Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, яким просить стягнути з останнього на свою користь суму 3% річних від простроченої заборгованості з урахуванням індексу інфляції від простроченої суми заборгованості за договором позики від 23.12.2011 в розмірі 103021,11грн. разом із судовими витратами. Обґрунтовуючи вимоги позову позивач зазначає, що 23.12.2011 передав грошові кошти за договором позики [PERSON] у сумі 42055 доларів США. Боржник частково борг сплачував. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.07.2012 з [PERSON] на користь позивача стягнуто суму боргу у розмірі 314553,11грн. та відкрито виконавче провадження. Між тим, протягом трьох років відповідач не сплатив жодного платежу для погашення заборгованості. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 08.07.2015 з [PERSON] на користь позивача стягнуто 3% річних від простроченої суми заборгованості з урахуванням індексу інфляції від простроченої заборгованості за вказаним договором позику розмірі 156756,50грн. та також відкрито виконавче провадження. За виконавчими документами стягнення на користь позивача станом на 03.03.2016 не проводилося, взяті на себе зобов'язання, рішення судів, відповідач не виконує, тому перед позивачем виникла заборгованість у вигляді 3% річних від простроченої заборгованості з урахуванням індексу інфляції на загальну суму 103021,11грн. Представник позивача надав заяву про слухання справи за його відсутністю, вимоги позову підтримав у повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує щодо постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи повідомленим про день та час розгляду справи належним чином, заяв про поважні причини своєї відсутності або про слухання справи за його відсутністю не надав, тому суд, зі згоди представника позивача розглядає справу у відсутності відповідача, постановляючи заочне рішення, що не суперечить правилам ст. 224 ЦПК України. Суд вивчивши доводи позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Так, судом встановлено, що 23.12.2011 [PERSON] взяв в борг у [PERSON] 42055 доларів США, про що уклали договір позики. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.07.2012 із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто суму боргу за договором позики в розмірі 314553,11грн. разом із судовими витратами. На підставі виконавчих документів державним виконавцем відкрито виконавче провадження. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 08.07.2015 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто 3% річних від простроченої суми заборгованості з урахуванням індексу інфляції від простроченої суми заборгованості за договором позики від 23.12.20111 у розмірі 156756,50грн. разом із судовими витратами. На підставі виконавчих документів відкрито виконавче провадження. Такі обставини підтверджено копіями рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.07.2012, рішення Московського районного суду м. Харкова від 08.07.2015, постанов про відкриття виконавчих проваджень (а.с. 7-11, 14, 15). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальнику) грошову суму, а позичальник зобов'язується повернути таку ж саме грошову суму (суму позики). Згідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.ст. 610,611 ЦК України порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Встановлено, що відповідачем умови договору позики порушено, судове рішення не виконано й існуючий борг позивачу не повернуто. Відповідно до положень ст.. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.. 11 ЦК України, зокрема, з договорів та інших правочинів. Положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, 3% річних за період з 01.04.2015 станом на 01.03.2016 становить 13020,32грн., збитки, завдані інфляцією за період з 01.04.2015 станом на 31.01.2016 становлять 85744,90грн., за 2016 сума інфляційних збитків становить 4255,89грн., що разом складає 103021,11грн. Отже, на підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що вимоги позову підлягають задоволенню на підставі їх доведеності та обґрунтованості. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на підставі правил ст.. 88 ЦПК України.

Outcome: approved