Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування реєстрації права власності покликаючись на те, що Львівська міська рада як власник нежитлових приміщень підвалу площею 171,4 кв.м на [ADDRESS] не приймала рішення про відчуження цього об`єкта. Державний реєстратор самовільно без достатньої правової підстави, з порушенням Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» здійснив запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на спірні приміщення за відповідачем. Позивач вважає, що майно вибуло з власності територіальної громади м. Львова поза волею власника, а тому підлягає витребуванню з чужого незаконного володіння. Просить суд витребувати з чужого незаконного володіння відповідача об`єкт нерухомого майна та передати його Львівській міській раді, скасувати реєстрацію права приватної власності на об`єкт нерухомого майна із закриттям розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, визначити порядок виконання судового рішення. Представник позивача за довіреністю у судове засідання не з`явився. Надав заяву, в якій зазначив, що справу просить розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не прибула, хоча повідомлялася належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Відзиву на позов, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без участі відповідача до суду не надходило. Тому, за згодою представника позивача, у відповідності до вимог ст.280 ЦПК України, суд ухвалив справу розглядати у заочному порядку. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Суд встановив, що Львівська міська рада є власником будинку на [ADDRESS] , загальною площею 1455,2 кв.м, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 16.05.2006 р. Управління комунальної власності Львівської міської ради відчужило нежитлові приміщення першого поверху загальною площею 60,8 кв. м [ADDRESS] фізичній особі-підприємцю [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 16.05.2006 р. №1603, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Попович Г. І. Як вбачається з п. 1.1 договору об`єктом продажу за цим договором були нежитлові приміщення першого поверху загальною площею 60,8 кв. м в будинку [ADDRESS] . 26.05.2006 р. ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» провело державну реєстрацію права приватної власності суб`єкта підприємницької діяльності [PERSON] на нежитлові приміщення першого поверху загальною площею 60,8 кв. м в будинку [ADDRESS] прав власності на нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 14888702). 06.08.2013 р. державний реєстратор Львівського міського управління юстиції Величко Андрій Степанович переніс запис про право власності [PERSON] на нежитлові приміщення першого поверху площею 60,8 кв. м на [ADDRESS] з Реєстру прав власності в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 127607946101). Підставою виникнення права власності зазначено договір купівлі-продажу №1603 від 16.05.2006 року, видавник приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Попович Г. І., акт приймання-передачі №1603 від 26.05.2006 р., видавник: Львівська міська рада, витяг №10759386, виданий 26.05.2006, видавник: ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки». 22.01.2014р. на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Красовською А. В., [PERSON] відчужила нежитлові приміщення першого поверху площею 60,8 кв. м на [ADDRESS] [PERSON] . Як вбачається з п.1 цього договору об`єктом продажу за цим договором є нежитлове приміщення першого поверху, загальною площею 60,8 кв.м, в будинку [ADDRESS] . Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 22.02.2016 р. державний реєстратор Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Львівській області Тузяк Павло Тарасович прийняв рішення (індексний номер рішення 28369213) про внесення в розділ Державного реєстру речових прав на нерухоме майно змін щодо об`єкта нерухомого майна, а саме в описі об`єкта нерухомого майна зазначено: нежитлове приміщення площею 60,8 кв.м, комора в підвалі 171,4 кв.м. Дослідивши договір купівлі-продажу №1603 від 16.05.2006 року, укладений між Управлінням комунальної власності Львівської міської ради та [PERSON] та договір купівлі-продажу від 22.01.2014, укладений між [PERSON] та [PERSON] , суд встановив, що комора в підвалі площею 171,4 кв.м не була об`єктом купівлі-продажу за цими договорами. Відповідно до п. 30 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сесії вирішуються питання відчуження об`єктів комунальної власності. Як вбачається з матеріалів справи, Львівська міська рада - власник спірного майна - не приймала рішення про відчуження нежитлових приміщень підвалу площею 171,4 кв.м на [ADDRESS] . Згідно з ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено перелік документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація речових прав на нерухоме майно. Як вбачається з наявних у справі доказів, для реєстрації права власності відповідач не надала державному реєстратору документів, які б підтверджували набуття права власності на нежитлові приміщення підвалу площею 171,4 кв.м на [ADDRESS] . Відповідно до п.4 ч.1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Отже, як з`ясовано судом, державний реєстратор не мав правових підстав для реєстрації права власності на комору в підвалі загальною площею 171,4 кв. м на [ADDRESS] за [PERSON] , а тому був зобов`язаний відмовити в проведенні реєстраційної дії. Наведені обставини справи підтверджують те, що спірне нерухоме майно вибуло з комунальної власності з порушенням чинного законодавства, поза волею Львівської міської ради, а тому позивач має право на його витребування у відповідача на підставі ст. 388 ЦК України. Доводи позивача стосовно того, що майно, яке належало територіальній громаді м. Львова в особі Львівської міської ради на праві комунальної власності вибуло поза волею власника, суд вважає доведеними, а здійснення реєстратором реєстрації права власності за особою на спірне майно, суд розцінює як порушення ст. ст. 24, 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Львівська міська рада, у відповідності до ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», є органом місцевого самоврядування в Україні, що представляє територіальну громаду міста Львова та здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування визначені Конституцією України та іншими законами України. Згідно ст. 80 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальні громади, які реалізують право власності через органи місцевого самоврядування, є суб`єктами права комунальної власності. Згідно зі ст. 13 та ч.1 ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316-319, 321, 324, 327 ЦК України право власності в цілому є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Відповідно до ч.3 ст. 388 ЦК України, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. З врахуванням встановлених обставин справи, суд,

Outcome: approved