Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] були укладені кредитні договори №1181121094 від 18.04.2016 р., та №7191252095 від 26.07.2016 року відповідно до якого остання отримала\~кредит. Зазначає, що 30.07.2018 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір відступлення права вимоги №20180730 відповідно до якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуває права грошових вимог до відповідача по кредитному договору №1181121094 від 18.04.2016 року та №7191252095 від 26.07.2016 року. Зазначає, що відповідач має непогашену заборгованості за кредитами: за кредитним договором № 1181121094 від 18.04.2016 року розмір заборгованості становить 19 628грн. 94коп.; №7191252095 від 26.07.2016 року розмір заборгованості становить 5 310грн. 16коп.; На підставі викладеного, просить суд стягнути з відповідача вказані вище заборгованості та понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, від нього до суду надійшла заява, в даній заяві просить суд справу розглядати в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву та просила застосовувати строк позовної давності щодо стягнення заборгованості за кредитом, відсотками. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] були укладені кредитні договори: №1181121094 від 18.04.2016 р. відповідно до якого остання отримала\~кредит в розмірі 14 926грн. 49коп., та №7191252095 від 26.07.2016 року, відповідно до якого остання отримала\~кредит у розмірі 4 439грн. 80коп. /а.с. 7-9,12-15,19-24,27-29/. \~Відповідно до\~ст. 1054 Цивільного кодексу України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 30.07.2018 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір відступлення права вимоги №20180730 відповідно до якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуває права грошових вимог до відповідача по кредитному договору №1181121094 від 18.04.2016 року та №7191252095 від 26.07.2016 року /а.с.33-36/. Згідно ст. ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Як вбачається з наданого позивачем розрахунком заборгованість відповідача становить: по кредитному договору №1181121094 від 18.04.2016 року в сумі 19\~628грн. 94коп., з яких 6094грн. 37коп сума заборгованості за основною сумою боргу; 0грн. 85коп. сума заборгованості за відсотками; 6\~153грн. 529коп. сума заборгованості за щомісячними процентами (платою за управління кредитом); 7\~380грн. 43коп. сума заборгованості за пенею; по кредитному договору №7191252095 від 26.07.2016 року в сумі 5\~310грн. 16коп., з яких: 1\~812грн. 24коп. сума заборгованості за основною сумою боргу; 0грн. 24коп. сума заборгованості за відсотками; 1\~277грн. 78коп. сума заборгованості за щомісячними процентами (платою за управління кредитом); 2\~219грн. 09коп сума заборгованості за пенею /а.с.16,30/. Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст. 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно ст.ст.\~525,\~526 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог\~Цивільний кодекс України; нормативно-правовий акт № 435-IV\~від 16.01.2003 Цивільного Кодексу\~та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. \~\~\~\~\~\~ Відповідно до\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом. Відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Відповідно до\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з вимогами ч.1\~ст.612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, встановлений договором. За змістом\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань. Згідно\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові, у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Положення\~ст.1048 ЦК України\~передбачають, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частинами 1 та 2\~ст. 554 ЦК України\~визначено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, на підставі досліджених доказів суд вважає, що [PERSON] дійсно має борг перед позивачем за вказаними кредитними договорами. Разом з тим, відповідачем було подано заяву про застосування строків позовної давності та відмови в задоволені позовних вимог. Так, щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності, суд вважає за необхідне зазначити наступне. \~Відповідно до\~ст.256 ЦК України\~позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. \~Згідно зі\~ст.257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. \~Відповідно до ч.2 п. 1 258\~ЦК України\~встановлено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до\~ст.253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. \~Як зазначено в правових позиціях Верховного Суду України, які викладені в постановах від 19.03.2014\~\~у справі 6-14цс14, від 18.06.2014 року, у справі №6-61цс14, від 01.10.2014 року у справі № 134 цс14, за договором про надання банківських послуг, яким встановлено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту, тобто зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України). \~Згідно з ч. 1\~ст. 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи. \~Відповідно до ч. 4\~ст.267 ЦК України\~сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. \~Відповідно до частин першої, третьої\~статті 264 ЦК України\~перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново. \~Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. \~До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. \~При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. \~Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою. \~Не можуть вважатися добровільним погашенням боргу, що перериває перебіг позовної давності, будь-які дії кредитора, спрямовані на погашення заборгованості, зокрема списання коштів з рахунків боржника без волевиявлення останнього, або без його схвалення. \~Зазначена правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 08.11.2017 у справі 401/6656/12-ц. Із розрахунку вимог позивача кредитної заборгованості по кредитному договору № 1181121094 від 18.04.2016 р. вбачається, що останній платіж відповідач здійснила 30.03.2017 р. в сумі 1 618грн. 00коп., а з позовною заявою позивач звернувся до суду 01.06.2020 року, тобто після спливу строку позовної давності звернення до суду, який обчислюється з 30.03.2020 року /а.с.14/. Із розрахунку вимог позивача кредитної заборгованості по кредитному договору № №7191252095 від 26.07.2016 р. вбачається, що останній платіж відповідач здійснила 30.03.2017 р. в сумі 820грн. 00коп., а з позовною заявою позивач звернувся до суду 01.06.2020 року, тобто після спливу строку позовної давності звернення до суду, який обчислюється з 30.03.2020 року /а.с.29/. Відповідно до ч. 4\~ст.267 ЦК України, сплив позовної давності є підставою для відмови в позові. \~Враховуючи, що позивач звернувся до суду із відповідним позовом про захист свого порушеного права лише 01.06.2020 року, із пропуском строку позовної давності звернення до суду, в своїй позовній заяві питання про поновлення пропущеного строку позовної давності не ставив та поважних причин пропуску строку не зазначив, у той час, як відповідачем було заявлено клопотання про застосування строку позовної давності, що, відповідно до ч.ч.3,4\~ст.267 ЦК України\~є підставою для відмови у позові, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у зв`язку зі спливом строку позовної давності та припинення договору поруки. У відповідності до\~ст.141 ЦПК України\~у зв`язку з відмовою в задоволенні позову не підлягають відшкодуванню понесені позивачем судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed