Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Маріупольської міської ради про визнання права власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року. В обґрунтування позовних вимог зазначили, з 1992 року його батьки проживали у вказаній квартирі, яка знаходилась у їхній спільній сумісній власності. Після смерті батька [PERSON] [INFO] року його мати [PERSON] фактично прийняла спадщину, проте не оформила належним чином свої спадкові права. У встановлений законом строк він звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], а згодом з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом, але йому було відмовлено, оскільки ним не надані документи, які підтверджують право власності спадкодавиці [PERSON] на квартиру. Позивач у судове засідання надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю. Представник відповідача надав суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав повністю. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правові відносини. Згідно реєстраційного посвідчення № 36196 від 05.06.1992 року, виданого Маріупольським БТІ на підставі довідки ЖЕКу-22 від 01.04.1992 року, кооперативна квартира [ADDRESS] на праві власності належить [PERSON] Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01.06.2012 року [PERSON] помер [INFO] року. З матеріалів спадкової справи № 143/2015, відкритої щодо майна померлої [PERSON], вбачається, що остання фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON], оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 23.12.2014 року [PERSON] померла [INFO] року. Згідно до свідоцтва про народження [NUMBER] від 11.10.1985 року [PERSON] є сином померлої [PERSON] Відповідно до копії спадкової справи № 143/2015, відкритої Першою Маріупольською державною нотаріальною конторою щодо майна померлої [PERSON], спадкоємцем за законом першої черги, який прийняв спадщину шляхом подачі заяви до нотаріальної контори за вх. №320 від 05.03.2015 року, є син померлої [PERSON] Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 15 ЗУ «Про власність» від 07.02.1991 р., що діяв на момент спірних правовідносин член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Аналогічні положення містяться в п.5-1 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 18.09.1987 року, де зазначено, що член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом. Згідно до абз. 3 ч.2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Так, згідно довідки, виданої МКП «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» від 05.06.2015 року за № 1190, квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі реєстраційного посвідчення від 05.06.1992 року, про що здійснено запис у книгу за реєстраційним номером №36196 від 05.06.1992 року, і саме з цього часу [PERSON] набув право власності на вищевказану квартиру. Стаття 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Стаття 1298 ЦК України передбачає, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 23 постанови ПВС України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 р., свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно постанови державного нотаріуса Першої Маріупольської державної нотаріальної контори Матвєєвої Н.В. № 1396/02-31 від 03.07.2015 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої [INFO] року [PERSON] у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності спадкодавиці на майно, а саме: квартиру [ADDRESS] Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. З огляду на вказане суд вважає, що оскільки позивач, як спадкоємець прийняв спадщину після смерті матері, але не може отримати свідоцтво про право на спадщину на спірну квартиру, то слід захистити його права та в судовому порядку визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS], як за спадкоємцем першої черги, який прийняв спадщину.

Outcome: approved