Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про позовом до відповідача про зняття арешту з майна, посилаючись на те, що арешт на дане майно було накладено державним виконавцем при виконанні постанови № АА2 016571 від 08.02.2014р. Виконавче провадження було знищене, однак арешт з майна не знятий. Позивач звернувсь до державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції з заявою про зняття арешту накладено на підставі постанови № 42581124 від 27.04.2014року ВДВС Оболонського РУЮ в м. Києві. Згідно відповіді відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції в м. Києві від 25.09.2015р. вбачається, що термін зберігання завершених виконавчих проваджень становить три роки. Після закінчення вказаного строку виконавче провадження підлягає знищенню, а відтак жодної дії, в тому числі щодо зняття арештів по знищеному виконавчому провадженню не проводяться.Посилаючись на те, що позивач не має можливості розпоряджатись власним нерухомим майном, у зв'язку із неправомірними діями відповідача, просить суд скасувати постанову № 42581124 державного виконавця ВДВС Оболонського районного управління юстиції у м. Києві від 27.04.2014 року про накладення арешту та заборони відчуження на все майно, яке належить [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER]. Позивач в судове засідання не з'явився, звернувсь до суд з заявою про розгляд справи за його відсутності, підтримавши заявлені вимоги та не заперечивши проти розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Заперечень проти позову не надав. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 27.04.2014року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції м. Києва було винесено Постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження на підставі постанови № АА2 016571 від 08.02.2014року про стягнення з [PERSON] на користь держави штрафу 510 гривень. На підставі даної постанови накладено арешт на все майно боржника. На звернення позивача [PERSON] до відділу ДВС Оболонського РУЮ в м. Києві отримано відповідь про те, що на виконанні у відділі перебувала постанова № АА2 016571 від 08.02.2014року про стягнення з [PERSON] на користь держави штрафу 510 гривень. Згідно відповіді відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції в м. Києві від 25.09.2015р. вбачається, що термін зберігання завершених виконавчих проваджень становить три роки. Після закінчення вказаного строку виконавче провадження підлягає знищенню, а відтак жодної дії, в тому числі щодо зняття арештів по знищеному виконавчому провадженню не проводяться. У звільненні майна з-під арешту відмовлено. Згідно ч.1,2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності із ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оцінивши в сукупності всі зібрані по справі докази, враховуючи те, що арешт майна був заходом виконання постанови суду, а виконавче провадження на даний час знищено, однак державним виконавцем не вчинено дій щодо скасування даних заходів, що обмежує права позивача як власника даного майна на володіння, користування та розпорядження ним, суд вважає правильним здійснити захист прав позивача як власника майна шляхом звільнення його з-під арешту. З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved