Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на наступне. [PERSON] звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 07.02.2018, згідно з якою отримала кредит у розмірі 12000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту. Позивач свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановлення кредитного ліміту. Відповідач порушила умови кредитного договору, зобов`язання за ним не виконала, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 20.01.2021 становить 259499,78 грн., з яких 153097,06 грн. - заборгованість за поточним тілом кредита, 69798,62 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита, 11290,62 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 25313,48 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості та судові витрати у справі. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29.03.2021 було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06.07.2021 було закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи в разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, правом надання відзиву не скористалася. Судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку відповідач [PERSON] 07.02.2018 засвідчила особистим підписом про те, що згодна з тим, що дана заява разом з пам`яткою клієнта, умовами і правилами надання банківських послуг, які викладені на сайті позивача складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. У позові представником позивача вказано, що відповідачем не виконуються умови кредитного договору, а саме: порушено зобов`язання зі сплати поточного та простроченого тіла кредиту, заборгованість за нарахованими та простроченими відсотками, і станом на 20.01.2021 борг відповідача становить 259499,78 грн., з яких 153097,06 грн. - заборгованість за поточним тілом кредита, 69798,62 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита, 11290,62 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 25313,48 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома. З огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім поточного та простроченого тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за нарахованими відсотками. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 07.02.2018, посилався на Витяг з тарифів банку та Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку (ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/) як невід`ємні частини спірного договору. Судом оглянуто вказані Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку та Витяг з тарифів, однак вони містять загальну інформацію та характеристики і не підтверджують обізнаності відповідача саме з певним видом кредитування на конкретних та чітко визначених умовах. Підписаний 12.04.2019 відповідачем паспорт споживчого кредиту містить 7 типів кредитного продукту з різними умовами та тарифами щодо кожного окремо, однак підтвердження про обрання одного з них відсутні. Суд зазначає, що хоч в анкеті-заяві і відображено згоду на отримання кредиту, однак ні Умови та правила надання банківських послуг, ні Витяг з тарифу, ні паспорт споживчого кредиту не містять беззаперечного підтвердження, що відповідачем обрано один із запропонованих типів кредитних карток і саме на його застосування надано згоду як на істотну умову укладеного договору з відповідним розміром відсоткової ставки, наслідків несвоєчасного повернення кредитних коштів та ін. З врахуванням встановлених в цій справі обставин, суд дійшов висновку про недоведеність згоди відповідача при укладені договору з банком на умови кредитування, зокрема й на той розмір відсотків за користування кредитними коштами, який застосовувався банком, що є істотною умовою даного договоору. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Наведена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц, висновки якої щодо застосування норм права відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. З огляду на зазначене, суд вважає за необхідне позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором № б/н від 07.02.2018 у розмірі 222895,68 грн., яка складається із заборгованості за поточним та простроченим тілом кредиту. Відповідно до платіжного доручення №BOJ66B3ALO від 26.01.2021 при пред`явленні позову до суду позивачем понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 3892,50 гривень. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги про стягнення заборгованості заявлено у сумі 259499,78 грн., до стягнення підлягає заборгованість у сумі 222895,68 грн. За таких обставин з відповідача на користь позивача слід стягнути 3343 грн. 44 коп. судового збору (3892,50 х 222895,68/259499,78).

Outcome: partial