Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом Заводського ВДВС про виключення майна з під арешту. У своєму позові позивач вказав, що 10квітня 2015 року згідно рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя я , він, як позивач по даній справі, отримав право власності на 1/ 2 частину нежитлового приміщення № 1 по вул. Республіканській в буд. № 63 в м. Запоріжжя. Після набрання рішенням Заводського районного суду законної сили ним було отримано дане рішення та подана заява до Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, щодо реєстрації за ним право власності на майно згідно часток на нежитлове приміщення за вище зазначеною адресою. Але, в реєстрації йому було відмовлено у зв'язку з тим, що на даному об'єкті нерухомого майна є заборона за №6522414 від 31.07.2014 року, який на момент внесення запису належав колишньому власнику [PERSON]. Запис внесений до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна Заводським відділом державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції. Після отримання відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, позивач одразу ж звернувся до Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції з заявою про зняття арешту з нерухомого майна, яке належить йому, позивачу по справі, а не боржникові. Відповідно п. 5 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,підстави для державної реєстрації прав та їх обтяжень є рішення суду, що набрали законної сили. За частиною 2 статті 19 ЗУ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, підставою для реєстрації обтяження є в тому числі й рішення суду, що набрало законної сили. Згідно ст. 48 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення суду є правовстановлюючим документом. В такому випадку дії Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції по відношенню к нерухомому майну позивача є незаконними та порушують його конституційні права на майно. Відповідно ст. 41 Конституції України гарантує право володіти і користуватися своєю власністю, а також вказує на те, що право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно листа Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції від 27 травня 2015 року за № 8725 вони відмовляються зняти арешт з мого нерухомого майна за відсутністю законних підстав. Свою чергу хочу звернути увагу, на то що, вищезазначений арешт накладений на [PERSON], а не на [PERSON], таким чином, саме порушені його права на особисту власність. Таким чином, на даний час на належне мені майно безпідставно накладено арешт, чим порушені майнові права, щодо розпорядження власністю. У своєму позові позивач просить зобовязати Заводський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції виключити з під арешту 1/2 частину нежитлового приміщення № 1по вул. Республіканській в буд. 63 у м. Запоріжжя та Зобовязати Заводський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції скасувати арешт на 1/2 частину нежитлового приміщення № 1 по вул. Республіканській в буд. 63 у м. Запоріжжя, який зареєстрована в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна за № 6522414, від 31.07.2014 року. У судове засідання позивач не зявився, але надав заяву, в якій вказав, що позов підтримує, просить його задовольнити і розглянути справу без його участі. У судове засідання відповідач не зявився, хоча був повідомлений встановленому законом порядку, але своїх причин неявки та заперечень суду не надав. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Третя особа у судове засідання не зявилася, хоча була повідомлена судом належним чином про зміст та час розгляду справи, але своїх причин неявки та заперечень суду не надала. Суд вважає можливим розглянути справу без участі третьої особи. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено із рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 10.04.2015 року, що [PERSON] отримав право власності на 1/ 2 частину нежитлового приміщення № 1 по вул. Республіканській в буд. № 63 в м. Запоріжжя. Із листа Заводського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції від 27 травня 2015 року за № 8725 встановлено, що державна виконавча служба відмовляється зняти арешт з нерухомого майна, яке належить [PERSON] у звязку з відсутністю законних підстав. Із рішення реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції за № 21101688 від 05.05.2015 року встановлено, що [PERSON] в реєстрації нежитлового приміщення, яке розташовано за адресою: м. Запоріжжя, вул. Республіканська,63 приміщення 1, було відмовлено у зв'язку з тим, що на даному об'єкті нерухомого майна є заборона за №6522414 від 31.07.2014 року, який на момент внесення запису належав колишньому власнику [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Примусове відчуження обєктів права власності може бути застосовано лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених ч.2 ст.353 ЦК України. Таким чином, позов [PERSON] знайшов свої докази і обґрунтування у судовому засіданні і тому підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved