Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Товариство з обмеженою відповідальністю Інформаційне агентство «Українські новини» про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації. В обґрунтування позову посилається, що [INFO] р. о 13 год. 52 хв. на,офіційній інтернет сторінці https://ukranews.com Товариства з обмеженою відповідальністю Інформаційне агентство «Українські новини» розміщено статтю під назвою (мовою оригіналу): «[INFO]», в якій Інформаційне агентство повідомило та поширило недостовірну та негативну інформацію про Позивача наступного змісту: «В отношении [PERSON] правоохранительными органами Украины Армении в озбуждены уголовные дела по статьям вымагательство, подделка документов, мошенничество в особо крупном размере, ложный донос и неуплата налогов. В Украине дела расследуются Национальной полицией и Государственным бюро расследований. [PERSON] подозревают в том, что он путем угроз и подделки документов вместе с сообщниками вымогал у армянских бизнесменов 10 млн долларов». Інформація щодо «подозрения [PERSON] в совершении преступления, а именно: вымогательства вместе с сообщниками», а також «возбуждения уголовных дел в отношении [PERSON] по статьям подделка документов, неуплата налогов, мошенничество в особо крупных размерах», поширена Інформаційним агентством, є негативною, неправдивою та такою, що підлягає спростуванню. Визнати недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права [PERSON] інформацію, поширену [INFO] о 13 год. 52 хв. у статті Інформаційного агентства «Українські новини» під назвою: «[INFO]» на веб-сайті https://ukranews.com за адресою в мережі Інтернет: [INFO] , а саме: «В отношении [PERSON] правоохранительными органами Украины и Армении возбуждены уголовные дела по статьям вымогательство, подделка документов, мошенничество в особо крупном размере, ложньй донос и неуплата налогов. В Украине дела расследуются Национальной полицией и Государственньїм бюро расследований. [PERSON] подозревают в том, что он путем угроз и подделки документов вместе с сообщниками вымогал у армянских бизнесменов 10 млн долларов». Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю Інформаційне агентство «Українські новини» (ідентифікаційний код 25389186, адреса: м. Київ, вул. Еспланадна, буд. 20) та (власник веб-сайту) протягом трьох календарних днів з дня набрання чинності рішенням законної сили спростувати недостовірну інформацію, поширену про [PERSON] ( [ADDRESS] ) у статті Інформаційного агентства «Українські новини» під назвою (мовою оригіналу): «[INFO]», що була розміщена [INFO] о 13 год. 52 хв. на веб-сайті https://ukranews.com за адресою в мережі Інтернет: [INFO] , шляхом розміщення на веб-сайті https://ukranews.com вступної та резолютивної частини рішення суду у цій справі під заголовком «Спростування». Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 11.09.2019р. відкрито провадження по справі в порядку загального. Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 5.02.2020р. призначено до розгляду. Представник позивача просив розглядати справу у відсутність, позов підтримав. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час розгляду справи повідомлений. Правом на надання відзиву на позовну заяву, заяв, клопотань не скористався. За таких обставин, суд розглянув справу за відсутності сторін в порядку заочного провадження відповідно до ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Статтею 3 Конституції України закріплено, що людина її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до Преамбули Загальної Декларації прав людини визнання гідності, яка властива всім членам людської сім`ї і рівних та невід`ємних їх прав є основою свободи, справедливості та загального миру. Відповідно до приписів статей 28,68 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності та ніхто не може бути підданий такому пово¬дженню, що принижує його гідність. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Згідно із статтями 277, 297, 299 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) частиною 4 статті 32 Конституції України, статтею 10 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод фізична особа має права на недоторканість своєї честі, гідності та ділової репутації, їх захист, а також право на спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію. У статті (мовою оригіналу): «[INFO]», поширеної [INFO] на веб-сайті Інформаційного агентства за адресою в мережі Інтернет: [INFO] , міститься вказівка на те, що кримінальні прова¬дження зареєстровані саме стосовно Позивача у зв`язку з вчиненням ним злочинів. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року N 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Постанова Пленуму ВСУ № 1 у пункті 15 передбачає, що під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих ін¬шим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширення Інформаційним агентством інформації про Позивача [INFO] на веб-сайті Інформаційного агентства є поширенням інформації. У фразі статті (мовою оригінала): «[INFO]», а також в подальшому (мовою оригіналу): « В отношении [PERSON] правоохранительньгми органами », «[PERSON] подозревают в том » прямо згадується ім`я, прізвище Позивача, зазначені відомості дають підстави для висновку про те, що інформація, яка зазначається в статті, стосується саме Позивача. Відповідно до приписів статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї, а також право на відшкодування матеріальної чи моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Згідно із пунктом 15 Постанови Пленуму АСУ № 1 недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Про недостовірність поширеної [INFO] у статті (мовою оригіналу): «[INFO]» на веб-сайті Інформаційного агентства «Українські новини» свідчить наступне. У статті зазначено: «В отношении [PERSON] правоохранительными органами Украины и Армении возбуждены уголовные дела по статьям вымогательство, подделка документов, мошенничество в особо крупном размере, ложный донос и неуплата налогов. [PERSON] подозреевают в том, что он путем угроз и подделки документое вместе с сообщниками вьшогал у армянских бизнесменов 10 млн долларов». Використання у тексті статті зазначених тверджень стосовно Позивача свідчить, що нібито стосовно Позивача зареєстровано кримінальне провадження та проводиться досудове розслідування злочинів, і Позивач нібито має статус підозрюваного у таких кримінальних провадженнях. Згідно зі статтею 1 Кримінального процесуального кодексу України (на¬далі - КПК України) кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України. Пунктом 10 статті 3 КПК України встановлено, що кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Правовий зв`язок конкретної особи з досудовим розслідуванням можливий лише шляхом наділення її (або набуття нею) конкретного правового статусу, передбаченого КПК України. Факт набуття особою певного процесуального статусу гарантує їй можливість використання комплексу відповідних процесуальних прав, передбачених законом, а також дозволяє ідентифікувати її як учасника кримінального провадження, перелік яких є вичерпним. З метою ідентифікації особи, як такої, що має відношення до кримінального провадження в силу своєї можливої причетності до вчинення злочину, КПК України передбачено такий процесуальний статус як «підозрюваний». Так, згідно з частиною 1 статті 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй, внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. [PERSON] не встановлено, що було повідомлено про підозру у встановленому законом порядку в жодному кримінальному провадженні зареєстрованому на території України, отже, останній не перебуває в статусі підозрюваного та не має відношення до вчинення злочинів, про які зазначає Інформаційне агентство у своїй статті. Таким чином, посилання на конкретну фізичну особу у контексті її зв`язку з кримінальним провадженням та його розслідуванням можливо лише у випадку, коли особа перебуває у статусі підозрюваного, обвинувачего або підсудного. Однак, не встановлено, що [PERSON] пред`являлось повідомлення про підозру по жодному наведеному у статті факту, жодний обвинувальний акт стосовно Позивача не передавався до суду, не існує жодного ухваленого стосовно [PERSON] вироку. Таким чином, поширена відповідачем інформація не відповідала дійсності, а тому є недостовірною. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень і використання практики Європейського суду з прав людини» Європейська Конвенція та рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) є джерелом права в Україні, національні суди мають використовувати практику Європейського суду. Практика ЄСПЛ стосовно порушення принципу презумпції невинуватості до суб`єктів, які його порушують, відносить не лише осіб, які здійснюють досудове провадження, судовий розгляд кримінальних справ, а й інших осіб які вважають особу винною у вчиненні злочину ще до ухвалення обвинувального вироку у кримінальній справі (справа «Аллене Де Рібемон проти Франції» (Allent de Ribemont v. France) від 10.02.1995, п. 33, п. 38, п. 41). Проте, ніщо не може завдавати відповідним органам надавати інформа¬цію про перебіг розслідування у кримінальній справі, адже це суперечило б праву на свободу вираження поглядів, проголошеному статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Однак, він зобов`язує робити це з усією необхідною обережністю та обачністю щоб дотримати принцип презумпції невинуватості (справа справа «Аллене Де Рібемон проти Франції» (Allent de Ribemont v. France) від 10.02.1995, п. 33, п. 38, п. 41). Тому при вирішенні питання про порушення права на презумпцію невинуватості слід брати до уваги не лише зміст конкретних висловлювань, а й контекст, в якому вони були зроблені ...(справа «Дактарас проти Литви (Dactaras v.Lithuania) від 24.11.2000 року, пп. 41, 43). У статті, опублікованої [INFO] на веб-сайті Інформаційного агентства «Українські новини» зазначається: «В отношении [PERSON] правоохранительными органами Украины и Армении возбуждены уголовные дела по статьям вымогательство, подделка документов, мошенничество в особо крупном размере, ложный донос и неуплата налогов. В Украине дела расследуются Национальной полицией и Государственным бюро расследованиїи [PERSON] подозревают в том, что он путем угроз и подделки документов вместе с сообщни- ками вьімогал у армянских бизнесменов 10 млн долларов». Таким чином, використання тверджень (мовою оригіналу) « [INFO] », «[PERSON] подозревают в том, что он » свідчить про те, що Відповідачі стверджують про наявність зв`язку особи Позивача з досудовим розслідуванням та наявність даних або принаймні достатніх доказів, які підтверджують, що саме Позивач вчинив кримінальне правопорушення. Однак, відповідно до приписів статті 276 КПК України при наявності достатніх підстав для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення здійснюється повідомлення про підозру й особа набуває статусу підозрюваного. В той час як Позивач такого статусу не має. Не встановлено у Позивача й будь-якого іншого процесуального статусу, передбаченого КПК України, яке б дозволяло розглядавати його як сторону кримінальних проваджень за фактами дій, наведених у статті. Таким чином, вищезазначена інформація про Позивача, поширена Інформаційним агентством «Українські новини» на веб-сайті https://ukranews.com у статті «[INFO]», порушує принцип презумпції невинуватості, який закріплений у статті 62 Конституції України, статті 2 КПК України, статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статті 11 Загальної декларації прав людини і є фактично твердженням про причетність Позивача до вчинення злочину, чим створюється негативне уявлення про нього і заподіюється шкода його правам та інтересам. Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05.06.2019 у справі № 727/8388/17 (копія додається) визначено:«Враховуючи системний аналіз норм КПК України та принцип презумпції невинуватості, який закріплений у статті 62 Конституції України, статті 2 КК України, статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статті 11 Загальної декларації прав людини, суд дій¬шов до висновку про те, що відсутні правові підстави стверджувати, що особа, яка не перебуває в статусі підозрюваного чи в іншому із зазначених вище процесуальних статусів, має відношення до вчинення злочину, який роз¬слідується. Відповідно до положень КПК України здійснюється досудове ро¬зслідування злочинів (статті 215, 216, 246, 294 КПК України), а про початок здійснення чи наявність кримінального провадження стосовно конкретної особи можливо стверджувати виключно у випадку наявності підозрюваних у таких провадженнях. Таким чином, посилання на конкретну фізичну особу у контексті її зв`язку зі злочином, кримінальним провадженням чи його розслідуванням можливо лише у випадку, коли особа перебуває у статусі підозрюваного, обвинуваченого або підсудного». З урахування цього, посилання у статті на те, що відносно [PERSON] на території України зареєстровані кримінальні провадження, а також на те, що [PERSON] підозрюється у вчиненні ряду злочинів є протиправним. Відповідно до положень статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відпові¬дача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати. Статтею 30 Закону України «Про інформацію» передбачено, що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені, як такі, що містять фактичні дані, зокрема, з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Згідно з частиною 1 статті 200 ЦК України інформацією є документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що мали або мають місце у суспільстві, державі та навколишньому середовищі. Частиною 4 статті 14 Закону України «Про інформацію» передбачено, що поширення інформації - це розповсюдження, обнародування, реалізація у встановленому законом порядку документованої або публічно оголошуваної інформації. Інформація може існувати як в формі фактичних тверджень, так і в формі оціночних суджень. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про інформацію» інформація - це документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі та навколишньому природному середовищі. Інформація поширена Відповідачем про Позивача не містить алегорій, сатири, гіпербол тощо, вона не є припущенням чи критикою Позивача, її можливо перевірити на достовірність, тому вона не є оціночними судженнями. Так, висловлювання відповідача щодо дій позивача є такими, що можуть бути перевірені на предмет їх правдивість, оскільки дії, про які заявляє відповідач підпадають під ознаки кримінально-караного діяння, що у свою чергу виключає віднесення слів про підозру [PERSON] у вчиненні злочину до оціночних суджень чи критичних зауважень про його діяльність. З огляду на характер використаних мовних засобів, інформація, яка була поширена Відповідачем є твердженням про факти, яких не існувало, а вживання слів (мовою оригіналу): « В отношении [PERSON] возбужденьї уголовньїе дела », «[PERSON] подозревается» свідчить про наявність підстав вважати Позивача винним у вчиненні злочинів, не зважаючи на те, що проводиться досудове розслідування, під час якого перевіряється інформація і встановлюються особи, причетні до вчинення злочину. У цьому контексті потрібно враховувати позицію ЄСПЛ щодо різниці між цими поняттями. Як зауважив Європейський суд у справі «Нова Газета і Бородянський проти Росії» від 28.03.2013 року, правдивість оціночних суджень не піддається доведенню і їх потрібно відрізняти від фактів, існування яких може бути доведено (пункт 39). У пункті 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фель- дек проти Словаччини» від 12.07.2001 зазначив, що на відміну від оціночних суджень, реальність фактів можна довести. Отже, при оцінці твердження про поведінку третьої особи, деколи може бути важко, як і в цій справі, віднайти різницю між оцінкою фактів та оціночними судженнями. Проте навіть оціночне судження може бути надмірним, якщо воно не має під собою фактичних підстав. (Jerusalem v. Austria, no.26958/95, n.43, ECHR 2001-11). Таким чином, оскільки поширена інформація є твердженням про фа¬кти, яких не існувало, які не були перевірені Відповідачами та які не можуть бути підтверджені, з огляду на відсутність кримінальних проваджень відносно [PERSON] , зокрема тих, в яких йому було оголошено підозру, оспорювана Позивачем інформація підлягає спростуванню. Відповідно до статті 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є зокрема, честь, гідність і ділова репутація. Пунктом 4 Постанови Пленуму ВСУ № 1 визначено, що чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконання нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Інформація, яка була поширена про Позивача є негативною, оскільки в ній стверджується про порушення останнім норм законодавства, що створює у оточуючих, особливо бізнес партнерів враження про Позивача як про злочи¬нця, що у свою чергу руйнує оцінку його людських, ділових і професійних якостей, оскільки Позивач впродовж багатьох років веде бізнес на території України, а тому поширення інформації про нього як про особу, яка причетна до скоєння злочинів, однозначно негативно впливає на оцінку його якостей в очах бізнес партнерів. Відповідно до приписів частини 1 статті 35 Закону України «Про інформаційні агентства», інформаційне агентство, суб`єкти діяльності інформаційних агентств не несуть відповідальності за розповсюдження інформації, яка не відповідає дійсності, принижує честь і гідність громадян та організацій, порушує їх права і законні інтереси або являє собою зловживання свободою діяльності інформаційних агентств і правами журналіста, якщо ця інформація: 1) одержана від інших інформаційних агентств або засобів масової інформації і є дослівним відтворенням матеріалів, опублікованих цими агентствами чи засобами масової інформації. Разом з цим, опублікована стаття Відповідачем не є дослівним відтворенням матеріалу, який зазначено в статті видавництва «Комерсант». Так, в статті видавництва «Комерсант» жодним чином не висловлюється факт підозри чи обвинувачення [PERSON] в кримінальних провадженнях на території України (!!!). Фраза: «В отношении [PERSON] правоохранительньїми органами Украиньї и Армении возбуждені уголовніе дела по статьям вімогательство, подделка документов, мошенничество в особо крупном размере, ложный донос и несплата налогов. В Украине дела расследуются Национальной полицией и Госудоарственным бюро расследований. [PERSON] подозревают в том, что он путем угроз и подделки документов вместе с сообщниками вымогал у армянских бизнесменов 10 лин долларов» - не є дослівним цитуванням інформації видавництва «Комерсант», що в свою чергу не звільняє Інформаційне агентство «Українські новини» від відповідальності за поширення недостовірної інформації. Стаття Відповідача під назвою « [INFO]» була опублікована на веб- сайті [INFO] об 13 год. 52 хв. без посилань на будь-які інші ЗМІ чи інформаційні агентства, крім видавництва «Комерсант». У випадку з посиланням на видавництво «Комерсант», Відповідач не здійснив дослівного відтворення інформації, чим в свою чергу поширив недостовірну інформацію про Позивача. Разом з цим, після опублікування Відповідачем статті з недостовірною інформацією, інші Інформаційні агентства зробили дослівний «перерепост» недостовірної інформації про підозру [PERSON] в кримінальних провадженнях на території України, деякі з них навіть з посиланням на статтю Відповідача. Даний факт підтверджується наданими в додатках до позову копіями статей (в яких зазначено дату та час їх публікації в мережі інтернет) з дослівним посиланням на фразу Відповідача:«В отношении [PERSON] правоохранительньїми органами Украины и Армении возбуждены уголовные дела по статьям ввмогательство, подделка документов, мошенничество в особо крупном размере, ложньїй донос и неуплата налогое. В Украине дела расследуются Национальной полицией и Государственным бюро расследований. [PERSON] подозревают в том, что что он путем угроз и подделки документов вместе с сообщниками вымогал у армянских бизнесменов 10 млн долларов», які були опубліковані пізніше: Інформаційне агентство «УНІАН» о 18 год. 52 хв., портал новин LВ.uа о 29 год.54 хв., Comments.ua о 19 год. 05 з посиланням на джерело - статтю Відповідача. У зв`язку з цим приходимо до висновку, що факт поширення саме Відповідачем недостовірної інформації підтверджується документально. Так, власником (адміністратором) веб-сайту https://ukranews.com є Товариство з обмеженою відповідальністю Інформаційне агентство «Українські новини», що підтверджується отриманою довідкою з відомостями про власника веб-сайту або інформацією про його встановлення № 113/2019-Д від 30.08.2019, виданої ДП Центр компетенції адресного простору мережі інтернет» Консорціуму «Український центр підтримки номерів і адрес». Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ( ч. 2 ст. 27 ЦПК України). За даними ЄДР (копія додається) - ТОВ Інформаційне агентство «Українські новини» знаходиться за адресою: м. Київ вул. Еспланадна, буд.20, тому справа підсудна Печерському районному суду м. Києва. Разом з цим, відповідно до приписів частини 4 статті 19 ЦПК України, загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно із частиною 3 статті 374 ЦПК України, при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Враховуючи те, що дана недостовірна інформація була доведена до невизначеної кількості осіб, а також становить суспільний інтерес, який в подальшому буде формувати думку населення про джерело розповсю¬дження інформації такого як Інформаційне агентство «Українські новини» та довіри населення до інформації, що ним розміщується, можливість проведення лінгвістичної експертизи, складністю отримання доказів вважаємо, що наявні законні підстави для розгляду цієї позовної заяви в загальному позовному провадженні з викликом сторін та отримання по-яснень в судовому засіданні. - інформація, яка була поширена Відповідачем була доведена до відома невизначеної кількості осіб, зокрема користувачів та відвідувачів веб-сайту Ін-формаційного агентства «Українські новини»; - поширена інформація стосувалася безпосередньо особи Позивача, є недостовірною та неправдивою; - оспорювана інформація не належить до оціночних суджень, а є недостовірною та негативною інформацією, що містить в собі факти про начебто наявність статусу підозрюваного у [PERSON] у злочинах (вимагання, ухилення від сплати податків, підробка документів) на території України. Така інформація вказує на причетність Позивача до вчинення злочину, що є недостовірною інформацією, яка порушує особисті немайнові права та завдає шкоди діловій репутації. Оцінюючи зміст оспорюваної позивачем інформації, зв`язок котрий був здійснений відповідачами в частині позивача не підтверджується, жодної довіреності чи інших документальних підтверджень не має. На підставі вище викладених фактичних данних слід дійти висновку, що інформація котра була офіційно оприлюднена на веб-сайту Ін-формаційного агентства «Українські новини» не відповідає дійсності та підлягає спростуванню. За вказаних обставин, суд вважає, що спірна інформація містить саме недостовірні дані відносно позивача, а не оціночні судження, оскільки, не містить алегорій, сатири, гіпербол тощо. Крім того, аналіз вказаної інформації вказує на те, що у ній висловлено не оціночне суб`єктивне судження відносно позивача, не особисте відношення автора до неї, а стверджується щодо об`єктивних чітко висловлених фактів, які можуть бути перевіреними. При цьому, слід зазначити, що згідно з першим абзацом статті 11 Загальної декларації прав людини від 1948 року, пунктом 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 1950 року, статті 62 Конституції України, існує правовий принцип, за яким щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину або правопорушення, припускається невинність до того часу, поки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством, і встановлено вироком суду, який набрав законної сили. Отже, оскільки, судом не встановлено і відповідачами не доведено, що поширена вище інформація є такою, що відповідає дійсності, суд приходить до висновку, що відбулося поширення недостовірної інформації, а тому вона підлягає спростуванню. У пункті 19 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» зазначено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Верховний Суд України наголосив на тому, що оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості, а відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції. Таким чином з урахуванням встановлених обставин та наведених норм чинного законодавства, вимоги про визнати такою, що не відповідає дійсності (є недостовірною) інформація котра була опублікована ТОВ «Інформаційне агентство «Українські новини» на офіційній інтернет сторінці у вигляді статті Інформаційного агентства «Українські новини» під назвою: «Совладелец клиники «Борис» объявлен Интерполом в международный розыск» вилучити з мережі інтернет оригінал та всі подальші копії статті та здійснити спростування поширеної інформації шляхом відповідної публікації на власному інтернет ресурсі, підлягають задоволенню. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 1536 грн. 80 коп. Враховуючи викладене,

Outcome: approved