Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] , яка є матір`ю дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В позові зазначають, що відповідач є матір`ю дітей, відомості про батько дітей в актовий запис про народження дітей внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Посилається на те, що відповідач неналежним чином ставиться до виконання батьківських обов`язків по догляду та утриманню своїх дітей, зокрема вона не забезпечує належного догляду, раціонального харчування, безпечних умов проживання та виховання, не турбується про психічний та розумовий розвиток дітей, зловживає спиртними напоями, ніде не працює. Проживає родина за кошти державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям , яку отримує від управління праці та соціального захисту населення Мукачівської міської ради та використовує їх не за призначенням. Посилається, що відповідач веде асоціальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, має агресивну поведінку, неодноразово попереджалась та притягалась до адміністративної відповідальності за невиконання обов`язків щодо виховання дітей за ч.1,2 ст. 184 КУпАП, що підтверджується інформацією Мукачівського відділу поліції Головного Управління Національної поліції у Закарпатській області від 27.11.2020 року. Також зазначає, що 26.11.2020 року о 08.50 год. працівниками патрульної поліції поблизу будинку по [ADDRESS] була знайдена дитина жіночої статі, віком 2,5-3 роки без верхнього одягу в резинових тапочках, без супроводу дорослих, про що свідчить акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 26.11.2020 року. Прибувши за адресою [ADDRESS] було виявлено громадянку [PERSON] , яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння та не знала, де знаходиться її донька [PERSON] . З метою усунення загрози життю та здоров`ю дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які внаслідок неналежного виконання матір`ю своїх батьківських обов`язав опинились у складних життєвих обставинах, виконавчим комітетом Мукачівської міської ради було прийнято рішення «Про негайне відібрання дітей» від 01.12.2020 року за № 466. Дітей влаштовано до приймального відділення КНП «Обласна дитяча лікарня». Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради за № 1852/01-32 від 14.12.2020 року орган опіки вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до її дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Також просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей. Представник позивача в судовому засіданні просила позов задоволити з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити в задоволенні позову. Також 15.02.2021 року відповідач подала відзив на позов, в якому заперечила проти позову, зазначила, що на даний час вона стала на шлях виправлення, не зловживає спиртними напоями та згідно контрольної карти диспансерного нагляду тверезості не порушує та систематично проходить огляди. Також згідно із довідкою ПрАТ «Мукачівський завод «Точприлад» від 21.01.2021 року вона працює на ПрАТ «Мукачівський завод «Точприлад» учнем слюсаря-складальника радіоелектронної апаратури та приладів. Тому просить врахувати дані обставини та відмовити в позові. Заслухавши пояснення представника позивача, заперечення відповідача та її представника, неповнолітньої дитини, дослідивши докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд приходить до наступного висновку. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; зловживання процесуальними правами недопустиме (ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 44, 76-82 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ст. 77 ч. 2 ЦПК України). Про задоволення позову рішення може бути прийняте лише за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог ( ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України). Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження. Відомості про батька дітей записані відповідно до ст. 135 СК України (а.с.6-10). 26.11.2020 року о 08.50 год. працівниками патрульної поліції поблизу будинку по [ADDRESS] була знайдена дитина жіночої статі, віком 2,5-3 роки без верхнього одягу в резинових тапочках, без супроводу дорослих, про що свідчить акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 26.11.2020 року ( а.с. 27). Відповідно до повідомлення Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області [PERSON] 15.03.2020 року притягалася до адміністративної відповідальності за ст.. 184 ч. 1 КУпАП, згідно вказаного факту її також було притягнуто до відповідальності за ст.ст. 178, ч.1,2 ст. 184 КУпАП ( а.с. 12). Відповідно до рішення виконавчого комітету Мукачівської міської ради «Про негайне відібрання дітей» від 01.12.2020 року за № 4660 дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] негайно відібрано у матері [PERSON] . Дітей тимчасово влаштовано до приймального відділення КНП «Обласна дитяча лікарня» (а.с. 11). Згідно із висновком за № 1852/01-32 від 14.12.2020 року орган опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради, у зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] своїх батьківських обов`язків по догляду та утриманню дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до її дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ( а.с. 5). Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Указані фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Судом також встановлено, підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами, що відповідач не повній мірі виконує свої батьківські обов`язки, однак на даний час стала на шлях виправлення, що підтверджується, зокрема довідкою ПрАТ «Мукачівський завод «Точприлад» від 21.01.2021 року, з якої вбачається, що [PERSON] працює на ПрАТ «Мукачівський завод «Точприлад» учнем слюсаря-складальника радіоелектронної апаратури та приладів (а.с. 55), довідкою КНП «Закарпатський обласний медичний центр психічного здоров`я та медицини залежностей» від 21.12.2020 року № 61 ( а.с. 53), відповідно до якого [PERSON] перебувала на стаціонарному лікування в наркологічному відділені КНП «Закарпатський обласний медичний центр психічного здоров`я та медицини залежностей». Також в судовому засіданні неповнолітній [PERSON] пояснив, що бажає залишитись з матір`ю. Враховуючи зазначене, суд вважає, що позбавлення батьківських прав за відсутності підстав для цього з причин недоведеності, може вплинути на права та інтереси неповнолітніх дітей. Відповідач в міру своїх об`єктивних можливостей намагається забезпечити дітям все необхідне та виявляє інтерес до них. Мати дітей бажає спілкуватися з дітьми та піклуватись про них, проти позбавлення її батьківських прав заперечує. Крім того, позиція відповідача, а саме її намагання зберегти зв`язок з дітьми та залучення до розгляду справи адвоката, надання доказів, свідчать про те, що вона є тією особою, щодо якої є нагальна необхідність позбавлення батьківських прав щодо своїх дітей. Зазначені фактори в сукупності, на думку суду, можна розцінювати як такі, що доводять відсутність факту ухилення відповідача від виховання дітей, а також доводять відсутність факту свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками. Тому суд вважає, що вихованням дітей відповідач хоч і не в повній мірі, проте займається, виходячи зі своїх здібностей і фінансових можливостей, а наявні в матеріалах цивільної справи докази не можуть бути достатніми для обґрунтованості висновку про свідоме та умисне ухилення його від виховання дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і при наявності вини у діях батьків. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 15 квітня 2021 року у справі № 243/13192/19-ц). Разом з тим, встановлені судом фактичні обставини справи не містять відомостей про те, що відносно відповідача застосувалися попередження про необхідність зміни ставлення до виховання дитини, або, що на орган опіки та піклування покладався обов`язок здійснювати контроль за виконанням батьком батьківських обов`язків. До випадку, який мав місце 26.11.2020 року, жодних зауважень та попереджень до відповідача з боку органу опіки і піклування не застосовувались. Відтак суд вважає, що родинний зв`язок між матір`ю і дітьми можливо відновити, а тому не вбачається доведеності необхідності застосування до відповідача такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав, тобто природних прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, доцільність вжиття якого позивачем не аргументовано. Згідно з абзацу 2 п. 18 Постанови пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. З огляду на вказане вище суд вважає за необхідне надати відповідачу можливість реалізувати її право на особисте виховання її дітей. Разом з тим, слід попередити відповідача про необхідність вжити активних заходів щодо зміни ставлення до виховання дітей і покласти на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Outcome: dismissed