Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 01 серпня 2008 року на відповідачку було відкрито особовий рахунок [NUMBER] та заведено абонентську картку про присвоєння рахунку на послугу з водопостачання і з цього часу сторони перебувають у договірних правовідносинах. Відповідачка свої зобов'язання щодо оплати послуг з водопостачання у повному обсязі не виконує, у зв'язку з чим в період з 01 травня 2013 року до 01 лютого 2014 року виникла заборгованість в загальному розмірі 1233,35 грн. На суму боргу нараховані інфляційні витрати в розмірі 09,29 грн. та 3 % річних в розмірі 15,64 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача вищезазначену суму заборгованості з урахуванням 3 % річних та інфляційних витрат, а також судові витрати по справі в розмірі 243,60 грн. У судовому засіданні представник позивача Амеліна Р.К. позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просила їх задовольнити. Також зазначила, що вказаний борг утворився ще у колишніх власників житлового приміщення, де зараз мешкає відповідачка. Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, зазначила, що цей борг колишніх власників квартири, яку вона придбала у власність лише у грудні 2009 року. Вона надані послуги сплачує своєчасно, про що свідчать відповідні квитанції. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Таким чином, суд, заслухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора забов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як стверджує позивач, згідно абонентської картки про відкриття особового рахунку за послугу з водопостачання між сторонами склалися договірні правовідносини. Також на думку позивача з наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що розмір заборгованості відповідачки за надані йому послуги з водопостачання складає 1233,35 грн. На суму боргу нараховані інфляційні витрати в розмірі 09,29 грн. та 3 % річних в розмірі 15,64 грн. З копії письмового попередження вбачається, що відповідачка попереджалася про наявність у нього заборгованості за послуги з водопостачання, але з боргом не погодилася. Однак з копії договору купівлі-продажу нерухомого майна - квартири вбачається, що власником цієї квартири відповідачка стала лише 22 грудня 2009 року, а абонентська картка з невідомих причин оформлена на ім'я відповідачки 01 серпня 2008 року. Також представник позивача підтвердила факт того, що зазначена у позові заборгованість виникла ще до часу отримання відповідачкою квартири у власність і рахувалася за колишніми власниками квартири, у зв'язку з чим відповідачка не може нести відповідальність за невиконання зобов'язань, участі у яких вона не брала. Таким чином, суд не вважає наявність фактів, якими позивач обгрунтовує свої позовні вимоги, встановленою. Оскільки у задоволенні позовних вимог слід відмовити, понесені позивачем судові витрати по справі в розмірі 243,60 грн. стягненню з відповідача не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed