Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив стягнути з ПрАТ «СК «Провідна» суму страхового відшкодування 18453,82 грн., витрати за складання висновку експерта в сумі 1700,00 грн. та судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 17.11.2017 року об 11.30 год. [PERSON] рухаючись на автомобілі [NUMBER] в м. Києві по вул. І. Сергієнка, 3 не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з припаркованим автомобілем [NUMBER]. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 27.12.2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, що призвело до пошкодження автомобіля позивача та притягнуто до адміністративної відповідальності. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ «СК «Провідна» за договором страхування №АК/3199857 від 10.03.2017 року, за яким відповідач зобов'язався у разі настання страхового випадку відшкодувати шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальника. Полісом №АК/3199857 від 10.03.2017 року обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів визначено ліміт страхового відшкодування за заподіяні збитки в сумі 100000,00 грн. Зазначив, що він звернувся до ПрАТ «СК «Провідна» з метою отримання страхового відшкодування. 14.02.2018 року відповідач надіслав позивачу повідомлення по страховій справі №2300190149 про здійснення страхової виплати у розмірі 7194,16 грн. Не погоджуючись з даним розрахунком позивач звернувся до експерта та згідно висновку експерта від 18.02.2018 року №078/18 відновлювальна вартість пошкодженого автомобіля [NUMBER] становить 91349,53 грн. Вартість матеріального збитку, завданого позивачу, як власнику автомобіля [NUMBER], в результаті його пошкодження внаслідок ДТП, яка сталася 17.11.2017 року становить 53316,02 грн. 20.02.2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перегляд рішення про страхову виплату у відповідності до висновку експерта від 18.02.2018 року. 23.02.2018 року по страховій справі №2300190149 позивачу було додатково відшкодовано матеріальні збитки у розмірі 26668,04 грн. 19.03.2018 року позивачем було направлено вимогу до відповідача про сплату суму матеріальних збитків в розмірі 18453,82 грн., що не була ним відшкодована. 26.03.2018 року відповідачем було отримано вимогу позивача та надано відповідь про те, що розмір збитків за підрахунком відповідача становить 34362,20 грн. та не може бути компенсовано більше. Рішення щодо перегляду розміру страхового відшкодування може бути переглянуто після відновлювальних робіт транспортного засобу. Станом на 04.04.2018 року відповідачем виплату по вимозі здійснено не було, у зв'язку з чим позивач просив позов задовольнити. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 11.04.2018 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. Від представника відповідача, у встановлених ухвалою суду від 11.04.2018 року строк, надійшов відзив на позовну заяву у якому він не заперечував проти стягнення страхового відшкодування в сумі 13046,09 грн. У задоволенні решти вимог просив відмовити посилаючись на те, що позивачем не надано документів, що підтверджують проведення ремонтних робіт платником ПДВ, тому сума непідтвердженого податку на додану вартість при розрахунку страхового відшкодування повинна вираховуватись. Зазначений відзив був надісланий на адресу позивача 22.05.2018 року. У встановлений ухвалою суду від 11.04.2018 року п'ятиденний строк позивач відповіді на відзив не подав. Учасники справи в судове засідання не викликались, оскільки розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що 17.11.2017 року об 11.30 год. [PERSON] рухаючись на автомобілі [NUMBER] в м. Києві по вул. І. Сергієнка, 3 не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з припаркованим автомобілем [NUMBER], який належить позивачу. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 27.12.2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, що призвело до пошкодження автомобіля позивача та притягнуто до адміністративної відповідальності. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. За загальними правилами, зазначеними вище, тягар цивільної відповідальності у таких випадках має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталась ДТП. Положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України фактично позбавляють особу, вину якої встановлено вироком у кримінальному провадженні або постановою у справі про адміністративне правопорушення, можливості спростувати наявність такої вини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії водія [PERSON] вочевидь не відповідали вимогам ПДР України, а тому він, як особа, що керував автомобілем [NUMBER], внаслідок чого позивач поніс матеріальні збитки, є єдиною винною особою дії якої призвели до ДТП. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. У відповідності зі ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Отже, відповідно до зазначених вище норм, [PERSON] зобов'язаний відшкодувати позивачу завдану шкоду. Проте, встановлено, що цивільно-правова відповідальність [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER], була застрахована у ПрАТ «СК «Провідна», відповідно до страхового полісу №АК/3199857 від 10.03.2017 року. Відповідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). Згідно із п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 9.1, 9.2 ст. 9 Закону, обов'язків ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. 20.11.2017 року до ПрАТ «СК «Провідна» звернувся позивач із заявою про виплату страхового відшкодування, стосовно дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 17.11.2017 року по вул. Сергієнко, 3 у м. Києві, за участю забезпеченого транспортного засобу під керування [PERSON] та автомобіля [NUMBER], що належить позивачу. 14.02.2018 року відповідач надіслав позивачу повідомлення по страховій справі №2300190149 про здійснення страхової виплати у розмірі 7194,16 грн. Не погоджуючись з даним розрахунком позивач звернувся до експерта та згідно висновку експерта від 18.02.2018 року №078/18 відновлювальна вартість пошкодженого автомобіля [NUMBER] становить 91349,53 грн. Вартість матеріального збитку, завданого позивачу, як власнику автомобіля [NUMBER], в результаті його пошкодження внаслідок ДТП, яка сталася 17.11.2017 року становить 53316,02 грн. 20.02.2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перегляд рішення про страхову виплату у відповідності до висновку експерта від 18.02.2018 року. 23.02.2018 року по страховій справі №2300190149 позивачу було додатково відшкодовано матеріальні збитки у розмірі 26668,04 грн. 19.03.2018 року позивачем було направлено вимогу до відповідача про сплату суму матеріальних збитків в розмірі 18453,82 грн., що не була ним відшкодована. 26.03.2018 року відповідачем було отримано вимогу позивача та надано відповідь про те, що розмір збитків за підрахунком відповідача становить 34362,20 грн. та не може бути компенсовано більше. Рішення щодо перегляду розміру страхового відшкодування може бути переглянуто після відновлювальних робіт транспортного засобу. Станом на 04.04.2018 року відповідачем виплату по вимозі здійснено не було, у зв'язку з чим позивач просив стягнути з відповідача страхове відшкодування в сумі 18453,82 грн., на що слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Оскільки відповідно до поданої заяви про виплату страхового відшкодування №230114326 позивач добровільно виявив бажання отримати страхове відшкодування на власний рахунок, а не шляхом перерахування страхового відшкодування на рахунок СТО на проведений ремонт пошкодженого транспортного засобу, тому сума оціненої шкоди повинна бути зменшена на суму визначеного податку на додану вартість. Відповідно до п. 36.2 статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» чітко визначено, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому, доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Таким чином, вказане положення Закону встановлює обов'язок страхової компанії проводити нарахування ПДВ із встановленого розміру страхового відшкодування належного до виплати потерпілій особі, у разі проведення такої виплати безпосередньо потерпілій особі, у разі коли особа не надала документів щодо сплати проведеного ремонту пошкодженого транспортного засобу, який був здійснений особою, яка є платником податку на додану вартість. Встановлено, що позивачем не надано документів, що підтверджують проведення ремонтних робіт платником ПДВ, тому сума непідтвердженого податку на додану вартість при розрахунку страхового відшкодування повинна вираховуватись відповідно до роз'яснень Податкової адміністрації України (лист ДПА від 18.01.2012 року №2573/К/15-3414-26. Зазначене також підтверджується судовою практикою викладеною в ухвалі ВССУ по справі №6-52978св12 від 29.05.2013 року. Згідно розрахунку наданого відповідачем сума страхового відшкодування, яка має бути доплачена позивачу становить 13046,09 грн. Вказаний розрахунок сторонами у справі не оспорювався, а тому суд вважає його вірним і таким, що може бути взятим судом при вирішенні даної справи по суті. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача ПрАТ «СК «Провідна» на користь позивача суми страхового відшкодування в розмірі 13046,09 грн. Позивач також просив стягнути з відповідача витрати за складання висновку експерта в сумі 1700,00 грн. Встановлено, що позивачем за складання висновку експерта №078/18 від 18.02.2018 року було сплачено 1700,00 грн., що підтверджується квитанцією №818443 (а.с. 52). Отже, з відповідача підлягають стягненню витрати понесені позивачем за складання висновку експерта №078/18 від 18.02.2018 року, в сумі 1700,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з ПрАТ «СК «Провідна» підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору 704,80 грн. за відшкодування матеріальної шкоди.

Outcome: partial