Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до КП «Черкасиводоканал» про зобов`язання утриматись від вчинення певних дій та зобов`язання укласти договір про надання послуг. Позов обґрунтовано тим, що позивач є монополістом з надання послуг по водовідведенню та водопостачанню та в м.Черкаси, а тому не має права припинити водопостачання споживачу та направляти попередження від 29.07.2020 року про намір самовільно вчинити дії щодо припинення надання послуг, що свідчить про порушення прав позивача як власника нерухомості. Позивач не погоджується із заборгованістю, нарахованою йому починаючи з 2008 року за послуги по водовідведенню та водопостачанню, а тому він просить зобов`язати відповідача утримуватись від вчинення будь-яких дій, які передбачають можливість порушення права власності [PERSON] . Відповідачем не надаються відомості про його фактичні витрати при наданні послуг по водовідведенню та водопостачанню, відтак, позивач просить зобов`язати відповідача здійснити щомісячне коригування встановлених та фактично обґрунтованих витрачених цін до планованих КП «Черкасиводоканал» тарифів на житлово-комунальні послуги та зобов`язаний укласти зі споживачем договір про надання послуг з водопостачання та водовідведення, надати такі розрахунки і корегування, укласти з [PERSON] договір про реструктуризацію, нарахованої КП «Черкасиводоканал» заборгованості, відшкодувати різницю сум коштів економічно обґрунтованими плановими витратами та фактично витраченими цінами за надані і сплачені споживчі послуги за період з 28.05.2008 по день винесення рішення. А також заборонити відповідачу зловживати своїми монопольними правами з надання споживчих послуг, примушувати до сплати заборгованості, примушувати позивача до дій які не є обов`язковими. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити. Представник відповідачаЗелтіньш Ю.О заперечувала проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Зазначила, що підприємством надаються послуги по водовідведенню та водопостачанню, до відзиву долучено Постанова НКРЕКП №200 від 16.02.2017 року про переоформлення ліцензії на право провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення, яка видана КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради, щодо направленого споживачу попередження про припинення послуг від 29.07.2020 року щодо припинення водопостачання вказувала, що дане питання є неактуальним оскільки в Соснівському районному суді м.Черкаси розглядається справа 712/15056/19 про стягнення заборгованості з [PERSON] за надані послуги, в якому буде встановлений розмір заборгованості, що дозволить в подальшому вирішувати питання щодо її стягнення. Коригування тарифів щодо конкретного споживача не передбачено діючим законодавством, щодо укладення договору з позивачем та договору на реструктуризацію - вказувала, що позивач не обмежений звернутися безпосередньо в порядку визначеним законодавством до відповідача та підписати всі необхідні документи з цього приводу. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 09.09.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Суд, вислухавши представника позивача, предстаника відповідача дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Ст. 13 ЦПК України, проголошено - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Ст. 12 ЦПК України, закріплено - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до статті 14 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] є власником квартири за адресою [ADDRESS] . Норми ст. 322 ЦК України передбачають, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виробниками та споживачами, а також їхні права та обов`язки визначено у Законі України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги /водопостачання, газ, та інші послуги/ береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Розмір плати за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлюється залежно від капітальності, рівня облаштування та благоустрою. Відповідно до п. 11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005р. №630 у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку. Плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках у разі відсутності засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу). Відповідно до постанови НКРЕКП №200 від 16.02.2017 року було переоформлено ліцензію КП «Черкасиводоканал» на право провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення. Встановлено, що за адресою квартири, що належить позивачу на праві власності в [ADDRESS] , відсутній засіб обліку водопостачання. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не звертався до КП «Черкасиводоканал» з заявою щодо опломбування запірних вентелів. При цьому, суд враховує, що позивачем не заперечується свій обов`язок щодо сплати за надані послуги, проте на його думку відповідача як монополіста необхідно обмежити вчиняти дії, що порушують право власності позивача. Із позовної заяви вбачається, що в своїх позовних вимогах позивач не визнає розмір заборгованості, вказує на відсутність між сторонами договірних відносин та просить працівників КП «Черкасиводоканал» утриматись від будь-яких дій, які передбачають порушення прав [PERSON] . Спір, який розглядається в межах цієї справи стосується, в тому числі, дій КП «Черкасиводоканал», які містяться в попередженні від 29.07.2020 року, направленого позивачу [PERSON] про сплату боргу в розмірі 5 127,66 гривень. Зокрема, КП «Черкасиводоканал» в даному повідомленні, на думку позивача, вказує на загрозу його праву власності та намір представників відповідача примусово проникнути у квартиру та вчинити дії щодо припинення надання послуг з водопостачання та водовідведення. З матеріалів справи вбачається, що на розгляді у Соснівському суді м.Черкаси знаходиться позовна заява КП «Черкасиводоканал» про стягнення боргу за водопостачання та водовідведення (справа 712/15056/19 суддя Борєйко О.М.). Представник відповідача зазначила, що саме в даній справі буде встановлений розмір заборгованості, до вирішення цього питання дій щодо припинення надання послуг з водопостачання та водовідведення відповідач не має наміру вчиняти. Крім того у справі 712/15056/19 винесено ухвалу про забезпечення позову шляхом заборони позивачу КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради вчиняти будь-які дії з опломбування запірних вентелів за адресою: [ADDRESS] . Частина 1 ст.5 Закону України «Про захист прав споживачів», проголошує держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності. Згідно ст.3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг, суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг. Частина 1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», встановлює що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Вимогами ч.ч.1, 2 ст.20 цього Закону, закріплено - споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Судом було встановлено, що позивач споживає послуги з водопостачання та водовідведення. Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача укласти договір про надання послуг з водопостачання та водовідведення та договір про реструктуризацію нарахованої КП «Черкасиводоканал» заборгованості, то позивачем не надано доказів, що він був позбавлений можливості реалізувати процедуру укладання такого договору, яка передбачена ст.13-15 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» або відповідачем такі права позивача не визнаються. Згідно ч.5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Відповідно до правового висновку, який міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 лютого 2018 року у справі №711/11424/15-ц, провадження 61-3500св18, «Хоч у ч.1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п.1 ч.2 ст.20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі». Таким чином, між сторонами існують фактичні правовідносини з надання житлово-комунальної послуг з водопостачання та водовідведення, а не укладення договору про надання таких послуг не свідчить про відмову від надання послуг та відсутність обов`язку сплачувати за надані послуги. Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (Регулятор), є постійно діючим незалежним державним колегіальним органом, метою діяльності якого є державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Згідно з п.3 ч.2 ст.3 вказаного Закону, Регулятор здійснює державне регулювання шляхом: формування цінової та тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг та реалізації відповідної політики у випадках, коли такі повноваження надані Регулятору законом. Згідно з абз.11 п.7 ч.4 Положення про Національну комісію, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затверджене Указом Президента України від 10.09.2014 року №715/2014, НКРЕКП встановлює тарифи на комунальні послуги для суб`єктів природних монополій. Так, постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №873 від 26 березня 2015 року та №2763 від 12 листопада 2015 року «Про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення КП «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради, вирішено встановити комунальному підприємству «Черкасиводоканал» Черкаської міської ради тарифи на централізоване водопостачання та водовідведення. 4 лютого 2020 року, прийнято постанову НКРЕКП №283 від 04.02.2020 р. «Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 16 червня 2016 року № 1141» щодо встановлення тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення для КП «Черкасиводоканал» на 2020 рік. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч.1 ст.81 КПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем в обґрунтування вимог щодо проведення коригування фактично обґрунтованих витрачених цін у зв`язку з наданням послуг до планових КП «Черкасиводоканал» тарифів, які зазначаються в платіжках, не надано доказів, що обов`язок відповідача щодо такого коригування передбачений діючим законодавством, враховуючи те, що тарифи встановлює Регулятор. Крім того, позивач не приєднав до позовної заяви жодної платіжки з тарифами, з якими не погоджується, не навів своїх розрахунків з цього приводу, до відповідача з питання можливості надати такі розрахунки не звертався. Відповідно до ст.3 ЦПК України та ст.16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ст.5 ЦПК України передбачено, що суд здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Ч.1 ст.8 Конституції України проголошено - в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Тобто, суддя, здійснюючи правосуддя, має керуватися принципом верховенством права. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України. Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини (висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року, справа № 6-951цс16). Враховуючи правовідносини, що склались між сторонами, встановлені судом обставини, що підлягають доказуванню, а також відсутність правових підстав для звільнення позивача від обов`язку доказування, судом не встановлено порушення прав позивача, а тому суд не вбачає законних підстав для їх захисту в обраний спосіб.

Outcome: dismissed