Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до слідчого СВ Печерського управління поліції ГУНП у м.Києві[PERSON], в якому просить стягнути з відповідача в його користь суму завданої моральної шкоди в розмірі 10000 грн, шляхом списання цих коштів з єдиного казначейського рахунку Державної Казначейської Служби України. Позов мотивує тим, що за його скаргою від 10.04.2017 слідчий суддя Печерського районного суду м.Києва ухвалою від 17.05.2017 зобов`язав уповноважених службових осіб Київської місцевої прокуратури №6 внести до ЄРДР відомості за його заявою від 16.03.2017 про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч.2 ст.382 КК України директором юридичного департаменту Державної Казначейської Служби України [PERSON] та розпочати досудове розслідування з приводу повідомлених даних. Зазначені матеріали кримінального провадження були направлені для здійснення досудового розслідування до Печерського управління поліції ГУ НП у м.Києві, де слідча [PERSON] відразу ж «спробувала» закрити тільки розпочате вказане кримінальне провадження за №42017100060000105. Проте, процесуальний прокурор самостійно скасував постанову про закриття провадження, а матеріали були передані іншому слідчому [PERSON], яка станом на 23.07.2018, згідно з інформаційним листом від 23.07.2018, так і станом на 17.12.2018, згідно з інформаційним листом від 19.12.2018, не вчинила жодних слідчих (процесуальних) дій для завершення об`єктивного і всебічного розслідування по даному кримінальному провадженні. Зокрема, його не допитано в якості свідка, не визнано [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] потерпілими за їхніми заявами.На його думку, слідчий [PERSON] затягує розгляд даного кримінального провадження з корисливих/безкорисливих мотивів з метою надати можливість колишньому керівнику юридичного департаменту Державної Казначейської Служби України уникнути кримінальної відповідальності.Такі протиправні дії слідчого [PERSON] завдають йому душевних страждань, які він зазнав у зв`язку із протиправною поведінкою щодо нього зі сторони слідчого, так як остання цинічно ігнорує його право отримати відповідь у рамках кримінального провадження про винуватість/невинуватість [PERSON] та мотиви, якими при цьому дана посадова особа керувалась. Порушено його право на розумні строки проведення досудового розслідування, бо, як заявник, він позбавлений в інший спосіб можливості домогтися ефективного впливу на слідчого з метою завершення даного досудового розслідування, то вважає, тим самимзавдано йому моральну шкоду, яку оцінює у 10000 грн. Моральна шкода у вказаному розмірі за протиправну бездіяльність слідчого [PERSON] підлягає списанню в його користь з єдиного казначейського рахунку Державної Казначейської Служби України. Ухвалою суду дану справу прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Будучи допитаним у якості свідка пояснив, що він представляє інтереси трьох медиків щодо стягнення заборгованості по заробітній платі. Способом виконання рішення по стягненні заборгованості було визначено шляхом стягнення коштів з Державної Казначейської Служби України. Вважає, що в діях директора юридичного департаментумістяться ознаки злочину, передбаченого ч.2 ст.382 КК України. У 2017 році від імені [PERSON] та інших він звертався до слідчого [PERSON] з клопотанням про визнання їх потерпілими. Проте, ними була отримана письмова відповідь про те, що така заява долучена до матеріалів кримінального провадження. Вони згодом подали клопотання вдруге і теж отримала ідентичну відповідь. Він звертався зі скаргою щодо вказаних дій слідчого, однак, йому було відмовлено у зв`язку з пропуском процесуальних строків звернення, оскільки [PERSON] запізно принесла йому отримані від слідчого листи.Він подав втретє клопотання про визнання згаданих осіб потерпілими і слідчий [PERSON] вчергове відповіла письмово, що таке долучено до матеріалів провадження. Як наслідок, він подав скаргу до Печерського районного суду м.Києва, але до теперішнього часу результатів розгляду немає. Вважає, що слідчий не виконує свої обов`язки, не приймаючи рішення за результатами розгляду клопотання. У березні місяці він перебував у м.Києві і намагався зв`язатись зі слідчим, щоб допитали його в якості свідка, проте, у відділі поліції його не впустили до неї. Він зателефонував до слідчого, повернувшись у Дрогобич і вона дослівно сказала: «справа, вроді, закрита. Точно не пригадує, потрібно подивитись». Згодом, йому вдалось додзвонитись до слідчого з чужого номеру телефону, оскільки на його дзвінки вона не відповідала, і на його запитання «Що робиться по справі?» остання відповіла, що інформації йому, як заявнику, не надає. Вважає, що слідча повинна була допитати його в якості свідка, оскільки за саме за його заявою, на виконання ухвали слідчого судді, внесено відомості до ЄРДР. Вона повинна була надати оцінку доказам і скерувати до суду обвинувальний акт або ж, закривши кримінальне провадження, скерувати йому копію постанови. Оскільки не отримав такого рішення, то вважає, що слідство триває, чим порушено розумні строки. Жодної інформації про продовження строків досудового розслідування немає. Пройшло більше 20 місяців і ніяких дій зі сторони слідчого, тому вбачається бездіяльність. Відповідач у судове засідання не з`явився і причин своєї неявки суду не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про день та час розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Зі згоди позивача, на підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків . Вимогами ст. ст. 13, 81 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. На підтвердження позовних вимог позивачем надано копію скарги на невнесення відомостей за його заявою до ЄРДР та ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 17.05.2017.З поданих доказів вбачається, що уповноважених службових осіб Київської місцевої прокуратури №6 зобов`язано внести до ЄРДР відомості із заяви [PERSON] від 16.03.207 про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч.2 ст.382 КК України директором юридичного департаменту Державної казначейської служби України [PERSON] та розпочати досудове розслідування з приводу повідомлених даних. З копій заяв [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] вбачається, що останні зверталися до слідчого СВ Печерського УП ГУНП у м.Києві[PERSON] з проханням про залучення їх до кримінального провадження в якості потерпілих. З листів-повідомлень слідчого [PERSON] від 19.07.2018, 23.07.2018, 05.12.2018, 29.12.2018 видно, що звернення та заяви розглянуті та приєднані до матеріалів кримінального провадження. Зокрема, повідомлено про те, що досудове розслідування проводиться. У тому числі, [PERSON] повідомлено про відсутність достатніх підстав про визнання її в якості потерпілого. Проте, позивачем не надано жодного беззаперечного доказу, яким би доводилася бездіяльність слідчого, що полягає у не вчиненні останнім дій, які він зобов`язаний вчинити згідно з вимогами закону, і якою, як наслідок, завдано безпосередньо позивачу моральної шкоди. Поряд з тим, докази, які б вказували на закриття кримінального провадження, відсутні. Зокрема, позивач зазначив, що відповідного рішення від слідчого не отримував. Відтак позивач не позбавлений права звернення з відповідними скаргами на бездіяльність слідчого на досудовому провадженні, у якому є заявником. У тому числі, зі скаргою на бездіяльність слідчого, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений кримінальним процесуальним кодексом строк (п.1 ч.1 ст.303 КПК України). Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Позивач вказує на те, що представляє інтереси [PERSON] та інших і посилається на бездіяльність слідчого, яка полягає у неналежному розгляді клопотань останніх про визнання їх потерпілими у кримінальному провадженні, в якому він є заявником. Водночас, вважає, що бездіяльністю слідчого саме йому завдано моральної шкоди. Посилання позивача на те, що слідчий вчинив бездіяльність, оскільки не допитав його у якості свідка, є необгрунтованими. Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється(ч.5 ст.40 КПК України). Поряд з тим, статтею 22 КПК України визначено, щокримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. В силу п. 7 ч. 1 ст. 56 КПК України потерпілий протягом кримінального провадження має право оскаржувати рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено факту бездіяльності слідчого [PERSON], який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за заявою [PERSON] , як і, відповідно, не доведено заподіяння йому моральної шкоди внаслідок бездіяльності вказаної особи. Слід також зауважити, що заява [PERSON] подана до правоохоронних органів в інтересах третіх осіб, а не внаслідок заподіяння йому злочином шкоди. Отже, за вищевказаних обставин позовні вимоги [PERSON] не можуть підлягати до задоволення.

Outcome: dismissed