Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача 49 700, 00 гр. маитеріальної шкоди завданої виплатою страхового відшкодування власнику застрахованого транспортного засобу. Посилається в позові на те, що 19 грудня 2014 року між ПрАТ»Альфа Страхування» та [PERSON] був укладений Договір добровільного страхування ризиків, пов»язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу № 046.0809335.011.Предметом страхування є страхування транспортного засобу « Renault logan» д.н. [NUMBER]. 18 вересня 2015 року о 12.15 на перехресті вул. Кіровоградської-Червонозоряного пр. в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого ним автомобіля та автомобіля ГАЗ д.н. [NUMBER] під керуванням відповідача. Дорожньо-транспортна пригода мала місце з вини відповідача. На виконання умов договору ним було виплачено на користь вигодонабувача за умовами договору 49 700, 00 гр. Виходячи з цього, вини відповідача в даній дорожньо-транспортній пригоді, відмову відповідача врегулювати спір в позасудовому порядку, просить задовольнити позов. Представник позивача в судове засідання не з»явився, просить розглядати справу в його відсутності. Проти ухвалення заочного рішення в справі не заперечує. Відповідач в судове засідання неодноразово не з»являвся, про час розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причину неявки суд до відома не ставив. Судові повістки, що направлялися на його адресу за зареєстрованим місцем проживання, поверталися до суду без вручення з відмітками поштового відділення про повернення в зв»язку з закінченням терміну зберігання. Відповідно до п.п.4,5 ч.5 ст.74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою направляється поштою рекомендованим листом за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Враховуючи вимоги даної норми закону суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Таким чином, враховуючи думку представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Судом встановлено, що 18 вересня 2015 року о 12.15 на перехресті вул. Кіровоградської-Червонозоряного пр. в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю з автомобіля « Renault logan» д.н. [NUMBER] та автомобіля ГАЗ д.н. [NUMBER] під керуванням відповідача. Дорожньо-транспортна пригода мала місце з вини відповідача. Постановою Солом»янського районного суду м. Києва від 02 грудня 2015 року винним у даній дорожньо-транспортній пригоді був визнаний відповідач. Відповідно до ч.ч.3 та 4 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року « Про судове рішення у цивільній справі» роз»яснено, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов'язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Таким чином, вина як відповідача в дорожньо-транспортній доказуванню не підлягає Встановлено також, що 19 грудня 2014 року між ПрАТ»Альфа Страхування» та [PERSON] був укладений Договір добровільного страхування ризиків, пов»язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу № 046.0809335.011.Предметом страхування є страхування транспортного засобу « Renault logan» д.н. [NUMBER]. На підставі страхового акту № 1712.206.15.01.01, протоколу огляду пошкодженого транспортного засобу та ремонтної калькуляції №515/2015 власнику транспортного засобу« Renault logan» д.н. [NUMBER]. було виплачено страхове відшкодування в розмірі 49 700, 00 гр. Відповідно до ст.27 Закону України « Про стахування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Виходячи з викледаного вище, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві-пропорційно до тієї частки позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Виходячи з цього та розміру задоволених вимог позивача, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 1 600,00 гр.с удового збору, сплаченого ним при звенреннні до суду.

Outcome: approved