Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів та просив стягнути в солідарному порядку з відповідачів заборгованість за спожиті комунальні послуги в розмірі 2862,32 грн., індекс інфляції за невиконання грошового зобов`язання в розмірі 1053,90 грн., 3% річних в сумі 237,38 грн. та судові витрати. Посилається в позові на те, що 04.11.1962 року був створений Житлово-будівельний кооператив «Темп-2», назва якого 06.12.2004 року відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР №186 від 30.04.1985 року була змінена на Обслуговуючий житлово-будівельний кооператив «Темп-2». 13.02.2015 року загальними зборами членів Обслуговуючого житлово-будівельного кооперативу «Темп-2» було прийнято рішення про його ліквідацію з правом передачі всіх активів, прав та обов`язків до іншої неприбуткової організації відповідного виду - Обслуговуючого кооперативу «Темп-2». Передача прав та обов`язків від ОЖБК «Темп-2» до ОК «Темп-2» відбулася 01.06.2015 року . Позивач посилався на те, що відповідачі є власниками та проживають у квартирі за адресою: [ADDRESS] , користуються комунальними послугами, однак у них наявна заборгованість за комунальні послуги. Також, позивач посилався на те, що на момент передачі прав та обов`язків від ОЖБК «Темп-2» до ОК «Темп-2», відповідачі мали заборгованість за надані житлово-комунальні послуги перед ОЖБК «Темп-2» за період до 01 червня 2015 року в розмірі 1083,67 грн., яка була передана ОК «Темп-2». Відповідно до акту приймання-передачі майна з управління в управління 31.03.2017 року, за яким житловий будинок [ADDRESS] був переданий 31.03.2017 року з управління ОК «ТЕМП-2» в управління ОСББ «АВІА», в якому зазначено, що заборгованість відповідачів станом на 01.04.2017 року за спожиті комунальні послуги в розмірі 2862,32 грн., згідно довідки №02-3361 від 03.09.2018 року, залишилася на балансі ОК «ТЕМП-2», право на стягнення з боржників в судовому та позасудовому порядку залишається у позивача. Виходячи з цього, просить задовольнити позов, стягнути компенсацію за порушення відповідачами грошових зобов`язань, з урахуванням 3% річних та індексу інфляції, в зв`язку з несвоєчасним виконанням зобов`язань у порядку ст.625 ЦК України. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 25.04.2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. У встановлений ухвалою строк від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву в якому він проти задоволення позовних вимог заперечував посилаючись на те, що передача всіх активів, прав та обов`язків ОЖБК «Темп-2» до ОК «Темп-2» є незаконними. Процедура ліквідації ОЖБК «Темп-2» є незаконною та неправомірною та підпадає під ознаки кримінального правопорушення. Акт приймання-передачі активів від 01.06.2015 року на ОК «Темп-2», яким були передані борги мешканців та власників квартир будинку [ADDRESS] та право витребовувати ці борги від фізичних осіб на користь ОК «Темп-2» є незаконним та ОК «Темп-2» є неналежним позивачем. Крім того, усі договори, укладені між позивачем та ПАТ «Київводоканал», Київським поштампом, ПАТ «Київенерго», ПАТ «Укртелеком» та іншими, були укладені як до моменту проведення ліквідації так і під час, а тому є недостовірними доказами у справі. Отже, вважає, що позивач не має права на звернення до суду з даним позовом, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні позову. 28.05.2019 року від відповідача [PERSON] надійшла заява в якій вона просила відмовити у задоволенні позову, з підстав зазначених у відзиві [PERSON] . Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до акту прийому - передачі карток паспортного обліку (Ф.16) від 13.02.2017 у квартирі за адресою: [ADDRESS] , прописані: з 11.03.2015 року [PERSON] , з 13.06.2016 року [PERSON] Згідно з договором дарування квартири від 13.12.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Кашубою О.Б., право власності на квартиру [ADDRESS] належить [PERSON] Житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , заходився на балансі, в управлінні та обслуговуванні ОЖБК «Темп-2», який надавав житлово-комунальні послуги згідно із Законами України «Про житлово-комунальні послуги» та «Про кооперацію» всім мешканцям будинку. Рішенням загальних зборів членів кооперативу № 1 від 13 лютого 2015 року ОЖБК «Темп-2» був ліквідований з передачею всіх активів юридичної особи іншій неприбутковій організації - ОК «Темп-2». Актом приймання-передачі від 01 червня 2015 року, затвердженим рішенням загальних зборів членів ОК «Темп-2» від 01 червня 2015 року, основні активи були передані від ОЖБК «Темп-2» до ОК »Темп-2». Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» всі права та обов`язки щодо обслуговування житлового будинку та надання комунальних послуг мешканцям будинку за адресою: [ADDRESS] , перейшли від ОЖБК «Темп-2» до ОК «Темп-2». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад, залежно від функціонального призначення, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. За змістом ч. 3 ст. 16 Закону комунальні послуги надаються споживачам безперебійно. Таким чином, відповідачі були та є споживачами житлово-комунальних послуг. Правовідносини, які склалися між сторонами, врегульовані Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до п. 1.1 Договору про надання послуг № 3690 від 24 березня 2015 року, укладеного між КП «Головний інформаційно-обчислювальний центр» та ОК «Темп-2», нарахування та розщеплення коштів за спожиті комунальні послуги здійснює КП «ГІОЦ». Оплата за надані комунальні послуги здійснюється на поточні рахунки КП «ГІОЦ», яка після її розщеплення спрямовується даною організацією на рахунки комунальних підприємств та організацій (щодо постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, опалення), балансоутримувача та/або управителя. Виготовлення рахунків за житлово-комунальні послуги (формування та друк) в місті Києві здійснюється Комунальним підприємством «Головний інформаційний обчислювальний центр» на підставі даних, які подає ОК «Темп-2». Рахунки даються споживачам послуг шляхом розміщення їх у поштових скриньках мешканців будинку. Будь-якого іншого способу вручення рахунків (особистого вручення, направлення кореспонденцією) законодавством не визначено. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Згідно з п.1 ч.3 ст.20 Закону споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. За змістом ст. 29 Закону надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку здійснюється на підставі договору, що укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року, встановлено, що власники та наймач (орендар) квартири зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору, оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. За змістом ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. У тих випадках, коли закон не встановлює обов`язковість певної форми, сторони можуть обирати її на власний розсуд, але в межах чинного законодавства. Усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Таким чином, якщо умови усного договору виконуються сторонами, то він вважається укладеним, а умови прийнятими обома сторонами. За змістом ч. 1 ст. 633 ЦК України договір про надання комунальних послуг є публічним договором. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Як зазначено вище, позивач є виконавцем і виробником послуг (за переліком, визначеним постановою КМУ № 869 від 01 червня 2011 року), в відповідачі - споживачем даних послуг. Відповідно до вимог закону споживачі зобов`язані вносити плату за житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення відповідача від оплати послуг в повному обсязі. Це відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України 20 квітня 2016 року в справі 6-2951цс15. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виходячи з того, що відповідачі нерегулярно вносили плату за надані житлово-комунальні послуги, що привело до виникнення заборгованості, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача. Крім того, відповідно до загальних умов виконання зобов`язань, встановлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. З цього випливає, що правовідносини, які склалися між сторонами з приводу надання житлово-комунальних послуг, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора, передбачене ч. 1 ст. 509 ЦК України, вимагати сплати грошей за надані послуги. Разом з тим, задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 статті 625 ЦК України - боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З наданих позивачем розрахунків заборгованості вбачається, що у відповідачів станом на 01.04.2017 року виникла заборгованість в розмірі 4153,60 грн., яка складається з: суми заборгованості за комунальні послуги в розмірі 2862,32 грн., інфляційні збитки в розмірі 1053,90 грн. та 3% річних в розмірі 237,38 грн. З урахуванням вищенаведеного, позовні вимоги Обслуговуючого кооперативу «Темп-2» підлягають задоволенню. Що стосується заперечень відповідачів викладених у відзиві то суд не приймає їх до уваги, оскільки відповідачі приділяють увагу процедурі ліквідації ОЖБК «Темп-2» на підставі чого вважають, що ОК «Темп-2» не має право вимоги до них, при цьому не обґрунтовують неправомірність нарахування заборгованості за надані житлово-комунальні послуги. Фактично відповідачі оспорюють процедуру ліквідації ОЖБК «Темп-2», яка не є предметом даного позову. Крім того, зазначена ліквідація не визнана незаконною, договори, що були укладені між ОЖБК «Темп-2» з ПАТ «Київводоканал», ПАТ «Укртелеком» та іншими організаціями в судовому порядку не оскаржувались та є чинними, а тому посилання відповідачів на їх незаконність є необґрунтованими. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з цього, з [PERSON] , та [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 960,50 грн. з кожного. Що стосується понесених витрат на правничу допомогу позивачем, то слід зазначити наступне. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Встановлено, що 11.02.2016 між Обслуговуючим кооперативом «Темп-2» та адвокатом Джас І.В. було укладено договір про надання адвокатських послуг № 68. Згідно акту приймання - передачі наданих послуг від 29.02.2019 року за договором № 68 від 11.02.2016 вбачається, що адвокатом Джас І.В. виконано робіт (складання позовної заяви) на суму 800,00 грн., що підтверджується квитанцією рахунком № СФ-13 від 19.02.2019 року. Крім того, встановлено, що адвокатом Джас І.В. виконано роботи по отриманню інформації з Єдиного реєстру прав власності на нерухоме майно на суму 23,00 грн., що підтверджується квитанцією №3492288-1. Оцінивши надані представником позивача матеріали в обґрунтування розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу, суд вважає їх в цій частині обґрунтованими. Враховуючи вимоги ст. 137 ЦПК України суд вважає за можливе стягнути з позивача на користь відповідачів в рівних частинах понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 823,00 грн. як такі, що в цій частині є співвмірними та виправданими, виходячи з предмету позову.

Outcome: approved