Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «Укргазбуд» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, індексації заробітної плати. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 01 червня 1994 року по 24 липня 2007 року працював заступником директора з виробництва в Будівельному управлінні № 1 Публічного акціонерного товариства «Укргазбуд», яке є структурним підрозділом ПАТ «Укргазбуд». 24.07.2007 року позивач був звільнений з посади на підставі ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням. Проте, при звільненні позивача, відповідач не виплатив йому заборгованість по заробітній платі, що в загальному розмірі становить 10461 грн. 73 коп. Незважаючи на неодноразові звернення до відповідача про повний розрахунок, кошти позивачу на момент предявлення позову не виплачені. В звязку із затримкою відповідачем розрахунку при звільненні, позивач і просить суд відповідно до вимог ст. ст. 116, 117 КЗпП України стягнути з відповідача 10461,73 грн. заборгованості по заробітній платі, 254193,24 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, 3795 грн. 20 коп. індексації за несвоєчасну заробітну плату та судові витрати в розмірі 960 грн. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечують. Представник відповідача в судове засідання не зявився однак надіслав до суду письмові заперечення відповідно до яких просив суд відмовити в задоволенні позову застосувавши строк позовної давності. У зв'язку з цим суд на підставі ст. 224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: згідно з копією трудової книжки вбачається, що [PERSON] 12 травня 1998 року на підставі наказу від 13 травня 1998 року був прийнятий в «БУ-1 Прилуки» машиністом погружчика (а.с.5-6). згідно з копією трудової книжки [PERSON] від 01 вересня 1969 року вбачається, що з 01 червня 1994 року (наказ № 107 від 27.05.1994 року) по 24 липня 2007 року (наказ № 130 від 24.07.2007 року) останній працював заступником директора з виробництва БУ-1 ПАТ «Укргазбуд» та звільнений з роботи за власним бажанням ст.38 КЗпП України (а.с.12-16). У відповідності до довідки будівельного управління № 1 м. Прилуки ПАТ «Укргазбуд» [PERSON] працював в БУ-1 АТФ «Укргазбуд» і його заборгованість по заробітній платі становить 10461 грн. 73 коп. Статтею 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов»язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. Тобто відповідач повинен був здійснити повний розрахунок із позивачем 24 липня 2007 року. У відповідності до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 2 Постанови КМУ № 100 від 08 лютого 1995 року зі змінами, якою був затверджений Порядок обчислення середньої заробітної плати, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата. Відповідно до п. 8 Постанови нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні, а у випадках, передбачених чинним законодавством,- на число календарних днів за цей період. Відповідно до листів Міністерства соціальної політики «Про розрахунок норм тривалості робочого часу на …» відповідний рік загальна кількість робочих днів складає 2478 робочих днів. Виходячи із наявних у справі доказів, середньоденна заробітна плата позивача складає: (1159,92 + 2530,40 ) / 36 = 102 грн. 58 коп., де 1159 грн. 92 коп. заробітна плата позивача за червень 2007 року; 2530 грн. 40 коп. - заробітна плата позивача за липень 2007 року (а.с.10); 36 - кількість робочих днів за червень липень 2007 року. Середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні буде складати: 2478 *102,58 = 254193,24 грн. Таким чином, як встановлено в судовому засіданні відповідач в день звільнення позивача 24 липня 2007 року не виплатив належні йому у строки вказані в ст. 116 КЗпП України, суми, тому суд вважає, що заборгованість по заробітній платі в розмірі 10461 грн. 73 коп. та середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні в розмірі 254193 грн. 24 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача індексації за несвоєчасну заробітну плату в сумі 3795 грн. 20 коп. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових коштів доходів населення» від 03.07.1991 р. № 1282-ХІІ (зі змінами і доповненнями), індексація грошових доходів громадян це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожання споживчих товарів і послуг. Згідно зі ст. 2 вищевказаного закону, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії, стипендії, оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди в разі втрати годувальника. Порядок проведення індексації грошових доходів населення затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. № 1078 (зі змінами і доповненнями). Цей порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на всі підприємства, установи, організації незалежно від форм власності та господарювання, а також на фізичних осіб, які використовують працю найманого персоналу. Також в Порядку зазначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнах на території України та які не мають разового характеру, зокрема оплата праці найманих співробітників підприємств у грошовому вираженні, яка включає кошти за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші самостійні компенсаційні виплати. У Кодексі законів про працю України (ч. 5 ст. 95) також зазначено, що заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. Враховуючи вище викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позов в частині стягнення з відповідача індексації за несвоєчасну заробітну плату в розмірі 3795 грн. 20 коп. Твердження представника відповідача про те, що\~\~до спірних правовідносин слід застосувати строк давності суд вважає, необґрунтованим\~\~оскільки\~\~відповідно до ч.2\~статті\~\~233 КЗпП,\~\~у разі порушення законодавства про оплату праці, працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Що стосується заявлених вимог про стягнення судових витрат, суд приходить до наступних висновків: Частиною 1 ст. 88 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До витрат повязаних з розглядом справи належать: витрати на правову допомогу. Згідно ч.1ст.84 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. З розрахункової квитанції 0.0.716412603.1 від 28.02.2017 року вбачається, що [PERSON] згідно умов укладено з адвокатом [PERSON] договору про надання адвокатських послуг сплачено 960,00 грн. відповідно до розрахунку витрат на адвокатські послуги. Беручи до уваги вищевикладене, суд прийшов до висновку, що слід стягнути з ПАТ «Укргазбуд» в користь [PERSON] понесені витрати по справі, а саме витрати на провову допомогу в розмірі 960 грн. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved