Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про встановлення факту прийняття спадщини і визнання права власності на: земельну ділянку площею 3,22 га, що розташована на [ADDRESS], яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, вказуючи, що [INFO] померла його тітка [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді вищезазначеного майна, на яке він претендує як єдиний спадкоємець за заповітом, оскільки спадкоємців інших черг за законом, заповітом або спадкоємців які б мали право на обов'язкову спадкову частку, не має. Оформити свої спадкові права нотаріально позивач не може в зв'язку з тим, що при зборі документів до нотаріуса було втрачено оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку, у зв'язку з чим позивач звертається до суду. Позивач в судове засідання не з'явився, представив заяву згідно якої позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати за його відсутністю. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав заяву згідно якої просив розглянути справу за його відсутністю, не заперечуючи проти позовних вимог. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла рідна тітка позивача [PERSON], якою 22 червня 2011 року був складений заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 166, відповідно до якого все майно, де би воно не находилось і в чому б воно не складалось померла [PERSON] заповідала позивачу [PERSON]. За життя [PERSON] належала земельна ділянка площею 3,22 га, що розташована на [ADDRESS], яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії III-ОД № 058157 від 31.01.2003 року, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 4797. При зверненні до нотаріальної контори позивачу було відмовлено в оформленні свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документу на земельну ділянку, а саме державного акту на право приватної власності на землю, тому позивач був вимушений звернутися з позовною заявою до суду. Згідно рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 16.10.2013 року державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії III-ОД № 058157 від 31.01.2003 року визнано втраченим. На даний час позивач фактично прийняв зазначене спадкове майно, оскільки повністю керує і цілком володіє спадковим майном, прийняв на зберігання правовстановлюючі документи. У відповідності зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину, і незалежно від часу його прийняття вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як передбачено ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов'язки спадкодавця, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. Статтею 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Відповідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст, 392 ЦК України в разі відсутності документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. Відповідно до ст. 81 Земельного Кодексу України передбачено, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ч. З ст. 152 Земельного кодексу України - захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач являється єдиним спадкоємцем за заповітом майна, яке повністю прийняла у своє володіння, суд вважає, позовні вимоги [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини і визнання права власності на спадкове майно обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, визнавши за ним право власності на спадкове майно, що складається з: земельної ділянки площею 3,22 га, що розташована на [ADDRESS], яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та згідно державного акту на право приватної власності на землю серії III-ОД № 058157 від 31.01.2003 року, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 4797 належить [PERSON], яка померла [INFO], попередньо встановивши факт приналежності земельної ділянки померлій.

Outcome: approved