Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача /третя особа Одеська товарна біржа/ про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 06 жовтня 1999 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу будинку [ADDRESS] . Вказаний договір було укладено на Одеській товарній біржі. Право власності за цим договором було зареєстровано КП «Ренійське БТІ» 12 жовтня 1999 року. Відповідно до умов договору позивач сплатив відповідачу 3000 (три тисячі) грн 00 коп., тобто вартість придбаного по договору купівлі-продажу нерухомого майна. Відповідач в свою чергу передала позивачу вказане нерухоме майно. Вказаний договір не був засвідченій нотаріально у зв`язку з тим, що відповідач ухилялася від нотаріального посвідчення договору. Позивачу\~судове засідання\~не з`явився, про дату, час та місце розгляду справі сповіщався належним чином, причини неявки суду не відомі, до суду надійшла заява від представника позивача адвоката Златі Д.С., відповідно до якої він просить розглядати страву за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце його проведення сповіщалася належним чином, причини неявки суду не відомі, до суду надійшла заява, відповідно до якої вона позов визнає у повному обсязі та не заперечує проти його задоволення, просить розглядати справу за її відсутності. Представник третьої особи до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення сповіщався належним чином, причини неявки суду не відомі. Згідно із ч. 1 ст.\~6\~Конвенції про\~захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Оскільки судової розгляд справи було неодноразово перенесено на іншу дату з причини не явки третьої особи, яка була належним чином повідомлена, суд, для недопущення порушення законних прав позивача, вважає за можливим розглянути справу без участі представника третьої особи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дійсно, як встановлено у судовому засідання, 06 жовтня 1999 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу будинку [ADDRESS] . Вказаний договір було укладено на Одеській товарній біржі. Право власності за цим договором було зареєстровано КП «Ренійське БТІ» 12 жовтня 1999 року Відповідно до умов договору позивач сплатив відповідачу 3000 (три тисячі) грн 00 коп., тобто вартість придбаного по договору купівлі-продажу нерухомого майна. Відповідач в свою чергу передала позивачу вказане нерухоме майно. Вказаний договір не був засвідченій нотаріально у зв`язку з тим, що відповідач ухилялася від нотаріального посвідчення договору. З 06 жовтня 1999 року [PERSON] володів, користувався та розпоряджався спірним будинком. З жовтня 1999 року вказане майно у нього витребувано не було, вимог щодо його повернення не висувалося. Крім того у позивача є оригінали всіх правовстановлюючих документів на спірне майно. Згідно із ч.1. ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частина 2 ст. 220 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Частина 2 ст. 328 ЦК України передбачає, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Після укладання договору купівлі-продажу від 06 жовтня 1999 року позивач є безумовним власником будинку [ADDRESS] . Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно із ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Статтею 318\~ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. З наданих суду документів вбачається, що сторони домовились про усі істотні умови договору та відбулося повне його виконання, відповідач передала позивачу нерухоме майно, а позивач прийняв його та спалив [PERSON] відповідну суму грошей. Таким чином [PERSON] правомірне володіє спірним майном. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 5 ч. 2 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Відповідно до ч.4 ст.\~10\~ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) та протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою, та практику ЄСПЛ як джерело права. Відповідно до п.1 ст.17\~Закону України\~«Про виконання\~рішень та\~застосування практики\~Європейського суду\~з прав\~людини» суди застосовують при розгляді справ конвенцію та практику суду як джерело права. У свою чергу, відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Отже, всі вказані обставини знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та не викликають у суду жодних сумнівів. \~ \~ \~ \~Тому, суд вважає, що є всі законні підстави для задоволення позовних вимог з метою недопущення порушення права власності. \~ \~ \~ \~ На підставі викладеного та

Outcome: approved