Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів - [PERSON] (надалі відповідач-1), [PERSON] (надалі відповідач-2) про визнання інформації недостовірною та захист ділової репутації мотивуючи свої позовні вимоги тим, що у підготовлених відповідачами попередніх консолідованих фінансових звітностях щодо двох іноземних компаній та в листі від 28.12.2012 року була поширена недостовірна інформація, яка не відповідає дійсності та принижує ділову репутацію позивача. Зазначає, що поширена недостовірна інформація стосується безпосередньо позивача, впливає на його права та законні інтереси, завдає шкоди його діловій репутації, добросовісності та професійності. Враховуючи вищевикладене, звертається з даним позовом до суду. В судовому засіданні представник позивача підтримує вимоги з вищевикладених підстав в редакції, яка викладена в прохальній частині позовної заяви, просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідачем-1 до суду надано заяву про визнання позову, в якій останній вказав на законність та обґрунтованість позовних вимог позивача у зв'язку з чим повністю їх визнав та не заперечував проти ухвалення судом рішення про задоволення позову. Представник відповідача-1 в судовому засіданні підтримує заяву свого довірителя про визнання позову та не заперечує проти задоволення позову. Відповідач-2 повторно в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, так само як і не надав заяв (клопотань) про відкладення розгляду справи або розгляд за його відсутності. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відповідача-2, відповідно до вимог ст. 169 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача-1, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов доведений та підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступних підстав. Так судом встановлено, що предметом спору у даній справі є захист ділової репутації позивача внаслідок поширення відповідачами про нього недостовірної інформації. Як вбачається з наданих позивачем доказів та встановлено судом, відповідач-1 та відповідач-2, діючи від імені кіпрських компаній «Агрейн Холдинг Лімітед», «Агрейн Менеджмент Лімітед», але без відповідних повноважень від цих компаній, підготували та затвердили попередні консолідовані фінансові звітності компанії «Агрейн Холдинг Лімітед» від 28 грудня 2012 року та компанії «Агрейн Менеджмент Лімітед» від 18 січня 2013 року та їх дочірніх компаній станом на 31 грудня та 1 січня 2011 року, а також результати їх діяльності, рух грошових коштів та зміни у капіталі за рік, який закінчився 31 грудня 2011 року. Крім того, відповідач-1 в якості директора та відповідач-2 в якості заступника директора з фінансових питань ТОВ «АГРЕЙН МЕНЕДЖМЕНТ» підписали лист від 28.12.2012 року, яким підтвердили вказану в цих фінансових звітностях інформацію. Зазначені документи були надані ПрАТ «Делойт Енд Туш ЮСК», на підставі яких останнім складено та підписано Звіти спеціального призначення незалежних аудиторів від 28.12.2012 року та 18.01.2013 року на попередню консолідовану фінансову звітність компаній «Агрейн Холдинг Лімітед» та «Агрейн Менеджмент Лімітед». В примітках до консолідованої фінансової звітності «Агрейн Холдинг Лімітед» та її дочірніх компаній за рік, який закінчився 31 грудня 2011 року, міститься інформація наступного змісту: «1. Загальна інформація Дана консолідована фінансова звітність включає фінансову звітність «Агрейн Холдинг Лімітед» (надалі - «Материнська компанія») та її дочірніх компанії (надалі - «Група»). Юридична адреса материнської компанії: Максіму Мікаіліді, 6, Максімос Плаза, Тауер 3, 4-й поверх, офіс 401, 3106, Лімассол, Республіка Кіпр. Головний операційний офіс Групи знаходиться за адресою: Україна, 04071, м. Київ, вулиця Хорива, 41-Б. Група здійснює свою діяльність в Харківській, Одеській, Київській, Чернігівській, Черкаській та Житомирській областях України та об'єднує 21 підприємство, які працюють в таких сферах сільського господарства, як рослинництво, тваринництво, а також елеваторний бізнес. Станом на 31 грудня 2011 року Група обробляла 98 тисяч гектарів землі, з яких орендувала 86 тисяч гектарів землі сільськогосподарського призначення, решта 12 тисяч гектарів землі знаходиться на стадії юридичного оформлення прав оренди. Корпоративна реорганізація - Станом на 31 грудня 2011 року право власності у компаніях, які утворюють Групу, не було об'єднане у вигляді юридичного володіння. У 2012 році була проведена реструктуризація Групи шляхом перерозподілу прав власності на підприємства Групи. Права власності на підприємства були передані субхолдинговим компаніям Агрейн Менеджмент Лімітед (Республіка Кіпр), Агрейн Інвестментс Лімітед (Республіка Кіпр), Агрейн Оверсіз Лімітед (Республіка Кіпр) та Агрейн Файненс Лімітед (Британські Віргінські Острови), що знаходяться під контролем холдингової компанії Агрейн Холдинг Лімітед (Республіка Кіпр). Субхолдингові та холдингова компанії Групи були створені в 2012 році з метою корпоративної реорганізації Групи. Станом на 31 грудня та 1 січня 2011 року структура Групи була представлена наступним чином (всі розташовані в Україні): Компанія ГрупиОсновна діяльністьЕфективна частка власності спільних кінцевих акціонерів станом на 31 грудня 2011 року, %Ефективна частка власності спільних кінцевих акціонерів станом на 1 січня 2011 року, % ТОВ «Агрейн Менеджмент» Адміністративні функції100.00%- ТОВ «Агрейн Трейдинг»Реалізація сільськогосподарської продукції100.00%100.00% ТОВ «Агрістейт»Рослинництво, тваринництво100.00%100.00% ТОВ «Агропрайм Холдинг»Рослинництво, тваринництво100.00%100.00% ТОВ «Агрікор Холдинг»Рослинництво, тваринництво100.00%100.00% ДП «Агрофірма Іскра»Рослинництво, тваринництво100.00%100.00% ТОВ «Агровіт»Рослинництво, тваринництво100.00%100.00% ТОВ «Агропромислова Фірма «Дніпро»Тваринництво100.00%100.00% ТОВ «Прилуцьке племпідприємство»Тваринництво100.00%100.00% ТОВ «Сантагро»Рослинництво100.00%100.00% ПСП «Нива»Рослинництво100.00%100.00% СТОВ «Добробут»Рослинництво100.00%100.00% ТОВ «Савранський ЗПТ»Рослинництво 100.00%70.00% ТОВ «Агрофірма Рассвет»Рослинництво90.05%45.40% ТОВ «Агросет»Рослинництво100.00%100.00% ТОВ «Агростем»Рослинництво100.00%- ТОВ «Сервіс Грейн»Елеваторний бізнес100.00%100.00% ТОВ «Елеватор Агро»Елеваторний бізнес100.00%100.00% ПП «Соева Сфера»Рослинництво100.00%100.00% ТОВ «Милл Агро»Не веде діяльності100.00%- ТОВ «Прайм Лайн Елеватор» Не веде діяльності100.00%- До і після корпоративної реорганізації, що мала місце в 2012 році, Група знаходилась під спільним незмінним контролем двох кінцевих акціонерів». У примітках до консолідованої фінансової звітності «Агрейн Менеджмент Лімітед» та її дочірніх компаній за рік, який закінчився 31 грудня 2011 року, зазначено наступне: «1. Загальна інформація Дана консолідована фінансова звітність включає фінансову звітність «Агрейн Менеджмент Лімітед» (надалі - «Материнська компанія») та її дочірніх компанії (надалі - «Група»). Юридична адреса материнської компанії: Максіму Мікаіліді, 6, Максімос Плаза, Тауер 3, 4-й поверх, офіс 401, 3106, Лімассол, Республіка Кіпр. Головний операційний офіс Групи знаходиться за адресою: Україна, 04071, м. Київ, вулиця Хорива, 41-Б. Група здійснює свою діяльність в Харківській, Одеській, Київській, Черкаській та Житомирській областях України та об'єднує 14 підприємств, які працюють в таких сферах сільського господарства, як рослинництво та тваринництво. Станом на 31 грудня 2011 року Група обробляла 51 тисячу гектарів землі, з яких орендувала 42 тисячі гектарів землі сільськогосподарського призначення, решта 9 тисяч гектарів землі знаходиться на стадії юридичного оформлення прав оренди. Корпоративна реорганізація - Станом на 31 грудня 2011 року право власності у компаніях, які утворюють Групу, не було об'єднане у вигляді юридичного володіння. У 2012 році була проведена реструктуризація Групи шляхом перерозподілу прав власності на підприємства Групи. Права власності на підприємства були передані материнській компанії Агрейн Менеджмент Лімітед (Республіка Кіпр), яка була створена в 2012 році з метою корпоративної реорганізації Групи. Агрейн Менеджмент Лімітед та її дочірні компанії входять до складу групи компаній Агрейн Холдинг Лімітед (Республіка Кіпр). Станом на 31 грудня та 1 січня 2011 року структура Групи була представлена наступним чином (всі підприємства розташовані в Україні): Компанія ГрупиОсновна діяльністьЕфективна частка власності спільних кінцевих акціонерів станом на 31 грудня 2011 року, %Ефективна частка власності спільних кінцевих акціонерів станом на 1 січня 2011 року, % ТОВ «Агрейн Трейдинг»Реалізація сільськогосподарської продукції100.00%100.00% ТОВ «Агрістейт»Рослинництво, тваринництво100.00%100.00% ДП «Агрофірма Іскра»Рослинництво, тваринництво100.00%100.00% ТОВ «Агровіт»Рослинництво, тваринництво100.00%100.00% ТОВ «Сантагро»Рослинництво100.00%100.00% ПСП «Нива»Рослинництво100.00%100.00% СТОВ «Добробут»Рослинництво100.00%100.00% ТОВ «Савранський ЗПТ»Рослинництво 100.00%70.00% ТОВ «Агрофірма Рассвєт»Рослинництво90.05%45.40% ТОВ «Агросет»Рослинництво100.00%100.00% ТОВ «Агростем»Рослинництво100.00%- ПП «Соева Сфера»Рослинництво100.00%100.00% ТОВ «Милл Агро»Не веде діяльності100.00%- ТОВ «Прайм Лайн Елеватор» Не веде діяльності100.00%- До і після корпоративної реорганізації, що мала місце в 2012 році, Група знаходилась під спільним незмінним контролем двох кінцевих акціонерів». У листі від 28.12.2012 року, адресованому відповідачами для ПрАТ «Делойт Енд Туш ЮСК», міститься інформація наступного змісту: «Мы подтверждаем, основываясь на всей доступной нам информации, что в 2012 году была проведена реструктуризация Группы путем перераспределения прав собственности на предприятия Группы, указанных в примечании 1 отчетности. Права собственности на эти предприятия были переданы субхолдинговым компаниям Агрейн Менеджмент Лимитед, Агрейн Инвестментс Лимитед, Агрейн Оверсиз Лимитед и Агрейн Файненс Лимитед, которые находятся под контролем холдинговой компании Агрейн Холдингз Лимитед, которая находится под общим контролем конечных акционеров Группы [PERSON] и [PERSON]». В заявах про відповідальність керівництва щодо підготовки та затвердження попередніх консолідованих звітностей зазначено, що керівництво несе відповідальність за підготовку попередньої консолідованої фінансової звітності компаній «Агрейн Холдинг Лімітед» та «Агрейн Менеджмент Лімітед» та їх дочірніх компаній станом на 31 грудня та 1 січня 2011 року, а також результати їх діяльності, рух грошових коштів та зміни у капіталі за рік, який закінчився 31 грудня 2011 року, у відповідності до принципів переходу до Міжнародних стандартів фінансової звітності (надалі «МСФЗ»), викладених у Примітці 2. Ця попередня консолідована звітність Групи за рік, який закінчився 31 грудня 2011 року, була затверджена керівництвом Групи 28 грудня 2012 року (щодо компанії «Агрейн Холдинг Лімітед») та 18 січня 2013 року (щодо компанії «Агрейн Менеджмент Лімітед»). З огляду на вищезазначене, вбачається, що поширена відповідачами інформація вказує на конкретні обставини, як існуючі факти, а саме: що право власності на корпоративні права підприємств ТОВ «Агрейн Трейдинг», ТОВ «Агропрайм Холдинг», ТОВ «Сервіс Грейн», ТОВ «Агрістейт», ДП «Агрофірма Іскра», ТОВ «Агровіт», ТОВ «Сантагро», ПСП «Нива», СТОВ «Добробут», ТОВ «Савранський ЗПТ», ТОВ «Агрофірма Рассвєт», ТОВ «Агросет», ТОВ «Агростем», ПП «Соєва Сфера», ТОВ «Мілл Агро», ТОВ «Прайм Лайн Елеватор», ТОВ «Прилуцьке племпідприємство», ТОВ «Елеватор Агро», ТОВ «Агрікор Холдинг», ТОВ «Агропромислова Фірма «Дніпро», ТОВ «Агрейн Менеджмент» належить певним особам: [PERSON] та [PERSON], та, що укладення договорів купівлі - продажу корпоративних прав в статутних капіталах зазначених українських підприємств є проведенням реструктуризації групи підприємств, шляхом перерозподілу права власності, яка не призвела до передачі права власності від продавців покупцям. Суд вважає, що зазначена інформація є саме фактичним твердженням, а не оціночними судженнями, оскільки вона не містить ніякої критичної оцінки обставин, а вказує на конкретні обставини. Як вже зазначалося вище, позивач вважає, що поширена відповідачами в попередніх консолідованих фінансових звітностях та листі від 28.12.2012 року інформація є недостовірною, не відповідає дійсності та принижує ділову репутацію позивача з наступних підстав. Так у матеріалах справи міститься копія листа до ПрАТ «Делойт Енд Туш ЮСК», в якому відповідач-1 зазначив, що підписання ним документів є помилкою, оскільки він не був представником цих компаній або їх ради директорів, та не входив до складу їх органів, а частина інформації в звітах також є помилковою та не відповідає даним державного реєстру юридичних осіб та статутним документам підприємств, у зв'язку з чим, просив виправити помилки, допущені при розробці документів. Як стверджує позивач та встановлено судом, згідно з даними з ЄДР та статутними документами підприємств, станом на 31.12.2011 року та 01.08.2012 року в період з грудня 2011 року по серпень 2012 року позивач придбав частину часток в статутних капіталах 14 із вище перелічених українських підприємств та став їх учасником. Крім позивача корпоративні права цих підприємств придбали також ТОВ «Голден Трідл», ТОВ «Каренсі Клік», ТОВ «Лід Лайн», ТОВ «Уелс Хаус», ТОВ «Стрімз Кепітал», решта підприємств належали фізичним особам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] З викладеного вбачається, що вказані вище юридичні та фізичні особи у встановленому законом порядку стали учасниками українських підприємств, власниками корпоративних прав. Згідно з даними ЄДР та статутним документами, станом на 01.08.2012 року учасниками позивача були [PERSON], учасниками ТОВ «Голден Трідл», ТОВ «Каренсі Клік», ТОВ «Лід Лайн», ТОВ «Уелс Хаус», ТОВ «Стрімз Кепітал» - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Таким чином можна зробити висновок, що учасниками ТОВ «Вайз Коін», ТОВ «Голден Трідл», ТОВ «Каренсі Клік», ТОВ «Лід Лайн», ТОВ «Уелс Хаус», ТОВ «Стрімз Кепітал» були різні фізичні особи, серед яких громадяни [PERSON] та [PERSON] згідно з відомостями в ЄДР не значаться їх учасниками, що підтверджуються також статутними документами юридичних осіб. За приписами ч. 1 ст. 16 ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (в редакції, чинній на дату затвердження відповідачами попередніх фінансових звітностей), Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру. Відповідно до ч. 2 ст. 17 даного Закону, в Єдиному державному реєстрі містяться відомості, зокрема щодо переліку засновників (учасників) юридичної особи, у тому числі ім'я, місце проживання, реєстраційний номер облікової картки платника податків, якщо засновник - фізична особа; найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код, якщо засновник - юридична особа. В силу ч. 1 ст. 18 даного Закону, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Відповідно до ч. 1 ст. 143 ЦК України та статті 4 Закону України «Про господарські товариства», установчим документом товариства з обмеженою відповідальністю є статут. Статтею 88 ЦК України, ст. 57 ГК України та статтею 51 Закону України «Про господарські товариства» встановлені вимоги до змісту установчих документів товариства. Так, у статуті товариства вказуються найменування юридичної особи, органи управління товариством, їх компетенція, порядок прийняття ними рішень, порядок вступу до товариства та виходу з нього. Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України «Про господарські товариства», установчі документи повинні містити відомості про вид товариства, предмет і цілі його діяльності, склад засновників та учасників, найменування, розмір та порядок утворення статутного (складеного) капіталу, порядок розподілу прибутків та збитків, склад та компетенцію органів товариства та порядок прийняття ними рішень, включаючи перелік питань, по яких необхідна кваліфікована більшість голосів, порядок підписання установчих документів, порядок внесення змін до установчих документів та порядок ліквідації і реорганізації товариства. З викладеного можна зробити висновок, що в ЄДР містяться відомості про конкретний перелік учасників юридичної особи та її органів управління. Законодавством, чинним на дату поширення відповідачами недостовірної інформації, не було передбачено існування поняття «бенефіціарного власника», тобто особи, яка незалежно від формального володіння має можливість здійснювати вирішальний вплив на управління або господарську діяльність юридичної особи безпосередньо або через інших осіб. Частина перша статті 167 ГК України визначає, що корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Отже, станом на 01.08.2012 року власниками корпоративних прав перелічених вище українських підприємств були позивач та інші юридичні особи, в свою чергу, їх учасниками та власниками корпоративних прав були фізичні особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], як зазначалося вище. Враховуючи вищевикладене, а також те, що фізичні особи [PERSON] та [PERSON] не були зазначені в ЄДР та статутних документах як учасники українських підприємств, суд приходить до висновку, що позивачем достовірно доведено, що [PERSON] та [PERSON] не являлися кінцевими акціонерами. Як вбачається з наданих позивачем доказів, в серпні 2012 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ВАЙЗ КОІН» уклало з покупцями - компаніями «Агрейн Менеджмент Лімітед» (Agreіn Mаnаgеment Limited), «Агрейн Файненс Лімітед» (Agreіn Finance Limited), «Агрейн Оверсіс Лімітед» (Agrein Overseas Limited) та «Агрейн Інвестментс Лімітед» (Agrein Investments Limited) договори купівлі-продажу належних йому часток в статутних капіталах вищезазначених українських підприємств. Відповідно до законодавства України, існує преюдиція законності договорів. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена ??законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України), крім правочинів, які порушують публічний порядок, оскільки вони є нікчемними. Правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним (ч. 1 ст.228 ЦК України). Пунктом 2.10. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року № 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» зазначено: у силу припису статті 204 ЦК України правомірність правочину презюмується. Судом встановлено, а відповідачами не спростовано, що на даний час відсутні будь-які рішення суду про недійсність зазначених договорів. В той же час як вбачається з матеріалів справи, позивачем надано копії судових рішень господарських судів про розірвання укладених договорів купівлі - продажу корпоративних прав, зазначених вище, а саме: рішення господарського суду Київської області від 09.02.2015 року по справі № 911/5124/14; рішення господарського суду Київської області від 25.02.2015 року по справі № 911/5605/14; рішення господарського суду Одеської області від 15.06.2015 року по справі № 916/4695/14; постанова Одеського апеляційного господарського суду від 12.08.2015 року по справі № 916/4695/14; рішення господарського суду Одеської області від 08.06.2015 року по справі № 916/4694/14; рішення господарського суду Одеської області від 10.03.2016 року по справі № 916/4696/14; рішення господарського суду Полтавської області від 21.06.2016 року по справі № 917/2481/14; рішення господарського суду Черкаської області від 10.02.2016 року по справі № 925/2318/14; рішення господарського суду Черкаської області від 22.05.2015 року по справі № 925/2319/14; рішення господарського суду Черкаської області від 22.05.2015 року по справі № 925/2212/14; рішення господарського суду Харківської області від 05.02.2015 року по справі № 922/5647/14; рішення господарського суду Харківської області від 12.03.2015 року по справі № 922/106/15; рішення господарського суду Харківської області від 13.03.2015 року по справі № 922/321/15; рішення господарського суду Харківської області від 16.02.2015 року по справі № 922/105/15; рішення господарського суду Чернігівської області від 12.05.2015 року по справі № 927/1849/14; рішення господарського суду Чернігівської області від 12.05.2015 року по справі № 927/1848/14; рішення господарського суду від 31.03.2015 року по справі № 927/1892/14; рішення господарського суду Чернігівської області від 31.03.2015 року по справі № 927/1891/14; рішення господарського суду Житомирської області від 26.10.2015 року по справі № 906/1605/14; рішення господарського суду міста Києва від 01.10.2015 року по справі № 910/26687/14. Зі змісту вищезазначених рішень вбачається, що у процесі судових спорів, господарськими судами України було встановлено факт невиконання покупцями зобов'язань по оплаті корпоративних прав та винесено судові рішення на користь позивачів - продавців корпоративних прав. Рішення про задоволення позовних вимог залишені без змін судами апеляційної інстанції та Вищим господарським судом України, вступили в законну силу і виконані в установленому чинним законодавством України порядку. Частиною 3 ст. 61 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Господарськими судами встановлено, що спірні договори купівлі-продажу є дійсними, законними і такими, що спрямовані на реальне настання правових наслідків, обумовлених ними, а тому зазначені обставини доказуванню не підлягають. Загальні положення про купівлю-продаж передбачені главою 54 ЦК України. При розгляді позовів господарськими судами було надано правову оцінку договорам, вказавши на їх законність, дійсність і розглядаючи їх саме як договори купівлі - продажу, а не будь-якого іншого виду. Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Судом встановлено, що покупці (іноземні компанії) набули право власності на корпоративні права за укладеними договорами, а продавці (ТОВ «Вайз Коін», ТОВ «Голден Трідл», ТОВ «Каренсі Клік», ТОВ «Лід Лайн», ТОВ «Уелс Хаус», ТОВ «Стрімз Кепітал», [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]) вийшли зі складу учасників товариств, а покупці увійшли до складу учасників, власників корпоративних прав. Таким чином, на підставі укладених договорів купівлі - продажу, відбулася передача права власності на корпоративні права українських підприємств від продавців - покупцям, чим також спростовується твердження про реструктуризацію групи підприємств. З наданих позивачем сертифікатів реєстрації вбачається, що компанії «Агрейн Менеджмент Лімітед» (Agreіn Mаnаgеment Limited), «Агрейн Файненс Лімітед» (Agreіn Finance Limited), «Агрейн Оверсіс Лімітед» (Agrein Overseas Limited) та «Агрейн Інвестментс Лімітед» (Agrein Investments Limited) були зареєстровані в квітні 2012 року. В той же час згідно витягів з ЄДР, українські компанії були зареєстровані в період з 2000 по 2011 роки. Таким чином, можна зробити висновок, що чотири іноземні компанії не могли володіти чи здійснювати опосередкований контроль українськими підприємствами до моменту придбання часток в їх статутних капіталах, оскільки ці іноземні компанії були зареєстровані значно пізніше від українських підприємств. З урахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку, що поширена відповідачами інформація про підконтрольність українських підприємств двом акціонерам - [PERSON] та [PERSON], яка міститься в попередніх консолідованих звітностях та листі від 28.12.2012 року, є недостовірною, не відповідає дійсності та принижує ділову репутацію позивача. Пленум Верховного Суду України в п. 15 своєї Постанови № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» зазначив, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Згідно з ч. 5 п. 15 вищезазначеної Постанови Пленуму, недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Судом достовірно встановлено під час судового розгляду про наявність вищезазначених чотирьох обставин, а саме: внаслідок підготовки, затвердження та передачі ПрАТ «Делойт Енд Туш ЮСК» попередніх консолідованих фінансових звітностей та листа від 28.12.2012 року, відповідачами відбулось поширення недостовірної інформації про позивача. В свою чергу, на підставі цих документів ПрАТ «Делойт Енд Туш ЮСК» складено та підписано Звіти спеціального призначення незалежних аудиторів від 28.12.2012 року та від 18.01.2013 року. Конституцією та законами України гарантується право на недоторканість ділової репутації та судовий захист в зв'язку з поширенням недостовірної інформації. Відповідно до ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Згідно зі ст. 34 Конституції України, кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Згідно ч. 4 ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ч. 1 ст. 91 ЦК України юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати людині. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України, ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних майнових та немайнових прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. В силу до ст. 94 ЦК України юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Як встановлено в ст. 201 ЦК України, особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, в тому числі, ділова репутація, ім'я (найменування), а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. В п. 8 Інформаційного листа ВГСУ № 01-8/184 від 28.03.2007 зазначено, що за змістом приписів статті 91 ЦК України право на спростування недостовірної інформації, передбачене статтею 277 ЦК України, належить не лише фізичним, але й юридичним особам у передбачених законом випадках, у тому числі як спосіб судового захисту проти поширення інформації, що шкодить діловій репутації господарюючого суб'єкта (підприємця) (п. 8 Інформаційного листа ВГСУ № 01-8/184 від 28.03.2007). Так, в підтвердження шкоди діловій репутації від недостовірної інформації, позивач посилається на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва 25.07.2016 року. Як зазначено в ухвалі, слідчий обґрунтовує клопотання тим, що витребувані документи, серед яких документи, в яких відповідачі поширили недостовірну інформацію, містять інформацію щодо реструктуризації (структурування) групи компаній «Агрейн», фактичних власників такої групи у 2011 та 2012 року. Як зазначає позивач, недостовірна інформація ставить під сумнів як саме право власності, так і здійснення права власності власниками корпоративних прав, в тому числі, але не обмежуючись, законністю набуття права власності та законністю укладених договорів купівлі - продажу, та призводить до використання інформації третіми особами в своїх інтересах. Суд погоджується з таким твердженням позивача, оскільки поширена відповідачами недостовірна інформація стосується безпосередньо позивача, так як позивач був одним із учасників українських підприємств. Існування такої недостовірної інформації впливає безпосередньо на права та законні інтереси позивача та може використовуватись третіми особами для оспорювання законності володіння позивачем частками в статутних капіталах українських підприємствах в минулому. Згідно з п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, кожному гарантується право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію. За приписами Цивільного кодексу України вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Згідно ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд погоджується з доводами позивача, які не спростовані відповідачами, про поширення відповідачами недостовірної інформації відносно позивача, яка принижує його ділову репутацію. З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач належними та допустимими доказами довів, що право власності на корпоративні права підприємств ТОВ «Агрейн Трейдинг», ТОВ «Агропрайм Холдинг», ТОВ «Сервіс Грейн», ТОВ «Агрістейт», ДП «Агрофірма Іскра», ТОВ «Агровіт», ТОВ «Сантагро», ПСП «Нива», СТОВ «Добробут», ТОВ «Савранський ЗПТ», ТОВ «Агрофірма Рассвєт», ТОВ «Агросет», ТОВ «Агростем», ПП «Соєва Сфера», ТОВ «Мілл Агро», ТОВ «Прайм Лайн Елеватор», ТОВ «Прилуцьке племпідприємство», ТОВ «Елеватор Агро», ТОВ «Агрікор Холдинг», ТОВ «Агропромислова Фірма «Дніпро», ТОВ «Агрейн Менеджмент» не належало та не належить [PERSON] та [PERSON], та, що укладення договорів купівлі - продажу корпоративних прав у статутних капіталах зазначених українських підприємств не було проведенням реструктуризації групи підприємств, шляхом перерозподілу права власності. З врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, суд оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, оскільки суд прийшов до висновку про доведеність позовних вимог позивача та необхідності задоволення його позову, в силу ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню солідарно сплачений ним судовий збір в розмірі 580, 00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved