Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив усунути перешкоди у спілкуванні [PERSON] з синами [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , встановивши можливість спілкування з дітьми в першу та третю суботу місяця з 10 години суботи до 18 години в неділю за місцем проживання [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що він з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі з 10.10.2009 року та рішенням суду від 03.01.2013 року шлюб між ними був розірваний. Від вказаного шлюбу сторони мають двох дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З моменту розірвання шлюбу відповідач порушує його право на безперешкодне спілкування з дітьми. Відповідач після розірвання шлюбу виїхала разом з дітьми на проживання в с. Моринці Звенигородського району Черкаської області. Приїзди позивача до неї та дітей перетворюються на сварки. Протягом тривалого часу відповідач чинить перешкоди у спілкуванні позивача з дітьми, незважаючи на встановлений Звенигородською районною державною адміністрацією Черкаської області час та місце зустрічей з дітьми. На підставі написаної відповідачем заяви від 27.05.2015 року позивача обмежили у спілкуванні з дітьми у дитячому садку. Крім того, батьки відповідача також не надають можливості позивачу спілкуватися з дітьми не пускаючи його до будинку, ховаючи дітей у будинку. Відповідач змінює місце навчання дітей без відома позивача. Також, незважаючи на заперечення позивача, відповідач змінила прізвища дітей з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Вважає, що відповідач [PERSON] виховує дітей у ненависті до нього, хоча він налаштований на нормальні батьківські стосунки з дітьми, бажає приймати участь у їх вихованні, сприяти нормальному розвитку дітей, у зв`язку з чим просив позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Також, просив не стягувати судові витрати з відповідача. Відповідач в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення вимог не заперечувала. Служба у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання свого представника не направила, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи без участі свого представника, просила ухвалити рішення, виходячи з інтересів малолітніх дітей. Також, надіслала на адресу суду висновок про визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітніми [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Суд, врахувавши заяви учасників справи, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 10.10.2009 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Згідно свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] виданих Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, від даного шлюбу сторони мають синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 03.01.2013 року шлюб між сторонами було розірвано. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 28.08.2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 01.11.2012 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі -1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 27.06.2012 року і до повноліття дітей, тобто до [INFO] . Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі -300 (триста) гривень щомісячно і до досягнення синами [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] трьох років. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Після розірвання шлюбу малолітні діти сторін [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , залишились проживати разом з матір`ю [PERSON] та на даний час проживають за адресою: [ADDRESS] . Зареєстровані малолітні діти за місцем реєстрації батька [PERSON] . Розпорядженням Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 27.06.2019 року №478 «Про надання дозволу на зміну прізвища малолітніх дітей» [PERSON] було надано дозвіл на зміну прізвища малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , на « [PERSON] ». Судом встановлено, що у сторін виникають конфліктні ситуації з приводу визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно витягу з рішення комісії з питань захисту прав дитини Звенигородської районної державної адміністрації Черкаської області від 26.02.2013 року визначено час та місце зустрічей з дітьми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , на вихідні дні з 10.00 год. до 14.00 год., у неділю по мірі можливості та за попередньою домовленістю з колишньою дружиною. З матеріалів позовної заяви вбачається, що з боку відповідача [PERSON] чиняться перешкоди у спілкуванні позивача з дітьми незважаючи на вказане розпорядження. Відповідач не дає можливості йому спілкуватись з ними, не надає побачення, не дозволяє ходити до школи, де навчаються діти, а тому просив усунути перешкоди у спілкуванні з синами [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , встановивши можливість спілкування з ними в першу та третю суботу місяця з 10 години суботи до 18 години в неділю за місцем проживання [PERSON] , на що слід зазначити наступне. Згідно ст. 19 СК України Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. З висновку Органу опіки та піклування Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 23.07.2019 року за №108-9978 «Про визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітніми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , вбачається, що відповідно до характеристик від 15.05.2019 року наданих спеціалізованою школою №173 м. Києва діти навчаються у школі з 01.09.2018 року. Приводить та забирає дітей зі школи мати, яка приділяє належну увагу вихованню синів. Мати систематично відвідує школу, цікавиться не лише успіхами дітей, а і класу, стосунками синів з однокласниками. Батько дітей з`являвся лише на початку навчального року, придбав для синів гардеробну шафу. Відповідно до висновку психологічного обстеження від 18.06.2019 року наданого психологом Міського центру дитини служби у справах та сім`ї Київської міської державної адміністрації з`ясовано, що [PERSON] та [PERSON] міцно прив`язані до матері та один до одного. Мама для хлопців фігура, що забезпечує їх базові потреби в увазі, турботі, любові, є авторитетом, спостерігається відсутність психологічної сепарації (відділення від матері). У процесі діагностики по відношенню до батька діти транслювали слова мами або посилались на неї. До батька визначається амбівалентний тип прив`язаності, діти виражали до батька знецінення, негативне ставлення, хоча вагому причину пояснити не могли. На спільній зустрічі діти пригадували, як раніше проводили спільний час з батьком, було виявлено ряд ресурсних спогадів, які наразі діти витіснили. Під час спільної гри був виявлений інтерес до батька, а коли гра закінчилась хлопці повернулись до своїх переконань. Рекомендовано поступове налагодження позитивного спілкування батька з синами під час їх короткочасних зустрічах та встановлення довірливих взаємовідносин, які мають відбуватися за присутності соціальних працівників чи психолога Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді або іншої третьої особи, яка є безпечною для дітей. Зустрічі мають відбуватись у спокійній і безпечній атмосфері та за згодою дітей. В процесі роботи [PERSON] написала заяву на медіацію, проте [PERSON] відмовився від неї. На засіданні комісії [PERSON] та [PERSON] погодились щодо проведення перших десяти зустрічей батька з дітьми за участю психолога. Під час бесіди з працівником служби 02.04.2019 року малолітні [PERSON] та [PERSON] повідомили, що не бажають зустрічатися з батьком, так як батько не щирий, приходить на зустрічі похмурий, ніколи не посміхається, не грається з ними, не ходить з ними до парку, не купує їм велосипеди та інші речі, які вони просять, не платить за гуртки. Казали, що тато [PERSON] для них чужий, що в нього є інша сім`я та дитина, яких він любить більше. Не бажають ходити до нього в гості у помешкання де він проживає. Позивач [PERSON] працює, матеріально та житлом забезпечений, позитивно характеризується за місцем проживання, сплачує аліменти на утримання дітей у розмірі 2000,00 грн. на двох. Відповідно до акта обстеження умов проживання від 25.04.2019 року складеного працівниками служби у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, за адресою проживання батька створені належні умови для перебування малолітніх дітей. Орган опіки та піклування Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації вважає за доцільне визначити порядок участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні малолітніх [PERSON] , 2011 р.н. та [PERSON] , 2011 р.н., а саме щомісяця першої та третьої суботи з 10.00 год. до 19.00 год. за умови проведення перших десяти зустрічей за участю психолога. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно із ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Частинами 1, 2 статті 155 Сімейного кодексу України визначено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Відповідно до ст. 157 Сімейного Кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Конвенція про права дитини у пункті 1 ст. 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. З наведених вище норм діючого законодавства можна зробити висновок, що сторони по справі зобов`язані здійснювати свої батьківські обов`язки щодо дітей, мають право на спілкування з ними, їх виховання. Відповідно до ст. 159 Сімейного кодексу України якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Стаття 141 Сімейного кодексу України визначає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Тобто права та обов`язки матері та батька щодо дитини є рівними навіть тоді, коли вони не є подружжям. На обсяг батьківських прав та обов`язків не впливає та обставина, що один із батьків проживає окремо від дитини. Інтереси дитини захищаються передусім, і не лише національним законодавством, але й нормами міжнародного права. Слід звернути увагу на положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, ч. 3 ст. 9 Конвенції проголошує правило про те, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Як зазначено у Загальному коментарі Комітету з прав дитини № 14 (2013 рік) щодо права дитини на першочергове врахування її найкращих інтересів (п. 1 ст. 3), з метою довести, що право дитини на оцінювання та першочергову увагу до її найкращих інтересів було дотримане, усі рішення стосовно дитини або дітей мають бути вмотивовані, обґрунтовані та пояснені. У мотивації рішення необхідно чітко вказати усі фактичні обставини, що стосуються дитини, які елементи було визнано необхідними під час оцінювання найкращих інтересів, склад таких елементів у кожній справі, а також яким чином їх було оцінено для визначення найкращих інтересів дитини. Якщо рішення не збігається з поглядами дитини, слід чітко вказати причину для цього. У виключних випадках, коли обране рішення не відповідає найкращим інтересам дитини, слід вказати підстави для такого рішення і таким чином показати, що найкращі інтереси дитини було враховано, незважаючи на результат. Недостатньо вказати у загальних формулюваннях, що інші міркування переважають над найкращими інтересами дитини. Слід чітко перерахувати такі міркування у зв`язку з розглянутою справою та надати причини для їхньої першочергової важливості. В обґрунтуванні також має бути доведено, що найкращі інтереси дитини не були достатньо вагомими, щоб переважити інші міркування. Слід визначити обставини, за яких найкращі інтереси дитини мають бути найвагомішим міркуванням. У даній ситуації суд звертає увагу на те, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Савіни проти України», пункт 49 рішення у справі «Хант проти України»). Тобто, у даному випадку вирішення питання про усунення перешкод у спілкуванні батька з дитиною охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням в їх право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним. Крім того, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. В силу статті 9 Конституції України Конвенція є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов`язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори», стаття 27 Віденської конвенції про право міжнародних договорів). Враховуючи особливості правовідносин, що склалися між сторонами, суд вважає за необхідне з однієї сторони розглянути правомірність втручання в їх право на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції, з іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав неповнолітніх дітей не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції про права дитини). Згідно із ст. 158 Сімейного кодексу України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. При вирішенні даного спору, суд бере до уваги рішення Органу опіки та піклування щодо визначення способу участі батька у вихованні дітей та вважає за доцільне визначити порядок участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні малолітніх [PERSON] , 2011 р.н. та [PERSON] , 2011 р.н., а саме: щомісяця першої та третьої суботи з 10.00 год. до 19.00 год., за умови проведення перших десяти зустрічей за участю психолога. Виходячи з наявних матеріалів справи та досліджених судом письмових доказів, а також того, що позивач має позитивні характеризуючи дані, має можливість та бажання приймати активну участь у вихованні своїх дітей, а також те, що таке спілкування не перешкоджатиме розвитку дітей, наявність між сторонами суперечок щодо участі позивача у спілкуванні та вихованні дітей, суд вважає, що судом повинен бути визначений порядок участі позивача у вихованні його синів [PERSON] , 2011 р.н. та [PERSON] , 2011 р.н. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] у частині встановлення способу участі батька у вихованні дитини підлягають частковому задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial