Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про визначення часток у спільній власності покликаються на те, що у відповідності до свідоцтва про право власності [NUMBER] від 09.10.1997 р. на квартиру за адресою: [ADDRESS], виданого виконкомом Львівської міськради народних депутатів на підставі розпорядження № 648 від 09.10.1997 р., успільній сумісній власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]знаходиться дана квартира. [INFO] помер співвласник квартири - мати позивача [PERSON] Належну померлій 1/4 (одну четверту) частини квартири успадкували за законом в рівних частках: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а саме 1/12 квартири кожен на праві спільної часткової власності. [INFO] помер ще один із співвласників - баба позивача [PERSON] Позивач звернувся до Першої Львівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте, не зміг отримати свідоцтво про прийняття спадщини, оскільки, як вказано в листі нотаріальної контори, не можливо встановити склад спадкового майна, так як розмір частки у праві власності померлої [PERSON] не визначено. Таким чином, позивач неможе реалізувати свої майнові права у позасудовому порядку, просить суд позов задовольнити, визначити за померлою [PERSON] ? спільної сумісної власності та за позивачем ? спільної сумісної власності на квартиру. Представник позивача за довіреністю у судове засідання не з'явився. Надав заяву, в якій зазначив, що справу просить розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не прибув, хоча повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Відзиву на позов, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без участі відповідача до суду не надходило. Тому, за згодою представника позивача, у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив справу розглядати у заочному порядку. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини. У відповідності до свідоцтва про право власності [NUMBER] від 09.10.1997 р. на квартиру за адресою: [ADDRESS], виданого виконкомом Львівської міськради народних депутатів на підставі розпорядження № 648 від 09.10.1997 р., у спільній сумісній власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] знаходиться дана квартира. [INFO] помер співвласник квартири - мати позивача [PERSON] Належну померлій 1/4 (одну четверту) частини квартири успадкували за законом в рівних частках: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а саме 1/12 квартири кожен на праві спільної часткової власності. Право власності кожного з цих осіб на 1/12 квартири підтверджується реєстраційним посвідченням від 20.12.2000 року, виданим Львівським ОБТІ та ЕО. [INFO] помер ще один із співвласників - баба позивача [PERSON] Позивач звернувся до Першої Львівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Державним нотаріусом нотаріальної контори Кутельмах О.Ф. було внесено дані у Спадковий Реєстр і видано витяг від 27.12.2016 р. про реєстрацію спадкової справи за № 400/2016. Проте позивач не зміг отримати свідоцтво про прийняття спадщини, оскільки розмір частки у праві власності померлої [PERSON] не визначено, не можливо встановити склад спадкового майна. Відповідно до довідки Львівського ОБТІ та ЕО № 1/1709 від 13.02.2017 року про параметри житла, відсутність обтяжень і заборон, відсутність переобладнань і перепланування, а також про те, що станом на 29.12.2012 р. квартира за адресою: [ADDRESS], зареєстрована за: [PERSON], [PERSON], [PERSON], 3/4 частини, на праві приватної спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на квартиру [NUMBER] від 09.10.1997 р., що видане виконкомом Львівської міської Ради народних депутатів на підставі розпорядження № 648 від 09.10.1997 р.; [PERSON], [PERSON], [PERSON], по 1/12 частині кожному, на праві спільної часткової власності, на підставі свідоцтва про право на спадщину, що посвідчене Першою Львівською Державної нотконторою 05.12.2000 р., та зареєстровано в реєстрі за № 6-3588. Відповідно до положень ч. 1 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому, частиною 1 ст. 355 ЦК України передбачено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). У відповідності до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Разом з тим, відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Таким чином, в даній статті встановлюється презумпція рівності часток співвласників. Крім того, згідно із положеннями ст. 372 Цивільного кодексу України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено між ними або законом. Згідно з ч.1 ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 224 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні. Згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» за №20 від 22.12.1995 року частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Проаналізувавши обставини справи та відповідні норми законодавства, які регулюють ці відносини, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У зв'язку зі смертю одного з співвласників, позивач не може реалізувати своє право на прийняття спадщини за законом через те, що нотаріус відповідно до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України не може видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності без виділення (визначення) частки померлого у спільному майні. Після смерті одного із співвласників частка у праві спільної сумісної власності належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, оскільки іншим чином, окрім звернення до суду, захистити своє набуте в порядку спадкування право власності на невизначену частку померлого співвласника не можливо, а також з метою забезпечення належної реалізації права власності співвласника у спільному сумісному майні, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Оцінивши надані та здобуті докази, дослідивши інші матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, тому слід визначити частки у спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS] померлій [PERSON] та [PERSON] - по 1/4 частині кожному.

Outcome: approved