Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме, квартирою [ADDRESS] . Вимоги мотивує тим, що [PERSON] , колишній чоловік її онуки, з 2009 р., тобто понад один рік без поважних причин не проживає в зазначеній квартирі, а тому відповідно до ст.405 ЦК України втратив право користування жилим приміщенням. Позивач зазначає, що власником квартири є він згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.07.2019 р. Реєстрація відповідача в даній квартирі не відповідає його інтересам як власника, відповідач не сплачує за комунальні послуги, він, тобто позивач, вимушений сплачувати комунальні послуги за відповідача, як додаткового члена сім`ї. Відповідач обіцяв самостійно знятися з реєстрації, але до цього часу цього не зробив. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10.01.2020 р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач, належним чином повідомлений про час, місце і дату розгляду справи, не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про дату, час, місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Відзив на позов не подав . Причини неявки не повідомив. Згідно відповіді Управління дозвільно-погоджувальних процедур та адміністративних послуг Олександрійської міської ради Кіровоградської області [PERSON] зареєстрований в квартирі [ADDRESS] . За таких обставин, суд ухвалив провести заочний розгляд справи у відсутність сторін, постановивши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог ст.280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Особа має право на захист порушеного права у спосіб визначений законом або договором. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом встановлені ч. 2 ст. 16 ЦК України. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11. Судом встановлено, що власником квартири [ADDRESS] є позивач, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.07.2019 р. , виданого державним нотаріусом Олександрійської міської державної нотаріальної контори Півняк Н.С., зареєстрованим в реєстрі за номером 1-177, спадкова справа 192-2019. Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності власником квартири [ADDRESS] вказано [PERSON] , розмір частки 1/1. Згідно довідки КП «Житлогосп» № 349 від 22.11.2019 р. [PERSON] зареєстрований в квартирі [ADDRESS] . Згідно акту розпорядження КП «Житлогосп» № 532 від 22.11.2019 р. , складеного майстром дільниці [PERSON] , паспортистом [PERSON] , в присутності сусідів [PERSON] , [PERSON] , власника квартири [PERSON] , затвердженого директором КП «Житлогосп» [PERSON] , в квартирі [ADDRESS] , [PERSON] не проживає з 2009 року, на момент перевірки 22.11.2019 р. [PERSON] в квартирі був відсутній , його особистих речей у квартирі немає. Таким чином, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні позовні вимоги знайшли своє підтвердження. Відповідач не проживає в квартирі понад 1 рік без поважних причин. Реєстрація відповідача в квартирі, яка належить позивачу [PERSON] створює для нього перешкоди в користуванні та розпорядженні власністю. Позивач повинен сплачувати комунальні послуги за відповідача, який зареєстрований в даній квартирі, але фактично не проживає. В зв`язку із задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір відповідно до ст. 141 ЦПК України . На підставі викладеного,

Outcome: approved