Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення грошових коштів за договором позики в сумі 26 171 243,00 (двадцять шість мільйонів сто сімдесят одна тисяча двісті сорок три гривні). Позивач посилається на те, що у жовтні 2012 року до нього звернувся [PERSON] з проханням позичити йому грошові кошти в сумі 1 000 000 (один мільйон) доларів США, за умови повернення їх до 31.12.2014 року. 26 жовтня 2012 року відповідач власноручно отримав гроші в борг, що підтверджується розпискою. 25 грудня 2014 року сторонами досягнуто домовленості про продовження строку користування позикою, про що Відповідачем власноруч на розписці було зроблено доповнення наступного змісту: «За обопільною згодою зобов'язуюсь повернути позичені гроші у [PERSON] в сумі один мільйон доларів США в строк до 31.12.2015 року. Підпис 25.12.2014 р.». Станом на дату подання позовної заяви сума боргу становить 1 000 000 доларів США, що за курсом Національного банку України на дату підписання позовної заяви становить 26 171 243 грн. На день подачі заяви до суду відповідач свої зобов'язання щодо повернення суми боргу не виконав, що змусило позивача звертатися до суду з даним позовом. Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 23 червня 2018 року відкрито провадження в справі, призначено до підготовчого судового засідання. В підготовчому судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав з наведених підстав в позовній заяві, та наполягав на його задоволенні. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явився, звернувся до суду із заявою, в якій просить справу розглядати без представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судові засідання не з'явився, повернувся конверт з відміткою «за вказаною адресою не проживає, тому у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України на офіційному веб-сайті судової влади України було розміщено оголошення, а також опубліковано оголошення про розгляд справи в газеті «Урядовий кур'єр». Враховуючи вимоги частини 11 статті 128 ЦПК України «з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Однак, [PERSON] відзив не надіслав. Відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Оскільки в судове засідання, призначене на 12 жовтня 2018 року сторони не з'явилися, то згідно вимог частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється». Суд, вислухавши представника позивача [PERSON], дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України. Судом встановлено, що 26 жовтня 2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, згідно з яким [PERSON] отримав від [PERSON] кошти в сумі 1 000 000 (один мільйон) доларів США та зобов'язувався повернути борг до 31.12.2014 року. Наведене підтверджується доданою до матеріалів справи розпискою (а.с.5). 25 грудня 2014 року сторонами досягнуто домовленості про продовження строку користування позикою, про що Відповідачем власноруч на розписці було зроблено доповнення наступного змісту: «За обопільною згодою зобов'язуюсь повернути позичені гроші у [PERSON] в сумі один мільйон доларів США в строк до 31.12.2015 року. Підпис 25.12.2014 р.» (а.с.5). У вказаний строк відповідач борг не повернув. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 18 вересня 2013 року розглянув справу № 6-63 цс 13, предметом якої був спір про стягнення боргу за договором позики. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. На підставі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.. 625 цього Кодексу. У відповідності до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання , на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості в розмірі 1 000 000 (один мільйон доларів США), підлягають до задоволення у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 8810 грн. та 352,40 грн. Враховуючи вимоги ч.1 ст.141 ЦПК України, суд вважає за доцільне, стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати в сумі 8810 грн. та 352,40 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved