Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання відповідачів [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - квартирою №2 будинку №8 по вул. Ак. Люльки в м. Ковелі Волинської області. У обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступні обставини: квартира [ADDRESS] належить виконавчому комітету Ковельської міської ради та знаходиться на балансі ремонтного житлово-комунального підприємства №1 м. Ковель. Квартира є державною, однокімнатною, загальною площею 28,9 кв.м., житлововою 12,3 м.кв. 22 червня 1978 року виконавчим комітетом Ковельської міської ради громадянину [PERSON] було видано ордер № 485 серії Д на право зайняття однокімнатної окремої квартири №2 за адресою вул. Ак.Люльки,8 в м. Ковель. Рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради особовий рахунок на вказану квартиру було переоформлено на [PERSON], яка була прописана та проживала за тією ж адресою і була знята з реєстрації у звязку із смертю. Після смерті [PERSON] у квартирі [ADDRESS] залишились зареєстрованими члени сімї бувшого квартиронаймача [PERSON] відповідачі [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Незважаючи на ту обставину, що реєстрація місця проживання вказаних осіб здійснена за адресою вул. Ак.Люльки,8/2, вказану квартиру відповідачі не використовують за призначенням, інтересу до квартири упродовж кількох років не проявляють. У ході неодноразових обстежень квартири працівниками РЖКП №1 було встановлено, що квартира перебуває у занедбаному стані, двері та вікна квартири забиті дошками, частина будинку, у якому розташована квартира руйнується. Крім цього, квартира слугує притулком для бомжів, а також для осіб сумнівної репутації, які щоночі збираються у квартирі, влаштовують дебоші, порушують громадський порядок і спокій громадян, які проживають у інших квартирах будинку. Безвідповідальне ставлення відповідачів до державного майна, переданого їм у користування, призводить до руйнування майна та позбавлення нормальних умов проживання осіб, у користуванні яких перебувають інші квартири будинку. З покликанням на норми ст. 10,64,71,72 Житлового кодексу України позивач прохає суд ухвалити рішення, яким визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала з підстав, зазначених у ньому і прохає його задовольнити. Прохає суд ухвалити рішення, яким визнати відповідачів [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою №2 в будинку №8 по вул. Ак. Люльки в м. Ковель Волинської області. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, виконкому Ковельської міської ради, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Відповідачі [PERSON] і [PERSON], будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду даної справи відповідно до вимог ст.ст.\~ 74,\~ 76 ЦПК України, в судове засідання не зявились, заяви про розгляд справи за їх відсутності не подали, про причини неявки суд не повідомили. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам\~ ст.224 ЦПК України і проти чого не заперечив представник позивача. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази у справі суд приходить до висновку, що позов підставний і підлягає задоволенню. Згідно ст. 61 Житлового Кодексу УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського жилого фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією і наймачем, на імя якого виданого ордер. Згідно довідки, виданої житлово-комунальним підприємством №1 від 24 квітня 2015 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у [INFO], яка перебуває у власності Ковельської міської ради. [PERSON], на імя якої відкрито особовий рахунок, померла 23.12.2013 року. Згідно даних ордеру №485 серії Д від 22 червня 1978 року на право зайняття квартири, копія якого міститься у матеріалах даної цивільної справи, [PERSON] та [PERSON] вселились до квартири [ADDRESS] (на теперішній час вул. [PERSON]) в м. Ковель. Рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради від 21 лютого 2006 року №77 дозволено Ремонтному житлово-комунальному підприємству №1 переоформити особі рахунки на квартиру [ADDRESS] житловою площею 12,3 кв.м. з вибулого квартиронаймача [PERSON] на бувшу дружину [PERSON], яка прописана і проживає за тією ж адресою з 1978 року. Згідно ст. 65 Житлового кодексу України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сімї, які проживають разом з ним, вселити в займане жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Особи, що вселились в жиле приміщення як члени сімї наймача, набувають рівного з іншими членами сімї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сімї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. В судовому засіданні встановлено обставини, якими позивач обґрунтував позовні вимоги, а саме факт відсутності відповідачів понад шести місяців у жилому приміщенні квартирі №2 по вул. Ак.Люльки в м. Ковель Волинської області та руйнування житлового приміщення у звязку з ігноруванням відповідачами обовязку щодо дбайливого ставлення до будинку та недотримання відповідачами правил користування жилими приміщеннями. Так, з актів обстеження працівниками РЖКП №1 м. Ковель умов утримання квартири [ADDRESS], від 29.11.2013 року, від 26.11.1914 року, від 07.02.2015 року, убачається, що упродовж тривалого часу квартира не використовується за призначенням, вхідні двері та вікна у квартирі забиті дошками, в квартирі ніхто не проживає. (а.с.5,6,8). У ході обстеження квартири здійснено фотозйомку зовнішнього вигляду частини будинку №8 по вул. Ак.Люльки в м. Ковель, у якій розташована квартира №2, у якій зареєстровано місце проживання відповідачів. З фотознімків убачається, що вікна та двері квартири забиті дошками, територія біля будинку у занедбаному стані. (а.с.7,12,13). Згідно ст. 10 Житлового кодексу України громадяни зобов'язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію. Жилі будинки і жилі приміщення не можуть використовуватися громадянами на шкоду інтересам суспільства. Судом встановлено, що квартира №2 по вул. Ак.Люльки в м. Ковель відповідачами за призначенням не використовується. Недбале ставлення відповідачів до житлового приміщення призводить до руйнації приміщення та порушує умови проживання жильців інших квартир будинку. Підстав, передбачених ст..71 ЖК України для збереження за відповідачами жилого приміщення по вул. Ак.Люльки,8/2 в судовому засіданні не встановлено. Відповідно до абзацу 6 частини 1 статті 3 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце приживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщення внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У ході розгляду даної справи встановлено, що відповідачі кілька років не проживають за зареєстрованим місцем проживання та не проявляють інтересу до вказаного житла. Відтак, в силу ст. 71 ЖК України є такими, що втратили право на користування житловим приміщенням по вул. Ак.Люльки,8/2 в м. Ковелі. Крім цього, реєстрація місця проживання відповідачів за вказаною адресою вадить передачі квартири іншим особам, які потребують житла і будуть використовувати житлове приміщення за призначенням. За вказаних обставин позивач обрав такий спосіб захисту свого майнового права, який не суперечить нормам ст. 16 ЦК України. На підставі ст 15,30,61, 85, 212, 213, 215, 218 ЦПК України, ст. 61-66,71, 72 Житлового кодексу України, суд

Outcome: approved