Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, мотивуючи свої вимоги тим, що 09 січня 2007 року сторони уклали договір про надання населенню послуг з теплопостачання № [NUMBER], згідно якого виконавець надає послуги з теплопостачання, а споживач зобов'язується сплачувати надані послуги з теплопостачання по встановленими згідно встановлених законодавством цінами у строки, що передбачені цим договором. Відповідач не сплачує за послуги належним чином, у зв'язку із чим виникла заборгованість за період з січня 2007 по жовтень 2009 року у розмірі 424, 67 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача у примусовому порядку. Представник позивача у судовому засіданні вимоги заяви підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з тих підстав, що він оплатив послуги у повному обсязі. Пояснив, що із позивачем укладав договір тільки на один рік. Крім того, просив застосувати строки позовної давності. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Судом встановлено, що відповідач є споживачем тепла за адресою [ADDRESS] Між позивачем та відповідачем 09 січня 2007 року був укладений договір №03240 про надання послуг з теплопостачання за вказаною вище адресою (а.с. 4-7). Суд не приймає до уваги пояснення відповідача, що договір ним укладено тільки на один рік, а тому відсутні підстави для стягнення заборгованості, оскільки, відповідно до п 9.1 договору №03240, договір є укладеним на один рік. Договір вважається продовженим, якщо за місяць до його закінчення жодна з сторін не надасть письмову заяву про розірвання договору або про його зміну. Спірні правовідносини сторін регулюються договором та ст.ст. 526, 903 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 903 ЦК України передбачено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Оскільки відповідач не виконував умови договору належним чином, право позивача є порушеним та підлягає захисту. Статтею ст. 20 Закону «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а також зобов'язаний сплачувати за комунальні послуги та укласти договір про надання комунальних послуг. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України передбачено загальний строк позовної давності 3 роки. Згідно зі ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дій, що свідчить про визнання нею свободо боргу або іншого обов'язку. Згідно рахунку [NUMBER], наданого позивачем, відповідачем сплачувалося за послуги різними платежами, не завжди за тарифом. Останній платіж здійснено після переривання договірних відносин у січні 2010 року (а.с.9) Вказане свідчить про визнання боргу відповідачем. Відповідач, всупереч вимог ст. 60 ЦПК України, не надав доказів повної оплати за послуги та також будь-яких платіжних документів на підтвердження того, що ним сплачувалося платежі за конкретний місяць та борг не визнавався. Вказане свідчить про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд здійснює розподіл судових витрат. Повний текст рішення складено 12 лютого 2014 року.

Outcome: approved