Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, яким просить позбавити [PERSON] , [INFO] права користування житловою квартирою [ADDRESS] ; встановити порядок виконання рішення суду. Ухвалою судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 08.06.2020 року відкрито спрощене провадження у справі, призначено судове засідання. Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 09.11.2020 року справу призначено до розгляду в заочному порядку. У судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про підтримання позовних вимог, просив справу розглянути у заочному порядку. Відповідач повідомлявся належним чином за місцем реєстрації, встановлено, що за місцем реєстрації не проживає. Розглянувши доводи позову, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного: Позивачу на підставі договору купівлі- продажу житлового будинку від 30.12.2011 року на праві власності належить житлова квартира [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] , є братом [PERSON] , зареєстрований у даному будинку у 2015 році зі згоди власника, однак з 2016 року не проживають у вказані й квартир по теперішній час з часу реєстрації, що повністю доведено зібраними по справі доказами, які дослідженні судом у судовому засіданні. Позивач, посилаючись на правовий механізм ст. 391, ч. 2 ст. 405 ЦК України, просить ухвалити остаточне рішення суду про позбавлення [PERSON] права користування житловим приміщенням вказаної квартири, оскільки подальша реєстрація відповідача у належному позивачу будинку істотно порушує права позивача як власника. Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені статтями 16, 386, 391 ЦК України. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житловий будинок, садиба, квартира (статті 379, 382 ЦК України). Права власника жилого будинку, квартири визначені статтею 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до частини першої статті 156 ЖК України, з урахуванням положень частини першої статті 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Як закріплено частиною четвертою статті 156 ЖК України, до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Члени сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (частина друга статті 405 ЦК України). Суд вважає, що позивач довів актом Чорноморської селищної ради Лиманського району Одеської області від 18.05.2020 року факт непроживання відповідача у спірній квартирі більше одного року, тобто повністю довів порушення його прав як власника нерухомого майна відповідачем або можливість такого порушення в майбутньому. Отже, судом встановлені фактичні обставини та правовідносини, зокрема те, що відповідач фактично не проживає у спірному житловому приміщенні майже з часу реєстрації. Оскільки відповідач в теперішній час не є членом сім`ї позивача, то право останнього підлягає захисту в судовому порядку за правилами ст. ст. 383, 391, ч. 2 ст. 405, 406 ЦК України. Порушене право власника має бути захищено шляхом позбавлення [PERSON] права користування цим житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved