Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою. Позовні вимоги мотивує тим, що 21.09.2015 Мануйлівською сільською радою Приморського району Запорізької області між ним та відповідачкою зареєстровано шлюб, актовий запис №07. Від шлюбу мають дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. З грудня 2018 року між ним та відповідачкою сімейно-шлюбні відносини припинені. Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, а також виховання дітей. Діти проживають з ним, відповідач їх покинула, участі в утриманні дітей не приймає, гроші на утримання не надає. Проживають окремо. Відновити шлюб неможливо, так як між ними відсутня любов, взаємна довіра і повага. Після розірвання шлюбу діти будуть проживати з ним. Спір про розподіл майна відсутній. Шлюб у нього та відповідача перший. Просить розірвати між ними шлюб, зареєстрований 21 вересня 2015 року Мануйлівською сільською радою Приморського району Запорізької області, актовий запис №07. (а.с.2). Позивач [PERSON], повідомлений в установленому порядку про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, направив до суду заяву, в якій вказав, що свої позовні вимоги підтримує, сімю врятувати неможливо, строк на примирення не потрібний, спору про поділ майна та виховання дітей немає, спільно не проживають з 18 грудня 2018 року. На теперішній час діти проживають з ним. Просив справу розглянути у його відсутність. Стягнути з відповідачки судовий збір (а.с.18) Відповідачка [PERSON] повідомлена належним чином про час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявилась, подала заяву, у якій зазначила, що позовні вимоги визнає повністю, просила розірвати шлюб, бо сімю врятувати неможливо; строк на примирення не потрібний, оскільки зараз проживає з іншим чоловіком, створила нову сімю. На теперішній час діти проживають з позивачем. У подальшому, коли вона знайде собі роботу та квартиру, діти будуть проживати з нею. Спільно з позивачем не проживають з 18 грудня 2018 року. Просила провести розгляд справи у її відсутність (а.с.19). В справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, сторони просять справу розглянути у їх відсутність. Тому суд ухвалив на підставі ст.223 ЦПК України розглянути справу без участі сторін, і на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювати фіксацію судового процесу звукозаписувальними технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено, що згідно з свідоцтвом про шлюб сторони 21 вересня 2015 року зареєстрували шлюб у Мануйлівській сільській раді Приморського району Запорізької області, актовий запис №07 (а.с.6). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], 29 липня 2014 року (а.с.7,8). Згідно з довідкою виконавчого комітету Новоолексіївської сільської ради Приморського району Запорізької області від 14.03.2019 [PERSON] дійсно мешкає за адресою: с.Петрівка, вул.Шмідта, буд.21 та має склад сімї: син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], батько [PERSON], [INFO], мати [PERSON], [INFO] (а.с.9). Сторони не перебувають у шлюбних відносинах з грудня 2018 року. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст.110 Сімейного Кодексу України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.111 Сімейного Кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи зазначені позивачем причини розірвання шлюбу, характер відносин сторін, наполягання позивача на розірванні шлюбу, твердження, що збереження сімї неможливо, що позивач просить шлюб розірвати, відповідачка позовні вимоги визнала у повному обсязі, суд вважає, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є втрата почуття любові та поваги один до одного, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Тому копію рішення для виконання необхідно направити до Приморського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. При подачі позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп., що відповідно до ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» підтверджено квитанцією (а.с.1). Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч.3 ст.7 ЗУ «Про судовий збір». Враховуючи, що відповідач визнала позов до початку розгляду справи по суті, з неї слід стягнути на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого останнім при подачі позову в розмірі 384,20 грн., а інші 50 відсотків судового збору в сумі 384,20 грн. слід повернути позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved