Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 05 вересня 2005 року з [PERSON] був укладений кредитний договір №2263/1 про надання останній кредиту на споживчі цілі в сумі 6 000 гривень зі сплатою відсотків у розмірі 30 % річних зі строком остаточного повернення кредиту до 04 вересня 2011 року, відповідно до умов якого відповідач зобов'язалася належним чином використати кредит та повернути його, а також сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі на умовах та в строки, визначені договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань сплатити визначені договором штрафні санкції. За пунктом 7.8 кредитного договору сторони домовилися про збільшення строків позовної давності відповідно до ст. 259 ЦК України до трьох років для всіх грошових зобов'язань позичальника, в тому числі, але не виключно, щодо повернення суми кредиту, процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів та пені, що передбачені кредитним договором. Відповідачем несвоєчасно та не у повному обсязі виконувались взяті зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 23 червня 2014 року виникла заборгованість за кредитом в загальній сумі 1374 гривні 98 копійок, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 852 гривні 22 копійки, пені за порушення строків платежів основного боргу та відсотків за період з 24 червня 2013 року по 23 червня 2014 року в сумі 234 гривні 65 копійок, 3% річних за несвоєчасну сплату основного боргу та процентів за період з 24 червня 2011 року по 23 червня 2014 року в сумі 123 гривні 70 копійок, а також втрати від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати основного боргу та процентів за період з 01 червня 2011 року по 01 червня 2014 року в сумі 164 гривні 41 копійка. Виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором забезпечувалося договорами поруки №1 та №2 від 05 вересня 2008 року укладеними окремо між банком та з кожним з поручителів - [PERSON] та [PERSON], за якими поручителі кожен окремо відповідає по зобов'язаннях за кредитним договором в тому ж обсязі, що і боржник [PERSON], при цьому поручителям, як і позичальнику банком направлялися листи про погашення існуючої заборгованості та вимога про усунення порушень по виконанню зобов'язання, а позичальнику - і вимога про дострокове повернення кредиту, які залишилися без задоволення, оскільки ні відповідач, ні поручителі не виконали взятих на себе зобов'язань по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків за користування ними, а також інших передбачених кредитним договором платежів, в зв'язку з чим банк змушений звернутися до суду з позовом про солідарне стягнення заборгованості з боржника та його поручителів. Представник позивача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання надав суду письмову заяву (а.с.71,72), відповідно до якої прохав розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, а вразі неявки відповідачів в порядку заочного провадження. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи згідно рекомендованого повідомлення про вручення судової повістки (а.с.68,69,70), в судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, як не надали і заперечень проти позову та доказів, які їх обґрунтовують. В зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197, ст.224 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та за згодою позивача в порядку заочного провадження на підставі доказів, які маються у справі. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однією із різновидностей зобов'язання є кредитний договір, укладений між сторонами відповідно до вимог ст.1054 ЦК України, який відповідно до ст. 629 ЦК України є обов'язковим до виконання сторонами. Згідно ст.610, ст.611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки. Відповідно до ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником, а у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки, а згідно ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників, кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Судом встановлено, що 05 вересня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Солонянське відділення №3002, правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України» (а.с.38-51), та [PERSON] був укладений кредитний договір №2263/1, відповідно до якого остання отримала кредит на споживчі цілі в сумі 6 000 гривень зі сплатою 30% річних за користування кредитом строком на 36 місяців з терміном остаточного погашення не пізніше 04 вересня 2011 року (а.с.10-12). За умовами п.1.6 даного договору погашення кредиту здійснюється рівними частинами в сумі 167 гривень до 25 числа кожного місяця починаючи з наступного місяця після видачі кредиту шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань з рахунків відкритих в ВАТ «Ощадбанк», а останнє погашення здійснюється не пізніше 04 вересня 2011 року, а згідно п.2.2. договору банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту в цілому, або у визначеній банком частині, сплати процентів за його користування та інших платежів, що належать до сплати за цим договором у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником будь-яких зобов'язань за цим договором. За порушення взятих на себе зобов'язань по своєчасному поверненню основної суми кредиту та сплати процентів позичальник зобов'язується сплатити на користь банку пеню в розмірі 0,07% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення (п. 5.2) Відповідно до п. 7.8. договору сторони домовилися про збільшення строків позовної давності відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України до трьох років для всіх грошових зобов'язань позичальника, в тому числі, але не виключно, щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені, що не суперечить вимогам ст.257 ЦК України, відповідно до якої загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а згідно положень п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю, в тому числі позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), при цьому відповідно до ст.259 ЦК України встановлена законом позовна давність може бути збільшена за домовленістю сторін. Судом встановлено, що зазначений кредитний договір за змістом та формою відповідає як загальним вимогам щодо договорів, які передбачені ЦК України, так і вимогам ст.1054, ст.1055 ЦК України, в установленому законом порядку недійсним визнаний не був. Позивач як позикодавець належним чином виконав умови кредитного договору та надав відповідачці [PERSON] кредит в сумі 6000 гривень, що підтверджується заявою на видачу кредиту № 3 від 05 вересня 2008 року (а.с.15), а відповідач порушувала умови кредитного договору та не виконувала належним чином зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті відсотків за користуванням ним, у зв'язку з чим позивачем на її адресу було направлено вимогу про дострокове повернення кредиту від 15 квітня 2010 року (а.с.16), а також листи про повернення простроченої суми від 10 липня 2013 року (а.с.17), від 29 жовтня 2013 року (а.с.23) та вимога про усунення порушення зобов'язання за кредитним договором (а.с.29) від 02 квітня 2014 року, які були отримані відповідачем (а.с.16,18,23,32), проте залишені без задоволення та до розгляду справи судом заборгованість за кредитним договором позичальник не погасила. Зазначене свідчить про те, що відповідач [PERSON] отримала кредит в сумі 6 000 гривень, але в порушення умов договору не виконала взяті на себе грошові зобов'язання та не виплатила в повному обсязі і у встановлені кредитним договором строки суму кредиту, відсотки та інші передбачені договором платежі, що свідчить про істотне порушення нею в односторонньому порядку умов укладеної угоди, внаслідок чого за розрахунком позивача (а.с.8-9) станом на 23 червня 2014 року виникла заборгованість за кредитом в загальній сумі 1374 гривні 98 копійок, яка складається з заборгованості по кредиту в сумі 852 гривні 22 копійки, нарахованої пені за порушення строків платежів основного боргу та відсотків за період з 24 червня 2013 року по 23 червня 2014 року в сумі 234 гривні 65 копійок, нарахованих 3% річних за несвоєчасну сплату основного боргу та процентів за період з 24 червня 2011 року по 23 червня 2014 року в сумі 123 гривні 70 копійок, а також втрат від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати основного боргу та процентів за період з 01 червня 2011 року по 01 червня 2014 року в сумі 164 гривні 41 копійка. Суд, аналізуючи наявні у справі докази, приходить до висновку, що саме відповідачем [PERSON] порушені умови кредитного договору в частині виконання зобов'язань по поверненню кредиту, сплаті відсотків за користування кредитом та інших передбачених договором платежів, в зв'язку з чим у відповідності до ст.ст. 611,615 ЦК України позов про стягнення заборгованості за кредитним договором з даного позичальника підлягає задоволенню та з цього відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 1374 гривні 98 копійок, яка складається з заборгованості по кредиту в сумі 852 гривень 22 копійки, по відсотках - в сумі 234 гривні 65 копійок, 3% річних за несвоєчасну сплату основного боргу та процентів за період з 24 червня 2011 року по 23 червня 2014 року в сумі 123 гривні 70 копійок, витрат від інфляції - в сумі 164 гривні 41 копійка. В той же час, щодо позову про солідарне стягнення заборгованості за спірним кредитним договором як з позичальника, так і поручителів, суд приходить до висновку, що в задоволені позову в цій частині до поручителів [PERSON], [PERSON] необхідно відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що виконання умов укладеного 05 вересня 2008 року кредитного договору забезпечувалось укладеними в цей же день договорами поруки № 1, № 2 (а.с.23-24) фізичних осіб - відповідачів [PERSON] та [PERSON], за умовами яких поручителі відповідають по зобов'язаннях позичальника за кредитним договором перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, що свідчить про те, що поручителі зобов'язалися перед позивачем відповідати солідарно з позичальником у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язання за кредитним договором № 2263/1 від 05 вересня 2008 року, в тому числі повернути кредит у визначений кредитним договором строк. Відповідно до ст.554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником, а у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки, а згідно ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників, кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до умов укладених договорів поруки, якщо боржник не в змозі вчасно здійснити черговий платіж у відповідності з кредитним договором, боржник письмово повідомляє про це поручителя та кредитора не пізніш ніж за три дні до моменту настання строку платежу, а після отримання такого повідомлення поручитель має право не пізніше настання строку виконання зобов'язання сплатити кредитору суму боргу шляхом перерахування її на рахунок кредитора. Згідно п. 2.5 договору поруки, поручитель зобов'язується протягом п'яти календарних днів з моменту отримання повідомлення кредитора або боржника про прострочення сплати платежу виплатити несплачену боржником суму кредитору, а п. 4.1. договорів поруки передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання за кредитним договором, а також якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов'язання за кредитним договором не пред'явить вимоги до поручителя. Суд вважає необхідним відмовити в задоволені позову до поручителів [PERSON] та [PERSON], оскільки згідно з ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, оскільки відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання сторонами має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явлення вимоги до поручителя є як направлення чи вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. Судом встановлено, що позивач звертався до поручителів [PERSON] та [PERSON] з листами про погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором 10 липня 2013 року (ас.19-20,21-22) 29 жовтня 2013 року (а.с.25-26,27-28) та 02 квітня 2014 року з вимогою про усунення порушення зобов'язання (а.с.29,30,31), а у кредитному договорі строк виконання основного зобов'язання чітко визначений в п. 1.2 та в п.1.6. - 04 вересня 2011 року. За таких обставин у позивача виникло право пред'явити вимогу до поручителів про виконання порушеного зобов'язання щодо повернення кредиту, починаючи з 04 вересня 2011року, протягом наступних шести місяців, проте такий строк позивачем було пропущено та пред'явлено вимоги до поручителів лише в 2013 та в 2014 році. Крім того, п. 4.1. договорів поруки передбачено, що порука припиняється якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов'язання за кредитним договором не пред'явить вимоги до поручителя, а зазначене свідчить про те, що є визначені законом підстави для відмови в задоволенні позовних вимог в частині солідарного стягнення заборгованості з відповідачів [PERSON] та [PERSON] Крім того, в зв'язку з частковим задоволенням позову з [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору, який було сплачено позивачем при зверненні з позовом до суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial