Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням - будинком [ADDRESS], посилаючись на те, що зазначений будинок він за договором купівлі-продажу від 01.08.2017 року придбав у [PERSON]. На момент придбання даної квартири та оформлення договору у квартирі залишився бути зареєстрований син продавця будинку, відповідач по справі, [PERSON], який 15.04.2016 року, разом зі своєю родиною, виїхав на постійне місце проживання в м. Димитров Донецької області. Відповідач з квітня 2016 року за вказаною адресою не проживає, витрат по утриманню житла не несе, комунальні послуги не сплачує, благоустроєм будинку не займається. Угоди між ним та відповідачем, з приводу безоплатного користування жилим приміщенням, не було. В зв'язку з вищевикладеним просить суд позбавити відповідача права користування житловим приміщення. Позивач в судове засідання не з'явився, але надав суду письмову заяву з проханням справу слухати у його відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив. Згідно до положення ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав: Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 01.08.2017 року, будинок [ADDRESS], на праві приватної власності належить позивачу (а.с. 13). На момент оформлення договору у квартирі був зареєстрованим син продавця будинку - відповідач [PERSON]. На момент набуття позивачем права власності на квартиру і на момент звернення до суду з цим позовом відповідач у спірному будинку як член сім'ї позивача не проживав, до кола членів сім*ї власника не входить. Як вбачається з домової книги та довідок Катеринівської сільської ради Лозівського району Харківської області від 24.07.2017 року та 04.08.2017 року, відповідач зареєстрований за вищевказаною адресою з 23.04.2003 року по теперішній час (а.с. а.с. 9, 10, 19-21). Згідно з актами обстеження від 20.09.2016 року, 12.02.2017 року та 25.07.2017 року, в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] зареєстрований [PERSON], [INFO], але за вказаною адресою не проживає. В даному будинку відсутні будь-які особисті речі, що йому належать (а.с. а.с. 22, 23, 24). Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Положення статей 383, 391 ЦК України передбачают право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім'ї. А тому,

Outcome: approved