Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 268618,18 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що між сторонами 07.10.2011 року був укладений кредитний договір №BLаЖГА00084768, відповідно до якого [PERSON] надав Позичальнику суму кредиту у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в розмірі 38000 грн. до 07.10.2014 року із сплатою 10 % річних та 1,75 % комісія за управлінням кредитом. Відповідно до п.2.4.2 договору, проценти та комісію за обслуговування кредиту позичальник повинен сплачувати щомісячно в день повернення частини кредиту, відповідно до графіку. Відповідно до п.3.3.3 договору, у випадку прострочення виконання будь-яких боргових зобовязань за договором, не пізніше 10 календарних днів з дати отримання письмової вимоги Банку надати до Банку документальне підтвердження отримуваного поточного доходу за останні півроку. Відповідно до п.4.2 договору, у випадку невиконання позичальником обовязку, передбаченого п.3.3.3 Загальної частини Договору, при тому, що прострочення виконання боргових зобовязань за договором перевищило 60 календарних днів, [PERSON] має право вимагати від позичальника додатково сплатити Банку штраф у розмірі, зазначеному а п.8 Спеціальної частини Договору. Відповідно до п.4.3 договору, у випадку прострочення позичальником сплати або не сплати не в повному обсязі чергового платежу за графіком, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобовязань (а саме неповерненої чергової частини кредиту та/або несплачених процентів та/або комісії за обслуговування кредиту), строк виконання яких настав і які не були виконанні на день прострочення виконання, за кожний день, коли мало місце таке прострочення. Ставка застосовується для обчислення пені, зазначена в п.9 Спеціальної частини договору. Банк може використати право на застосування пені, починаючи з наступного дня, рахуючи з дати порушення позичальником терміну виконання свого грошового зобовязання, передбаченого цим договором, а якщо така дата порушення припадає на вихідний, святковий або неробочий день, то рахуючи з першого робочого дня, що слідує за таким вихідним, святковим або неробочим днем, та закінчуючи днем, що передує даті повного виконання всіх прострочених грошових зобовязань. В звязку з тим, що позичальник належним чином свої обовязки не виконує, станом на 12.08.2015 року виникла прострочена заборгованість по поверненню кредиту на загальну суму 268618,18 грн., яка складається з: - простроченої до повернення суми кредиту 31\~146,64 грн., - прострочених відсотків за користування кредитом 9\~911,59 грн., - комісії за управління кредитом 19285,00 грн., - пеня за несвоєчасне погашення кредиту 208274,95 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилася, надавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача в судовому засіданні заявив клопотання про зменшення розмір пені, оскільки він значно перевищує розмір збитків та є обставини, які мають істотне значення по справі. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити частково з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами 07.10.2011 року був укладений кредитний договір №BLаЖГА00084768, відповідно до якого [PERSON] надав Позичальнику суму кредиту у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в розмірі 38000 грн. до 07.10.2014 року із сплатою 10 % річних та 1,75 % комісія за управлінням кредитом. Відповідно до п.2.4.2 договору, проценти та комісію за обслуговування кредиту позичальник повинен сплачувати щомісячно в день повернення частини кредиту, відповідно до графіку. Відповідно до п.3.3.3 договору, у випадку прострочення виконання будь-яких боргових зобовязань за договором, не пізніше 10 календарних днів з дати отримання письмової вимоги Банку надати до Банку документальне підтвердження отримуваного поточного доходу за останні півроку. Відповідно до п.4.2 договору, у випадку невиконання позичальником обовязку, передбаченого п.3.3.3 Загальної частини Договору, при тому, що прострочення виконання боргових зобовязань за договором перевищило 60 календарних днів, [PERSON] має право вимагати від позичальника додатково сплатити Банку штраф у розмірі, зазначеному а п.8 Спеціальної частини Договору. Відповідно до п.4.3 договору, у випадку прострочення позичальником сплати або не сплати не в повному обсязі чергового платежу за графіком, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобовязань (а саме неповерненої чергової частини кредиту та/або несплачених процентів та/або комісії за обслуговування кредиту), строк виконання яких настав і які не були виконанні на день прострочення виконання, за кожний день, коли мало місце таке прострочення. Ставка застосовується для обчислення пені, зазначена в п.9 Спеціальної частини договору. Банк може використати право на застосування пені, починаючи з наступного дня, рахуючи з дати порушення позичальником терміну виконання свого грошового зобовязання, передбаченого цим договором, а якщо така дата порушення припадає на вихідний, святковий або неробочий день, то рахуючи з першого робочого дня, що слідує за таким вихідним, святковим або неробочим днем, та закінчуючи днем, що передує даті повного виконання всіх прострочених грошових зобовязань. При цьому з наданого позивачем розрахунку за кредитним договором станом на 31.07.2015 року (а.с.62-63) судом встановлена наступний розмір простроченої заборгованості по поверненню кредиту 225836,48 грн., який складається з: - простроченої до повернення суми кредиту 17561,53 грн., - прострочених відсотків за користування кредитом 0,00 грн., - комісії за РО 0,00 грн., - плати за пропуск платежів (пеня) 208274,95 грн. Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ВіЕйБі Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON] Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.ст. 1049, 1054 ЦК України передбачено, що Позичальник зобовязаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Згідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір» уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації у банку, від сплати судового збору звільняється. За ч.3\~ст.549 ЦК України\~пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. При цьому, ч.3\~ст.551 ЦК України\~передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, ч.3\~ст. 551 ЦК України\~з урахуванням положень\~ст.3 ЦК України\~щодо загальних засад цивільного законодавства та ч.4\~ст.10 ЦПК України\~щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки\~за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Згідно з. п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», судам роз'яснено, що істотними обставинами в розумінні ч.3\~ст.551 ЦК України\~можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).\~\~ Із матеріалів справи вбачається, що відповідачем почали допускатися порушення умов договору щодо своєчасного погашення заборгованості за кредитним договором, однак протягом вказаного тривалого часу позивач не вжив заходів щодо погашення заборгованості за кредитним договором у встановленому законом порядку, сприяючи тим саме збільшенню розміру заборгованості та пені. Враховуючи майновий стан відповідача та членів її родини, що відповідач народила дитину та отримує допомогу при народжені дитини, її мати є пенсіонером, що підтверджується відповідними довідками, її намагання здійснювати погашення боргу, ту обставину, що розмір пені значно перевищує розмір збитків, понесених банком внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором кредиту, їх не співмірність, суд вважає за можливе зменшити розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача до 2 000 грн. Конституційний суд України в рішенні від 10.11.2011 року № 15-рп/2011 зазначає, що держава, встановлюючи законами України засади створення і функціонування грошового та кредитного ринків (п.1 ч.2\~ст.92 Конституції України), має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів кредитних послуг. До того ж, негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання не наступило, а стягнення пені є лише санкцією за порушення виконання зобов'язань. Також судом встановлено, що 22 лютого 2014 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на «Ісаєву», що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов ПАТ Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором необхідно задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача прострочену до повернення суму кредиту 17561,53 грн. в повному обсязі, а розмір плати за пропуск платежів (пені) в розмірі 24697,90 грн. зменшити на підставі ст..616 ЦК України до 2000 грн., а всього 19561,53 грн. та судовий збір в розмірі 1218 грн. на користь держави.

Outcome: partial