Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 14 лютого 2004 року Личаківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис №20. Крім того, просить стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень, щомісячно, починаючи з дня подання позову до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 26 грудня 2018 року відкрито провадження у справі, виділено в самостійне\~провадження позовні\~вимоги [PERSON]\~до [PERSON]\~про стягнення\~аліментів,\~а справу\~про розірвання\~шлюбупризначено в підготовче засідання. Позовні вимоги мотивує тим, що шлюбні відносини з відповідачем не склалися, проживають останні пять років окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, примирення та подальше збереження сімї вважає неможливим. В підготовчому засіданні позивач позов підтримав, пояснення надав аналогічні викладеним в ньому, просив розірвати шлюб. Відповідач в підготовчому засіданні позов визнала, підтвердила, що шлюбні відносини з позивачем припинились, проживають останні пять років окремо, спільного господарства не ведуть, строку на примирення не потребують. Просила позов задовольнити. Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, беручи до уваги визнання позову зі сторони відповідача, у відповідності до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення в підготовчому засіданні, виходячи з наступного. \~ Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії І-СГ № 355156 від 20 вересня 2018 року шлюб між сторонами було зареєстровано 14 лютого 2004 року, про що складено відповідний актовий запис номер 20. Шлюб було зареєстровано Личаківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області. Стаття 51\~Конституції України визначає, що\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сім'ї. Відповідно до частини 1\~статті 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою\~статті 56 СК України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті\~104, частиною третьою статті\~\~\~105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 СК України. Відповідно до частини першої статті\~110, статті\~112 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що шлюб існує формально, сторони не підтримують подружніх стосунків, проживають останні пять років окремо, спільного господарства не ведуть, відповідач відносно розірвання шлюбу не заперечує, сторони у справі вважають, що примирення та збереження їх сімї є неможливим. Вказані обставини стверджуються матеріалами позову, поясненнями учасників справи, визнанням позову з боку відповідача. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб між ними слід розірвати. При цьому у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати в розмірі 704,8 гривень судового збору.

Outcome: approved