Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідачки безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 110390 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 22 вересня 2011 року між ними виникло зобов'язання, а саме: згідно розписки, яка була складена, [PERSON] продала йому земельну ділянку, яка розташована в с. Великий Балка Біляївського району Одеської області за 7000 доларів США та отримала розрахунок в повному обсязі. Також відповідачка взяла на себе зобов'язання передати нотаріально у жовтні 2011 року державний акт на право власності на земельну ділянку в якості дарування. У розписці вказано, що грошові кошти передані у присутності свідків [PERSON] і [PERSON] До теперішнього часу зобов'язання не виконано, державний акт на право власності на земельну ділянку не надано, грошові кошти не повернуто. У зв'язку з викладеним він звернувся до суду з позовом. Представник позивача у судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог і пояснив, що 22 вересня 2011 року між сторонами був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до якого [PERSON] передав [PERSON] 7000 доларів США, про що свідчить розписка, та остання зобов'язалася у жовтні 2011 року надати державний акт. Але до теперішнього часу державний акт не надано, грошові кошти не повернуто, а тому вважає, що є підстави для задоволення позову. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, подав заяву про застосування строку позовної давності і пояснив, що позивач раніше звертався до суду з позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, але ухвалою суду позов залишено без розгляду. Оскільки розписка датована 22 вересня 2011 року, термін пред'явлення вимоги закінчився 22 вересня 2011 року, а тому просила у задоволенні позову відмовити у зв'язку з пропуском строку позовної давності. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 22 вересня 2011 року між сторонами у простій письмовій формі був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,8 га, яка розташована в с. Велика Балка Біляївського району Одеської області. Відповідно до розписки від 22 вересня 2011 року [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти у розмірі 7000 доларів США за земельну ділянку площею 0,8 га за адресою: с. Велика Балка Біляївського району Одеської області (а.с. 6). Також згідно розписки [PERSON] зобов'язалася у жовтні 2011 року передати [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку. Згідно з ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Але судом встановлено, що відповідачка на час укладення договору не була власником земельної ділянки, а тому не могла нею розпорядитися. Крім того, договір укладений 22 вересня 2011 року, позов пред'явлений до суду 19 березня 2015 року, тобто після спливу строку позовної давності. Відповідно до ухвали Біляївського районного суду Одеської області від 19 грудня 2014 року позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості залишена без розгляду. Представник позивача у судовому засіданні підтвердив ту обставину, що вказана позовна заява подана про стягнення заборгованості на підставі тієї ж розписки. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи викладене, суд вважає, що оскільки минули строки позовної давності, про застосування якої заявив представник відповідача, позовна заява задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed