Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Київенерго», Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району міста Києва» про встановлення відсутності заборгованості за фактично спожиті житлово-комунальні послуги. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 10.08.2016 позивач набув у власність квартиру № [ADDRESS], яку придбав з публічних торгів. На виконання положень чинного законодавства позивач у серпні 2016 року уклав з відповідачами договори про надання житлово-комунальних послуг, після чого щомісяця належним чином оплачував усі комунальні платежі. Проте, незважаючи на це, відповідачі систематично надсилають на адресу позивача листи (претензії, попередження) про наявність у нього заборгованості за надані житлово-комунальні послуги. При цьому листи відповідачів не містять інформації за який саме період виникла заборгованість. Позивач вказує, що під час придбання квартири жодних зобов'язань щодо оплати неоплачених комунальних платежів попереднім власником він на себе не брав, а відтак не зобов'язаний оплачувати послуги по утриманню квартири, які надавалися відповідачами до моменту реєстрації його права власності на квартиру. Посилаючись на наведене, просив суд встановити відсутність заборгованості позивача перед ПАТ «Київенерго» за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, що були надані до 10.08.2016 за адресою: [ADDRESS], та перед Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району міста Києва» за послуги з утримання будинків та прибудинкової території, які були надані до 10.08.2016 за вказаною адресою. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 14.11.2017 позов в частині вимог до ПАТ «Київенерго» залишено без розгляду. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач явку свого представника у судове засідання не забезпечив, про час і місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, заяв, відзиву суду не надав, у зв'язку з чим, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність по наявним в справі доказам. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. На підставі акта про реалізацію предмета іпотеки від 13.07.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єременко Л.О. 10.08.2016 видано свідоцтво на ім'я [PERSON] (реєстраційний номер 1105), згідно з яким позивачу на праві власності належить квартира № [ADDRESS]. 12.08.2016 між КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району міста Києва» та [PERSON] укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, предметом якого є забезпечення виконавцем (відповідачем) надання послуг у житловому будинку [ADDRESS] а споживачем (позивачем) - забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим тарифом у порядку та умовах, визначених цим договором. Статтею 4 ЦПК України передбачено право кожної особи в порядку, передбаченому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 ЦК України). За приписами ст. 334 ЦК України на об'єкти нерухомості, права на які підлягають державній реєстрації, право власності у набувача за договором виникає з дня державної реєстрації. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Згідно з п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Тобто, особа стає споживачем житлово-комунальних послуг за умови, якщо фактично користується (чи має намір користуватися) цими послугами. Обов'язок оплачувати житлово-комунальні послуги виникає у споживача з моменту користування цими послугами. Судом встановлено, що з 10.08.2016 позивач набув право власності на квартиру № [ADDRESS]. Починаючи з серпня 2016 року позивач повністю та своєчасно оплачував надані послуги по утриманню будинку та прибудинкової території, що підтверджується відповідними копіями квитанцій та довідкою по особовому рахунку позивача. 01.12.2016 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району міста Києва» направило на адресу позивача попередження про наявність у нього заборгованості за житлово-комунальні послуги у сумі 2462,03 грн. З довідки Комунального концерну «Центр комунального сервісу» №100/81 від 12.08.2016 вбачається, що вказана сума боргу виникла до 01.08.2016, тобто до набуття позивачем права власності на вищевказану квартиру. Таким чином, виходячи з положень Закону України «Про житлово-комунальні», які передбачають обов'язок споживача оплачувати послуги з моменту користування ними, суд вважає, що у позивача відсутній обов'язок погашати заборгованість за послуги, якими він не користувався. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи зібрані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в суді знайшли своє підтвердження і підлягають задоволенню. З викладеного,

Outcome: approved