Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона працювала в банку з 05.05.2011 р. на посаді начальника Управління навчання персоналу. З 06.02.2015 р. звільнена з займаної посади у зв'язку із скороченням штату працівників згідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України. Відповідно до розрахункових листів позивачу не було нараховано додаткову заробітну плату у розмірі 36 760,00 грн. За таких обставин позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь суму не виплаченої додаткової заробітної плати у сумі 36 760,00 грн. та середній заробіток за вест час затримки розрахунку відповідно до положень ст.ст. 116, 117 КЗпП України. В судовому засіданні позивач зменшила вимоги та просила суд стягнути з відповідача суму невиплаченої додаткової заробітної плати. Представник ПАТ «ВіЕйБі Банк» заперечував щодо задоволення позову. Пояснив, що всі розрахунки з позивачем були проведені належним чином. Про укладення трудового договору від 01.10.2014 р., копія якого надана [PERSON] і яким передбачена додаткова заробітна плата відповідачу нічого не відомо. Як свідчать довідка, видана уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 19.03.2015 р. ПАТ «ВіЕйБі Банк» не має заборгованості перед позивачем. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що [PERSON] працювала в ПАТ «ВіЕйБі Банк» з 05.05.2011 року та 06.02.2015 р. звільнена с посади начальника Управління навчання персоналу у зв'язку зі скороченням штату працівників, п .1 ст. 40 КЗпП України, наказ № 41-п від 05.02.2015 р. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. За положеннями ст. 1 Закону України «Про оплату праці» додаткова заробітна плата це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Як свідчать матеріали справи між [PERSON] та ПАТ «ВіЕйБі Банк» 01.10.2014 р. було укладено трудову угоду, за умовами якої позивачу 21.11.2014 р. повинна бути нарахована та виплачена додаткова заробітна плата у розмірі 36 760,00 грн. За положеннями ст. 21 КЗпП України трудовий договiр є угода мiж працiвником i власником пiдприємства, установи, органiзацiї або уповноваженим ним органом чи фiзичною особою, за якою працiвник зобов'язується виконувати роботу, визначену цiєю угодою, з пiдляганням внутрiшньому трудовому розпорядковi, а власник пiдприємства, установи, органiзацiї або уповноважений ним орган чи фiзична особа зобов'язується виплачувати працiвниковi заробiтну плату i забезпечувати умови працi, необхiднi для виконання роботи, передбаченi законодавством про працю, колективним договором i угодою сторiн. Позивач зазначає, що банком не було виплачено при звільнені належна їй сума, зазначена у трудовому договорі. Дана обставина підтверджується наданою банком довідкою про доходи [PERSON] за період з 01.08.2015р. по 06.02.2015 р. З іншого боку довідка ПАТ «ВіЕйБі Банк» від 19.03.2015 р. свідчить про те, що заборгованість по виплаті нарахованої основної та додатково заробітної плати позивача не існує. Представник відповідача пояснив в судовому засіданні, що банку не відомо про укладання з [PERSON] трудового договору від 01.10.2014 р., а тому виплата додаткової заробітної плати у розмірі 36 760,00 грн. не мала здійснюватися. Приписами ст. 60 ЦПК України встановлено обов'язок сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Зважаючи на отримані в ході розгляду справи докази суд приходить до висновку, що представником відповідача не доведено, що у [PERSON] відсутнє право на отримання передбаченої трудовим договором додаткової заробітної плати. Відповідно до положень ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства,установи, організації, провадиться в день звільнення. За встановлених обставин, беручи до уваги відсутність доказів щодо виплати позивачу додаткової заробітної плати у розмірі, зазначеному у трудовому договорі, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується вимогами ст. 88 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved