Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, яким просить звільнити з-під арешту, накладеного 21.01.2014 відділом державної виконавчої служби (далі ВДВС) Московського міського управління юстиції (далі ХМУЮ) постановою про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження № 42174677, зареєстрованого 24.02.2014 за №14201376 в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, на квартиру 118 за адресою: м. Харків, вул. Гв.Широнінців, б.5-б; зобов`язати Московський ВДВС ХМУЮ внести до Державного реєстру обтяжень рухомого майна відповідні записи про зняття арешту накладеного 21.01.2014 Московським ВДВС ХМУЮ постановою про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження № 42174677, зареєстрованого 24.02.2014 за №14201376 в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, на квартиру 118 за вищевказаною адресою; звільнити з-під арешту, накладеного 04.09.2014 Московським ВДВС ХМУЮ постановою про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження № 34452760, зареєстрованого 04.09.2014 за №14521147 в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, на квартиру 118 за вищевказаною адресою; зобов`язати Московський ВДВС ХМУЮ внести до Державного реєстру обтяжень рухомого майна відповідні записи про зняття арешту накладеного 04.09.2014 Московським ВДВС ХМУЮ постановою про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження № 34452760, зареєстрованого 04.09.2014 за №14521147 в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, на квартиру 118 за вищевказаною адресою; звільнити з-під арешту, накладеного 20.04.2015 Московським ВДВС ХМУЮ постановою про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження № 40191933, зареєстрованого 04.06.2015 за №9909200 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, на квартиру 118 за вищевказаною адресою та зобов`язати Московський ВДВС ХМУЮ внести до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, відповідні записи про зняття арешту накладеного 20.04.2015 Московським ВДВС ХМУЮ постановою про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження № 40191933, зареєстрованого 04.06.2015 за №9909200 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, на квартиру 118 за вищевказаною адресою. Обґрунтовуючи доводи позову позивач зазначає, що відповідно до укладеного договору від 25.06.2008 року [PERSON] 25.06.2008 отримав кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 35268,68 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25.06.2023. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ПАТ «ПриватБанк» і [PERSON], [PERSON] 25.06.2008 уклали договір іпотеки від 25.06.2008, згідно умов якого останні надали в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартира загальною площею 45,10, житловою площею 30,20 кв.м, яка розташована за адресою: м. Харкiв, вул. Гвардiйцiв Широнiнцiв[ADDRESS], що належить відповідачам на праві власності. 21.01.2014 Московським ВДВС ХМУЮ постановою накладено арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, а саме, на квартиру [ADDRESS], яка являється предметом іпотеки. 04.09.2014 Московським ВДВС ХМУЮ накладено арешт майна та оголошення заборони на його відчуження на вищевказану квартиру. 20.04.2015 Московським ВДВС ХМУЮ накладено арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, а саме, на вищевказану квартиру. Отже, в даному випадку договір іпотеки укладений, 25.06.2008, а постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження постановлені пізніше. Вищезазначене обтяження зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень нерухомого майна. Таким чином, державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки на користь стягувачів, які не є іпотекодержателями. В судовому засіданні представник позивача підтримав викладені обставини і вимоги позову. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] щодо вимог позову заперечували. Представник Московського ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутністю. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, будучи повідомленим про день та час розгляду справи належним чином, заяв про поважні причини своєї відсутності або про слухання справи за його відсутності не надав. Суд, вивчивши доводи позивача, заперечення [PERSON] та представника [PERSON], дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до правил ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Встановлено, що 25.06.2008 між ПАТ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір № HAD0GA00000097, яким останній отримав кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 35268,68 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25.06.2023. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ПАТ «ПриватБанк» і [PERSON], [PERSON] 25.06.2008 укладений договір іпотеки № HAD0GA00000097. Згідно п. 33.3 договору іпотеки [PERSON] та [PERSON] надали в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, загальною площею 45,10, житловою площею 30,20 кв.м, яка розташована за адресою: м. Харкiв, вул. Гвардiйцiв Широнiнцiв[ADDRESS], що належить останнім. 21.01.2014 Московським ВДВС ХМУЮ винесено постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження № 42174677, зареєстрованого 24.02.2014 за №14201376 в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, об'єктом є квартира [ADDRESS], яка є предметом іпотеки. 04.09.2014 Московським ВДВС ХМУЮ винесено постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження № 34452760, зареєстрованого 04.09.2014 за № 14521147 в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, об'єктом обтяження стало все майно, яким є квартира № 118, по вул. Гв. Широнінців, 5-«б», яка являється предметом іпотеки. 20.04.2015 Московським ВДВС ХМУЮ винесено постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження № 40191933, зареєстрованого 04.06.2015 за № 9909200 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, об'єктом обтяження стало все нерухоме майно, яким є квартира [ADDRESS], яка являється предметом іпотеки. Рішенням судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 19.11.2013 рішення Московського районного суду м. Харкова від 10.102013 змінено та постановлено нове рішення, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки спірної квартири. Вищезазначене обтяження зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень нерухомого майна. Такі обставини підтверджено копіями кредитного договору від 25.06.2008, договору іпотеки від 25.06.2008, рішення апеляційного суду Харківської області від 19.11.2013, відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відомостями з реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта та обєкта нерухомого майна (а.с.4-20). Згідно Інструкції «Про проведення виконавчих дій» №74/5 від 15.12.1999, на майно, щодо якого встановлено іпотеку чи накладено заборону на відчуження, не може бути звернено стягнення для задоволення вимог стягувачів, які не є іпотекодержателями згідно із ЗУ «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати». Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Отже, вищенаведене свідчить, що договір іпотеки укладений 25.06.2008, а постанови державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження винесено відповідно: 21.01.2014, 04.09.2014, 20.04.2015, тобто пізніше ніж укладено договір іпотеки. При таких обставинах державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки на користь стягувачів, які не є іпотекодержателями. Відповідно до положень ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з під арешту. Правилами ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майно з під арешту. Відповідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.76 №6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння ним і відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно. Доводи відповідача [PERSON] та представника [PERSON] не спростовують висновків суду. Таким чином, суд надійшов до висновку, що вимоги позову підлягають задоволенню і у суду є підстави для звільнення майна із-під арешту.

Outcome: approved