Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором №б/н від 28 січня 2011 року у сумі 13714,91 грн та судових витрат у справі. В підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 28 січня 2011 року, [PERSON] отримав у позивача кредит у розмірі 14000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. [INFO] позичальник помер, а його спадкоємцем на час відкриття спадщини є відповідач, який постійно проживав разом із спадкодавцем. У порушення умов договору позичальник зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, тому станом на дату смерті заборгованість [PERSON] за кредитним договором перед банком склала 13714,91 грн, яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту. Позивачем до спадкоємця було направлено претензію, яка не була задоволена, у зв`язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 липня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, задоволено клопотання позивача про витребування доказів та витребувано у Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради: довідку про склад сім`ї та реєстрацію осіб за адресою: [ADDRESS] , станом на дату смерті померлого [PERSON] 21 грудня 2016 року; у Третьої дніпровської державної нотаріальної контори: належним чином засвідчену копію спадкової справи, заведеної після померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] . 18 серпня 2020 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що він не приймав спадщину після смерті батька [PERSON] , не проживав з ним, більше того не проживає за місцем реєстрації з 2006 року, а позивачем не надано доказів того, що він прийняв спадщину та яка вартість спадкового майна. Вказує, що сам факт реєстрації місця проживання за однією адресою із спадкодавцем на час відкриття спадщини не є належним та допустим доказом того, що саме він є спадкоємцем та прийняв після померлого спадщину. Квартира, де він зареєстрований, не є його власністю, а померлий [PERSON] не мав нерухомого або іншого майна у власності на момент смерті. Крім того, позивачем прострочено строк пред`явлення вимоги до спадкоємців, навіть з урахуванням їх відсутності. Крім того, відповідач зазначає, що розрахунок позовних вимог є невірним та розмір боргу недоведений, оскільки Умови та Правила банківських послуг не містять дати їх складення та підпису. 14 вересня 2020 року відповідач подав заяву, в якій надав пояснення аналогічним викладеним у відзиві та додатково повідомив, що у спадкодавця є й інші спадкоємці, зокрема його дружина. 15 вересня 2020 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якому представник позивача зазначає, що позичальником було підписано заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та підписавши її позичальник ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг , у тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Окрім цього, зазначено, що позичальнику було надано на ознайомлення Умови та Правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в заявці про приєднання. Також зазначив, що позичальник був ознайомлений з Умовами кредитування. Зазначає, що наданий банком розрахунок заборгованості підтверджується випискою по рахунку, з якої вбачається, що позичальник знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами. Користуючись кредитними коштами, позичальнику були добре відомі і зрозумілі умови договору, а тому твердження щодо не знання тарифів, умов та правил не відповідають дійсним обставинам справи. Щодо строку пред`явлення кредиторських вимог до спадкоємців зазначив, що перша вимога позивача до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори була спрямована ще 02 березня 2017 року. На думку представника позивача, норми ч.ч.2,3 ст. 1281 ЦК України не встановлюють певного порядку пред`явлення таких вимог і має на меті у передбачений законом строк інформувати спадкоємців про зобов`язання спадкодавця перед кредитором, а частина перша цієї норми зобов`язує спадкоємців повідомити кредитора про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борг. Тобто, вимога про погашення заборгованості буда пред`явлена до спадкоємця через нотаріуса, а тому позивачем не пропущено строк пред`явлення кредиторських вимог до спадкоємця померлого. Щодо кола спадкоємців зазначив, що спадкоємцем, який проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є відповідач, що підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідача, та який у строк з 21 грудня 2016 року по 21 червня 2017 року не подав заяву про відмову від прийняття спадщини. 23 вересня 2020 року до суду надійшли письмові заперечення, в яких відповідач зазначає, що позивачем не доведено прийняття спадщини відповідачем, в матеріалах справи відсутні докази існування будь-якого майна, яке б могло бути успадковане відповідачем та його оцінка вартості. Щодо прострочення строку пред`явлених позовних вимог зазначає, що саме ним ще на початку 2017 року було надано позивачу копію свідоцтва про смерть боржника. Копія паспорта відповідача з місцем його реєстрацію позивачем була отримана 07 червня 2017 року, тобто саме з цієї дати позивачу було відомо про спільне місце реєстрації відповідача та спадкодавця. Проте до нотаріальної контори позивач звернувся лише 24 травня 2018 року, а претензію відповідачу взагалі направив 2019 року, а тому позивачем прострочено строк пред`явлення вимоги. Додатково відповідачем надані аналогічні пояснення щодо розрахунку позовних вимог, недоведеності боргу та не укладення договору, тим що викладені у відзиві. 02 жовтня 2020 року позивач подав до суду заяву, в якій не погодився із запереченнями відповідача, виклавши в ній обставини аналогічні тим, що вказані у відповіді на відзив щодо кола спадкоємців. Також 07 жовтня 2020 року позивачем додатково подано до суду письмові пояснення, аналогічні викладених у відповіді на відзив, у яких представник позивача додатково зазначив, що виконання договору позивачем щодо надання можливості використання кредитного ліміту підтверджується випискою по рахунку, де зазначені відповідні операції, а також операції щодо часткового повернення коштів, тобто виконання договору позичальником, а тому не можливо вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Сторонами були обговорені всі істотні умови при укладенні договору, який ніким не оспорено, а отже є всі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідача. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2020 року задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] про витребування доказів та витребувано у Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області інформацію щодо наявності чи відсутності актового запису (копії відповідних актових записів у разі наявності) про перебування [PERSON] , [INFO] , станом на 21 грудня 2016 року у шлюбі та щодо зазначення його батьком в актових записах про народження; витребувано Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області відомості щодо наявності у [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ), зареєстрованого права власності на земельну ділянку. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2020 року до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, залучено дружину спадкодавця [PERSON] та доньку спадкодавця [PERSON] , яка в подальшому змінила прізвище на [PERSON] . 18 грудня 2020 року до суду надійшли пояснення третьої особи [PERSON] щодо позову та відзиву, в яких вона просила відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі та надала пояснення аналогічні відзиву відповідача. Додатково пояснила, що вона також, як і відповідач, не приймала спадщину після смерті батька, до нотаріальної контори з приводу прийняття, оформлення спадщини не зверталася, більше того вони не приймали та не могли прийняти спадщину за ч.3 ст. 1268 ЦК України, оскільки вона з відповідачем не проживали разом з батьком, за місцем своєї реєстрації не проживає з 2006 року. 12 січня 2020 року до суду додатково надійшли письмові заперечення позивача, які аналогічні за змістом обставинам, викладених у відповіді на відзив. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник відповідача [PERSON] до початку судового засідання подала заяву про розгляд справи без її участі. Треті особи у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, будь-яких заяв чи клопотань до суду не подавали. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини. 28 січня 2011 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (т.1 а.с.12). Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши [PERSON] можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором. [INFO] позичальник [PERSON] помер (т.1 а.с.111). Позичальник [PERSON] зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на дату смерті заборгованість позичальника перед позивачем за кредитним договором № б/н від 28 січня 2011 року, згідно наданого до суду розрахунку, становить 13714,91 грн, що становить заборгованість за простроченим тілом кредиту (т.1 а.с.11). Позичальник та відповідач зареєстровані проживаючими за однією й тією ж адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с.47-50,82). Крім того, в судовому засіданні встановлено, що за вказаною адресою також зареєстрована донька спадкодавця третя особа [PERSON] (т.1 а.с.186, т.2 а.с.82). Станом на 21 грудня 2016 року позичальник [PERSON] перебував у шлюбі з третьою особою [PERSON] (т.2 а.с.80). 02 березня 2017 року позивачем на адресу Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори листом від 23 лютого 2017 року була направлена претензія кредитора в порядку ст. 1281 ЦК України (т.1 а.с.110,т.2 а.с.22-23). З відповіді Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 25 травня 2018 року вбачається, що претензія кредитора до спадкоємців померлого [PERSON] долучена до спадкової справи та позивачу роз`яснено, що надання інформації стосовно кола спадкоємців є нотаріальною таємницею (т.1 а.с.122). З матеріалів спадкової справи №129/2017 до майна померлого [INFO] [PERSON] встановлено, що до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався та свідоцтва про право на спадщину ніхто не отримував (т.1 а.с.109-122). Будь-яке нерухоме майно у власності спадкодавця [PERSON] на час його смерті не виявлено (т.1 а.с.191-194, т.2 а.с.92). Крім того, в матеріалах спадкової справи також відсутня інформація щодо наявності будь-якого майна, яке б могло бути успадковане після смерті [PERSON] . Вирішуючи пред`явлені позовні вимоги судом враховується наступне. Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст. 1218, ч. 3 ст. 1231 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові зі спадкодавця за життя спадкодавця. Оскільки, [PERSON] помер, то відповідати перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на підставі ст.ст.1281, 1282 ЦК України за борги спадкодавця має спадкоємець у межах вартості майна одержаного у спадщину. Аналогічні роз`яснення надані в абз.2 пункту 32 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року, де зазначено, що з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Відповідно до ч.ч.2,3 ст. 1281 ЦК України (в редакції яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Згідно п.п.2.1 п. 2 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом МЮ України 22 лютого 2012 року спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів. Відповідно вимог п.8.9 Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених Наказом МЮ України 22 грудня 2010 року N 3253/5, у журналі реєстрації вхідних документів підлягають реєстрації: заяви про прийняття спадщини, видачу свідоцтва про право на спадщину, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів, повідомлення про накладення заборони відчуження нерухомого майна, повідомлення суду і слідчих органів про накладення арешту та інші, якщо вони надійшли поштою або подані нотаріусу кур`єром до дня вчинення нотаріальної дії, заяви батьків про надання згоди неповнолітній дитині на відчуження майна, заява одного з подружжя про згоду на розпорядження майном, заява від співвласника про відмову від переважного права купівлі частки в праві спільної часткової власності, заяви про скасування заповіту або довіреності тощо, незалежно від того, чи були вони подані нотаріусу особисто або повіреною особою, кур`єром, чи надійшли поштою. Отже, виходячи зі змісту ст. 1281 ЦК України та вищенаведених норм, які регулюють діяльність нотаріуса, - претензії кредитора визначені однією з підстав заведення нотаріусом спадкової справи, тому правомірним слід вважати, що законодавством допускаються два способи пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців: безпосередньо до спадкоємців; опосередковано, через нотаріуса за місцем відкриття спадщини. Обрання певного способу є правом кредитора і здійснюється ним на власний розсуд. Позичальник [PERSON] помер [INFO] та вже 02 березня 2017 року позивачем на адресу Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори листом від 23 лютого 2017 року була направлена претензія кредитора в порядку ст. 1281 ЦК України (т.1 а.с.110, т.2 а.с.22-23), на підставі якої було заведено спадкову справу №129/2017, тобто у річний строк з моменту виникнення права вимоги, та просив повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед Банком, а тому суд приходить до висновку, що позивачем не пропущено строк встановлений ст. 1281 ЦК України. Проте, враховуючи, що предметом спору у цій справі є вимоги кредитора до спадкоємця про стягнення заборгованості за кредитним договором, АТ КБ «ПриватБанк» зобов`язано довести ті обставини, на які воно посилалося як на підставу свої вимог, тобто подати суду докази наявності у спадкодавця майна та його вартості, кола спадкоємців, які прийняли спадщину, а у випадку неможливості надати такі докази заявити клопотання про їх витребування, однак з дотриманням правил та процедур, встановлених ЦПК України. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним Верховним Судом у постанові від 10 жовтня 2019 року у справі N 306/486/17 (провадження N 61-34520св18). Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У даній справі позивач не надав суду доказів на підтвердження наявності, обсягу та вартості спадкового майна, а також того, що відповідач є єдиним спадкоємцем померлого [PERSON] . Разом з цим, в судовому засіданні встановлено, що у власності спадкодавця не перебувало будь-яке майно, яке б\~могло бути\~успадковане після\~смерті [PERSON] , за адресою за якою було зареєстровано місце проживання померлого [PERSON] також зареєстрована проживаючою спадкоємець першої черги третя особа [PERSON] , а також він перебував у зареєстрованому шлюбі з третьою особою [PERSON] (т.1 а.с.186, т.2 а.с.80,82). Крім того, позивач не надав доказів на підтвердження того, що відповідач дійсно є спадкоємцем померлого позичальника. Факт реєстрації місця проживання відповідача за адресою: [ADDRESS] , не є безумовним доказом того, що відповідач проживав разом із позичальником на день смерті останнього та є особою, яка відповідно до вимог частини 3 статті 1268 ЦК України прийняла спадщину, оскільки положення Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не ставить місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації. Місцем проживання особи може бути будь-яке жиле приміщення, у якому особа проживає постійно або тимчасово, яке належить цій особі на праві власності або праві користування, що визнається власником жилого приміщення. Отже, проживання будь-якої особи зі спадкодавцем не є безумовним підтвердженням того, що ця особа є спадкоємцем померлого. Відповідач зазначає, що він з 2006 року не проживає за місцем реєстрації, на підтвердження чого надав суду копії Акту про не проживання за місцем реєстрації та договору найму від 19 липня 2010 року, відповідно до якого він орендує квартиру за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с.200, т.2 а.с.99). Таким чином, позивач не довів, що відповідач за правилами частини 3 статті 1268 ЦК України прийняв спадщину, проживаючи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки з наданих позивачем документів, а також перебування спадкодавця у зареєстрованому шлюбі з третьою особою [PERSON] , надання відповідачем доказів проживання за іншою адресою, вбачається, що на час відкриття спадщини позичальник та відповідач проживали за різними адресами. Крім того, встановлення факту відсутності за життя у [PERSON] будь-якого майна виключає саму можливість набуття права спадкування. Частиною 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене та враховуючи недоведеність позивачем факту наявності та об`єму спадкового майна після смерті [PERSON] у межах вартості якого спадкоємець останнього несе відповідальність перед кредитором, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні вимог АТ КБ «ПриватБанк». Враховуючи, що позивачем не доведено, що саме відповідач повинен нести відповідальність за борги спадкодавця, обраний позивачем спосіб захисту судом не оцінюється. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України розподілу між сторонами не підлягають.

Outcome: dismissed