Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом на квартиру [ADDRESS], після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] оскільки належним чином воно не оформлено. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Від представника позивача та відповідача надійшли заяви про слухання справи за їх відсутністю, позов підтримують в повному обсязі. Відповідач позов визнає, проти задоволення не заперечує. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З'ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. [INFO] померла мати позивача [PERSON], підтвердженням чого є свідоцтво про смерть [NUMBER]. Позивач посилається на те, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON], наразі є позивачка як її донька, відповідачка [PERSON] як її внучка. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON] Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища сформованого 09.02.2018 року вбачається, що «[PERSON]» змінила прізвище після державної реєстрації шлюбу на «[PERSON]». Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища сформованого 09.02.2018 року вбачається, що «[PERSON]» змінила прізвище після державної реєстрації шлюбу на «[PERSON]». 19 лютого 2018 року [PERSON]. подала заяву про прийняття спадщини за законом до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Бороздіної О.Г.. Листом від 02.03.2017 року за вих.. № 59/01-16 винесеного приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Бороздіною О.Г. було відмовлено позивачу про видачу свідоцтва про право спадщину за законом, оскільки не надано оригіналу правовстановлюючого документу, який підтверджує право власності спадкодавця на майно. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 29.08.2018 року, спадкова справа після смерті [PERSON], яка померла [INFO] не заводилася. Відповідно до ч.1,2,3 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. Положеннями статті 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За статтею 1217 цього Кодексу, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входить усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно із ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, позивач є спадкоємцем за законом після смерті матері на квартиру [ADDRESS] За змістом статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до наказу № П-196 від 25.06.2002 року виданого Службою колії Одеської залізниці здійснено передачу приватизованих житлових будинків в особисте володіння, зокрема [PERSON] квартиру [ADDRESS] (а.с. 4-5). Відповідно до довідки про склад сім'ї, виданої публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» Регіональна філія «Одеська залізниця» від 19.09.2017 року за вих. № 14-57/к. в квартирі за адресою :[ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.8). Згідно довідки від 21.09.2017 року за № ПЧ-14/1006 виданої виробничим підрозділом служби колії «Миколаївська дистанція колії» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» регіональна філія «Одеська залізниця» житловий будинок [ADDRESS] станом на 21.09.2017 року не обліковується на балансі Миколаївської дистанції колії. Відповідно до листа публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» Регіональна філія «Одеська залізниця» від 20.10.2017 року будинок [ADDRESS] передано у власність мешканцям будинку за знято з балансу Миколаївської дистанції колії відповідно до наказу від 25.06.2002 року за № П-196. Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 року № 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» під час реорганізації ДП «Одеська залізниця» у 2015 році, будинок [ADDRESS] до статутного капіталу та у господарське відання ПАТ «Укрзалізниця» не передавався. Довідкою Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації від 17.08.2018 року за № 2020 право власності за адресою: [ADDRESS] не реєструвалося. Таким чином мати позивача за життя набула права власності на спірну квартиру, але не оформила його у встановленому чинним законодавством порядку. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідженими в судовому засіданні доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Вимоги про розподіл судових витрат позивачем не ставилось, тому витрати пов'язані з судовим розглядом цивільної справи покладаються на позивача відповідно до їх фактичного понесення.

Outcome: approved