Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення грошових коштів, посилаючись на те, що 03 березня 2011 року між сторонами був укладений договір позики у вигляді розписки. Відповідно до умов даного договору відповідач отримав грошові кошти в сумі 39 670 грн. Договір позики укладено в письмовій формі, де відповідач взяв на себе зобов'язання повернути борг до кінця 2011 року. В порушення договірних зобов'язань, що виникли між сторонами відповідач взяті грошові кошти в борг не повернув, а тому позивач був змушений звернутись до суду за захистом свого права. В судовому засіданні, позивач свої вимоги підтримав та просив їх задоволити, шляхом стягнення з відповідача боргу в сумі 39 670 грн., 3% річних в сумі 2 578 грн. 55 грн., інфляційних витрат в сумі 5 578 грн. 55 коп., відсотків за користування кредитними коштами в сумі 11 587 грн. 62 коп. та судовий збір в сумі 564 грн. 15 коп. Відповідач до судового засідання не з'явився, причини неявки суду не відомі, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. Як встановлено в судовому засіданні, 03 березня 2011 року між сторонами був укладений договір позики у вигляді розписки. Відповідно до умов даного договору відповідач отримав грошові кошти в сумі 39 670 грн. Договір позики укладено в письмовій формі, де відповідач взяв на себе зобов'язання повернути борг до кінця 2011 року. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України - за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей, того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Виходячи з цього, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення боргу є цілком обґрунтованими на законі та умовами договору позики від 03 березня 2011 року, а тому підлягають до задоволення. Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України. Згідно положень ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Таким чином відповідач [PERSON] належним чином не виконав своїх зобов'язань по поверненню грошових коштів позивачу та по даний час володіє грошовими коштами позивача, в зв'язку з чим у нього утворилася заборгованість в сумі 51 257 грн. 62 коп., яка складається з заборгованості по боргу в сумі 39 670 грн., відсотків за користування грошовими коштами в сумі 11 587 грн. 62 коп. які і підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача. Згідно до п. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Заборгованість відповідача перед позивачем з урахуванням 3 % річних за порушення зобов'язання становить 2 578 грн. 55 коп., інфляційні в сумі 2 578 грн. 55 коп. які і підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до наданої позивачем квитанції розмір судового збору складає 564 грн. 15 коп. які і підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача. Зі згоди позивача, відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, а саме до стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість по боргу в сумі 39 670 грн., відсотки за користування грошовими коштами в сумі 11 587 грн. 62 коп., 3 % річних в сумі 2 578 грн. 55 коп., інфляційні в сумі 2 578 грн. 55 коп., та судовий збір в сумі 564 грн. 72 грн., а всього 56 978 грн. 87 коп.

Outcome: approved