Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання відповідача такими, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою м. Чернігів, вул. Нафтовиків, будинок 5, кімната 26, зобовязання Новозаводський районний відділ у м. Чернігові Управління ДМС у Чернігівській області зняти відповідача з реєстрації місяця проживання, посилаючись на те, що починаючи з 1969 р. на балансі ДП НАК «Надра України» «Чернігівнафтогазгеологія» перебуває відомчий гуртожиток, який знаходиться за адресою: 14000, м. Чернігів, вул. Нафтовиків, 5. На підставі ордера № 93 від 11.12.1991 р. як працівнику підприємства [PERSON] для тимчасового проживання було надано кімнату № 26 за вищезазначеною адресою. На час вселення до кімнати гуртожитку [PERSON] мала неповнолітнього сина [PERSON], який автоматично був прописаний в даній кімнаті разом з матір'ю. 12.11.1997 р. наказом по підприємству за № 150-к [PERSON] була звільнена в зв'язку з скороченням чисельності та штату працівників на підставі ч. 1. ст. 40 КЗпП України, але за нею у відповідності до ст. 132 ЖК України залишилася кімната в гуртожитку. В березні 2006 р. [PERSON] померла, а її син [PERSON] залишився проживати в даній кімнаті. На дату смерті [PERSON] за нею рахувався борг зі сплати комунальних послуг в розмірі 1522,79 гривень, який її сином [PERSON] не погашений і постійно збільшується та станом на 01.12.2017 р. складає 8027,54 гривень. 14.05.2010 р. відповідач засуджений Деснянським районним судом м. Чернігова до 4 років 9 місяців позбавлення волі, та на період ув'язнення за ним відповідно до ст. 132 ЖК України залишалась кімната в гуртожитку за зазначеною адресою. 15.05.2017 р. від мешканців гуртожитку надійшло колективне звернення, в якому повідомлялося, що в кімнаті за № 26 в якій прописаний, але вже більше ніж півроку не проживає відповідач, з'явилися невідомі люди, які ведуть аморальний спосіб життя та зловживають спиртними напоями. В зв'язку з тим, що в кімнаті гуртожитку прописаний, але фактично не проживає понад встановлені строки [PERSON], який не є працівником підприємства ДП НАК «Надра України» «Чернігівнафтогазгеологія», останньому створюється ряд перешкод у здійсненні права користуватися та розпоряджатися майном. В судовому засіданні представник позивача свої вимоги, викладені в позові, підтримав у повному обсязі і просив задовольнити позов, посилаючись на обставини, викладені в ньому. Відповідач в судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про місце, дату та час судового засідання, не повідомив суд про причини неявки. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Заслухавши представника позивача, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], перевіривши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, відповідно до довідки ДП НАК «Надра України» «Чернігівнафтогазгеологія» № 14/305 від 30.11.2017 р. станом на 01.12.2017 р. на балансі позивача з 1969 р. обліковується гуртожиток за адресою м. Чернігів, вул. Нафтовиків, будинок 5. Згідно ордеру № 93 від 11.12.1991 р. [PERSON] та її сімї, що складалась з сина [PERSON] відповідача по справі, надано право зайняття кімнати № 26 у гуртожитку за вищезазначеною адресою. З наданої довідки Управління ДМС України в Чернігівській області вбачається, що відповідач зареєстрований за адресою [INFO], кімната 26 з 22.10.1998 р. Відповідно до довідки Деснянського районного суду м. Чернігова № 1-155/10 від 27.08.2012 р. [PERSON] засуджений 14.05.2010 р. даним судом за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України до 4 років 9 місяців позбавлення волі. Згідно звернення мешканців будинку 5 по вул. Нафтовиків, м. Чернігів від 14.05.2017 р. відповідач в спірній кімнаті не проживає понад шість місяців, кімната слугує для зібрання сумнівних людей для вживання спиртних напоїв, що причиняє іншим мешканцям гуртожитку неприємності. Актом перевірки дотримання соціально-побутових умов проживання [PERSON] від 29.06.2017 р. встановлено, що останній за адресою м. Чернігів, вул. Нафтовиків, будинок 5, кімната 26 не проживає понад шість місяців, але в кімнаті проживають невідомі особи, яким вона в найм не здавалась. З довідки № 14/304 від 30.11.2017 р. ДП НАК «Надра України» «Чернігівнафтогазгеологія» убачається, що станом на 01.12.2017 р. заборгованість за проживання у гуртожитку за вищезазначеною адресою становить 8027,54 гривень. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] показали, що відповідач у спірній кімнаті не проживає з листопада 2016 р., з цього часу своєю кімнатою не цікавиться, плату за комунальні послуги не сплачує, взагалі у кімнаті проживають сторонні особи, які ведуть аморальний спосіб життя. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В пунктах 10, 11 Постанови Пленуму Верхового Суду України № 2 від 25.12.1992 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового кодексу України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Коли відсутній повернувся на жилу площу за згодою членів сім'ї, його не можна вважати таким, що втратив право на жилу площу. Якщо ж він вселився в жиле приміщення всупереч волі членів сім'ї і був відсутнім понад встановлені строки без поважних причин, то суд вправі визнати його таким, що втратив право на жилу площу. Коли в жилому приміщенні не залишалися члени сім'ї особи, яка була відсутня, його повернення в це приміщення до часу розгляду спору в суді є істотною обставиною, але вона не може бути безспірною підставою для відмови в позові, а повинна оцінюватись у сукупності з іншими обставинами. Наймачеві або членові його сім'ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а якщо були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Статтею 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до правової позиції, висвітленої у постанові Верховного Суду України від 04.11.2015 р. №6-1166цс15 оскільки правовий режим гуртожитків, жилі приміщення яких підлягають приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», прирівняний до правового режиму жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду, то на мешканців таких гуртожитків у разі їх тимчасової відсутності поширюються норми статей 71, 72 ЖК УРСР. Суд вважає за встановлене, що відповідач понад шість місяців без поважних причин не проживає у гуртожитку за адресою м. Чернігів, вул. Нафтовиків, будинок 5, кімната 26, втратив інтерес до житла, що підтверджується зібраними та оціненими в судовому засіданні матеріалами справи та показаннями свідків. Що стосується позовних вимог про зобовязання Новозаводський районний відділ у м. Чернігові Управління ДМС у Чернігівській області зняти відповідача з реєстрації місяця проживання за адресою [INFO], кімната 26 суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація та зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці здійснюється відповідним органом реєстрації. Згідно з ч. 1 ст. 7 вищевказаного Закону, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Тому суд вважає, що визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням є достатнім способом захисту порушених прав позивача. Крім того, суд враховує, що позивач просить зобов'язати Новозаводський районний відділ у м. Чернігові Управління ДМС у Чернігівській області зняти відповідача з реєстрації місяця проживання, при цьому Новозаводський районний відділ у м. Чернігові Управління ДМС у Чернігівській області не є стороною у даній справі, та не залучався до участі у справі відповідно до ст. 51 ЦПК України, а тому вимоги щодо зобовязання виконання рішення суду особою, що не є стороною у справі, суперечать засадам цивільного судочинства. Суд, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, прийшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме необхідним визнати [PERSON] таким, що втратив право користування приміщенням, зобовязання Новозаводський районний відділ у м. Чернігові Управління ДМС у Чернігівській області зняти відповідача з реєстрації місяця проживання за адресою [INFO], кімната 26 слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial