Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що 17.02.2012 р. між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] укладено договір № 851618 банківського поточного рахунку для здійснення операцій з використання електронних платіжних засобів. Згідно п.1.1 договору, банк зобов'язався відкрити відповідачу поточний рахунок в гривні за тарифним планом КРЕД ЕС/МС Престиж ФЛ36% та здійснювати його розрахункове касове обслуговування, а відповідач зобов'язався сплачувати банку плату за надані послуги відповідно до діючих тарифів. Пунктом 1.3 договору, передбачено, що банк встановлює кредитний ліміт у розмірі 50000 грн. зі сплатою 36% річних. Банк надає пільговий період по сплаті відсотків за користування кредитним лімітом на термін 45 днів з дати першої транзакції, відповідач до 15 числа кожного місяця сплачує мінімальний платіж, що становить 7% від використаного кредитного ліміту. Свої зобов'язання банк виконав. Відповідач не виконує свої зобов'язання перед банком. Станом на 15.10.2014 р. має заборгованість у розмірі 104708,74 грн., яка складається з: прострочена заборгованість 50000 грн.; прострочені відсотки по кредиту 41989,67 грн.; пеня 12719,07 грн. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 104708,74 грн. та судовий збір в розмірі 1047,09 грн. Представник позивача позов підтримав та просить його задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач про день, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у його відсутності до суду не направив. Суд, враховуючи думку представника позивача, дані про належне повідомлення відповідача про розгляд справи, відповідно до ст.ст. 224,225 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст. 526,530,1054,626,627,11 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За кредитним договором банк (позикодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Судом досліджені: Копія паспорта [PERSON], [INFO], ІПН; Копія договору № 851618 від 17.02.2012 р., укладеного між ПАТ «ВТБ банк» та [PERSON]; Копія розписки [PERSON] від 13.04.2012 р. про отримання платіжної картки з ПІН-кодом; Копія заяви-договору на оформлення пакета послуг «Престиж» [PERSON] від 17.02.2012 р.; Копія анкети-заяви на оформлення банківських продуктів [PERSON] від 13.04.2012 р.; Розрахунок заборгованості за кредитним договором № 851618 від 17.04.2012 р. станом на 15.10.2014 р. за [PERSON]-158 від 7.12.2007 р. з додатками станом на 15.10.2014 р. 104708,74 коп.; Лист-вимога банку на адресу [PERSON] від 10.11.2014 р.; Копія Статуту ПАТ «ВТБ Банк»; Свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи ПАТ «ВТБ Банк» Серія А01, № 725805, дозволи; Виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відносно ПАТ «ВТБ банк». Судом встановлено, що 17.02.2012 р. між ВАТ «ВТБ банк» та [PERSON] укладений договір банківського поточного рахунку для здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів. На виконання договору банк відкрив позичальнику (відповідачу) рахунок, надав платіжну картку, ПІН-код до неї та встановив кредитний ліміт у розмірі 50000 грн. зі сплатою 36% річних. Свої зобов'язання банк виконав, відповідач не належно виконує свої зобов'язання. Станом на 15.10.2014 р. має заборгованість перед банком у розмірі 104708,74 грн., яка складається з: прострочена заборгованість 50000 грн.; прострочені відсотки по кредиту 41989,67 грн.; пеня 12719,07 грн. Банк листом від 10.11.2014 р. звертався до [PERSON] з вимогою погашення заборгованості, але ним заборгованість не погашена. Суд вважає позов в частині стягнення простроченої заборгованоті в розмірі 50000 грн.; прострочених відсотків по кредиту в розмірі 41989,67 грн. підлягає задоволенню. Що стосується стягнення із відповідача на користь позивача пені, то суд вважає можливим зменшити її розмір з 12719,07 грн. до 1000 грн. враховуючи наступне. Відповідно до ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: 3) свобода договору; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до ст.ст. 549,551,616 ЦК України неустойкою (штрафом,пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення. Суд вважає, що позивач після виникнення підстав для нарахування заборгованості у виді пені у відповідача внаслідок неналежного виконання останнім умов кредитного договору, не вжив належних заходів щодо її (пені) зменшення, адже вказана пеня нараховувалася банком, як пояснив представник позивача в суді починаючи з 16.05.2012 р., банк з листом вимогою до відповідача про погашення заборгованості звернувся лише 10.11.2014 р. Враховуючи викладене, а також те, що сума заборгованості у розмірі 91989,67 грн., яка складається з 50000 грн. заборгованість за кредитом; 41989,67 грн. прострочені відсотки по кредиту, що підлягає стягненню з відповідача, перевищує суму кредиту, який отримав відповідач у банку (50000 грн.), що має істотне значення, суд вважає можливим зменшити розміру пені за прострочення строків виконання зобов'язання з 12719,07 грн. до 1 000 грн. Таке зменшення розміру пені, суд вважає, буде законним, розумним та справедливим, такими, що відповідає загальним засадам цивільного законодавства, обраним судом способом захисту прав та інтересів відповідача. За таких обставин суд вважає позов підлягає задоволенню частково на загальну суму 92989,67 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено (92989,67х1047,09:104708,74=929,90). Відповідно до ч.3 ст. 208, ч.1,2 ст. 209, ч.2,3 ст. 213 ЦПК України судовий розгляд закінчується ухваленням рішення суду. Суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду ухвалюється, оформлюється і підписується в нарадчій кімнаті суддею. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 526,530,1054,626,627,11,549,551,616 ЦК України,

Outcome: partial