. 626, 638, 639, 1046-1050, 1054-1056-1 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів. Відповідач [PERSON] в порушення умов договору не виконала взяті на себе грошові зобовязання та не виплатила в повному обсязі та у встановлені кредитним договором строки суму кредиту та відсотки, які нараховані за порушення умов договору в звязку з чим станом 18 липня 2016 року за даним договором мається заборгованість у розмірі 11266 гривень 92 копійок, яка складається з заборгованості за кредитом - в сумі 10080 гривні 50 копійок, по процентам за користування кредитом - в сумі 1186 гривень 42 копійки, яка у відповідності до ст.ст. 611,615 ЦК України підлягає стягненню з відповідача за судовим рішенням. З урахуванням зазначеного, позов підлягає задоволенню, а з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за укладеним кредитним договором №420/5318ВСL1A від 03 квітня 2013 року в загальному розмірі в сумі 11 266 гривень 92 копійок. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України у звязку з задоволенням позову з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору, який було сплачено позивачем при зверненні з позовом до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved