Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, посилаючись на те, що він є власником частини домоволодіння по [ADDRESS]. Вказане домоволодіння він отримав згідно договору купівлі-продажу від 25.09.1971 року. В 1995 році він після розлучення з колишньою дружиною [PERSON] розділили частину придбаного раніше будинку, про що в подальшому склали договір про порядок користування жилим будинком між співвласниками від 12.05.1995 року, по [ADDRESS], до якого додається висновок технічної експертизи по справі про реальний поділ частини домоволодіння № 40 між колишнім чоловіком і дружиною. Після поділу домоволодіння він безперешкодно ним користувався. У 2013 році співмешканець його онуки від 1-го шлюбу [PERSON] самостійно, без його дозволу, зрізав ворота та хвіртку, що були ним зроблені ще після покупки будинку і де вони знаходяться на даний час йому невідомо. На їх місце було встановлено нові ворота та хвіртку із врізаним замком, ключів йому від нього не дали, а після встановлення взагалі перестали його пускати на територію домоволодіння. На його прохання не реагували, влаштовували постійно сварки і навіть декілька разів [PERSON] наносив йому тілесні ушкодження, про що він неодноразово звертався до правоохоронних органів. Поблизу воріт було встановлено будку і прив?язано мисливську собаку, через яку неможливо зайти на територію. Він для того, щоб потрапити на територію свого домоволодіння повинен лізти через паркан, в його роки йому дуже тяжко пересуватися взагалі, а ще потрібно перелазити через паркани. Він неодноразово звертався до співвласників для усунення вказаних перешкод, в надані йому можливості безперешкодно користуватися майном і мати до нього доступ. В судовому засіданні позивач, позов підтримав та пояснив, що він є власником частини домоволодіння по [ADDRESS], яку він купив у 1971 році. В 1995 році, після розлучення з [PERSON], відповідачкою по справі, вони розділили їхню частину будинку і в подальшому склали договір про порядок користування ним. На підставі даного договору він безперешкодно користувався своєю частиною домоволодіння. Однак, у 2013 році, чоловік його онуки - [PERSON], який з сім'єю проживає в частині спірного будинку, що належить [PERSON], самостійно, без його дозволу, зрізав ворота та хвіртку і на їх місце встановив нові із врізаним замком. Старі ворота з хвірткою були з добротного металу, [PERSON] їх мабуть продав. Після встановлення нових воріт ключів від хвіртки йому не дали, навпаки, прив'язали там собаку, і при кожній його спробі потрапити до гаража чи сараю, чоловік онуки буцає його ногою. З цього приводу він неодноразово звертався до Уманського МВ УМВС. На його звернення не чинити перешкоди в користуванні його майном, [PERSON] з онуками не реагує, лише влаштовують сварки, скандали і наносять йому тілесні ушкодження. Тому він змушений звернутись до суду з даним позовом і просить ухвалити рішення, яким зобов'язати відповідачів не чинити йому перешкоди у користуванні частиною спірного будинку, яка є його власністю. Порядок користування земельною ділянкою між співвласниками спірного домоволодіння не встановлений. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] позов не визнала та пояснила, що вона є власником частини спірного будинку. З нею проживає її онука [PERSON] і її чоловік та діти. Вона з онуками і [PERSON] поміняли старі ворота в домоволодінні, бо вони вже майже впали і були не годні до використання. Дійсно у них біля хвіртки вночі прив'язаний собачка, для безпеки, а вдень вони його трохи далі перев'язуємо, але він не кусається. Після встановлення нових воріт вони не дали ключ [PERSON], тому що він вже 25 років проживає з іншою сім'єю в місті Умані по вулиці Гоголя, а до них приходить лише щоб красти та влаштовувати дебоші і скандали, погрожувати. В'їзд у гараж вони гравієм не засипали - це наклеп. А стосовно перешкод, що вони чинять позивачу, вона має до нього умови: нехай не обзиває її, не погрожує, не б'є, не обкрадає - тоді може приходити. В судовому засіданні 12 січня 2015 року представник відповідача [PERSON] позов визнала, проти задоволення не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлений позов підлягає до задоволення, як обґрунтований і документально підтверджений, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що дійсно з боку відповідачів чинилися позивачу перешкоди в користуванні спірною земельною ділянкою і обидві сторони розуміють, що позивачу необхідно ходити по виділеній йому території. На підставі ст.ст. 3, 27 ЦК України, ст.ст. 152, 158

Outcome: approved