Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та відповідачем [PERSON] був укладений договір №0012014191 від 17 листопада 2011 року про відкриття та обслуговування карткового рахунку з видачею платіжної карти в рамках зарплатного проекту, а 13 грудня 2013 року відповідачем було укладено Договір про кредитної лінії до карткового рахунку в рамках зарплатного проекту №0012014191 БН/2013-12. Між відповідачем та ДП «Дніпро-ВДМ» укладено трудовий договір, на підставі якого організація щомісячно зараховує на картковий рахунок кошти, в якості заробітної плати клієнта. Згідно умов укладеного договору, банком було відкрито відповідачу кредитну лінію для проведення останнім операцій з використанням платіжної картки з лімітом заборгованості по кредиту не більше 1\~200 гривень 00 копійок та строком дії до 30 листопада 2015 року, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором зі сплатою 36% річних. ДП «Дніпро-ВМД» листом повідомило банк про звільнення [PERSON] згідно наказу №72-к від 22 квітня 2014 року, а позивач у звязку із непогашенням заборгованості за умовами договору, направив відповідачу повідомлення про наявність несплаченої заборгованості за кредитною лінією та процентам та претензію від 28 липня 2014 року, в якій вимагав здійснити погашення заборгованості за договором у строк до 30 липня 2014 року, проте станом на 05 травня 2015 року зобовязання не виконано відповідачем. У звязку з невиконанням відповідачем умов укладеного договору станом на 31 березня 2015 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 1\~866 гривень 95 копійок, яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 1\~175 гривень 71 копійка, заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом за період з 07 травня 2014 року по 31 березня 2015 року в розмірі 381 гривня 20 копійок, заборгованості по сплаті пені за основним боргом в розмірі 302 гривні 33 копійки, заборгованості по сплаті пені за процентами в розмірі 7 гривень 72 копійки, у звязку з чим позивач змушений звернутися з позовом до суду для примусового стягнення зазначеної заборгованості. Представник позивача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.48) у судове засідання 02 липня 2015 року не зявився, згідно заяви позовні вимоги підтримав у повному обсязі, прохав їх задовольнити (а.с.44,45,46), а розгляд справи просив проводити без присутності представника та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], в судове засідання 12 червня 2015 року та 02 липня 2015 року не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, як не повідомив і про зміну свого фактичного місяця проживання. Про час та місце розгляду справи відповідач [PERSON] повідомлявся за зареєстрованим у встановленому законом місцем проживання в [INFO] (а.с.37), про що свідчать направлені рекомендованою кореспонденцією на його адресу повістки-виклики до суду, які повернулися без вручення з позначкою «не проживає» та «не було вдома», (а.с.41-43,49-52), у звязку з чим суд вважає можливим здійснювати розгляд справи за відсутності відповідача, оскільки відповідно до вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197, ст.224 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, але не зявились в судове засідання, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та у звязку з неявкою належним чином повідомленого відповідача, за письмовою згодою позивача, у порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом. Судом встановлено, що 17 листопада 2011 року між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк» та [PERSON], як з працівником ДП «Дніпро-ВДМ» був укладений договір № [NUMBER] про відкриття та обслуговування карткового рахунка з видачею платіжної картки в рамках зарплатного проекту (а.с.10), відповідно до умов якого банк відкриває та здійснює обслуговування карткового рахунку № [NUMBER] та видає клієнту картки, які зазначені в заяві строком на 2 роки, тобто зарплатну картку, відповідно до заяви, яка викладена в Додатку № 1, що є невідємною частиною зазначеного договору (а.с.11). Укладений договір регулює відносини між клієнтом і банком з приводу використання клієнтом картки та виконання розрахунків по картковому рахунку, а з питань виконання умов укладеного договору, сторони керуються положенням цього договору, положеннями Договору про обслуговування зарплатних платіжних карток від 08 листопада 2011 оку №50/30-279 (п.3.2.3). Пунктом 3.7 договору передбачено, що у випадку звільнення клієнта з Організації, він повинен зявитися в банк протягом 3 банківських днів за днем звільнення для врегулювання питання щодо переведення клієнта до категорії фізичних осіб-клієнтів банку з оформленням приватної міжнародної платіжної картки та підписанням відповідного договору, а в разі неявки клієнта його картки будуть внесені до стоп-списку до врегулювання зазначених питань (а.с.10). Судом встановлено, що 13 грудня 2013 року між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та [PERSON] був укладений договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку в рамках зарплатного проекту № 00012014191БН/2013-12 (а.с.14-17), відповідно до умов якого відповідачу був установлений кредитний ліміт в розмірі 1\~200 гривень для проведення операцій із застосуванням картки, а позичальник зобовязався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 36% річних, а дія кредиту припиняється 30 листопада 2015 року. Відповідно до п.2.4. цього договору, розмір ліміту автоматично зменшується щомісяця в останній робочий день кожного місяця, починаючи з тринадцятого місяця строку дії договору. Щомісячний розмір зменшення ліміту обчислюється як одна двадцята частина розміру ліміту, зазначеного п. 2.1. цього договору, а після зміни розміру ліміту, початковий розмір ліміту до уваги не приймається (а.а.14 оборот). Пунктом 3.5 договору передбачено, що враховуючи порядок зменшення ліміту, частини ліміту, які перевищуватимуть зменшений у цей же день розмір ліміту підлягають погашенню позичальником. Пунктом 7.2.4 договору передбачено, що позичальник зобовязався сплачувати нараховані проценти за користування кредитом щомісяця, а саме не пізніше останнього робочого дня, наступного за місяцем, в якому вони були нараховані та в дату остаточного повернення кредиту (а.с.15 оборот), а у разі звільнення позичальника з роботи в Організації протягом 3-х робочих днів з дати звільнення повернути кредитору кредит та сплатити нараховані проценти за користування кредитом (а.с.15 оборот). Судом встановлено, що відповідачем було підписано заяву про відкриття кредитної лінії до поточного рахунку № 00012014191 з лімітом заборгованості в сумі 1\~200 гривень (а.с.18). а також таблицю визначення сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки (а.с.19), а згідно наказу від 22 квітня 2014 року №72-к відповідача було звільнено з ДП «Дніпро-ВДМ» за власним бажанням (а.с.21). Також судом встановлено, що на адресу відповідача позивачем надсилалися повідомлення про наявність несплаченої заборгованості за кредитною лінією від 28 липня 2014 року (а.с.22), претензія про сплату заборгованості по процентам в розмірі 97 гривень 17 копійок та заборгованості за кредитною лінією в розмірі 1\~200 гривень (а.с.23). Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обовязків. Зміст договору відповідно до ст.628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однією із різновидностей зобовязання є укладений між сторонами кредитний договір, який за змістом та формою відповідає вимогам ст.1054-1055 ЦК України та відповідно до ст.629 ЦК України є обовязковим до виконання сторонами. Внаслідок порушення відповідачем передбачених зобовязань за договором про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку в рамках зарплатного проекту № 00012014191БН/2013-12 за розрахунками позивача (а.с.4-5) утворилася заборгованість у розмірі 1\~866 гривень 95 копійок, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 1\~175 гривень 71 копійка, заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом за період з 07 травня 2014 року по 31 березня 2015 року в розмірі 381 гривня 20 копійок, заборгованості по сплаті пені за основним боргом в розмірі 302 гривні 33 копійки, заборгованості по сплаті пені за процентами в розмірі 7 гривень 72 копійки, а позивач має право вимагати від відповідача оплати боргового зобов'язання в примусовому порядку згідно чинного законодавства України. У звязку з чим позовні вимоги про стягнення суми заборгованості підлягають задоволенню. Крім того, у звязку із задоволенням позову, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved