Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» про стягнення отриманих грошових коштів в сумі 51\~000 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав та просив задовольнити у повному обсязі, свої вимоги мотивував тим, що 21.09.2015 року він разом зі своїми знайомими [PERSON] та [PERSON] поїхали до м.Кременчуг Полтавської області, де на перехресті вулиць Воровського та Пролетарської знаходився офіс TOB «Лізингова компанія «ВАШ АВТО». Під час переговорів між [PERSON] та представником TOB «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» [PERSON] останньою було запропоновано придбати трактор «МТЗ 892 Беларус» турбірований 2013 року випуску за 150 000 грн., заплативши за трактор платіж в розмірі 51 000 грн., а залишок суми необхідно сплатити під час передачі трактор та для підтвердження цих умов необхідно оформити формальний договір. При цьому йому було розяснено, що вартість трактору значно нижча за ринкову зумовлена тим, що вказаний трактор простояв на складі з 2013 року, а тому і відповідна ціна є нижчою від вартості такого же трактору 2015 року. Для підтвердження домовленості ним було сплачено 51 000 грн. відповідно до квитанції №16КС46399 від 21 вересня 2015 року. Коли він разом з друзями повернулися до офісу компанії TOB «Лізингова компанія «ВАШ АВТО», де працівники наголосили щоб швидше підписували відповідні документи, в тому числі і сам договір та їхали за трактором на склад до м.Київ, так як він залишився в одному екземплярі. Під час підписання договору (який був складений на 15 сторінках) працівники TOB «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» постійно відволікали увагу, як його, так і [PERSON], який також разом з ним на таких умовах придбав трактор іншої модифікації, а саме відволікали різними питаннями, не даючи змоги його нормально прочитати та зрозуміти умови. Також постійно прискорювали його підписання, тим що вказаний трактор йому необхідно забрати тільки сьогодні зі складу в м.Києві, куди їм треба було ще кілька годин їхати. Також ними наголошувалося що вказаний договір це «чиста» формальність, що сплачена ним 51000грн. це начебто завдаток, а коли трактор вони отримають, то вони одразу доплачують іншу частину коштів в 100.000грн., після чого цей договір знищується, а йому видається довідка-рахунок на вказаний трактор. Саме за таких умов було підписано договір фінансового лізингу № 001000 від 21.09.2015 року та співробітник компанії [PERSON] надала адресу складу в м.Бровари та повідомила, що трактор потрібно забрати того ж дня до 17.00 год. Після чого вони разом з [PERSON] та [PERSON], трактор якого також за поясненнями співробітників ТОВ «Ваш авто» знаходився на тому ж складі, попрямували в м.Бровари, Київської області. Однак майже на половині шляху, йому зателефонував невідомий чоловік, який представився працівником TOB «Лізингова компанія «ВАШ ВТО» та повідомив, що він є кладовщиком фірми TOB «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» та попередив, що на даний час він у відрядженні в іншому місті та не може передати трактор, пообіцявши наступного понеділка зайнятися даним питанням, після цього вони всі разом попрямували до дому. Відразу по приїзді додому він детально ознайомився зі змістом договору та подивився інформацію та відгуки в мережі Інтернет про TOB «Лізингова компанія «Ваш АВТО» та зрозумів, що його ошукали, а сплачені грошові кошти за трактор в сумі 51000 грн. є «адміністративним платежем», а не сплатою частини вартості платежу за придбання трактора. Також в договорі вказана зовсім інша сума за оплату трактора. Всі спроби зателефонувати, особі яка представилась кладовщиком ТОВ «Лізінкого компанія «ВАШ АВТО» виявились марними, оскільки він на телефонні дзвінки більше не відповідав. На підставі викладено, вважає, що договір лізингу від 21.09.2015 року є незаконним, оскільки під час даного договору його було введено в оману щодо обставин, які мають істотне значення, відповідач порушив його права, як споживача, так як під час укладання даного правочину застосував нечесну підприємницьку діяльність, оскільки позбавив його достатнього часу для прийняття свідомого рішення. Також умови договору лізингу від 21.09.2015 року порушують ЗУ «Про захист прав споживачів», оскільки є несправедливими в цілому, суперечать принципу добросовісності. Крім того, навіть після підписання договору, його було введено неодноразово в оману щодо умов виконання договірних зобовязань, оскільки на листи та телефонні дзвінки ніхто не відповідає, а тим більше, щодо надання обєкту лізингу взагалі не обговорюється, хоча він згодний вже на більшу вартість сплати одним платежем. Крім того позивачем зазначено, що під час підписання договору фінансового лізингу від 21.09.2015 року сторони не досягли згоди відносно всіх істотних умов, необхідних для договорів даного виду, у звязку із чим вважає, що оспорюваний договір не укладений. Враховуючи викладене, просив стягнути з ТOB «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» на його користь 51 000 грн. отриманих відповідачем за незаконним правочином. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] та сам [PERSON] позов підтримали то просили задовольнити його в повному обсязі стягнувши з ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» безпідставно отримані кошти в сумі 51\~000 грн., надавши аналогічні пояснення як і [PERSON] Представник відповідача в жодне з судових засідань не з'явився, а надав до суду заперечення та клопотання про розгляд справи без їх представника на підставі наданих сторонами доказів про що позивач та його представник в судому засіданні не заперечували проти розгляду справи за його відсутності. Відповідно до поданої заяви відповідач просить розглянути справу без участі представника ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» та згідно поданих заперечень на позов просить відмовити [PERSON] у задоволенні позову про стягнення безпідставно отриманих коштів. Із заперечень відповідача вбачається, що 21.09.2015 року між сторонами було укладено договір фінансового лізингу №001000 з відповідними додатками. Договір повністю відповідає вимогам цивільного законодавства та законодавства, що регулює діяльність у сфері фінансового лізингу, умови в договорі викладені детально і ясно, а тому позивач мав повну і достовірну інформацію про послуги відповідача та порядок їх надання. Під час підписання договору фінансового лізингу та на його виконання, позивачем сплачено адміністративний платіж відповідно до квитанції у розмірі 51\~000 грн. Договір фінансового лізингу вчинений у письмовій формі, підписаний [PERSON] добровільно, в якому передбачені усі істотні умови. Отже твердження позивача про незаконність договору, суперечить фактичним обставинам справи, крім того позов [PERSON] є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підкріплений належними та допустимими доказами, а отже не підлягає задоволенню. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, свідків, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересі. Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що між позивачем [PERSON] та ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» 21.09.2015 року було укладено договір фінансового лізингу № 001000 з додатками (надалі договір), предметом лізингу по даному договору є транспортний засіб МТЗ 892, обєм двигуна 4750 куб. см, механічна коробка перемикання передач, привід 4х4 (а.с. 9-14). За договором лізингу відповідно до ст. 806 ЦК України одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України, про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, ЗУ «Про фінансовий лізинг». Відповідно до ч. 1, 2 ст. 16 ЗУ «Про фінансовий лізинг» сплата лізингових платежів здійснюється в поряду, встановленому договором та до них можуть бути включені суми на відшкодування частини вартості предмета лізингу, як винагороду лізингодавцю за отримане в лізинг майно, компенсацію відсотків за кредитом інші витрати лізінгодавця, які безпосередньо повязані з виконання договору лізингу. Із змісту договору фінансового лізингу від 21.09.2015 року № 001000 вбачається, що сторонами укладено договір непрямого лізингу за умовами якого вбачається що відповідач прийняв на себе зобовязання придбати предмет лізингу транспортний засіб МТЗ 692, обєм двигуна 4750 куб. см., механічна коробка передач, привід 4х4, вартість на дату підписання визначено 21982,76 доларів США еквівалентну за курсом НБУ у гривнах 510\~000 грн. Окрім цього, Додаток № 1 до Договору фінансового лізингу № 001000 від 21.092016 року містить інформацію, щодо сплати авансового платежу в розмірі 50%, адміністративного платежу в розмірі 10%, комісії за передачу в розмірі 3%, а також графік сплати пятдесяти відсотків авансового платежу протягом одного року. Положеннями ст.6 ЗУ «Про фінансовий лізинг» передбачено, що істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу, строк, на який лізінгоодержувач надає право користування предметом лізингу (строк лізингу), розмір лізингових платежів інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Строк лізингу визначається сторонами договору лізингу У відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Судом також встановлено, що на виконання умов договору фінансового лізингу позивач [PERSON] сплатив товариству 51000 грн., із зазначенням призначення платежу: адміністративний платіж до договору лізингу № 001000 від 21.09.2015 року, який він вважав як частина оплати за трактор зі слів представників компанії (а.с. 8). Згідно з п 1.3 вищевказаного Договору фінансового лізингу від 21.09.2015 року, лізингодавець бере на себе зобовязання придбати Предмет лізингу у користування Лізінгоодержувачу на строк та на умовах, передбачених цим договором. Лізингоодержувач користується предметом лізингу на умовах даного Договору фінансового лізингу та згідно з положеннями чинного законодавства. Пунктом 1.7 Договору передбачено, що предмет Лізінгу передається в користування Лізингоодержувачеві протягом строку, який становить не більше 120 (сто двадцять) робочих днів з моменту оплати Лізінгоодержувачем на рахунок Лізінгодавця: Адміністративного платежу; Авансового платежу; Комісії за передачу предмета лізингу; у разі наявності, Сплати різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах викладених у п. 9.4 ст. 9 даного Договору, або різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах викладених у п. 9.6 ст. 9 даного Договору. Таким чином, з огляду на особливості укладання Договору, ним визначені всі необхідні умови і він відповідає вимогам закону. При цьому, ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» вказує, що нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Згідно положень ч. 1,пп. 2, 4, 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів»,- нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Забороняється як такі, що вводять в оману: пропонування з метою реалізації однієї продукції до реалізації іншої, недостовірне повідомлення про наявність обмеженої кількості товарів або з метою спонукання споживачів до прийняття швидкого рішення позбавлення їх достатнього періоду часу для прийняття свідомого рішення; утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійними. Таким чином, вищевказаними нормами закону встановлено недійсність правочинів, укладених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема у введенні в оману споживачів шляхом позбавлення споживачів достатнього періоду часу для прийняття свідомого рішення. В силу ст.230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Згідно п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочину недійсним» , - правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив суду, що він разом із [PERSON] та [PERSON] поїхали до м.Кременчуг в офіс ТОВ «Лізінгова компанія «ВАШ АВТО», під час переговорів між [PERSON] та представником та ТОВ «Лізінгова компанія «ВАШ АВТО» останньою було запропоновано придбати [PERSON] трактор «МТЗ 892 Беларус» турбірований 2013 року випуску за 150 000 грн., заплативши за трактор платіж в розмірі 51 000 грн., а залишок суми необхідно сплатити під час передачі трактора та для підтвердження цих умов необхідно оформити формальний договір. При цьому йому було розяснено, що вартість трактору нижча за ринкову зумовлена тим, що вказаний трактор простояв на складі з 2013 року, а тому і відповідна ціна є нижчою від вартості такого же трактору 2015 року випуску. Для підтвердження домовленості [PERSON] було сплачено 51 000 грн. Коли вони з банку повернулися до офісу компанії TOB «Лізингова компанія «ВАШ АВТО», де працівники наголосили щоб швидше підписували відповідні документи та їхали за трактором на склад до м.Київ. В цей же день він також разом із [PERSON] приїхав до вказаної лізингової компанії придбати трактор. Під час підписання договору працівники TOB «Лізінгова компанія «ВАШ АВТО» постійно відволікали увагу, як його, так і [PERSON] який також на таких умовах придбав трактор, а саме різними питаннями, не даючи змоги його нормально прочитати та зрозуміти умови. Також ними наголошувалося що договір це формальність, що трактори вони забирають, сплачують решту суми і все умови його виконані. В результаті було підписано договори фінансового лізингу окремо ним та окремо [PERSON] та представник лізингової компанії надала адресу складу в м. Бровари та сказала, що трактори потрібно забрати того ж дня до 17.00 год. Під час прямування до м. Київ, майже на половині шляху, їм зателефонував невідомий чоловік, який представився працівником TOB «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» та повідомив, що він є кладовщиком фірми TOB «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» та попередив, що на даний час він у відрядженні та не може передати трактори, пообіцявши наступного понеділка зайнятися даним питанням. Всі спроби зателефонувати, особі яка представилась кладовщиком ТОВ «Лізінкого компанія «ВАШ АВТО» виявились марними, оскільки він на телефонні дзвінки більше не відповідав. Ці факти йому добре відомі, оскільки він теж в цей же час та в цьому ж місці оформлював аналогічний договір на купівлю трактор тільки іншої моделі і вони з [PERSON] знаходились разом в офісі компанії тільки у різних менеджерів, де йому було запропоновані такі ж самі умови, як і [PERSON], тобто йому дали прайс-лист з цінами на трактори 2013 року випуску, які були значно нижчими в кілька разів ніж аналогічні моделі 2015 року. Однак коли трактор він так і не отримав, а по приїзду додому після детального ознайомлення з умовами «формального», як його запевняли, договору він зрозумів, що його ошукали. Після чого він звернувся за юридичною допомогою до юриста та подав позовну заяву до суду, рішення по якій вже прийнято районним та апеляційними судами, на даний час його справа знаходиться в касаційній інстанції. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що його [PERSON] та [PERSON] наняли в якості водія, щоб доставити зі складу трактори які вони придбають, 21.09.2015 року вони всі разом поїхали до м.Кременчуг до ТОВ «Лізінгова компанія «ВАШ АВТО». В офіс компанії він не заходив, а чекав [PERSON] та [PERSON] у машині, коли вони вийшли з офісу то відразу поїхали в м.Бровари на склад за тракторами, але під час прямування до м.Київ, майже на половині шляху, їм зателефонував невідомий чоловік, який представився працівником TOB «Лізингова компанія «ВАШ ВТО» та повідомив, що він є кладовщиком фірми TOB «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» та попередив, що на даний час він у відрядженні та не може передати трактори, пообіцявши наступного понеділка зайнятися даним питанням, у звязку із чим вони поїхали додому. Під час прямування до м.Київа [PERSON] та [PERSON] розповіли йому про все що відбувалося в офісі компанії та за яких умов підписувалися договори. Крім того, як ствердили в судовому засіданні позивач [PERSON] та свідок [PERSON], при підписанні оспорюваних договорів фінансового лізингу їм не надали достатньо часу для ознайомлення із умовами договору, так як представник відповідача активно заважав їм у цьому, постійно відволікаючи їхню увагу, наголошуючи при цьому, що необхідно швидше підписати договір та їхати в м.Бровари для отримання тракторів, так як склад працює тільки до 17.00 год., а оскільки до закриття складу залишалося дуже мало часу, вони його швидко підписали та попрямували за тракторами. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що доведеним є факт того, що невідповідність обставин дійсності виникла через умисні дії відповідача, щодо бажання ввести в оману позивача, а факти (обставини), що не відповідають дійсності, є істотними для вчиненню ними правочину. Відповідно до ст.6 ЦК України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Частиною 1 ст.203 ЦК України визначено основні критерії чинності правочину, зазначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно ст.216 ЦК України - недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Стаття 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» містить самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною. Однак позивач помилково вважає, що за наявності таких порушень законодавства зазначений договір слід вважати неукладеним, а сплачені позивачем кошти - неправомірно набутими, та просить стягнути з відповідача на його користь суму з підстав ст.1212 ЦК України, тоді як цивільні права і обов'язки сторін у даній справі виникли згідно ч.2 ст. 11 ЦК України на підставі правочину, а тому можливість захисту прав потерпілої сторони встановлена у спосіб передбачений ст.ст. 15, 16 ЦК України. Сплата позивачем коштів за договором фінансового лізингу відповідачеві, який укладений із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає зокрема у введенні в оману споживача шляхом позбавлення достатнього періоду часу для прийняття свідомого рішення, виключає можливість стягнення сплаченого з підстав ст. 1212 ЦК України, як безпідставне збагачення. Відповідно до ч.1, 2 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. До таких правочинів застосовуються наслідки, передбачені статтею 216 ЦК України. Згідно із частиною першою ст. 216 ЦК України в разі недійсності правочину кожна зі сторін зобов'язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. В тому у даному випадку підлягає застосуванню частини 1 і 5 ст.216 ЦК України, якими встановлено, що у разі недійсності правочину, кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні все, що вона отримала на виконання цього правочину. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена будь-якою заінтересованою особою. Така вимога заявлена позивачем [PERSON], з врахуванням викладеного, грошові кошти в сумі 51\~000 грн., сплачені позивачем на виконання нікчемного правочину на його вимогу у даній справі підлягають стягненню із відповідача, який отримав ці кошти з підстав передбачених ч.5 ст. 216 ЦК України. Статті 10, 11 ЦПК України передбачають, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Після всебічного, повного дослідження й оцінки всіх наданих сторонами доказів в їх сукупності і взаємозв'язку, суд приходить до висновку, що позов про стягнення 51000 грн. з відповідача на користь позивача підлягає задоволенню, оскільки його вимоги є обґрунтованими та такими, щшо підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved