Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до своєї колишньої дружини - [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням і просив визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] та зобовязати Орджонікідзевський РВ ГУДМС України зняти відповідача з реєстрації місця проживання за адресою спірної квартири посилаючись на те, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 09 березня 1999 року № 7-99-139587 він є співвласником спірної квартири. Відповідачка не проживає в квартирі з 2013 року. Під час розгляду справи позивач вточнив та зменшив свої позовні вимоги, вказавши, що він звернувся до суду з даним позовом діючи не тільки особисто, а і в інтересах неповнолітнього співвласника спірного житла своєї дочки [PERSON], законним представником якої він виступає, і просив визнати відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали. Відповідач в судове засідання повторно не прибув, про час і місце проведення судових засідань повідомлявся належним чином: за адресою його зареєстрованого місця проживання рекомендованими листами суду направлялися судові повістки, а також через оголошення в пресі, причин неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав, заяви про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Третя особа - Орджонікідзевський РВ ГУ ДМС України в Харківській області про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, звернулася до суду із заявою про розгляд справи у відсутність її представника, при прийнятті рішення у справі покладалася на розсуд суду. Вислухавши позивача, його представника, свідків, вивчивши матеріали справи, оцінив надані позивачем докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. До такого висновку суд дійшов виходячи з наступного… Судовим розглядом встановлено, що сторони у справі є колишнім подружжям, які від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO]. На теперішній час шлюб між сторонами розірваний. Спірним житловим приміщенням є квартира [ADDRESS], яка належить на праві власності позивачу та його неповнолітній дочці [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 09 березня 1999 року Центром приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради за реєстровим № 7-99-139587 (а.с. 5). В квартирі зареєстровані позивач, його діти дочка [PERSON], [INFO], і син [PERSON], [INFO], та колишня дружина відповідач [PERSON] (а.с. 6). 27 грудня 2013 року відповідачка з сином добровільно залишила спірне житлове приміщення, забрала з нього усі свої та сина особисті речі, побутову техніку та меблі та переїхала проживати до свого нового чоловіка. Наведені обставини встановлені судом на підставі показань свідків [PERSON], [PERSON] і допитаного в якості свідка позивача [PERSON], які пояснили суду, що після розірвання шлюбу в спірній квартирі залишилися проживати відповідачка, син сторін та дочка позивача від попереднього шлюбу. В грудні 2013 року відповідачка забрала з квартири усі свої речі та речі сина, а також диван, холодильник, пральну машину і добровільно залишила квартиру. З цього часу вона в ній не проживає, спірним житлом не цікавиться, участі в його оплаті не приймає. Ніяких перешкод у користуванні квартирою позивач відповідачу не чинив. Суд не має сумнівів щодо об'єктивності показань даних свідків, оскільки вони цілком співвідносяться з іншими доказами у справі, а саме… -рішенням апеляційного суду Харківської області від 10 лютого 2015 року, яким було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат на оплату комунальних послуг, з якого вбачається, що під час розгляду справи відповідачка [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала той факт, що вона проживала в спірній квартирі до 27 грудня 2013 року (а.с. 8, 9); -копією позовної заяви відповідача [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за аліментами та пені від 30 квітня 2015 року, в якій [PERSON] вказала, що в грудні 2013 року вона покинула житло за місцем її реєстрації (а.с. 30). Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сімї наймача належать дружина, їх діти і батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Частиною 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підставі наданих позивачем доказів, суд вважає, що відповідач відсутній в спірному житловому приміщенні більше року без поважних причин, і визнає його таким, що втратив право користування житлом в спірній квартирі. Судовим розглядом не встановлено обставин, які б свідчили про поважність причин відсутності відповідача в спірному житловому приміщенні, і тому суд не вбачає підстав для продовження цього строку, тим більше, що із заявою про поновлення цього строку або зі зустрічним позовом про поновлення його права користування спірним житловим приміщенням, відповідач до суду не звернувся. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по справі, які складаються зі сплаченого позивачем судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. Відповідно до ст. ст. 10, 15, 88, 209, 212, 215 ЦПК України, ст. 405 ЦК України, ст. ст. 64, 156 ЖК України, суд -

Outcome: approved