Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про зміну формулювання причини звільнення, покликаючись на те, що він працював на посаді комірника у ТзОВ «Термекс» з 2010 року. 16 грудня 2014 року він подав заяву про звільнення з роботи за власним бажанням, яку отримано представником компаніх 17 грудня 2014 року. Однак, по минуванню двохтижневого терміну, його звільнено не було, а керівництво товариства почало звинувачувати його у виникненні нестачі. 05 січня 2015 року він подав повторну заяву про звільнення з роботи, однак і цього разу така заява була проігнорована. 26 січня 2015 року наказом №26/1-1К директора ТзОВ «Термекс» його було звільнено з 26 січня 2015 року із займаної посади за прогули без поважних причин. Вважає формулювання причини його звільнення неправильним та незаконним, оскільки він не допускав жодних прогулів та був відсутній на роботі з поважних причин у звязку із захворюванням. Просить змінити формулювання причини звільнення його з посади комірника у ТзОВ «Термекс» із «звільнений за прогул без поважних причин, п. 4 ст. 40 КЗпП України» на «звільнений за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України». У судовому засіданні представник позивач та його представник позов підтримали, надаои пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Просять позов задовольнити. У судове засідання представник відповідача не зявився подав до суду письмові заперечення, у яких покликається на те, що заяву про звільнення за власним бажання відповідач 17 грудня 2014 року не отримував, таку заяву було отримано та зареєстровано лише 15 січня 2015 року. З грудня 2014 року позивач почав допускати невихід на роботу. Жодних пояснень щодо причин відсутності на робочому місці від позивача не надходило, внаслідок чого було прийнято рішення про звільнення позивача з займаної посади з 26 січня 2015 року за прогули без поважних причин. Вважає, що позовну заяву подано позивачем з пропущенням строку позовної давності. Просить відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення позивача та його представника, вивчивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог. Судом установлено, що позивач [PERSON] працював на посаді комірника ТзОВ «Термекс» з 06 листопада 2010 року. Відповідно до ч. 1 ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.\~ Згідно листа ТзОВ «Нова Пошта» від 27 січня 2015 року [PERSON] замовив доставку документів ТзОВ «Термекс» за адресою: м. Чернівці, вул. Головна, 246 16 грудня 2014 року та таке відправлення було доставлене ТзОВ «Термекс» 17 грудня 2014 року. /а.с. 49/ Однак, з даного листа не можливо встановити, що [PERSON] надіслав роботодавцю ТзОВ «Термекс» 16 грудня 2014 року саме заяву про звільнення з посади комірника ТзОВ «Термекс» за власним бажанням, а позивачем чи його представником не надано суду жодних інших належних та допустимих доказів, що позивач надсилав саме заяву про звільнення за власним бажанням, а відтак суд не може вважати, що позивач [PERSON] належним чином повідомив роботодавця ТзОВ «Термекс» про намір звільнитись за власним бажанням за 2 тижні 16 грудня 2017 року. Згідно актів про відсутність на робочому місці від 18 грудня 2014 року, 19 грудня 2014 року, 23 грудня 2014 року, 24 грудня 2014 року, 25 грудня 2014 року, 30 грудня 2014 року, 31 грудня 2014 року, 06 січня 2015 року, 19 січня 2015 року, 20 січня 2015 року 21 січня 2015 року, 22 січня 2015 року, 23 січня 2015 року, 26 січня 2015 року [PERSON] був відсутній на робочому місці в офісі та складському приміщенні ТзОВ «Термекс» на вул. Зеленій, 301 у м. Львові 18 грудня 2014 року, 19 грудня 2014 року, 23 грудня 2014 року, 24 грудня 2014 року, 25 грудня 2014 року, 30 грудня 2014 року, 31 грудня 2014 року, 06 січня 2015 року, 19 січня 2015 року, 20 січня 2015 року 21 січня 2015 року, 22 січня 2015 року, 23 січня 2015 року, 26 січня 2015 року з 09.00 год. по 18.00 год. /а.с. 32-45/ Як вбачається із пояснень позивача [PERSON] наданих у судовому засіданні, [PERSON] перебував на лікарняному у період з 18 грудня 2014 року по 26 грудня 2014 року, що стверджується листком непрацездатності від 18 грудня 2014 року, однак позивачем та його представником не надано суду жодних належних та допустимих доказів щодо повідомлення роботодавця ТзОВ «Термекс» про тимчасову непрацездатність [PERSON] та повідомлення його про поважність причин відсутності [PERSON] на роботі у період з 18 грудня 2014 року по 26 грудня 2014 року. Окрім того, у матеріалах справи міститься листок непрацездатності [PERSON] від 18 грудня 2014 року, на який покликається позивач [PERSON] як на доказ поважності причин його відсутності на роботі у період з 18 грудня 2014 року по 26 грудня 2014 року, проте суд вважає, що наявність такого листка непрацездатності у матеріалах справи додатково стверджує неналежне повідомлення [PERSON] роботодавця ТзОВ «Термекс» про його тимчасову непрацездатність. /а.с. 95/ У відповідності до заяви [PERSON] від 05 січня 2015 року на імя ТзОВ «Термекс» робітник [PERSON] просить звільнити його за власним бажанням з 06 січня 2015 року. /а.с. 96/ Згідно ч. 3 ст. 38 КЗпП України працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Проте, всупереч наведеному позивачем чи його представником не надано суду жодних належних та допустимих доказів щодо невиконання ТзОВ «Термекс» законодавства про працю чи умов трудового договору, а відтак з 05 січня 2015 року робітник [PERSON] повинен був працювати 2 тижні згідно ч. 1 ст. 38 КЗпП України. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Внаслідок наведеного, до закінчення двотижневого строку працівник не має права самовільно залишити роботу, оскільки це дає право роботодавцеві розірвати трудовий договір за своєю ініціативою як за прогул без поважних причин, а тому працівник [PERSON] без поважних причин був відсутній на роботі також і після подання ним заяви про звільнення за власним бажанням. Отже, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, оскільки, позивач був відсутній на робочому місці, не повідомив належним чином роботодавця ТзОВ «Термекс» про причини його відсутності, а тому відповідачем не було порушено жодних трудових прав позивача при його звільненні. Окрім цього, суд не бере до уваги покликання позивача та його представника на його листи та заяви на імя директора ТзОВ «Термекс» як на докази порушення ТзОВ «Термекс» законодавства про працю, оскільки такі матеріали не містять відміток про їх отримання, реєстрацію роботодавцем, а надані позивачем квитанції про оплату надіслання документів не містять жодних даних про те, які документи надіслано та ким, а відтак не можливо встановити, що які саме документи та ким надіслані ТзОВ «Термекс». Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог, оскільки представником позивача не представлено, а судом не отримано жодних переконливих доказів у їх підтвердження.

Outcome: dismissed