Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, про стягнення заборгованості по заробітній платі, виплати компенсації по заборгованій заробітній платі у звязку з затримкою її виплати і відшкодування моральної шкоди. В обґрунтуванні своїх вимог вказує, що 06 листопада 2009 року він Черкаська міська рада уклала з ним контракт про призначення на посаду директора комунального підприємства «Комбінат громадського харчування». Розпорядженням Черкаського міського голови № 566-р (к) від 06.11.2009 року його призначено на посаду директора КП «Комбінат громадського харчування». У відповідності до покладених на нього завдань, він самостійно, здійснював діяльність щодо виявлення активів підприємства (як матеріальних так і нематеріальних), звітувався перед Черкаською міською радою, здійснював заходи щодо розшуку майна, надавав пропозиції щодо поточної та подальшої діяльності підприємства. Усю поточну діяльність підприємства (починаючи із поновлення документів та печаток підприємства) він здійснював за власні кошти. Згідно п. 3.1. контракту за виконання обов'язків, передбачених цим контрактом, керівнику нараховується заробітна плата у розмірі подвійної мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством України на час нарахування заробітної плати, за рахунок коштів підприємства. Згідно Статуту КП «Центр Адміністрування та моніторингу Черкаси міської ради» є правонаступником КП «Комбінат громадського харчування учбових закладів м. Черкаси», яке в свою чергу є правонаступником КП «Комбінат громадського харчування». Тобто, відповідачем по справі є Комунальне підприємство «Центр адміністрування та моніторингу Черкаської міської ради». Відповідач, будучи правонаступником підприємства, не виплатив йому заробітну плату за період з 06.11.2009 р. (дати підписання трудового контракту) по 17.12.2013 року (дати внесення запису в ЄДР) в сумі 81006,46 грн. Крім цього він також має право на компенсацію втрати частини заробітної плати в сумі 27437,38 грн. Також йому завдана моральна шкода, яку оцінює в 2000 грн. В судове засідання позивач не зявився, скерував до суду заяву в якій просив справу розглядати в його відсутність, позов підтримав повністю та просив його задоволити, а також проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не зявився, належним чином був повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами трудового законодавства. Як вбачається з матеріалів справи, 06 листопада 2009 року між позивачем та Черкаською міською радою було укладено контракт про призначення на посаду директора комунального підприємства «Комбінат громадського харчування». Розпорядженням Черкаського міського голови № 566-р (к) від 06 листопада 2009 року [PERSON] призначено на посаду директора КП «Комбінат громадського харчування». У відповідності до покладених на позивача завдань, він самостійно, здійснював діяльність щодо виявлення активів підприємства (як матеріальних так і нематеріальних), звітувався перед Черкаською міською радою, здійснював заходи щодо розшуку майна, надавав пропозиції щодо поточної та подальшої діяльності підприємства. Усю поточну діяльність підприємства (починаючи із поновлення документів та печаток підприємства) він здійснював за власні кошти. Відповідно до п. 1.1 Контракту з керівником підприємства від 06.11.2009 року, орган управління (Черкаська міська рада) зобов'язується створювати належні умови для матеріального забезпечення та організації праці Керівника. Згідно п. 3.1. контракту за виконання обов'язків, передбачених цим контрактом, керівнику нараховується заробітна плата у розмірі подвійної мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством України на час нарахування заробітної плати, за рахунок коштів підприємства. Відповідно до умов Розділу 6. Контракту - «Цей контракт діє з моменту його підписання сторонами до завершення ліквідаційної процедури підприємства та внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичні та фізичних осіб-підприємців про ліквідацію підприємства». Рішенням Черкаської міської ради від 19.05.2011 р. №2-473 припини діяльність комунального підприємства «Комбінат громадського харчування» шляхом приєднання до комунального підприємства «Комбінат громадського харчування учбових закладів м. Черкаси» Черкаської міської ради. Відповідно до Рішення третьої сесії Черкаської міської ради № 3-849 від 10.05.2012 року «Про зміну назви та затвердження Статуту комунального підприємства «Центр адміністрування та моніторингу Черкаської міської ради», назву підприємства змінено на КП «Центр адміністрування та моніторингу Черкаської міської ради», визначено нові напрямки діяльності підприємства. Запис до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осі підприємців запис про припинення Комунального підприємства «Комбінат громадського харчування» внесено 17.12.2013 року, що підтверджується даними викладеними на сайті Інформаційно-ресурсного центру. Згідно Статуту КП «Центр Адміністрування та моніторингу Черкаси міської ради» є правонаступником КП «Комбінат громадського харчування учбових закладів м. Черкаси», яке в свою чергу є правонаступником КП «Комбінат громадського харчування». Тобто, відповідачем по справі є Комунальне підприємство «Центр адміністрування та моніторингу Черкаської міської ради». У силу ст. 116 ч. 1 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідач, будучи правонаступником підприємства не виплатив відповідачу заробітну плату за період з 06.11.2009 року (дати підписання трудового контракту) по 17.12.2013 року (дати внесення запису в ЄДР) в сумі 81006,46 грн., що є порушенням ч. 1,4 ст. 115 КЗпП України, Закону України «Про оплату праці», згідно з якими заробітна плата повинна виплачуватись регулярно в робочі дні в терміни, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць. Згідно із розрахунком, нарахована позивачу заробітна плата за період з 06.11.2009 року по 17.12.2013 року складає 81006,46 грн. Отже, суд вважає, що з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача невиплачена заборгованість по заробітній платі в сумі 81006,46 грн. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових дохо населення» від 03.07.91 року заробітна плата підлягає індексації. Таким чином, за порушення термінів виплати заробітної плати позивач, згідно із ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати» від 19.10.2000 року № 2050-111 має право на компенсацію втрати частини заробітної плати в сумі 27437,38 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Захист порушеного права у сфері трудових правовідносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права так і механізмом компенсації моральної шкоди як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли у результаті душевних страждань, яких зазнала особа у звязку із посяганням на її трудові права та інтереси. У відповідності до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода серед іншого полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Позивачем не надано суду ні в своїх поясненнях ні в самій позовній заяві, з яких міркувань він виходив визначаючи розмір моральної шкоди, не надав суду докази. За таких обставин дана вимога задоволенню не підлягає. Оскільки при подачі позову позивач був звільнений від сплати судового збору, з відповідача необхідно стягнути даний збір до спеціального фонду Державного бюджету.

Outcome: approved