Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу, обґрунтовуючи вимоги тим, що 23.07.2014 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 140723-093447, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 1000,00 грн. Згідно умов договору відповідач зобов`язалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом у порядку, встановленому кредитним договором. Позивач взяті на себе зобов`язання, передбачені даним договором виконав повністю, відповідач свої зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим станом на 15.10.2018 утворилась заборгованість за кредитом. Посилаючись на викладені обставини, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 32503,62 грн. за кредитним договором, а саме 300,00 грн. основного боргу, 84,00 грн. відсотків за користування кредитом, 30340,00 грн. пені, а також судовий збір у розмірі 1762,00 грн. Ухвалою суду від 21.11.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. У судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач причини своєї неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву не подала. За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 23.07.2014 між сторонами укладено кредитний договір № 140723-093447, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 1000,00 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 280,00 грн., строком до 05.08.2014. Згідно пункту 3.1. кредитного договору (далі - договір) позичальник зобов`язався сплачувати 2 % (відсотки) за кожен день користування кредитом та 730 відсотків річних. У відповідності до пункту 3.3 договору позичальник зобов`язався повернути кредит, у розмірі визначеному в договорі, а також сплатити відсотки у розмірі 280,00 грн. Пунктом 6.2 договору встановлено, що за порушення строків повернення кредиту позичальник зобов`язався сплатити кредитодавцю неустойку у вигляді пені з розрахунку 2 % (відсотки) від суми кредиту за кожен день прострочення платежу за кредитним договором. Розрахунком заборгованості позивач підтвердив, що станом на 15.10.2018 зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 30724,00 грн., яка складається із 300,00 грн. основного боргу, 84,00 грн. відсотків, 30340,00 грн. пені. За положеннями статті 627 ЦК України вбачається, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 1054 ЦК України кредитний договір - це договір, за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Пунктом 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. За таких обставин, суд приходить до висновку про порушення відповідачем умов кредитного договору та невиконання зобов`язань. Між тим, суд не погоджується із позовними вимогами в частині розміру пені, який значно більший від розміру боргового зобов`язання. Частиною 3 статті 551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Таким чином, зменшення розміру неустойки є правом суду, яке може бути реалізоване за наявності обставин, які мають істотне значення. При застосуванні частини 3 статті 551 ЦК України поняття «значно» є оціночним і має конкретизуватися судом у кожному конкретному випадку. Як вбачається із позову позивач просить стягнути з відповідача 30340,00 грн. пені, розмір якої в 79 раз перевищує розмірі боргового зобов`язання, який складається із заборгованості по кредиту та відсотках за користування ним, а тому на підставі частини 3 статті 551 ЦК України суд вважає за необхідне зменшити розмір пені до 384,00 грн. У зв`язку із цим, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом стягнення з відповідача 300,00 грн. основного боргу, 84,00 грн. відсотків за користування кредитом та пені в розмірі 384,00 грн., всього 768,00 грн. На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам (2,4 %) підлягає стягненню судовий збір в розмірі 42,29 грн., витрати на оплату якого понесені позивачем при зверненні до суду.

Outcome: partial