Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСПО-ПРОМ» та просив визнати договір про співробітництво №29/01-2 від 29.01.2015 року дійсним. У судове засідання 03.11.2015 року позивач не з'явився, надав до суду заява про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначив, що проти винесення рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату та час судового засідання був сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, у порядку ст. ст. 224-225 ЦПК України при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ст.197 ЦПК України, у разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.01.2015 року між ТОВ «ЕКСПО-ПРОМ» в особі директора [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про співробітництво №29/01-2, за умовами якого [PERSON] мав забезпечити виконання кредитних зобов'язань ТОВ «ЕКСПО-ПРОМ» шляхом надання в заставу майнових прав на грошові кошти, розміщені на депозитному рахунку № 26301008050001, що відкритий на підставі Договору про строковий банківський вклад фізичної особи-резидента № 773 від 29 січня 2015 року в АТ КБ «ТК КРЕДИТ» в загальному розмірі 200 000 доларів США, а ТОВ «ЕКСПО-ПРОМ» мав сплатити за це винагороду в розмірі 30 % від переданих майнових прав на кошти, розміщеному на депозитному рахунку позивача (п.п.2,3 та 4.1 договору). Згідно до п.4.2 договору, ТОВ «ЕКСПО-ПРОМ» зобовязався оплатити визначену в п.4.1. Договору винагороду не пізніше наступного дня за днем отримання кредитних коштів. На виконання умов вищезгаданого договору, 29.01.2015 року між ПАТ КБ «ТК Кредит» (заставодержатель) та [PERSON] (заставодавець) був укладений договір №524/2-1 застави майнових прав за договором № 773 від 29.01.2015 року про строковий банківський вклад фізичної особи-резидента, відповідно до п.1 заставодавець передає в заставу заставодержателю належній йому майнову права на повернення грошових коштів, що знаходяться на депозитному рахунку № 26301008050001, що відкритий на підставі Договору про строковий банківський вклад фізичної особи-резидента № 773 від 29 січня 2015 року в АТ КБ «ТК КРЕДИТ». Майнові права в сумі 200\~000 дол. США передаються в забезпечення виконання зобовязань, що випливають з кредитного договору №524/1 від 29.01.2015 року, укладеного між заставодержателем та ТОВ «ЕКСПО-ПРОМ». За розпорядженням №524/2-1 від 29.01.2015 року [PERSON] доручив ПАТ КБ «ТК Кредит» списати грошові кошти з рахунку № 26301008050001. 01.03.2015 року позивач звернувся до відповідача з листом-вимогою про виплату винагороди відповідно до умов укладеного договору про співробітництво №29/01-4 від 29.01.2014 року у розмірі 30% від наданого забезпечення, а саме в розмірі 60 000, 00 дол. США. Листом №09/03-02 від 09.03.2015 року ТОВ «ЕКСПО-ПРОМ», підписаним директором [PERSON], позивачу було повідомлено, що особа, яка підписалася від імені ТОВ «ЕКСПО-ПРОМ», не мала відповідних повноважень щодо підписання спірного договору, що відповідно до ст. 203 ЦК України тягне за собою недійсність договору. На підставі того, що спірний договір є недійсним, він не створює жодних зобовязань ТОВ «ЕКСПО-ПРОМ» щодо виплати винагороди. Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Згідно із\~ст. 202 ЦК України\~правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Дво-чи багатосторонніми правочинами є погоджена дія двох або більше сторін. Відповідно до ч. 1\~ст. 626 Цивільного кодексу України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 628 Цивільного кодексу України\~визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За вимог\~ст. 638 Цивільного кодексу України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У відповідності до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Презумпція правомірності правочину закріплена у ст. 204 ЦК та може бути спростована насамперед нормою закону, яка містить відповідну заборону. Відповідно до ч. 1\~ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення вирішення справи. Статтею 58 ЦПК України\~передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. У відповідності до\~ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити.

Outcome: approved