Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення коштів. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що в 07.06.2013 між позивачем та відповідачем було укладено договір строкового банківського вкладу «Швидкий прибуток» №Т-307-11, відповідно до умов якого, банк прийняв від позивача грошові кошти (вклад) у сумі 90000,00 грн. на строк зберігання з 07.06.2013 по 04.10.2013, що підтверджується квитанцією № 282425 від 07.06.2013. 07.10.2013 позивачем було подано заяву про повернення вкладу та нарахованих відсотків. Однак, всупереч умовам договору, відповідачем не було виплачено позивачу суми грошові кошти за вищевказаним договором. У зв'язку з наведеним, позивач вимушений звернутись із позовом про стягнення з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 95274,59 грн. В ході розгляду справи, позивач уточнив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача на його користь відсотки за користування вкладом у розмірі 7066,64 грн., 3% річних та пеню в розмірі 2902,98 грн. В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, забезпечив явку свого представника. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, подала заяву, згідно якої просила розглядати справу у її відсутність, задовольнити позов з наведених у ньому підстав, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України, оскільки позивач та його представники не заперечували проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позову повністю з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Судом встановлено, що дійсно в 07.06.2013 між позивачем та відповідачем було укладено договір строкового банківського вкладу «Швидкий прибуток» №Т-307-11, відповідно до умов якого, банк прийняв від позивача грошові кошти (вклад) у сумі 90000,00 грн. на строк зберігання з 07.06.2013 по 04.10.2013, що підтверджується квитанцією № 282425 від 07.06.2013. 07.10.2013 позивачем було подано заяву про повернення вкладу та нарахованих відсотків. Однак, всупереч умовам договору, відповідачем не було виплачено позивачу суми грошові кошти за вищевказаним договором. У зв'язку з наведеним, позивач вимушений звернутись із позовом про стягнення з відповідача на його користь відсотки за користування вкладом у розмірі 7066,64 грн., 3% річних та пеню в розмірі 2902,98 грн. Так, відповідно до змісту ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Крім того, ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, щоб боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проаналізувавши зазначені норми закону та зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні беззаперечно знайшла своє підтвердження та обставина, що відповідачем порушено передбачений договором порядок виплати суми вкладу, тому позов підлягає задоволенню в межах заявлених позивачем вимог. Оскільки суд дійшов до висновку про задоволення позову, то відповідно до ст. 88 ЦПК України всі судові витрати: судовий збір в розмірі 243,60 грн. - підлягають стягненню з відповідача в дохід Держави України, оскільки позивач був звільнений від їх сплати. На підставі викладеного та

Outcome: approved