Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 27.10.2010 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 3000,00грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні Договору сторонни керувались ч.1 ст.634 ЦК України. Банк нароховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою». АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг - позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. Відповідно до п.2.1.1.12.11 «Правил користування платіжною карткою», Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у встановленої Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим Договором. Згідно п. 1.1.3.2.2 «Умов та правил надання банківських послуг» у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного Договору та/або у разі виникнення Овердрафту Банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов`язків в цілому або у встановленою Банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов`язків та інших обов`язків за цим Договором. В порушення умов договору відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконав, в результаті чого станом на 28.02.2017 року має заборгованість у розмірі 45688грн. 14коп., яка складається з наступного: 2900грн. 46коп. - заборгованість за кредитом, 36401грн. 18коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3734грн. 68коп. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500,00грн. - штраф (фіксована частина), 2151,82грн. - штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 27.10.2010 року у сумі 45688грн. 14коп. та судові витрати в сумі 1600,00грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з зазначених в позові підстав і просить стягнути з відповідача заборгованість в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] , в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, та пояснив, що звертаючись до суду, позивач просив стягнути заборгованість за кредитом в розмірі 45688,14грн., з яких: 2900,46грн. - заборгованість за кредитом; 36401,18грн. - заборгованість за процентами; 3734,68грн. - заборгованість за пенею-та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована складова); 2151,82грн, - штраф (процентна складова). Позивач просив стягнути відсотки за користування кредитом починаючи стягнення з 2010 року. Однак, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами. Але, у разі неналежного виконання позичальником -зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду України від 19.11.2014 року у справі №6-160цс14, від 29 жовтня 2014 року у справі №6-169цс14 та інших. За таких обставин, вимоги позивача про стягнення заборгованості (кредиту та відсотків), заявлені після спливу строку позовної давності є безпідставними і задоволенню, не підлягають. Слід також зазначити, що з розрахунку наданого позивачем вбачається, що процентна ставка за користування кредитом збільшувалась. Відповідно до положень ч.4 ст.1056-1 ЦК України, у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору, Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. У разі підвищення банком процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. З огляду на вищенаведене, боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Матеріали справи не містять та позивачем не надано жодних доказів про законність підвищення процентної ставки, а також не надано доказів, які б містили підпис відповідача, про ознайомлення його про зміну розміру процентної ставки та його на це згоду. Просить в задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, з таких підстав: Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 27.10.2010 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 3000,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.8, 10-33). Відповідач [PERSON] , подав позивачу заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк» № б/н (а.с.8). Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Між сторонами виникли цивільні правовідносини врегульовані ст.ст.509, 526, 547, 549, 1048, 1050, 1054 ЦК України, відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. З наданих АТ КБ «Приватбанк» до суду копії анкети-заяви [PERSON] від 27.10.2010 року, довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», яка підписана [PERSON] (а.с.9), розрахунку заборгованості, де відображено факт використання кредитних коштів, їх часткове повернення позичальником, випливає, що відповідач погодився із запропонованими банком умовами використання кредитних коштів, зокрема, зі сплатою процентів за ставкою 36% річних. Банк нароховує відсотки з розрахунку 360 календарних днів на рік. Згідно з розрахунком позивача станом на 28.02.2017 року відповідач має заборгованість у розмірі 45688грн. 14коп., яка складається з наступного: 2900грн. 46коп. - заборгованість за кредитом, 36401грн. 18коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3734грн. 68коп. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500,00грн. - штраф (фіксована частина), 2151,82грн. - штраф (процентна складова) (а.с.5-7). Суд вважає необґрунтованою суму нарахованих відсотків за користування кредитними коштами - 36401грн. 18коп. Відповідач користувався кредитними коштами, повертав та сплачував відсотки за ставкою 36% річних з розрахунку 360 днів у році. Проте відповідач також порушував свої зобов`язання. Так, 12.06.2014 року відповідач сплатив 15,32грн., після цієї дати платежів не здійснював. Заборгованість за відсотками становила 939,74грн. станом на 12.06.2014 року. За період з 13.06.2014 року по 28.02.2017 року включно (992 днів) сума процентів з заборгованості - 2900,46грн. становить 2877грн.25коп., згідно з розрахунком відповідно до умов договору з 36% річних, що становить 0,1% відсотка у день, які вираховуються з 360 днів у році(36/360). Відповідно за 992 днів відповідач повинен сплатити суму відсотків за користування кредитом в сумі 2877грн.25коп. (2900,46х0,1/100х992). Загальна сума боргу за відсотками за користування кредитом становить 3816грн.99коп. (2877,25грн. + 939,74грн.). За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки. Строк дії картки, якою користувався відповідач, був встановлений 08.2016 року, позивач звернувся до суду з позовом в березні 2017 року до спливу строку позовної давності (а.с.161). Позивач не надає розрахунку окремо суми комісії і суми пені, а зазначає загальну суму комісії і пені - 3734,68грн. без будь-якого розрахунку, не враховуючи, що пеня нараховується за порушення боржником зобов`язання. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст.549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме правопорушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі №6-2003цс15. Отже, суд вважає необхідним з урахуванням обставин справи, балансу інтересів сторін стягнути з відповідача 500,00грн. - штраф (фіксована частина), 335,87грн. - штраф (процентна складова) з розрахунку 5% від суми заборгованості з урахуванням відсотків (2900,46грн.+ 3816,99грн.) х0,05=335,87грн. Сплата штрафу в розмірі 500грн. та з розрахунку 5% від суми заборгованості передбачена довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», яка підписана [PERSON] (а.с.9). На підставі досліджених доказів суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме сума боргу за кредитним договором, яка підлягає стягненню з відповідача станом на 28.02.2017 року становить 7553грн.32коп., яка складається з 2900,46грн. - заборгованість за кредитом, 3816,99грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 500грн. - штраф (фіксована частина), 335,87грн. - штраф (процентна складова). Представником позивача при зверненні до суду з позовом сплачено 1600,00грн. судового збору. Позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволені частково в сумі 7553грн.32коп., отже з відповідача [PERSON] на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» підлягає стягненню 264,50грн. в відшкодування судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial