Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 11.04.2011 року відповідач отримала у позивача кредит у розмірі 6000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, у зв'язку з неналежним виконання своїх зобов`язань відповідачем за кредитним договором утворилась заборгованість, яка станом на 31.03.2018 року становить 62 425,45 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, однак однією з позовних вимог є розгляд справи у відсутність представника позивача та винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі, пояснивши, що за сімейними обставинами та нерегулярними виплати заробітної плати не змогла сплатити кредит. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. А ч. 4 передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, визнання позовних вимог відповідачем прийнято судом. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч. 1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом, 11.04.2011 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено договір № б/н згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 6000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов укладеного договору він складається із заяви позичальника, Умов та Правил надання банківських послуг й Правил користування платіжною карткою. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У відповідності з ч. 2. ст. 639 ЦК України - якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплачені відсотки. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно п.2.1.1.5.5, п. 2.1.1.5.6, п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погасити заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. У разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу Банку Клієнт зобов'язаний виконати повернення кредиту (у тому числі прострочених кредитах і Овердрафту), оплату Винагороди Банку. При порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим Договором більш ніж на 30 днів Клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф, в розмірі 500 грн. та штраф у розмірі 5 % від суми позову. В судовому засіданні встановлено, що позивач свої зобов'язання за Договором виконав належним чином. Однак, відповідач скориставшись кредитними коштами, не виконав зобов'язань, визначених Договором, порушив умови щодо погашення кредиту. Положенням статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Частиною 1 ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. А згідно з ч. 3 цієї статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 11.04.2011 року на ім'я відповідача [PERSON] на 31.03.2018 року - заборгованість становить 62 425,45 грн., яка складається із заборгованості: за кредитом - 4005,57 грн., за відсотками за користування кредитом - 51871,05 грн., пені та комісії - 3100,00 грн., а також штрафів в сумі 500,00 грн. (фіксована частина) та 2948,83 грн. (процентна складова). Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, врахувавши те, що відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання за вищезазначеним договором, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України оскільки позов підлягає задоволенню, тому з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути 1762,00 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved