Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідачі не виконують умови кредитного договору № 24-181-К/З укладеного 13.10.2005 р. Умови кредитного договору не були виконані, що змусило позивача звернутися до суду для захисту своїх прав. Представник позивача наполягав на задоволенні позову. Відповідач [PERSON] та його представник у судовому засіданні заперечували на задоволенні позову. Вислухавши відповідачів, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.10.2005 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір 24-181-К/З, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 35000, 00 Доларів США із сплатою 12, 5 %, кінцевий термін дії якого 12.10.2026 рік. В забезпечення кредитного договору між позивачем та відповідачем [PERSON] 13.10.2005 року, укладено договір поруки 24-181-К/Р/П, кінцевий термін дії якого чітко не встановлено, зазначено абстрактно до повного виконання кредитного договору № 24-181-К/З укладеного 13.10.2005р. В позовній заяві зазначено, що станом на 17.06.2016 рік, заборгованість по кредитному договору складає 20540, 26 Доларів США. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно ст. 526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Згідно п. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути розірвано на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення умов договору. Відповідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання боржник повинен відшкодувати збитки, тому вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитом є обґрунтованими. Відповідачем [PERSON] заявлено клопотання щодо застосування до договору поруки позовної давності та припинення у відношенні нього договору поруки. Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Згідно із частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Отже, порука це строкове зобовязання, і незалежно від того, установлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє субєктивне право кредитора на задоволення його вимог. Останнє означає, що строк поруки належить до преклюзивних строків, основна властивість яких, крім того, що їх сплив, на відміну від строків позовної давності, припиняє субєктивне право, полягає в тому, що вони не можуть бути призупинені, перервані чи відновлені. Такі строки також не можуть бути змінені за домовленістю сторін договору та їх настання припиняє права кредитора та обовязок боржника за договором. Правила частини четвертої статті 559 ЦК України встановлюють припинення поруки як за договором із визначеним строком дії поруки, так і за договорами, в яких строк дії поруки або строк основного зобовязання встановлений не був. Припинення поруки зі спливом строку, установленого в договорі поруки, означає, що кредитор позбавляється можливості звернутись із вимогою до поручителя про виконання його зобовязання за договором поруки у звязку з припиненням такого зобовязання поручителя. Однак останній платіж за договором № 24-181-К/Р здійснено у вересні 2015 року. Отже фактично позивач дізнався про порушення свого права після не отримання ним щомісячного платежу тобто в жовтні 2015 року за кредитним договором що передував останньому місяцю останнього платежу. Однак, у звязку з неналежним виконанням договору надання кредиту за умовами наведених угод, відповідачам були направлені досудові вимоги про дострокове погашення кредитної заборгованості, але тільки 22.02.2016 року до суду з позовом позивач звернувся лише 07.07.2016 року про що свідчить штамп вхідної кореспонденції суду. За змістом речення першого та третього зазначеної статті кредитор повинен встигнути звернутись до поручителя з вимогою про виконання останнім свого обовязку за договором поруки, у тому числі в примусовому порядку. Разом із тим за змістом другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України у разі, якщо строк договору поруки не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить до поручителя вимоги. Правова природа зобовязання у всіх випадках, передбачених статтею 559 ЦК України, є тотожною. Вимога кредитора до поручителя полягає в реальному виконанні зобовязання за боржника, оскільки така вимога може бути заявлена лише в разі невиконання боржником своїх зобовязань та настання строку виконання основного зобовязання. Виходячи з тотожної природи зобовязань, які регулюються реченнями першим і третім частини четвертої статті 559 ЦК України та реченням другим частини четвертої цієї статті, правову конструкцію частини четвертої статті 559 ЦК України, викладену в одному абзаці, ототожнює правову природу усіх зобовязань, преклюзивність строку дії договору поруки, необхідно дійти висновку, що такою вимогою може бути лише позов, заявлений кредитором до поручителя в судовому порядку, оскільки предявлення іншої вимоги суперечить правовій природі поруки як строкового зобовязання. Відповідно на вказані строки не поширюється положення частини пятої статті 267 ЦК України про захист судом порушеного права у разі, коли строк позовної давності пропущений із поважних причин. Отже, сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, так само як закінчення строку, установленого договором поруки, та закінчення одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобовязання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся до поручителя з позовом. Разом із тим позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). При цьому відповідно до частин першої та пятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Якщо договір поруки припинився (у тому числі й на підставі непредявлення кредитором відповідної вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання), інститут позовної давності застосовано бути не може, тому що всі права та обовязки сторін за цим договором слід вважати припиненими. Отже, непредявлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обовязку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобовязанням. Також треба зазначити, що звернення до суду після спливу передбаченого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку не є підставою для відмови в позові у звязку зі спливом строку позовної давності, а є підставою для відмови в позові у звязку з припиненням права кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя. Отже, в задоволені вимог позивача про стягнення заборгованості за кредитом до відповідача [PERSON] слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: partial