Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором про користування електричною енергією від 02 жовтня 2003 року у розмірі 3241,77 грн. та судових витрат. В обґрунтування позову зазначивши, що 02 жовтня 2003 року між позивачем та [PERSON], було укладено договір про користування електричною енергією та відкритий особовий рахунок для користування електричною енергією № 9502114, за адресою: пров.Басейний, 15 м.Новомосковськ Дніпропетровської області, з яким відповідач отримав кредит в розмірі 7800 грн., у вигляді встановленого У звязку з неналежним виконанням своїх обовязків по сплаті комунальних платежів [PERSON] станом на 01 грудня 2015 року заборгованість за спожиту електричну енергією складає 2366,42. А тому просить стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за спожиту енергію 2366,42 грн., витрати від інфляції в сумі 818,55 грн., 3% річних в сумі 56,79 грн. та судові витрати. Під час перебування справи в суді, позивачем було подане клопотання у звязку зі смертю [PERSON], померлої 11 жовтня 2013 року витребувати відомості щодо її спадкоємців та залучити їх у справі в якості її правонаступників. У справі залучено правонаступників [PERSON], померлої 11 жовтня 2013 року [PERSON], [PERSON]. Позовні вимоги позивачем не уточнювалися та не змінювалися. Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши клопотання про відкладення справи. З урахуванням, вимог ст.ст. 157, 169 ЦПК України, наявністю неодноразових клопотань з боку представника позивача про відкладення розгляду справи, а також наявністю в матеріалах справи заяви про розгляд справи за відсутності представника позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача в межах заявлених вимог та на підставі поданих суду доказів. Відповідачі, кожний в окремості в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялися судом, про причини неявки не повідомили. У звязку з неявкою осіб, що беруть участь у справі, фіксування судового розгляду за допомогою технічних засобів не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, приходить до наступних висновків, а саме. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивачем на підтвердження договірних зобовязань [PERSON], надана копія договору №9502114 від 02 жовтня 2003 року між ВАТ «Енергопостачальна компанія» «Дніпрообленерго», правонаступником якого є Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго», та [PERSON] про користування електричною енергією для побутових споживачів У відповідності до п.1 Правил користування електричною енергією для населення, затвердженими Постановою КМУ від 26 липня 1999 р. N 1357 (надалі - Правил), ці Правила регулюють відносини між громадянами (далі - споживачі електричної енергії) та енергопостачальниками. Правила обов'язкові для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності. Згідно п.3 Правил, споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією і укладається на три роки. Таким чином, споживачем електроенергії є особа, з якою укладений договір на постачання електроенергії та яким є відповідач. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. На підставі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Згідно наданого позивачем розрахунку станом на 30 березня 2013 року заборгованості за кредитним договором [PERSON], яка померла 30 березня 2013 року не має. Заборгованість, згідно розрахунку позивача розрахована за період з серпня 2014 року по 01 грудня 2015 року після смерті [PERSON], померлої 11 жовтня 2013 року, згідно актового запису №808 від 11.10.2013 року. Відповідно до вимог ст ст. 1218, 1281-1282 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Враховуючи, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора в межах вартості майна, одержаного у спадщину, і кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині; з матеріалів спадкової справи вбачається, що свідоцтво про право на спадщину відповідач не отримала, тобто майно, одержане у спадщину на день розгляду справи відсутнє. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення вимог позивача - відсутні. На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed