Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,визнання майна спільно набутим за час проживання у шлюбі без реєстрації та визнання права власності на ? спільно набутого майна,посилаючись на те, що останнє було набуто під час спільного проживання позивача та [PERSON] без реєстрації шлюбу, після смерті якої щодо майна між спадкоємцями виник спір, який останніми не можливо вирішити у позасудовому порядку через неприязні відносини із матір'ю спадкодавця, у зв'язку з чим позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні [PERSON] та представник останнього позовні вимоги підтримали з урахуванням збільшення розміру останніх, просили задовольнити. [PERSON] та представник останньої позовні вимоги не визнали, посилаючись на те, що спірне майно було набуто виключно [PERSON], яка в періоду його набуття не перебувала із позивачем у будь яких відносинах, тим більш у шлюбно - сімейних. [PERSON] підтримувала відносини із іншим чоловіком. В свою чергу, позивач також підтримував та продовжує підтримувати шлюбно - сімейні відносини із іншою жінкою, від якої в нього є дитина. Крім того, протягом усього життя із [PERSON], вів аморальний спосіб життя, зраджував останній, що стало причиною розлучення сторін. Крім того, підтвердження відсутності будь яких шлюбно сімейних відносин є те, що після розлучення сторони у добровільному порядку поділи спільне сумісне майно. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, від третьої особи надійшла заява, про розгляд справи без участі представника останньої. [PERSON] пояснила, що позов батька є обґрунтованим. Вислухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. 09.09.1995 р. позивач та [PERSON] одружились /Т.І а.с. 11/, від шлюбу мають спільну доньку [PERSON] [INFO] /Т.І а.с. 12/. Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу позивачта [PERSON] розірвали шлюб 06.11.2007 року /Т.І а.с. 13/. Позивач зазначає, що за час проживання однією сім'єю із [PERSON] останніми було набуто наступне майно: квартиру у м. Києві за адресою [ADDRESS], автомобіль «ФольцвагенКадди», 2002 року випуску, д.н.з. [NUMBER], автомобіль «СузукиВітара» 2007 року випуску д/н [NUMBER] (Т.І а.с. 150), грошові кошти у сумі 17742,76 євро (468 231,43 грн. по курсу НБУ станом на 09.02.2015 року), які знаходились на банківському рахунку № [NUMBER] в ПАТ «ПроКредитБанк» станом на 14.02.2013 року. Згідно показів свідків [PERSON] - спільна донька позивача та [PERSON] /Т.І а.с. 201/, [PERSON] - доньки позивача від іншого шлюбу /Т.І а.с. 202/, [PERSON] - /Т.І а.с. 203/, договору дарування магазину від 09.06.2008 р. на користь [PERSON] /Т.І а.с. 196/ та договору поділу спільного майна подружжя від 11.06.2008 р. /Т.І а.с.13/ вбачається, що з07.11.2007 року по 13.12.2013 року,позивач та [PERSON] проживали однією сім'єю як подружжя без реєстрації шлюбу, за цей період сторони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, були пов'язані спільним побутом, піклувалися один про одного, спільно виховували доньку [PERSON], яка будучи допитаною в якості свідка, показала, про те, що відносини між батьком та матір'ю були незмінні, про офіційне розлучення батьків вона дізналась після смерті матері [PERSON] Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що звказаних вище письмовихдоказів вбачається формальний підхід до розподілу майна подружжя, його об'єктивна не рівномірність на користь [PERSON] та розподіл майна з урахуванням умов ведення бізнесу за територіальною ознакою. Магазини в м. Києві переходили до позивача, магазини в м. Чернігові переходили до [PERSON] Крім того, у п. 6 договору про поділ спільного майна подружжя /Т.І а.с. 13/,зазначено, що за позивачем зберігається право на проживання в квартирі [ADDRESS] до прийняття власником рішення про відчуження вищезазначеної квартири, на думку судуце свідчить про залишення родинних зв'язків між подружжям. Квартира була відчужена20.01 2011 року. Так, з показів вказаних свідків, пояснень [PERSON] вбачається, що після народження доньки [PERSON] та не спростовано в судовому засіданні, [PERSON] разом із [PERSON] почали спільний бізнес з продажу взуття. З 2005 року реалізація взуття крім м. Чернігова почалася і у м. Києві, у зв'язку з цим у 2007 році була придбана квартира під офіс та житло у [ADDRESS]. Тобто, виходячи із інтересів ведення бізнесу сім'я змушена була працювати одночасно і в м. Чернігів і в м. Київ. В м. Чернігів [PERSON] та [PERSON] разом з донькою проживали по [ADDRESS]. Позивач зазначає, що в 2007 році [PERSON] запропонувала йому придбати велику квартиру в м. Києві за кредитні кошти. В 2007 році за спільні кошти у м. Києві була придбана шестикімнатна квартира за адресою [ADDRESS], вибір забудовника та проекту якої відбувся за погодженням всіх членів сім'ї. Після початку у жовтні 2007 року фінансової кризи у [PERSON] та [PERSON] почало не вистачати коштів на обслуговування кредиту за квартиру. Побоюючись можливих значних втрат від фінансового тиску банківської установи за наявний кредит, з метою збереження частини спільного майна та мінімізації можливих втрат, було прийнято рішення офіційно розлучитися, поділити набуте у шлюбі майно, але продовжувати проживати однією сім'єю. Тягар сплати кредиту за квартиру на Дарницькому бульварі [PERSON] та [PERSON] несли спільно, тому що [PERSON] виступив поручителем за кредитними зобов'язаннями [PERSON] /Т.І а.с. 145-148/. Такі дії, на думку суду [PERSON] та [PERSON] не свідчать про те, що останні припинили спільне проживання та шлюбно - сімейні відносини. Після продажу квартири на Дарницькому бульварі в березні 2010 року, 08.04.2010 року на ім'я [PERSON] була придбана трикімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] /Т.І а.с. 177, 178/ де остання та позивач проживали разом із донькою [PERSON], яка навчалася у ЗОШ № 329 у м. Києві з 01.09.2010 по 2013 рік включно, що підтверджено нею у судовому засіданні /Т.І. а.с. 201/, а також старшою донькою[PERSON]. від першого шлюбу [PERSON], яка була допитана в якості свідка /Т.І а.с. 202/. 26.11 2007 року за ініціативою [PERSON] до дня народження [PERSON] був придбаний новий автомобіль [NUMBER], який був зареєстрований за [PERSON] /Т.І а.с. 181/, що підтвердила донька позивача та [PERSON] свідок [PERSON], а також [PERSON] Також на початку 2008 року був придбаний автомобіль «ФольцвагенКадди», 2002 року випуску, д.н.з. [NUMBER] /Т.І. а.с. 14/, як показав [PERSON] вказаний автомобіль був придбаний з метою його використання у бізнесі з продажу взуття. Як встановлено в судовому засіданні та не оспорювалось учасниками процесу, [PERSON] захворіла на онкологічне захворювання. З показів свідків спільної доньки [PERSON], доньки позивача [PERSON], та пояснень останнього, вбачається, що разом із [PERSON] було прийнято рішення відбавити її на лікування до Ізраїлю. 31.10.2013 року [PERSON] було відкрито картковий валютний рахунок в євро у ПАТ «Прокредитбанк» з метою фінансового забезпечення проведення лікувальних заходів у Ізраїлі в ПАТ «ПроКредитБанк» 31.10.2013 року на ім'я [PERSON] № [NUMBER] та виданодовіреність на ім'я позивача, якою останнього уповноважено бути представником у банку від ім'я [PERSON], щодо розпорядження коштами /Т.І а.с. 26/. Суд вважає, що такі дії не свідчать про те, що між позивачем та [PERSON] не було шлюбіно - сімейних відносин, а навпаки свідчать про те, що за такої тяжкої обставини, єдина людина якій довіряла [PERSON] була не її матір відповідач [PERSON], не звідна сестра, свідок [PERSON], не особа на ім'я [PERSON], з яким нібито проживала [PERSON], про яку зазначали відповідач [PERSON], свідки [PERSON], її чоловік [PERSON] /Т.ІІ а.с. 18/, [PERSON], а також не будь яка інша особа, а саме позивач. Доводи про те, що [PERSON] жалілась [PERSON] щодо оформлення довіреності, і на умови останньої бажала її анулювати, проте не встигла, суд вважає неспроможними, оскільки з часу її оформлення та до дня відльоту [PERSON] до Ізраїлю на лікування пройшло два вихідних та три робочих дні, за які [PERSON] вказаної дії не зробила. Користуючись цією довіреністю Позивач серед інших сум, перерахував на банківську картку [PERSON] 18.11.2013 року 10000 євро /Т.ІІ а.с. 14-15/, 26.11.2013 року 12500 євро /Т.ІІ. а.с.3/. Заперіод з 31.10.2013 по 26.11.2013 року на картковий рахунок було переведено більше 40 000 євро., з метою лікування позивача. Суд вважає, що такі дії безпосередньо свідчать про турботу позивача про [PERSON], почуття любові, які притаманні подружжю, яке перебуває у міцних сімейних відносинах. Разом з тим, на момент смерті [PERSON] 13.12 2013 року (Т.І а.с. 18) банківська картка опинилася в розпорядженні[PERSON], яка після прибуття в м. Київ 14.12.2013 року (Т.І а.с.122/ не маючи на це законних підстав за допомогою паспорту померлої доньки, безпосередньо у приміщенні банку,за три дні з 14.12.2013 до 16.12 2014 року включно, до прибуття в м. Київ із Ізраїлю [PERSON] та його доньки [PERSON] 17.12.2013 року, які займалися оформленням вивозу тіла померлої [PERSON] до України /Т.І а.с.19/ зняла кошти у сумі 17742,76 євро /Т.ІІ а.с.4-5/. Крім того, суд вважає, що обставини турботи позивача про [PERSON], почуття любові, які притаманні подружжю, яке перебуває у міцних сімейних відносинах підтверджується тим, що після від'їзду [PERSON] на лікування до м. Ізраїль, на прохання позивача до неї поїхала донька останнього від першого шлюбу свідок [PERSON], яка тривалий час проживала у Ізраїлі, знає мову та знаходилась поруч із [PERSON] по день смерті, що підтвердили позивач свідки [PERSON] та [PERSON] і не спростовано іншими показами або поясненнями у судовому засіданні. Разом з тим, зводна сестра [PERSON] свідок [PERSON] до сестри не приїздила, пояснивши це наявністю малолітньої дитини, хоча у доньки позивача, [PERSON] їх двоє. Після смерті [PERSON] позивач взяв на себе витрати та організації заходів з транспортування тіла померлої із Ізраїлю в Україну /Т.І а.с. 17, 19/. Тому доводи [PERSON], про те що позивач не займався організацією поховання [PERSON] в Україні є неспроможними. Крім того, відповіддю керівництва СЗОШ № 329 «Логос» м. Києва від 26.02.2015 на запит представника позивача щодо участі батьків у вихованні дитини [PERSON] у період з вересня 2010 року по січень 2015 рік/Т.І а.с. 195/, де вказано, що позивач та [PERSON] разом приймали активну участь у вихованні доньки. Крім того, згідно показів свідків [PERSON] та [PERSON], пояснень позивача вбачається, що протягом усього часу по мірі можливостей, що пов'язано із частими відрядженнями позивача та необхідністю здійснення контролю у бізнесі, закупівлею та продажем взуття в мережі власних магазинів, у родинному колі відбувалися спільні святкування. Пояснення відповідача[PERSON] та представник останньої, про відсутність з 2007 року між позивачем та [PERSON] шлюбно - сімейних відносин, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та спростовуються вище наведеними доказами. Крім того, вказані пояснення ґрунтуються на формальних міркуваннях, спрямованих на приниження та образу позивача, пов'язаних із вкрай негативним ставленням [PERSON] до його особи, у зв'язку з чим суд оцінює вказані пояснення критично. Покази свідків [PERSON] донька [PERSON], /Т.І а.с.205/, яка в свою чергу є новим власником частини майна після смерті [PERSON], оскільки [PERSON] відчужила частину спадщини на її користь; [PERSON] - чоловік [PERSON], якого допитано за допомогою відеоконференції з Деснянським районним судом м. Чернігів, [PERSON]- консьєрж будинку за адресою: [ADDRESS] (Т.І а.с. 204), [PERSON]. - близька подруга[PERSON],також не спростували пояснень позивача, наданих останнім письмових доказів, а також показів свідків, що свідчили на його боці. Крім того, щодо показів свідків, які є родичами [PERSON], суд також ставиться критично, оскільки з останніх також вбачалось аналогічне негативне ставлення до позивача та підтримки [PERSON] Покази вказаних осіб були не логічні, не послідовні не спростовують покази позивача, свідків допитаних з його боку та письмових документів. Так, зокрема одни свідки з боку [PERSON] кажуть про спільне проживання [PERSON] та [PERSON], інші про те, що [PERSON] приїздив з м . Чернігова на роботу до м. Києва кожного дня, в подальшому такі покази змінювалися тощо. Крім того, допитані свідки боку позивача не змогли чітко визначити, коли саме відбулося знайомство [PERSON] та [PERSON] Доводи [PERSON] про те. що після смерті матері донька [PERSON] змінилась і зайняла бік позивача, також є неспроможними, оскільки не підтверджені в судовому засіданні, зокрема в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] особисто не бажає спілкуватися з онукою. Також, не знайшло свого підтвердження те. що позивач з 2007 року проживає з іншою жінкою на ім'я [PERSON] та наявність двох спільних дітей;а також факт співмешкання з 2009 року [PERSON]. із чоловіком на ім'я [PERSON], який не з'явився в судове засідання, хоча був викликаний в якості свідка. Крім того, суд вважає, що наявність таких обставин спростовується показами свідка [PERSON] дитини позивача та [PERSON], яка постійно проживала з батьками, а також тим, що [PERSON] після хвороби довірила лікування та дні свого життя позивачу, а не [PERSON] або будь якій іншій особі, відомості про те, що останній опікувався [PERSON] її лікуванням, а також, приїздив до іншої країни, щоб побачити [PERSON] матеріали справи не містять. Статтею 3 СК України визначено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідност. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно дост. 74 СК України,якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положенняГлави 8 цього Кодексу. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Така позиція підтверджується також постановою Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якою встановлено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Таким чином, якщо у спадкодавця є інші родичі, які також можуть претендувати на спадкове майно, факт проживання чоловіка та жінки однією сім'єю має встановлюватися судом у позовному провадженні. Відповідачами по такій справі мають виступати інші спадкоємці, оскільки саме на їхні спадкові права будуть у подальшому впливати результати розгляду такої справи. Оцінюючи належність допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача повністю знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Отже, в судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач та [PERSON] проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 07.11.2007 року до 13.12.2013 року і майно: квартира [ADDRESS] придбана 08.04.2010 року; автомобіль «ФольцвагенКадди», 2002 року випуску, д.н.з. [NUMBER], придбаний 27.02.2008 року (Т.І а.с.14); автомобіль «СузукиВітара» 2007 року випуску д/н [NUMBER], придбаний в 2008 році; грошові кошти у сумі 17742,76 євро, які перебували на банківському рахунку № [NUMBER] в ПАТ «ПроКредитБанк»є об'єктом спільної сумісної власності. На підставі викладеного та

Outcome: approved