Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про визнання наказу незаконним та стягнення компенсації при звільнення працівника, посилаючись на те, що він працював у відповідача на посаді начальника Історичного відділення №603 групи відділень №1 (м. Львів) департаменту роздрібних продаж Західного комерційного макрорегіону (м. Львів) - ПАТ «Укрсоцбанк». Звільнений 30 квітня 2014 року за угодою сторін, п.1ст.36 КЗпП України. За час його праці ПАТ «Укрсоцбанк» 01 квітня 2014 року видано наказ №23 про встановлення позивачу надбавки до посадового окладу як начальнику Історичного відділення №603 групи відділень №1 (м. Львів) департаменту роздрібних продаж Західного комерційного макрорегіону (м. Львів) - ПАТ «Укрсоцбанк» у розмірі 0,00 грн. Вважає, що Наказ №23 від 01 квітня 2014 року про встановлення надбавки до посадового окладу у розмірі 0,00 грн. прийнято з порушенням норм КЗпП щодо порядку застосування дисциплінарних стягнень. Просить зазначений наказ визнати незаконним та стягнути в його користь 11 000 грн. компенсації при звільнення працівника. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, дав аналогічні пояснення, зазначивши, що 30 квітня 2014р. при звільненні йому було виплачено компенсацію у розмірі 2200 грн. Про існування наказу ПАТ «Укрсоцбанк» по західному макрорегіону №02-539-п від 15 листопада 2013р. про встановлення йому посадового окладу в розмірі 1280 грн. дізнався вже після звільнення. Враховуючи вищенаведене вважає, що за ним на момент звільнення зберігалась оплата праці у розмірі 6600 грн. щомісячно, тому має право на компенсацію у розмірі 11 000 грн., якя підлягає стягненню з відповідача. Окрім цього, просить визнати незаконним наказ №23 від 01 квітня 2014 року про встановлення йому надбавки до посадового окладу у розмірі 0,00 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить позов задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, вказав, що нарахування заробітної плати позивачу відбувалось із дотримання норм діючого законодавства та внутрішніх нормативних документів банку. Зазначив, що службовою запискою начальника департаменту роздрібних продаж Західного комерційного макрорегіону, що була адресована Начальнику Департаменту персоналу ПАТ «Укрсоцбанк» Мантовані С., зафіксовано неналежне виконання позивачем його посадових обов'язків. Таким чином, ПАТ «Укрсоцбанк» 01 квітня 2014 року правомірно на підставі Положення про матеріальне стимулювання персоналу ПАТ «Укрсоцбанк» видано наказ №23 про встановлення позивачу надбавки до посадового окладу як начальнику Історичного відділення №603 групи відділень №1 (м. Львів) департаменту роздрібних продаж Західного комерційного макрорегіону (м. Львів) - ПАТ «Укрсоцбанк» у розмірі 0,00 грн. Зазначив, що при звільненні працівника за п.1 ст. 36 КЗпП України виплата вихідної допомоги не передбачена. Просить в позові відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Ст. 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до наказу №02-539-п від 15.11.2013р. [PERSON] був прийнятий на посаду начальника Історичного відділення №603 групи відділень №1 (м. Львів) Департаменту роздрібних продаж Західного комерційного макрорегіону з посадовим окладом згідно з штатним розписом 1280 грн. Наказом № 1389-П від 30 квітня 2014 року звільнений за угодою сторін, п.1ст.36 КЗпП України. Позивачу була виплачена вихідна допомога у розмірі 3 200 грн. Згідно наказу № 23 від 01 квітня 2014 року та Положення про матеріальне стимулювання персоналу ПАТ «Укрсоцбанк» [PERSON] була встановлена надбавка до посадового окладу у розмірі 0,00 грн. Підставою прийняття наказу № 23 від 01 квітня 2014 року слугувала службова записка начальника департаменту роздрібних продаж Західного комерційного макрорегіону Євтихевич Г.М. від 26.03.2014р., що була адресована Начальнику Департаменту персоналу ПАТ «Укрсоцбанк» Мантовані С., в якій він вказав, що [PERSON] неналежно виконує посадові обов'язки, та вважає за необхідне зняти надбавку до заробітної плати у розмірі 100%. Ст. 22 ЗУ «Про оплату праці» передбачено, що суб'єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами. Відтак, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги про скасування наказу № 23 від 01 квітня 2014 року прийнятого на підставі Положення про матеріальне стимулювання персоналу ПАТ «Укрсоцбанк» є правомірними, оскільки наказ прийнятий з порушенням норм КЗпП та погіршує умови праці позивача. Відповідно до ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток. Трудовий договір з позивачем був розірваний на підставі п.1 ст. 36 КЗпПП України, за угодою сторін. Виплата вихідної допомоги за вищезгаданою статтею не передбачена. З врахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення в його користь 11 000 грн. компенсації при звільнення до задоволення не підлягають. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved