Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги мотивував тим, що від спільного подружнього життя з відповідачкою [PERSON] є неповнолітня дитина син [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалось, шлюб було розірвано. З 2001 року позивач платить на утримання сина відповідачці аліменти згідно виконавчого листа №2-395 від 25.07.2001 року. На даний час позивач не має можливості сплачувати відповідачці [PERSON] аліменти у визначеному судом розмірі, бо він одружився вдруге, має ще одного сина [INFO], на якого також сплачує аліменти з 18.05.2018 року у розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Останнім часом він ніде не працює, перебуває на обліку у [PERSON] районному центрі зайнятості як безробітний, отримує виплату по безробіттю, яка становить 2365 грн., підприємницькою діяльністю не займається, інших доходів не має. Крім того з другою дружиною не проживає, проживає у батьків та баби, які є особами похилого віку та також потребують догляду, та перебувають на його утриманні. За таких обставин позивач просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідачки [PERSON] на підставі рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 25 липня 2001 року на утримання неповнолітньої дитини, сина [PERSON], [INFO]: з визначеного судовим рішенням розміру 1/4 частини до розміру 1/8 частини з усіх видів його заробітку щомісячно. Визнати виконавчий лист № 2-395 від 25 липня 2001 року виданий Корюківським районним судом Чернігівської області, таким, що не підлягає подальшому виконанню і відкликати його з [PERSON] районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав частково, а саме просив зменшити розмір аліментів з підстав викладених вище, при цьому відмовився від вимоги щодо визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала. Представник відповідача [PERSON] районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Чернігівській області у судове засідання не з?явився, належним чином повідомлений про розгляд справи. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, встановив наступне. Позивач перебував з відповідачкою [PERSON] в шлюбі. Від спільного подружнього життя є неповнолітня дитина син [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалось, шлюб було розірвано. З 2001 року позивач платить на утримання сина відповідачці аліменти згідно виконавчого листа №2-395 від 25.07.2001 року. На даний час позивач не має можливості сплачувати відповідачці [PERSON] аліменти у визначеному судом розмірі, оскільки має ще одного сина [PERSON], [INFO], на якого також сплачує аліменти з 18.05.2018 року у розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Останнім часом позивач ніде не працює, перебуває на обліку у [PERSON] районному центрі зайнятості як безробітний, отримує виплату по безробіттю, яка становить 2365 грн., що підтверджується довідками №217 від 19.04.2018 та №309 від 19.04.2018 [PERSON] районного центру зайнятості. Позивач підприємницькою діяльністю не займається, інших доходів не має. Крім того з другою дружиною не проживає, що підтверджується довідкою №250 від 26.04.2018 виданою Прибинською сільською радою Корюківського району Чернігівської області. Позивач фактично проживає у батьків. У звязку з тим, що сімейний та матеріальний стан позивача з часу винесення судового рішення про стягнення з нього аліментів на користь відповідачки змінився, за таких обставин позивач змушений був звернутись до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За таких обставин позов підлягає частковому задоволенню, оскільки за рішення суду від 18 травня 2018 року з позивача стягуються аліменти на утримання іншої дитини у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), а отже матеріальний стан останнього змінився, а тому розмір аліментів у 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходу) буде відповідати вимогам розумності та справедливості. Разом з тим, суд не може взяти до уваги твердження позивача щодо перебування на його утриманні його батьків похилого віку, оскільки останні отримують пенсію за віком, а проживання позивача разом з ними не підтверджує той факт, що останні знаходяться на його утриманні. Відповідно до розяснень п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Судові витрати підлягають стягненню частково з відповідача пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial