Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення суми заборгованості по оплаті послуг водопостачання і водовідведення. Позивач у позові посилається на те, що відповідачка, мешкаючи у квартирі [ADDRESS] оплату за водопостачання та водовідведення в житлове приміщення не здійснювала. Сума заборгованості за надані послуги станом на 01.12.2016 року складає 16651 грн. 24 коп. Просив стягнути з відповідачки суму заборгованості, яка складає 30525,07 грн., з яких: 16651,24 грн. сума основного боргу, 2247,93 грн. сума 3% річних, 11625,90 грн. інфляційне збільшення та витрати, повязані з оплатою судового збору у розмірі 1600 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився. В матеріалах справи є заява від представника позивача про розгляд справи без його участі. Відповідачка у судове засідання не зявилась. Про час і місце судового засідання повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачка проживає у [INFO], зобов'язання по оплаті послуг водопостачання і водовідведення виконує частково. Заборгованість відповідачки перед станом на 01.12.2016 року складає 16651 грн. 24 коп. Відповідно до ст. 67 Житлового Кодексу України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 68 Житлового Кодексу України наймач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» споживачі питної води зобовязані своєчасно вносити плату за використану воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Відповідно до загальних умов виконання зобовязання, установлених ст. 526 ЦК України, зобовязання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобовязань. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобовязання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобовязанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобовязаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобовязанням. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами на надання послуг з водопостачання та водовідведення, є грошовим зобовязанням, у якому, серед інших прав і обовязків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обовязок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобовязань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобовязання. Закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України. Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, інфляційні нарахування на розмір заборгованості за водопостачання та водовідведення становлять 16651 грн. 24 коп., 3% річних становить 2247 грн. 93 коп. Враховуючи викладене, суд доходить до висновку, що позовні вимоги законі, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача понесені судові витрати1600 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved