Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просить суд зменшити розмір аліментів, що підлягають стягненню з нього на користь відповідача на підставі рішення Київського районного суду м.Харкова від 01.10.2009 року у справі № 2-5637/09/03 на утримання сина [PERSON] з 1/4 до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно з дня набрання рішення законної сили і до досягнення [PERSON] , [INFO] , повноліття. В обґрунтування позову зазначено, що 09.06.2007 року між сторонами було укладено шлюб та [INFO] у них народився син [PERSON] . 01 жовтня 2009 року рішенням Київського районного суду м.Харкова по справі №2-5637/09/03 шлюб між сторонами було розірвано та стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина у розмірі 1 / 4 частини усіх видів доходу, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. [INFO] у відповідача народилась донька [PERSON] та 11.01.2014 року він вдруге уклав шлюб. Згідно позовної заяви 19.10.2012 року на підставі наказу № 57-к був прийнятий на посаду підсобного робітника до ТОВ МНВП «АРІС» та на даний час позивач працює на посаді оператора АНЛВУ 1 розряду, посадовий оклад становить 7600 гри. Згідно позовної заяви позивач належним чином сплачував аліменти на користь відповідача на утримання сина, оскільки дбав про належне матеріальне забезпечення сина, однак з народженням дитини у другому шлюбі, яка також потребує належного матеріального забезпечення, подальша сплата аліментів у розмірі, встановленому рішенням суду, неможлива. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04.12.2019 року провадження у вищевказаній цивільній справі відкрито та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову у зв`язку з тим, що відповідач не сплачував аліменти на дитину у встановленому рішенням суду розмірі, який відповідач вважає мінімальним для утримання дитини. Суд, вислухавали позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 01.10.2009 року у справі № 2-5637/09/03 з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1 /4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно статі 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 05.02.2014 при розгляді справи № 143цс13. Як роз`яснено у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до статей 183, 184 Сімейного кодексу України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно частини 1 статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, згідно з частиною 2 статті 182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. В судовому засіданні встановлено, що з 11.01.2014 року відповідач [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Одночасно з цим, [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію шлюбу серії [NUMBER] . Таким чином, у зв`язку з тим, що на утриманні позивача перебуває ще одна малолітня дитина, у нього змінився сімейний стан, а тому аліменти, які стягуються на утримання сина [PERSON] на користь відповідача, мають бути зменшені до 1 / 6 частини всіх видів доходу позивача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. При цьому суд вважає, що зменшення розміру аліментів до 1 / 6 частини доходів позивача відповідає вимогам ст. 182 та ч.5ст. 183 СК України щодо розміру аліментів на одну неповнолітню дитину. Судом також враховано, що день постановлення рішення про стягнення аліментів Київським районним судом м.Харкова у 2009 року у позивача на утриманні перебувала лише одна дитина, тому факт народження другої дитини є зміною сімейного стану позивача, що в розумінні ст.192 Сімейного кодексу України є підставою для зміни розміру присуджених аліментів. Одночасно з цим слід зазначити, що суд критично ставиться до доводів позивача щодо тяжкого матеріального стану, викликаного тим, що його дружина на даний час не працює у зв`язку з хворобливим станом здоров`я дитини [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з непідтвердженням вказаного факту належними засобами доказування. В той же час, перебування на утриманні у позивача ще одної дитини, про що було зазначено вище, суд вважає самостійною достатньою підставою для зміни розміру аліментів, які підлягають стягненню з позивача. Таким чином, суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов про зменшення розміру аліментів підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved