Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO], обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що з початку 2007 року позивач проживав разом із [PERSON] як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання в них народився син - [PERSON], [INFO]. Відповідачем народження дитини було зареєстровано як матір`ю одиначкою. В січні 2014 року фактичні шлюбні відносини між сторонами припинились, проте позивач продовжував спілкування з дитиною. 07.07.2014 року відповідач залишила хлопчика біля вхідних дверей квартири позивача та втекла. З того час вона самоусунулась від виховання та піклування над дитиною, подальша доля хлопчика більше її не цікавила. На час звернення до суду позивач є опікуном [PERSON] Хлопчик проживає разом із позивачем, для нього створенні відповідні та належні умови для проживання та розвитку. Спроби позивача вирішити питання належного виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків не призвели до позитивних результатів, що і стало підставою для звернення до суду із відповідним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON], окрім позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього [PERSON], також просив суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина, заявлені вимоги позивач підтримав та просив задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась судом належним чином (а.с.42-43), з заявами чи клопотаннями про неможливість розгляду справи у її відсутність до суду не зверталась. Представник третьої особи служби у справах дітей [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе провести заочний порядок розгляду справи. Заслухавши позивача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів по справі встановив наступні факти та правовідносини. Відповідно до ч.2 та ч.5 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції м. Києва 05.05.2015 року повторно, [INFO] року народився [PERSON], батьками якого є [PERSON] та [PERSON], про що в книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис №8 (а.с.6). 07.07.2014 року старшим о/у ВКМСД Солом`янського РУ ГУМВС України в м. Києві капітаном міліції Горбач Т.В. в присутності [PERSON] за адресою [ADDRESS], було складено акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку (а.с.11), з якого вбачається, що за вказаною адресою того ж дня біля вхідних дверей до квартири була виявлена дитина [PERSON]. Як стверджував позивач у судовому засіданні, того ж дня хлопчика було доставлено до дитячої клінічної лікарні №3, а 11.07.2014 року переведено до відділення для тимчасового перебування з невизначеним правовим статусом за адресою: [ADDRESS] 28.07.2014 року адміністрацією Київського міського будинку дитини ім.. М.М. Гоордецького в особі головного лікаря [PERSON], [INFO], було передано [PERSON], що підтверджується актом про факт передачі дитини від 28.07.2014 року (а.с.12). 04.08.2014 року розпорядженням Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації №451 [PERSON] було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.9). 10.09.2014 року службою у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державною адміністрацією було прийнято рішення №3199 про влаштування [PERSON], [INFO], до [PERSON] з подальшим оформленням [PERSON] під опіку або звернення [PERSON] до суду для визнання батьківства (а.с.8). 20.04.2015 року розпорядженням Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації №219 над малолітнім [PERSON] було встановлено опіку та призначено йому опікуна [PERSON] (а.с.10). Відповідно до акту обстеження умов проживання від 30.08.2016 року, складеного працівниками служби у справах дітей Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації, за адресою: [ADDRESS], де проживає [PERSON] разом із опікуном [PERSON] та його сім`єю, створені належні умови для проживання, виховання та розвитку малолітнього [PERSON] (а.с.35). Як встановлено у судовому засіданні, з липня 2014 року [PERSON] не бачилась зі своїм сином [PERSON], ніякої матеріальної допомоги на його утримання не надавала, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, ухиляється від виконання обов`язків по його вихованню, не цікавиться його здоров`ям. У відповідності з вимогами ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до висновку Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації №108-20068 від 08.12.2016 року (а.с.47-49) доцільним є позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст. 164 СК України, батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей чи зловживають батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на дітей своєю аморальною, антигромадською поведінкою, а також якщо батьки є хронічними алкоголіками чи наркоманами. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків і способом захисту прав та інтересів дитини. Враховуючи встановлені факти та ухилення відповідача від своїх батьківських обов'язків щодо належного виховання та забезпечення достатнього життєвого рівня свого сина, суд вважає необхідним позов задовольнити, позбавивши [PERSON] відносно малолітнього [PERSON], [INFO], батьківських прав. Згідно ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1, 2 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі, оскільки як вбачається з матеріалів справи відповідач, будучи матір`ю, ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Крім того, відповідач відповідно до закону повинна нести обов'язок по утриманню дитини. Згідно ст.88 ЦПК України оскільки задоволено позов у повному обсязі, а позивач при зверненні до суду з вимогою про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини був звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути 551 грн. 20 коп. судового збору. На підставі ст. ст. 150, 164, 165, 166, 180, 182, 183, 243 Сімейного кодексу, ст. 60 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved