Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом посилаючись на те, що відповідач, є власником квартири [ADDRESS], та споживачем житлово-комунальних послуг, що надаються заявником, а саме: з послуг постачання води та водовідведення, утримання будинку та прибудинкової території. Представник позивача вимоги заяви підтримав у повному обсязі. Відповідач та його представник в судовому засіданні вимоги позову не визнали, просили застосувати строк позовної давності до вимог щодо стягнення з нього боргу до жовтня 2011 року, а в інший частині позову - відмовити, у зв'язку з не доведенням позивачем надання ним відповідних послуг. Разом з тим, відповідач не заперечував отримання та споживання ним води та послуг водовідведення, заявив про свою готовність сплачувати відповідні витрати за послуги, але безпосередньо установі, яка їх надає. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. У відповідності до положень ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Положеннями ст.ст.57-59 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановлено законом. Положення ч.4 ст.319 ЦК України зазначають, що власність зобов'язує. У відповідності до положень п.п.1 і 5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (на далі «Закон»), п.п.7, 10 і 11 «Правил користування приміщеннями житлових будинків» (затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 24.01.2006 року), власник квартири зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, разом з мешканцями оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, та несуть відповідальність згідно із законодавством. Згідно з положеннями вимог ст.ст.7 і 13 Закону, до складу тарифів на житлово-комунальні послуги входять залежно від функціонального призначення комунальні послуги (послуги з надання централізованого постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів, послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а також послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків та послуги з ремонту приміщень, будинків і споруд. Згідно з положеннями ст.ст. 67, 68 і 179 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ,теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов'язується своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Положення ст. 526 ЦК України зазначають, що зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з положень п. 18 «Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» (затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 603 від 21.07.2005 року), розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за комунальні послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. У відповідності до положень ст.4 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» (на далі «Закон»), об'єднання створюється для забезпечення і захисту прав його членів та дотримання їхніх обов'язків, належного утримання та використання неподільного і загального майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Положеннями ст. 10 Закону передбачені повноваження загальних зборів щодо визначення розміру внесків та платежів членів об'єднання. У відповідності до положень ст.11 Закону, об'єднання після набуття статусу юридичної особи може: прийняти на власний баланс весь житловий комплекс; Як вбачається з положень ст.22 Закону, за наявності технічної можливості проведення поквартирного обліку споживання водо-, тепло-, газо-, електропостачання, гарячого водопостачання та інших послуг власники жилих і нежилих приміщень можуть перераховувати кошти безпосередньо на рахунки підприємств, організацій, які надають ці послуги, за відповідними тарифами для кожного виду послуг у порядку, встановленому законом. Кошти, що сплачуються власниками приміщень за надані їм комунальні послуги, можуть згідно з укладеними договорами надходити на рахунок об'єднання для накопичення і наступного перерахунку підприємствам, організаціям, які надають ці послуги. Перерахування коштів підприємствам, організаціям, які надають послуги, здійснюється щомісячно у визначений день відповідно до договору між об'єднанням і цими підприємствами, організаціями. Власники квартир, приміщень, що не обладнані приладами обліку, зобов'язані укласти договір про обслуговування та оплату комунальних послуг з управителем незалежно від членства в об'єднанні. Відмова від укладення договору, від оплати рахунків або несплата рахунків не допускається. Такі дії є порушенням прав інших членів об'єднання і підставою для звернення до суду про стягнення заборгованості із плати по відповідних рахунках у примусовому порядку. Власники несуть відповідальність за своєчасність здійснення платежів на рахунок управителя незалежно від використання приміщень особисто чи надання належних їм приміщень в оренду, якщо інше не передбачено договором. У відповідності до рішення по цивільній справі № 362/6615/13ц (провадження № 2/362/383/14) від 5 лютого 2014 року, підтверджена законність створення ОСББ «Барвінок». На підставі договору купівлі-продажу від 4 липня 1996 року, посвідченого приватним нотаріусом Васильківського нотаріального округу Київської області [PERSON], за реєстровим № 2339, відповідач є власником двохкімнатної квартири [ADDRESS]. З огляду матеріалів справи також вбачається, що надання позивачем послуг здійснювалося на підставі договірних відносин з ПАТ «Кожухівське» та Кожухівське житлово-комунальне об'єднання співвласників будинків. У відповідності до розрахунку заборгованості відповідача за комунальні послуги, вартість яких визначена рішенням загальних зборів об'єднання, за період починаючи з листопада 2010 року (часу створення ОСББ «Барвінок») по вересень 2014 року (часу звернення до суду з позовом) складає 5648,14 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні відповідачем не надані докази, які б підтверджували протиправність встановлених позивачем тарифів на оплату житлово-комунальних послуг та їх не здійснення в повному обсязі. Оскільки він не виконує своїх обов'язків по оплаті комунальних послуг, що заподіяло інтересам позивача матеріальну шкоду, остання підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача. Разом з тим, суд вважає за можливе застосувати до частині позовних вимог строк позовної давності. Так, у відповідності до положень ст.ст.257, 261 267 ЦК України, загальна позовна давність складає три роки, сплив якої є підставою для відмови у позові. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого право або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Отже, першим платежем щодо якого позивач має право вимагати стягнення коштів є платежі починаючи з 1 жовтня 2011 року. Таким чином, в задоволені частині вимог позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за період з листопада 2010 року по вересень 2011 року включно, на загальну суму 861,30 грн. необхідно відмовити через сплив строку позовної давності. У зв'язка з наведеним, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість в сумі 4786,84. Порядок стягнення з відповідача судових витрат вирішується в порядку ст.88 ЦПК України, а саме, пропорційно до задоволеної частини вимог. На підставі наведеного та

Outcome: partial