Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що між ним та відповідачкою був укладений шлюб. [INFO] року у них народився син - [PERSON] 25.11.2015 року шлюб між ними було розірвано. Вказує на те, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків - вихованням та доглядом дитини не займається, не піклується про нього, не забезпечує матеріально, веде аморальний спосіб життя. Дитина проживає разом з ним та не цікавиться матір'ю. Вважає, що є всі підстави для позбавлення відповідачки батьківських прав. Позивач у судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягав і пояснив, що відповідачка покинула його з дитиною, декілька днів проживала у невідомого чоловіка. Вона веде аморальний спосіб життя, не працює, має стосунки з різними чоловіками, а тому вважає, що вона не здатна виховувати сина. Також пояснив, що дитина разом з ним проживає в м. Києві, він займається його лікуванням, розвитком, а відповідачка протягом тривалого часу навіть не поцікавилася сином. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовну заяву. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала, подала заперечення на позові і просила відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у запереченні. Представник відповідача у судовому засіданні позовну заяву не визнав просив відмовити у його задоволенні. Прокурор Кирилін Є.Ю. у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову [PERSON] в повному обсязі. Представники третіх осіб - органу опіки та піклування Саратської районної державної адміністрації Одеської області, Біляївської районної державної адміністрації Одеської області до судового засідання не з»явилися, але від них надійшли заяви, в яких вони просили справу розглянути без їх участі. Представники третіх осіб - органу опіки та піклування Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області та Ярославської сільської ради Біляївського району Одеської області до судового засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він є батьком позивача. Син з невісткою проживали разом з ними, батьками. Коли дитині було півтора роки, відповідачка вночі залишила дитину пішла до подруги. Одного разу дитина отримала опіки тіла, оскільки відповідачка не доглядала за дитиною належним чином. Вважає, що відповідачка не здатна виховувати сина. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] пояснили, що відповідачка вживає алкоголь та залишала дитину на три дні, а потім на тиждень. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, думку прокурора, свідків, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, сторони знаходилися у зареєстрованому шлюбі з 2009 року. Від шлюбу вони мають сина - [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження(т. 1 а.с. 10). 25.11.2015 року шлюб між сторонами розірвано. З рішення апеляційного суду Одеської області від 25 листопада 2015 року вбачається, що рішення Саратського районного суду Одеської області від 03.04.2015 року змінено та скасовано в частині визначення місця проживання малолітнього [PERSON], [INFO] за місцем проживання батька - [PERSON], а також визначено місце проживання малолітнього [PERSON] з матір'ю - [PERSON] Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.01.2016 року рішення апеляційного суду Одеської області від 25.11.2015 року залишено без змін ( т. 1 а.с. 70-72). Тобто станом на теперішній час місце проживання дитини - [PERSON], визначено з матір»ю [PERSON] Відповідно до листа Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області від 31.05.2016 року № 267 [PERSON], [INFO] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS]. До того ж, згідно свідоцтва про право власності на житло від 22.10.2002 року № 3339, виданого Приватизаційним бюро Біляївської міської ради та свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.07.2006 року, квартира [ADDRESS] на праві приватної спільної власності належить, в тому числі і [PERSON] (1/5 частина). За вказаною адресою не проживали і не проживають особи, які були притягнуті до кримінальної, адміністративної відповідальності (т. 1 а.с. 88). Вказана обставина спростовує доводи позивача, що відповідачка проживає з особами, які були притягнуті до кримінальної відповідальності. Згідно довідки Управління інформаційного забезпечення Міністерства внутрішніх справ України № 149-20102016/51210 серії ЕДО № 1748807, за обліками МВС громадянка України [PERSON], [INFO], уродженка Одеської області України на території України станом на 24.10.2016 року до кримінальної відповідальності не притягувалася, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (т. 1 а.с. 89). З довідки ТОВ «Укр-Петроль» № 230 від 15.12.2016 року вбачається, що згідно наказу № 173 від 01.09.2015 року [PERSON] перебуває в трудових відносинах з ТОВ «Укр-Петроль» з 01.09.2015 року та на теперішній час займає посаду оператора АЗС № 1 м. Одеса за індивідуальним графіком роботи (т. 1 а.с. 127, 128, 129). Вказана обставина також підтверджується копією трудової книжки [PERSON] серії [NUMBER] (т. 1 а.с. 130). Згідно характеристики, що надана ТОВ «Укр-Петроль» від 11.09.2015 року та 15.12.2016 року [PERSON] за час роботи зарекомендувала себе як чесний, порядний працівник. До своєї роботи ставиться з ініціативою, виконує її якісно і в строк. В колективі користується повагою. У спілкуванні рівна, доброзичлива, привітна, за характером миролюбива, в скрутних ситуаціях завжди націлена на знаходження компромісних рішень. Порушень техніки безпеки і трудового порядку не допускає. Дисціплінарних стягнень не має, проявляє особисту ініціативу при вирішенні виробничих задач (т. 1 а.с. 131, 140). Відповідно до характеристики виконкому Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області № 683 від 15.12.2016 року [PERSON], 1991 р.н. зареєстрована та проживає на території Великодальницької сільської ради, за час проживання на території сільської ради за характеризувала себе з позитивного боку: працює оператором на АЗС «УкрПетроль», з сусідами підтримує дружні стосунки, має сина, але він зараз з нею не проживає (проти її волі, дитина проживає зі своїм батьком), нарікань та скарг на неї до сільської ради не надходило (т. 1 а.с. 190). Згідно медичної довідки про проходження обов'язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів КУ «Одеський обласний медичний центр психічного здоров'я» серії 12ЯЯХ № 832505 від 12.01.2017 року за результатами огляду [PERSON] психіатричних протипоказань немає (т. 1 а.с. 191). Відповідно до сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду КУ «Одеський обласний медичний центр психічного здоров'я» серії 12ЯЯФ № 398458 від 12.01.2017 року за результатами огляду [PERSON] наркологічних протипоказань немає (т. 1 а.с. 192). Вищевикладене також підтверджується довідкою поліклінічного відділення с. Великий Дальник Біляївської ЦРЛ № 158 від 22.12.2016 року (т. 1 а.с. 193). Відповідно до ч.2 ст. 3 СК України дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Частиною 1 ст. 164 СК України передбачені підстави за яких мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до роз'яснень пунктів 15 та 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосуванням судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Таким чином, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки, як для матері (батька), так і для дитини, які визначені ст. 166 СК України. Отже, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Позов про позбавлення батьківських прав позивачем заявлено з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, яка передбачає ухилення матері, батька від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Орган опіки та піклування Біляївської районної державної адміністрації Одеської областіна засіданні прийшов до висновку про недоцільність позбавлення відповідачки батьківських прав відносно малолітнього [PERSON], [INFO](т. 2 а.с. 75). Позивачем наданий лист Біляївського ВП ГУНП в Одеській області № 43/256 від 10.01.2017 року [PERSON] знаходилася на профілактичному обліку Саратського відділення поліції Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області з 28.08.2014 року по 23.07.2015 року в категорії «сімейний насильник» за порушення вимог ст. 173-2 ч. 1 КУпАП «вчинення насильства в сім'ї» (т. 1 а.с. 106). Але суд не приймає до уваги вказаний лист, оскільки з листа Саратського районного суду Одеської області від 31 березня 2017 року вбачається, що адміністративні матеріали відносно [PERSON] за ч.1 ст. 173-2 КУпАП до суду не надходили (т. 2 а.с. 84) Представником позивача у судовому засіданні не доведено, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, відповідачка у судовому засіданні наполягала, що в її квартирі затишно та охайно, що також підтверджено вищевказаним висновком органу опіки та піклування Біляївської районної державної адміністрації Одеської області та актами обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 17.02.2015 року, 19.03.2015 року та 11.09.2015 року (т. 1 а.с. 133, 134, 135). Натомість у судовому засіданні встановлено, що відповідач, попри рішення апеляційного суду Одеської області від 25 листопада 2015 року про визначення місця проживання дитини, утримує сина у себе та перешкоджає матері навіть бачитися з сином. Крім того, відповідачка у судовому засіданні пояснила, що вона регулярно намагається вийти на зв'язок з дитиною, розшукує їх місцезнаходження, пише позивачу в соціальних мережах, але він її постійно ігнорує, силоміць тримає сина за місцем свого мешкання, що також підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи. Також ці обставини позивачем у судовому засіданні не спростовано. До того ж, суд не приймає до уваги покази свідків, оскільки вони спростовуються матеріалами цивільної справи та дослідженими у судовому засіданні доказами. А самі по собі обставини того, що дитина отримала опіки чи відповідачку бачили з іншим чоловіком самі по собі не є підставою для позбавлення відповідачки батьківських прав. В матеріалах справи також відсутні докази того, що до відповідачки раніше застосовувались заходи попередження про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (бесіди, попередження з боку органів опіки та піклування, накладення адміністративного стягнення). Практика Європейського суду з прав людини, як в силу ч.1ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку про те, позовна заява не знайшла свого підтвердження у судовому засіданні, а тому задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed