Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Івано-Франківського національного академічного Гуцульського ансамблю пісні і танцю Гуцулія про поновлення на роботі і оплату за часу вимушеного прогулу та стягнення моральних збитків. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, мотивуючи тим, що наказом № 40 від 22.03.2016 року його звільнено з роботи з посади артиста балету в Івано-Франківському національному академічному Гуцульському ансамблі пісні і танцю Гуцулія за ст. 40 п. 2 КЗпП України за станом здоровя. Звільнення з роботи вважає незаконним та таким, порушує його права. Просить його позов задоволити. Представники відповідача позовних вимог не визнали, суду пояснили, що будь яких порушень чинного трудового законодавства при звільненні з роботи допущено не було. Просять в позові відмовити. Вислухавши сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення виходячи із наступного. Судом встановлено, що [PERSON] працював на посаді артиста балету в Івано-Франківському національному академічному Гуцульському ансамблі пісня і танцю, жодних дисциплінарних стягнень не отримував. 15.02.2016 року медико-соціальна експертна комісія встановила ІІІ групу інвалідності загального захворювання до 15.02.2017 року, одночасна дана комісія направила повідомлення відповідачу про умови та характер праці в якому зазначається, що [PERSON] може працювати на посадах: хореографа, помічник балетмейстера. 16.02.2016 відповідач ознайомив [PERSON] з листом про те, що він не може приступити до виконання своїх обов язків артисту балету і запропонував посаду підсобного працівника, організатора концертів. В період з 17.02.2016 року по 19.03.2016 року [PERSON] перебував у відпустці, а 22.03.2016 року відповідач видав наказ про звільнення [PERSON] з посади артист балету відповідно до п.2 ст.40 КЗпП України. Відповідно до п.2 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоровя, які перешкоджають продовженню даної роботи. А ч.2 ст.40 КЗпП України, передбачає, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1,2 і 6 цієї статтті,допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Стаття 170 КЗпП України визначає, що працівників, які потребують за станом здоровя надання легшої роботи, власник або уповноважений ним орган повинен перевести, за їх згодою, на таку роботу у відповідності з медичним висновком тимчасово або без обмеження строку. У п.21 постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 06 листопада 1992 року Про практику розгляду судами трудових спорів, зазначається, що при розгляді справ про звільнення за п.2 ст.40 КЗпП суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановить, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоровя (стійкого зниження працездатності) працівник не може належно виконувати покладені на нього трудові обовязки чи їх виконання протипоказано за станом здоровя або небезпечне для членів трудового коллективу чи громадян, яких він обслуговує, і неможливо перевести, за його згодою на іншу роботу. З цих підстав, зокрема може бути розірваний трудовий договір з керівником підприємтсва, установи, організації або підрозділу у звязку з нездатністю забезпечити залежну дисципліну праці у відповідній структурі. Судом встановлено, що на момент прийняття рішення про звільнення керівник, керувався КЗпП України. Згідно представлених доказів слідує, що позивач у заяві вказує на те, що отримав травму під час гастрольного концерту в м.Теребовлі, але не вказує дати отримання такої травми. У 2015 році, ймовірний час, який має на увазі позивач, гастрольні концерти проходили в с. Струсів Теребовлянського району, Тернопільської області 21.05.2015 року та в м. Тернополі 26.05.2015 року. За час гастролей ніхто з артистів травм не отримував і за медичною допомогою не звертався. З червня 2015 року позивач перебував на лікарняному з приводу отримання травми в побуті, що ніяк не повязано з виконанням роботи. Судом встановлено, що відповідно до службових обовязків артиста балету [PERSON] повинен виконувати вимоги щодо навантаження згідно атестаційної кваліфікації за категоріями. Відповідно до повідомлення МСЕК про встановлення [PERSON] третьої групи інвалідності, йому протипоказано важкі великі фізичні навантаження. При отриманні вказаного повідомлення [PERSON] було запропоновано адміністрацією роботу з меншим фізичним навантаженням, але він від пропозиції відмовився, про що складено акт датований 22.03.2016 року. Виходячи із вищенаведеного, власник скористався своїм законним правом із дотриманням встановленого законодавством порядку і видав наказ про звільнення [PERSON] від 22 березя 2016 року № 40. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача про поновлення на роботі і оплату за часу вимушеного прогулу та стягнення моральних збитків є не доведеними та необгрунтованими. На підставі наведеного, ст.170, ст. 40 п. 2 КЗпП України,

Outcome: dismissed