Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди, що заподіяно дорожньо-транспортною пригодою. В заяві зазначив, що 16 грудня 2016 року на автодорозі Харків-Сімферополь в м. Запоріжжі належний позивачеві автомобіль «Оpel Omegа», державний реєстраційний номер [NUMBER], зазнав технічних ушкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з участю транспортних засобів під керуванням сторін. Винним у вчиненні порушень правил безпеки руху, що призвели до настання вказаних наслідків, визнаний відповідач на підставі постанови судді Енергодарського міського суду Запорізької області від 10.05.2017 року, яка набрала законної сили. Спричинена транспортному засобу позивача шкода відповідно до висновку авто товарознавчого дослідження обчислюється сумою в 82579 грн. 55 коп., вартість дослідження з оцінки шкоди транспортному засобу становить 1650 грн. Вказані суми, як і витрати зі сплати судового збору, що обчислюються сумою в 842 грн. 30 коп., позивач просить присудити йому з відповідача. Звернення з позовом до позивача як власника джерела підвищеної небезпеки обґрунтовує тим, що приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Іллічівське», яке застрахувало цивільно-правову відповідальність відповідача, позбавлено права укладати договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та його членство в Моторно-транспортному страховому бюро України припинено. Крім вказаних міркувань, вибір володільця джерела підвищеної небезпеки як відповідача в справі продиктований тим, що вказаний страховик не виконує належним чином своїх зобов'язань по договорам страхування, які наявні. Так як деліктні зобов'язання, що виникають у зв'язку із спричиненням шкоди, та договірні, що існують між страховиком і потерпілим внаслідок дій застрахованої особи, не виключають одне одного, позивач через викладені обставини бажає скористатися правом вибору відповідача, спрямовуючи свої вимоги в русло зобов'язань, що виникають з спричинення шкоди. У зв'язку з викладеним позивач просить стягнути з відповідача на його користь вказані грошові суми. Позивач, належним чином повідомлений про дату, час та місце вирішення справи, до суду не з'явився. Його представник надав суду заяву, яка містить прохання про вирішення справи у його відсутність, задоволення позову, згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи. За вказаних обставин суд у відповідності до ст. ст. 211, 223 ГПК України знаходить за можливе вирішення справи без участі позивача і його представника. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, до суду не з'явився. Відзиву на позов, заяву про проведення судового розгляду без його участі суду не надав. За вказаних обставин зі згоди представника позивача, висловленої в його письмовій заяві, суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України вирішує спір при заочному розгляді справи. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань. Судом встановлено, що близько 18 години 30 хвилин 16 грудня 2016 на автодорозі Харків-Сімферополь в м. Запоріжжі сталася дорожньо-транспортна пригода з участю транспортних засобів під керуванням сторін. Винуватість відповідача в порушенні «Правил дорожнього руху України», які перебувають у прямому причинному зв'язку з подією дорожньо-транспортної пригоди, підтверджено висновками постанови судді Енергодарського міського суду Запорізької області від 10.05.2017 року, яка набрала законної сили (а. с. 4). Внаслідок вказаної пригоди автомобіль під керуванням позивача «Оpel Omegа», державний реєстраційний номер [NUMBER], і транспортний засіб, яким керував відповідач, «MAZDA Е 2200», державний реєстраційний номер [NUMBER], зазнали технічних ушкоджень. Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно із ст. 1187 ЦК України шкода, спричинена джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, а із змісту ст. 1188 ЦК України випливає, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, що завдала шкоди, у випадку, коли суми страхового відшкодування буде недостатньо для покриття фактично спричиненої шкоди ( ст. 1194 ЦК України). З урахуванням наведених міркувань суд доходить висновку, що виключно позивачу належить право вибору особи, до якої належить пред'явити вимогу про стягнення грошових коштів у зв'язку зі шкодою внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка є страховим випадком в сенсі Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Загальні правила відшкодування шкоди встановлені ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, яку спричинено неправомірними діями майну особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що спричинила її. Як випливає з роз'яснень п. 4 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Обставини спричинення шкоди майну позивача встановлені постановою суду в справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, тому є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій особи в силу ч. 6 ст. 82 ЦПК України. Згідно із ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). У зв'язку з тим, що внаслідок вчиненого [PERSON] адміністративного правопорушення майно [PERSON] зазнало ушкоджень, а він поніс збитки, що пов'язані з отриманою шкодою і становлять різницю між вартістю автомобіля «Оpel Omegа», державний реєстраційний номер [NUMBER], до та після дорожньо-транспортної пригоди в сумі в 82579 грн. 55 коп., які підтверджені допустимими доказами (а. с. 6-28), суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позову про стягнення з відповідача цих видатків, а також вартості проведення товарознавчого дослідження в сумі 1650 грн., а усього 84229 грн. 55 коп. Відповідно до правил цивільного процесуального законодавства судовий збір, сплачений позивачем, підлягає присудженню йому з відповідача.

Outcome: approved