Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 19.02.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 055-2008-334, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 124 935,00 доларів США строком до 10.02.2038 року зі сплатою 12,75 % річних за користування кредитом. Цільове призначення кредиту - на придбання майна, а саме: двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Банк свої обов`язки за договором виконав, надав відповідачу кредитні кошти у визначеному договором розмірі шляхом банківського переказу коштів на його рахунок. В той же час, відповідач свої зобов`язання за договором не виконує, вчасно платежі не вносить. 30.04.2015 року банк направив відповідачу вимогу про погашення заборгованості, проте на момент звернення до суду вимога банку залишилась не виконаною. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятого на себе зобов`язання за кредитним договором станом на 05.06.2015 року утворилась заборгованість у розмірі 113 750,47 доларів США, яка складається з: -111 749,14 доларів США - заборгованість за кредитом; -1 951,39 доларів США - відсотки; -49,94 доларів США - підвищені відсотки. Крім того, позивач зазначає про те, що з метою виконання позичальником зобов`язань за умовами кредитного договору 02.04.2008 року року між банком та відповідачем [PERSON] був укладений Договір поруки № 055-2008-334-Р, за умовами якого поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за невиконання позичальником усіх зобов`язань, що виникли з Кредитного договору. 30.04.20015 року банк звернувся до відповідача [PERSON] з вимогою про виконання зобов`язань позичальника відповідно до умов договору поруки, однак дана вимога не виконана і погашення на підставі договору поруки не відбулося. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить задовольнити його вимоги та стягнути з відповідачів, солідарно, заборгованість за кредитним договором в розмірі 113 750, 47 доларів США, а також судові витрати по сплаті судового збору. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 29.09.2015 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 29.03.2017 року призначено судову економічну експертизу та зупинено провадження у справі до отримання висновків експертизи. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 31.07.2017 року провадження у справі відновлено. В судове засідання представника позивача Семенов М.М. не з`явився, надавши суду заяву, в якій просить розглядати справу в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час розгляду справи повідомлялися належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України, про причину неявки суд до відома не поставили. Судові повістки, що направлялися на їх адресу за зареєстрованим місцем проживання, поверталися до суду без вручення з відмітками поштового відділення про повернення в зв`язку з закінченням встановленого терміну зберігання. Порядок вручення судових повісток визначено ст.ст.128, 130 ЦПК України, а також п.п.99, 100, 101 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05 березня 2009 року. Таким чином, повідомлення відповідачів про час розгляду справи за адресою зареєстрованого місця проживання здійснювалося відповідно до вимог закону. Крім того, Верховний Суд у постанові № 922/1714/18 від 17 квітня 2019 року, яка з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України має враховуватися судом, зазначив, що дії відповідача, направлені на неотримання судової кореспонденції, яка направлялася йому судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, є свідомими, спрямовані на затягування розгляду справи та свідчать про зловживання процесуальними правами, які направлені на перешкоджання здійснення своєчасного розгляду справи. Виходячи з цього, порядку повідомлення адресата про надходження судової повістки, обізнаність відповідачів про знаходження справи в провадженні суду та її предмет, суд вважає повідомлення відповідачів про час розгляду справи належним, а тому вважає можливим розглянути справу в заочному порядку, проти чого не заперечував представник позивача в своїй заяві. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 19.02.2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 055-2008-334, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 124 935,00 доларів США зі сплатою 12, 75 % річних за користування кредитом. Відповідно до п. 1.2 Договору, строк кредитування за договором становить період: з дати надання кредитором кредиту позичальнику по 10.02.2038 року включно (що є датою остаточного погашення всієї суми кредиту). Строки та терміни надання та погашення Кредиту визначається умовами цього Договору. Пунктом 1.3 Договору передбачено, що цільове призначення кредиту - на придбання майна, а саме: двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно з п. 1.5 Договору, погашення платежів за Кредитом здійснюється позичальником у валюті кредиту. Відповідно до п. 5.3.2 Договору відповідач зобов`язався повернути кредит в сумі, вказаній у п. 1.1 цього Договору, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, а також у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов`язань за цим договором сплатити штрафні санкції та інші платежі, у строки та на умовах, що визначені договором. Пунктом 2.8 Договору визначено, що при надходженні від позичальника коштів в погашення заборгованості позичальника перед кредитором за цим договором виконання зобов`язань позичальника здійснюється у наступній черговості: сплата комісійної винагороди в разі довгострокового погашення кредиту у випадку, визначеному у п. 4.1.1 цього Договору; сплата процентів за користування кредитом понад встановлений строк кредитування або терміни повернення суми кредиту згідно умов графіку погашення (процентів за підвищеною процентною ставкою; сплата нарахованих строкових процентів за користування кредитом за користування кредитом (процентів за базовою процентною ставкою); сплата простроченої заборгованості за кредитом (якщо прострочення буде мати місце); сплата строкової заборгованості за кредитом; штрафні санкції. В зв`язку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] умов кредитного договору станом на 05.06.2015 року утворилась заборгованість у розмірі 113 750,47 доларів США, яка складається з: - 111 749,14 доларів США - заборгованість за кредитом; - 1 951,39 доларів США - відсотки; - 49,94 доларів США - підвищені відсотки. Крім того, 19.02.2008 року між Банком та відповідачем [PERSON] був укладений Договір поруки № 055-2008-334-Р, за умовами якого поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником усіх зобов`язань перед кредитором, що виникли з Кредитного договору № 055-2008-334 від 19.02.2008 року в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Судом також встановлено, що ПАТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за умовами договору виконав у повному обсязі, в свою чергу відповідачі ухиляються від виконання зобов`язання, кредит та відсотки за користування коштами не сплачують. Цивільний кодекс України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов`язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Уклавши даний договори на умовах, викладених у них, відповідачі тим самим засвідчили свою згоду та взяли на себе зобов`язання виконувати умови, які були в них закріплені. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно з ч.ч.1,2 ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. За змістом ч.1 ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. За п. 1.3 Договору поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов`язаннями останнього за Основним договором, включаючи повернення основної суми боргу (в тому числі, суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, винагороди/плати, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами Основного договору. Виходячи з цього, невиконання позичальником умов договору, забезпеченого порукою, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими. Щодо питання про стягнення суми заборгованості в іноземній валюті, суд виходить з наступного. Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. Відповідно до ст. 192 ЦК України, іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. За змістом статті 524 ЦК України, грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Відповідно до ст. 533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин», у разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Так, з матеріалів справи вбачається, що, укладаючи договір, його пунктами 1.1, 1.5 сторони визначили характер грошового зобов`язання та дійшли згоди, що грошовою одиницею виниклих зобов`язань являється долар США та погашення платежів позичальником здійснюється в доларах США. Частиною 4 ст. 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. В постанові Великої палати Верховного суду від 04.07.2018 року в справі № 14-134цс18 містяться висновки щодо можливості ухвалення рішення про стягнення боргу в іноземній валюті. Так, при розгляді даної категорії справ суд встановлює, чи визначено зобов`язання в іноземній валюті, чи у гривні з визначенням грошового еквівалента в іноземній валюті. У разі визначення зобов`язання в іноземній валюті суд не вправі змінювати грошовий еквівалент зобов`язання і в резолютивній частині рішення має зазначити розмір і вид іноземної валюти, що підлягає стягненню. Аналогічна правова позиція міститься і в постанові Великої палати Верховного суду від 16.01.2019 року в справі № 14-446цс18. Виходячи з викладеного вище, порядку, умов та обставин укладення Кредитного договору та Договору поруки між сторонами, добровільності даних договорів з боку сторін, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача про стягнення з відповідачів, солідарно, заборгованості та процентів за його невиконання в валюті кредитування, тобто в доларах США. При цьому суд звертає увагу і на те, що наданий розрахунок заборгованості відповідачами належними та допустимими доказами не спростовано. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з цього, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі по 18 511,88 грн. з кожного.

Outcome: approved