Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 17014,55 грн. (сімнадцять тисяч чотирнадцять гривень пятдесят пять копійок) та судових витрат в розмірі 1762 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні). Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що 21 вересня 2015 року з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було пошкоджено транспортний засіб «CHEVROLET», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Дана дорожньо-транспортна пригода визнана страховим випадком, оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача на момент вчинення ДТП не була забезпечена договором страхування, а тому позивач МТСБУ здійснив виплату страхового відшкодування потерпілому в межах, передбачених законом щодо ліміту відповідальності, і до нього, як до особи, яка відшкодувала шкоду, завдану відповідачем, перейшло право регресної вимоги до заподіювача шкоди в частині понесених виплатою збитків, а його вимогу про відшкодування збитків у добровільному порядку відповідач не виконав. Оскільки [PERSON] добровільно не відшкодовує завдані збитки, тому Позивач змушений звертатися до суду з даним позовом для захисту своїх прав та законних інтересів. Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 23 січня 2019 року відкрито провадження в справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.77-78). В судове засідання сторони не зявилися. Представник позивача звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи без \~ \~ \~ \~його участі, позовні вимоги підтримують, не заперечують проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений вчасно, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Крім того, у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України на офіційному веб-сайті судової влади України було розміщено оголошення. Враховуючи вимоги частини 11 статті 128 ЦПК України «з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Однак, [PERSON] відзив не надіслав. У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8\~ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи вимоги частини 2 статті 247 ЦПК України «у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється». Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до ч.3 ст.12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України. Судом встановлено, що 21 вересня 2015 року в м.Києві по вул.Робітнича сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER], який знаходився під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «ВАЗ», д.н.з. АІ 4507, під керуванням [PERSON]. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. 09 грудня 2015 року постановою Святошинського районного суду м.Києва [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та притягнено до адміністративної відповідальності (а.с.23-24). Станом на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність Відповідача не застрахована за Полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно п.39.1 ст.39 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для визначення матеріального збитку, завданого автомобілю [NUMBER], внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 15 грудня 2015 року власник пошкодженого транспортного засобу [PERSON] звернулася до Позивача із заявою про виплату страхового відшкодування. На замовлення Позивача, експертом-автотоварознавцем [PERSON] було виконано звіт №4839/10/15 від 10.11.2015 року про визначення вартості матеріального збитку колісного транспортного засобу, згідно якого вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Chevrolet», д.н.з. [NUMBER] складає 20045,46 грн. (двадцять тисяч сорок пять гривень сорок шість копійок) (а.с.25-49). Вартість послуг аварійного комісара становить 310 грн. 17 лютого 2016 року Позивач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 16704,55 грн. на користь власника пошкодженого транспортного засобу «Chevrolet», д.н.з. [NUMBER], що підтверджується платіжним дорученням №1160РВ від 18.02.2016 року (а.с.64, 65, 66). Загальний розмір витрат з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає: 17014,55 грн. 07 квітня 2016 року між Відповідачем було укладено Договір про порядок повернення коштів з метою досудового врегулювання даного спору, але станом на 06.12.2018 року Відповідач не виконує умови даного Договору. 30 вересня 2015 року потерпілий подав Позивачу повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.8-9), а 17.12.2015 року подав Заяву про відшкодування шкоди (а.с.12). Відповідно до ч. 1\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.3\~ст. 11 ЦК України\~цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в пп. а, п. 41.1 ст. 41 встановлений обовязок Моторного (транспортного) страхового бюро України відшкодувати шкоду завдану транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до п. 1.7 ст. 1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Згідно пп. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Відповідно до п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності, звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 1191 ЦК України\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Отже, в разі якщо в результаті дорожньо-транспортної пригоди, шкода завдана з вини особи, цивільно-правова відповідальність якої не застрахована, обовязок її відшкодування покладається на Моторне (транспортне) страхове бюро України, у порядку встановленому законом. Після відшкодування шкоди у визначеному законом розмірі Моторне (транспортне) страхове бюро України отримує право зворотної вимоги до винної у її заподіянні особи, крім випадків передбачених п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». При цьому, згідно ст. 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В матеріалах справи містяться докази надані Моторним (транспортним) страховим бюро України, які свідчать про винуватість [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 21 вересня 2015 року та в результаті якої [PERSON] завдано збитків на загальну суму 16704,55 грн. Відповідно до вимог Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України на підставі Наказу № 1160 від 17.02.2016 року відшкодував потерпілому, [PERSON], майнову шкоду в розмірі 16704,55 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1160рв від 18.02.2016 року (а.с.64, 65, 66). Загальний розмір витрат з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає: 17014,55 грн. Отже, сукупність вказаних обставин та доказів, що містяться в матеріалах справи свідчить про те, що у відповідності до\~ст. 1191 ЦК України, пп. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» [PERSON] має відшкодувати Моторному (транспортному) страховому бюро України суму здійсненого останнім страхового відшкодування в розмірі 17014,55 грн. (сімнадцять тисяч чотирнадцять гривень пятдесят пять копійок). Відповідно до ч.1\~ст. 141 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 1762 грн. (а.с.7). Враховуючи вимоги ч.1 ст.141 ЦПК України, суд вважає за доцільне, стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати в сумі 1762 грн. На підставі викладеного, ст.1166, 1187, 1191,1194 ЦК України, пп. 38.2.1 п. 38.2 ст.38, пп. а) п. 41.1 ст.41 Закону України ««Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів,

Outcome: approved