Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-05 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Автомобільна компанія «Укртранс» про стягнення заборгованості із заробітної плати в розмірі 44458,12 гривні та середнього заробітку за час затримки виплати в сумі 118000 гривень. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач була звільнена з посади на підставі наказу № 62/3 - к від 03.05.2017 р. за згодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України. В день звільнення розрахунок по заробітній платі не був проведений. Відповідно до розрахункового листка борг підприємства перед позивачем становить 44458,12 гривні. На момент звернення до суду заборгованість по заробітній платі не була погашена відповідачем. Позивач зазначає, що його оклад становив 5000 гривень, з огляду на що середньоденний розмір заробітної плати складає 250 гривень. Посилаючись на положення ст.ст.116, 117 КЗпП України позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за час затримки виплати, а саме з моменту звільнення по день звернення до суду. Справа розглядається в порядку спрощеного провадження на підставі положень ст.ст. 274-279 ЦПК України. Сторони про розгляд справи в загальному порядку з заявами до суду не звертались. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] був звільнений з роботи в ПрАТ «Автомобільна компанія «Укртранс» на підставі наказу № 62/3-к від 03.05.2017 р. за згодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України. Відповідно до довідки ПрАТ «Автомобільна компанія «Укртранс» борг підприємства по виплаті заробітної плати в період з 01.01.2017 р. по 03.05.2017 р. становить 44458,12 гривень. Згідно з ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Зазначені положення закріплені також ст.24 Закону України «Про оплату праці». Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В силу положень ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, або в разі його відсутності в цей день - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі непроведення його до розгляду справи - по день ухвалення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не позбавляє його відповідальності. У разі непроведення розрахунку у зв`язку з виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню в повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. Судом встановлено, що відповідач при звільненні позивача не виплатив заборгованість по заробітній платі в розмірі 44458,12 гривень. Порядок нарахування середнього заробітку в даному випадку регламентується положеннями постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 р. Проведений позивачем розрахунок відповідає зазначеним положенням. Враховуючи термін затримки розрахунку 426 днів, а також розмір середньоденної заробітної плати, з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з моменту звільнення по день звернення позивача до суду в сумі 118000 гривень. З огляду на викладене, вимоги позивача за позовною заявою є обґрунтованими, доведеними і підлягають задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує з врахуванням положень ст.141 ЦПК України і вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у справі.

Outcome: approved