Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права на приватизацію на кімнату у гуртожитку. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що на підставі ордеру, виданого Виконкомом Металургійної районної у місті ради №281 від 16.07.2017 року, він поселився у гуртожиток в кімнату [ADDRESS] . Раніше він проживав у зазначеному гуртожитку з правом на одне койко-місце на підставі ордеру, виданого у 2012 році ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». Відповідно до технічного паспорту від 26.03.2018 року, виконаного КБ ДОР «Криворізьке бюро технічної приватизації» на кімнату [ADDRESS] , квартира посімейного, спільного заселення (кімната, житловий блок, секція) розташована на IV поверсі IX поверхового будинку та складається з 1кімнати житловою площею 13.9 кв.м. у тому числі: 1 кімната 13.9 кв.м.; вбиральні (сполученої) площею 2,1 кв.м., коридору площею 2,0 кв.м. Загальна площа квартири 18,0 кв.м, висота приміщення 2,50 м. З метою приватизації кімнати у гуртожитку ним були підготовлені всі необхідні документи для її приватизації. На його звернення у 2018 році до Виконкому Металургійної районної у місті ради на заяву про приватизацію спірної кімнати йому було надано рішення № 182 від 16.05.2018 року, яким було відмолено у передачі спірної кімнати в приватну власність. Підставою для відмови у приватизації кімнати було те, що він не надав документи (довідку з попередніх місць проживання) про невикористання житлових чеків для приватизації житла за період з 2000 року по січень 2002 року. Зазначене рішення виконкому вважає необґрунтованим, оскільки за період з 1992 року по 2018 рік включно, він взагалі не використовував житлові чеки для приватизації житла, доказом чого являється витяг із реєстру нерухомості. Він є громадянином України, більше п`яти років проживає у спірній кімнаті в гуртожитку, іншого житла у власності постійному користуванні не має, вселився у спірну кімнату у 2012 році на підставі ордеру, наданого ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» та у 2017 році після передачі гуртожитку у місцеву громаду на підставі ордеру №281 від 16.08.2017 року, виданого виконкомом Металургійної у місті ради, згідно є наймачем спірної кімнати. Тому, просить суд визнати за позивачем право на приватизацію спірної кімнати [ADDRESS] , яка розташована на IV поверсі IX поверхового будинку та складається з 1 кімнати житловою площею 13.9 кв.м., у тому числі 1-а кімната 13.9 кв.м.; вбиральні (сполученої) площею 2,1 кв.м., коридору площею 2,0 кв.м. Позивач до початку судового засідання надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити у повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, не з`явився, причини неявки суду не повідомив. До початку судового засідання представник відповідача [PERSON] надала заяву про розгляд справи за відсутності представника установи, просила прийняти рішення відповідно до діючого законодавства України. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до ордеру на жилу площу в гуртожитку №28 серія С від 28.08.2017 року, виданого Виконавчим комітетом Металургійної районної у місті ради, [PERSON] отримав право на зайняття з сім`єю з однієї особи житлової площі 12,6 кв.м. в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . Ордер видано на підставі рішення виконкому Металургійної районної ради у м. Кривому Розі від 16.08.2017 року №281 (а.с. 5). Відповідно до ст.\~47\~Конституції України громадяни мають право на житло та держава створює умови для придбання його у власність, в тому числі шляхом приватизації, що передбачено ст. 9 ЖК України. Статтею 345\~ЦК України передбачено, що фізична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Статтею 1\~Закону України\~«Про приватизацію\~державного житлового\~фонду» визначено, що приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Згідно з ч. 1 ст.\~3\~зазначеного Закону, приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю. Відповідно до ч. 3 ст.\~9\~ЖК Української СРС громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Відповідно до п. п. 2, 14, 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №396 від 26.12.2009 року, жилі приміщення у гуртожитку - приміщення гуртожитку, призначені для проживання громадян (кімнати, жилі блоки, секції). Передача квартир (будинків), жилих приміщень в гуртожитках, які на момент набрання чинності Законом України\~«Про забезпечення\~реалізації житлових\~прав мешканців\~гуртожитків» перебували у комунальній власності, кімнат у комунальних квартирах у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Громадяни, які проживають у гуртожитках, що перебувають у власності підприємств, установ, організацій, утворених у процесі корпоратизації чи приватизації, набувають право на приватизацію займаних жилих приміщень після передачі таких гуртожитків у комунальну власність за умови, що вони фактично проживають у таких гуртожитках правомірно і тривалий час (не менше п`яти років). Громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; копія документа, що посвідчує особу; технічний паспорт на квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку; довідка про склад сім`ї та займані приміщення;копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку); документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява - згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі. Згідно із ч. 1, 2, 3, 5 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5\~цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок),житлове приміщення у гуртожитку, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир, житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. З рішення Виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради від 16.05.2018 року №182 слідує, що [PERSON] відмовлено в передачі кімнати №439 у гуртожитку в корпусі [ADDRESS] на [ADDRESS] в приватну власність. Рішення мотивовано тим, що заявником не надано довідку з попередніх місць проживання (після 1992 року) щодо невикористання права на приватизацію житла, а також відсутні документи про невикористання заявником житлових чеків для приватизації житла за період з травня 2000 року по січень 2002 року (а.с. 6). Статтею 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»\~встановлено, що кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. Житлові чеки - це приватизаційні папери, які можуть одержати всі громадяни України і використати для одержання у власність займаного державного житла (ст. 4 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»). Відповідно до п. 20 Положення документом, що підтверджує невикористання громадянином житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідка з попередніх місць проживання (після 1992 року) щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду. Відповідно до п. 3 постанови Кабінету\~Міністрів України\~від 26.04.1993\~№ 305\~«Про випуск\~в обіг\~приватизаційних житлових\~чеків» на Ощадний банк України покладено забезпечення відкриття громадянам України іменних приватизаційних депозитних рахунків на повну вартість житлового чеку за умови надання громадянином України приватизаційних платіжних доручень, виданих органами приватизації, що свідчать про набуття особою статусу потенційного покупця об`єктів приватизації; списання частки або всієї вартості житлового чека за поданням органу приватизації. Згідно із п. 2 Положення про порядок відкриття приватизаційних депозитних рахунків за житловими чеками та здійснення з них платежів, затвердженого постановою Правління НБУ від 27.04.2000 № 179, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03.07.2000 за № 378/4599, для використання коштів приватизаційних депозитних рахунків громадянин України звертається до установи Ощадбанку за місцем проживання, де знаходяться списки громадян, які складаються місцевими радами. [PERSON] у період з 03.08.1983 року по 24.04.2000 року був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , довідка видана Відділом реєстрації місця проживання громадян Виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради від 30.03.2018 року №3079 (а.с. 53). Відповідно до довідки ПАТ «Державний ощадний банк України» від 23.04.2018 року №103.22-11/1407 [PERSON] не значиться в списках на отримання житлового чеку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 52). У період з 1999 року по 03.01.2002 року [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] без реєстрації, про що ОК «Житлово-будівельний кооператив Рассвет-23»видана довідка (а.с. 54). Також, [PERSON] у період з 03.01.2002 року по 21.08.2012 року був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , довідка видана ОК «Житлово-будівельний кооператив Рассвет-23» (а.с. 54). Відповідно до довідки ПАТ «Державний ощадний банк України» від 05.04.2018 року №448/20 [PERSON] згідно даних ТВБВ №10003/0454 не використовував житловий чек на приватизацію житла за адресою: [ADDRESS] (а.с. 51). Пунктом 11 ст. 8 Закону України\~«Про приватизацію\~державного житлового\~фонду» передбачено, що спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом. Згідно з ч. 10 ст. 8\~Закону України\~«Про приватизацію\~державного житлового\~фонду» органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених п. 2 ст. 2 цього Закону, а саме: не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Даний перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним, розширеному тлумаченню не підлягає, і як вбачається, на спірну кімнату позивача не розповсюджується. Статтею 1\~Закону України\~«Про забезпечення\~реалізації житлових\~прав мешканців\~гуртожитків» передбачено, що сфера дії цього Закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше п`яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них. Тобто, законом передбачено, що під захист підпадають особи, які дотримали певних умов, зокрема відсутність в особи власного житла; правомірність її проживання в гуртожитку та користування гуртожитком; реєстрація за місцем проживання у гуртожитку більше 5 років на законних підставах; фактичне проживання протягом п`яти років за місцем реєстрації в гуртожитку. Таким чином, однією із умов є реєстрація за місцем проживання у гуртожитку більше 5 років на законних підставах З інформації про зареєстрованих Відділу реєстрації місця проживання громадян від 03.09.2017 року №3996 слідує, що [PERSON] проживає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 28.08.2012 року. З 12.04.2017 року за вказаною адресою [PERSON] знятий з реєстрації внаслідок смерті. Відомості про інших зареєстрованих осіб за даною адресою відсутні. (а.с. 55) Отже, враховуючи викладене та аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про порушення права [PERSON] на приватизацію кімнати у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , оскільки позивач є таким, що вселився у вказане житлове приміщення на законних підставах і протягом тривалого часу, а саме з 28.08.2012 року добросовісно використовує кімнату №439, як єдине житло, а тому підпадає під дію ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», крім того, передбачені законом підстави для відмови в приватизації житлової площі відсутні, а тому позовні вимоги суд задовольняє в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved