Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення коштів за договором банківського вкладу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 11 червня 2014 року між [PERSON] та ПАТ «Міський комерційний банк», в особі директора Харківської обласної дирекції ПАТ «Міський комерційний банк», було укладено договір банківського рахунку № [NUMBER]. Відповідно до зазначеного договору банк відкрив на ім'я позивача поточний рахунок в гривнях № [NUMBER]. 11 червня 2014 року на вказаний рахунок № [NUMBER] в ПАТ «Міський комерційний банк», на підставі платіжного доручення № 2 від 11.06.2014 року виданого [PERSON], було перераховано грошові кошти в сумі 137 221,00 гривень. 18.06.2014 року позивач звернувся з письмовою вимогою на ім'я Директора відділення «Харківська обласна дирекція ПАТ «Міський комерційний банк» Балик С.Є. (вх. № 4092 від 18.06.2014 р.), про повернення грошових коштів, але ПАТ «Міський комерційний банк» було відмовлено у зв'язку з відсутністю коштів. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву, в якій позовні вимоги свого довірителя підтримав у повному обсязі та просив справу розглядати без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання свого представника не направив, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, у зв'язку з чим, суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка представника відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, врахувавши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим, та таким що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Згідно ч. 3 ст. 1060 ЦК України якщо відповідно до договору банківського вкладу вклад повертається вкладникові на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, проценти за цим вкладом виплачуються у розмірі процентів за вкладами на вимогу, якщо договором не встановлений більш високий процент. Згідно ч. 1 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Судом встановлено, що 11 червня 2014 року між [PERSON] та ПАТ «Міський комерційний банк», в особі директора Харківської обласної дирекції ПАТ «Міський комерційний банк», було укладено договір банківського рахунку № [NUMBER]. Відповідно до зазначеного договору банк відкрив на ім'я позивача поточний рахунок в гривнях № [NUMBER]. 11 червня 2014 року на вказаний рахунок № [NUMBER] в ПАТ «Міський комерційний банк», на підставі платіжного доручення № 2 від 11.06.2014 року виданого [PERSON], було перераховано грошові кошти в сумі 137 221,00 гривень. 18.06.2014 року позивач звернувся з письмовою вимогою на ім'я Директора відділення «Харківська обласна дирекція ПАТ «Міський комерційний банк» Балик С.Є. (вх. № 4092 від 18.06.2014 р.), про повернення грошових коштів. Проте, ПАТ «Міський комерційний банк» відмовив позивачу у поверненні його вкладу, у зв'язку з чим останній звернувся до суду за захистом своїх порушених прав. Позивач просить: -стягнути з Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» ідентифікаційний код юридичної особи 34353904) на користь [PERSON] ідентифікаційний номер [NUMBER]) грошову суму належних йому грошових коштів, які зберігаються в ПАТ Міський комерційний банк» на поточному рахунку № [NUMBER] з урахуванням індексу інфляційних в сумі 139 723,76 гривень; -стягнути з Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» ідентифікаційний код юридичної особи 34353904) на користь [PERSON] ідентифікаційний номер [NUMBER]) 3% річних за користування коштами в сумі 1116,74 гривень; -стягнути з Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» ідентифікаційний код юридичної особи 34353904) на користь [PERSON] ідентифікаційний номер [NUMBER]) пеню в сумі 13 586,78 гривень; -стягнути з Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» ідентифікаційний код юридичної особи 34353904) на користь [PERSON] ідентифікаційний номер [NUMBER]) витрати на правову допомогу у сумі 3000 гривень; -стягнути з Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» ідентифікаційний код юридичної особи 34353904) на користь [PERSON] ідентифікаційний номер [NUMBER]) відшкодування моральної шкоди у сумі 15 000 гривень; -стягнути з Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» ідентифікаційний код юридичної особи 34353904) на користь [PERSON] ідентифікаційний номер [NUMBER]) упущену вигоду, пов'язану зі зростанням вартості долару США в розмірі 10 495,46 гривень; Враховуючи викладене вище слід зазначити наступне. Правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем з приводу укладеного договору банківського вкладу є цивільно-правовими за своїм змістом. Частина 2 статті 1060 ЦК України містить імперативну норму про обов'язок банку видати вкладнику за його першою вимогою та не допускає іншого порядку регулювання даних відносин спеціальним законодавством чи договором. Згідно до ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Враховуючи те, що, 11 червня 2014 року між [PERSON] та ПАТ «Міський комерційний банк», в особі директора Харківської обласної дирекції ПАТ «Міський комерційний банк», було укладено договір банківського рахунку № [NUMBER] суд приходить до висновку, що сторони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов'язання щодо виконання даного договору. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем порушені умови вказаного договору строкового банківського вкладу, а тому сума внеску по вказаному договору із нарахованими відсотками підлягає поверненню позивачу у повному обсязі. Згідно статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків) встановлених частиною другою цієї статті, а тому суд приходить до висновку, що з вини відповідача позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в порушенні його життєвого устрою внаслідок неповернення коштів, порушенні стосунків з оточуючими людьми та настанні інших негативних наслідків, зокрема витрачанням позивачем зусиль для захисту своїх прав. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховує характер та обсяг фізичних і душевних страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості і можливості відновлення), стану здоров'я позивача, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану та визначає його у розмірі 15 000 грн. Також, для належного та професійного захисту порушених відповідачем прав, позивачу довелося звернутися до юридичної компанії ТОВ «ІНВЕНТ-ХАРКІВ» для отримання правової допомоги. ТОВ «ІНВЕНТ-ХАРКІВ» є юридичною особою до основних видів економічної діяльності віднесено надання третім особам послуг з правової допомоги, які відповідно до Класифікатора кодів видів економічної діяльності ДК 009:2010, віднесені до виду діяльності « 69.10 Діяльність у сфері права», що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців № 18622446 від 05.05.2014 р. Для надання послуг з правової допомоги ТОВ «ІНВЕНТ-ХАРКІВ» зі складу своїх штатних працівників призначав виконавця - фахівця в галузі права, [PERSON]. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Відповідно до ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач довів ті обставини на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, в даному випадку судовий збір становитиме 1830, 00 гривень.

Outcome: approved