Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 16.12.2017 уклав шлюб з відповідачкою. Сімейне життя у них спочатку було нормальне. Однак, згодом відносини між ними погіршились, вони виявили несумісність характерів та різні погляди на сімейне життя, що почало призводити до виникнення конфліктів, різного роду суперечок. Намагання зберегти сім`ю не дало позитивного результату. На даний час він прийшов до переконання, що шлюб існує формально і зберегти його неможливо. Вони стали чужими людьми, не підтримують шлюбних відносин, перестали вести спільне господарство, спільно не проживають. Примирення між ними неможливе. Ухвалою судді від 17.09.2020 прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі, призначено судове засідання на 09.10.2020. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачам встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. 09.10.2020 розгляд справи відкладено через неявку відповідачки на 06.11.2020. 06.11.2020 розгляд справи відкладено за клопотанням адвоката відповідачки на 19.11.2020. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує повністю, просить такий задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала. З`ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного: Встановлено, що подружжя сторін зареєструвало шлюб 16.12.2017 у Дрогобицькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис №464. (серія [NUMBER] , серія [NUMBER] ) Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Статтею 24\~СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності до вимог ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику\~застосування судами\~законодавства при розгляді\~справ про\~право на\~шлюб,\~розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. У статті\~112\~СК України\~регламентовано,\~що суд\~з`ясовує\~фактичні взаємини\~подружжя,\~дійсні причини\~позову про\~розірвання шлюбу,\~бере до\~уваги наявність\~малолітньої дитини,\~дитини-інваліда\~та інші\~обставини життя\~подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене, аналізуючи докази у справі, оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що оскільки сторони протягом тривалого часу не підтримують подружніх відносин, їхній шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому є всі підстави для розірвання шлюбу. Даний висновок суду кореспондує із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові №761/33261/16-ц від 26.11.18 про те, що суд не може примушувати подружжя проживати разом, цікавитися їх приватним життям, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків, а надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому з відповідача слід стягнути в користь позивача судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved