Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. В позові позивач вказує, що відповідно до укладеного договору № б/н від 07.04.2011 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 10000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно умов укладеного договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку відповідач зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевищення платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором. У порушення вказаних вимог договору кредиту, відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконував. У звязку із зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 17.06.2018 має заборгованість в загальному розмірі 29444 грн. 47 коп., яка складається з наступного: 1035 грн. 57 коп. заборгованість за кредитом; 15020 грн. 91 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 11509 грн. 68 коп. заборгованість за пенею, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина), 1378 грн. 31 коп. штраф (процентна складова). На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за договором № б/н від 07.04.2011 року у загальному розмірі 29444 грн. 47 коп. та судові витрати у розмірі 1762 грн. 00 коп. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до\~ст.274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14 серпня 2018 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Від відповідачки [PERSON] до суду надійшли заперечення на позов, згідно яких вона просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі у звязку з пропуском строку позовної давності. Крім того, відповідачка вказує, що вона не була ознайомлена з умовами кредитування. Від представника позивача до суду надійшов відзив на позов, згідно якого вбачається, що строк дії картки до 06.2019 року. Банк же звернувся до суду з позовом до відповідача 23.07 2018 року, тобто до спливу строку позовної давності. Крім того, згідно виписки по рахунку вбачається, що відповідач до певного чачу належним чином виконував свої зобовязання за кредитом, що свідчить про те, що відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобовязання за договором. На підставі викладеного, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволені позовних вимог наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явилася. Від представника відповідача адвоката [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, просить суд застосувати строк позовної давності до вимог позивача, оскільки банк звернувся до суду після спливу трирічного строку. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши зібрані по справі докази, вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. \~ Відповідно до ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.. Згідно ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 07.04.2011\~року між\~сторонами по\~справі був\~укладений Договір\~кредиту №\~б/н,\~який складається\~із заяви\~позичальника \\а.с.\~12\\\~та умов\~і правил\~надання банківських\~послуг \\а.с.\~13-28\\,\~відповідно до\~умов якого\~[PERSON] отримала кредит у розмірі 10000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно п. 2.1.1.5.5 умов укладеного договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку відповідач зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором \\а.с. об.с.23\\. Статтею 526 Цивільного кодексу України\~встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1\~ст.1054 Цивільного кодексу України\~за\~кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі ч.1\~ст.1049 Цивільного кодексу України\~позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.ст.610,\~612 Цивільного кодексу України\~порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. На підставі\~ст.617 Цивільного кодексу України\~особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Згідно ч.1\~ст.625 Цивільного кодексу України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Вимоги представника відповідача про застосування строків позовної давності, не підлягає задоволенню виходячи із наступного. Відповідно до п. 4 ст.\~267\~ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). За правилами ст.\~261\~ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19.03.2014 року у справі № 6-14 цс 14 , відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. У постанові судових палат у цивільних та господарським справах Верховного Суду України від 06.11.2013 року висловлену правову позицію про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань перед кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Кредитна картка діє в межах визначеного нею строку. За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінчення строку дії договору. Останній платіж здійснений відповідачем у 2017 році, про що вбачається із розрахунку заборгованості станом на 17.06.2018 року, який є в матеріалах справи. Крім того, строк дії картки до 06.2019 року. Таким чином, визначений закон трирічний строк позовної давності по кредитній заборгованості (тілу кредиту) та відсотках не сплив. У звязку із порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 17.06.2018 має: заборгованість за кредитом у розмірі - 1035 грн. 57 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 15020 грн. 91 коп. \\а.с.8-11\\. Крім того банк, окрім стягнень по основних зобовязаннях, просить стягнути неустойку: заборгованість за пенею в розмірі 11509 грн. 68 коп., а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг де 500 грн. - фіксована частина, 1378\~грн.\~31\~коп.\~- процентна складова \\а.с.8-11\\.. Поряд з цим, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача штрафів є необґрунтованими з огляду на таке. При підписанні анкети-заяви сторони погодили, що дана заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають договір про надання банківських послуг. У той самий час, вищевказаними Умовами та Тарифами передбачено сплату штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів грошових зобовязань більш ніж на 30 днів, що є подвійною відповідальністю боржника. Відповідно до ст.\~549\~ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.\~61\~Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Така правова позиція висловлена у правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15. За таких обставин, суд не знаходить підстав для задоволення позову в частині щодо стягнення з відповідача штрафів. Представник відповідача заявив про застосування наслідків пропущення строку позовної давності. Статтею 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі. Сплив строку позовної давності є підставою для відмови у задоволенні позову. За правилами п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобовязання не може перевищувати одного року. Виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Ця правова\~позиція висловлена\~в постанові\~Верховного суду\~України від\~ 3 вересня 2014 року у справі за № 6-100 цс 14. Оскільки останній платіж здійснено відповідачем 02.12.2017 року, а кредитор звернувся до суду лише 24.07.2018, то пеня підлягає стягненню лише в межах одного року до дня предявлення позову. Суд вважає, що позивачем пропущений строк позовної давності в частині позовних вимог щодо стягнення пені за час прострочення до 24.07.2017 та підстав для його поновлення немає. Сума пені в межах одного року до дня предявлення позову відповідно до розрахунку заборгованості наданого позивачем за період з 24.07.2017 становить 950 грн. та підлягає стягненню. Аналізуючи зібрані\~по справі\~докази суд\~дійшов висновку\~про необхідність\~часткового задоволення\~позову та\~вважає можливим\~стягнути з\~відповідача \~заборгованість за\~кредитним договором\~у розмірі\~17\~006\~грн.\~48 коп., що складається з заборгованості за кредитом в розмірі\~ 1035 грн. 57 коп., заборгованості по процентах за користування кредитом в розмірі\~\~15020 грн. 91 коп., заборгованості за пенею в розмірі\~950 грн. 00 коп.. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 1762 грн. 00 коп., який був сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом (а.с.1). На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial