Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування жилим приміщенням у будинку [ADDRESS] . Позовна заява мотивована тим, що позивачу на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 18.10.2013 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Куранковим К.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 415, належить житловий будинок [ADDRESS] . Продавцями за договором купівлі-продажу вищезазначеного будинку були відповідач та [PERSON] . З моменту продажу відповідач не проживає у вказаному будинку, але не зважаючи, що обіцяв після оформлення будинку виписатися, до теперішнього часу не зробив цього, а вимоги позивача щодо виписки з належного позивачу будинку відповідачем ігноруються. Вказаними діями відповідач порушує право позивача володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на свій розсуд. 3гідно ухвали від 15.08.2019 року прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у справі. Судовий розгляд здійснюється в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. У наданий в ухвалі час, від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін. Позивач, [PERSON] , отримав копію ухвали 22 серпня 2019 року (а.с.18). Відповідач, [PERSON] , викликався як відповідач у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади. Заперечень проти позову та відзиву на позовну заяву до суду не надійшло (а.с.20). Представнику третьої особи - Городнянської міської ради Чернігівської області направлялася копія ухвали суду від 15 серпня 2019 року (а.с.17). Зважаючи на вищевикладене, суд вважає за можливе, у відповідності до ст. 279 ЦПК України, розглянути справу за наявними в матеріалах справи доказами. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, не подав відзиву і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, встановиши правовідносини сторін і норму права, яка підлягає до застосування, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Встановлено, що житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 18 жовтня 2013 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Куранковим К.М. (а.с.5-6)., та зареєстрований за позивачем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.10.2013 року, індексний номер витягу - 11170839 (а.с.7). Відповідно до вищевказаного договору [PERSON] та [PERSON] передали, а [PERSON] прийняв у власність житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] . Стаття 346 ЦК України, передбачає підстави припинення права власності. Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Реєстрація відповідача у будинку позивача підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб, що видана уповноваженому власнику (співвласнику, наймачу) житлового приміщення (будинку), членові житлово-будівельного кооперативу від 04 жовтня 2018 року за № 416 про зареєстрованих у житловому приміщенні - будинку [ADDRESS] (а.с.8). Згідно довідки, що видана виконкомом Пекурівської сільської ради Городнянського району, Чернігівської області від 17 грудня 2018 року за № 649, що видана [PERSON] , суд встановив, що в будинку за адресою дійсно зареєстровані та проживають: [PERSON] , 1966 року народження, та [PERSON] , 1962 року народження. [PERSON] зареєстрований в житловому будинку [PERSON] , але фактично за даною адресою не проживає з 2013 року (а.с.9). Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року, відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 457/967-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, Першого Протоколу та Протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює права власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які правочини, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання - ч.1 ст.15 ЦК України. Відповідно до ст. 316 ч. 1 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону, незалежно від волі інших осіб. Статтею 317 ч. 1 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним право користування та розпоряджання своїм майном. Як вказано у Постанові Верховного Суду України від 15.05.2017 року у справі № 6-2931цс16, право користування чужим майном є по суті встановленням сервітуту, у зв`язку з чим його припинення повинно відбуватися у урахуванням вимог статтей 405 та 406 ЦК України як правових норм, що регулюють спірні правовідносини щодо користування чужим житлом. Відповідно до ч. 2 ст. 406 ЦК України, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Враховуючи, вищевикладене, відповідач втратив право на користування житлом у будинку [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved