Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «Кредитні ініціативи», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню посилаючись на те, що між ним та ПАТ «Акціонерний Комерційний Промислово-Інвестиційний Банк» було укладено кредитний договір № 73а/255 від 14 березня 2007 року, відповідно до якого йому було надано кредит у сумі 62 000 Євро з кінцевим строком повернення не пізніше 13 березня 2014 року. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 15 червня 2011 року з [PERSON] на користь ПАТ «Акціонерний Комерційний Промислово-Інвестиційний Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 380 817,63 грн. На підставі виконавчого листа № 2-1937/11, виданого Дніпровським районним судом м. Києва, Дніпровським ВДВС РУЮ у м. Києві 06 вересня 2012 року відкрито виконавче провадження. В подальшому, ПАТ «Акціонерний Комерційний Промислово-Інвестиційний Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» 17 грудня 2012 року уклали договір відступлення права вимоги. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. 10 квітня 2016 року вчинено виконавчий напис за № 8534 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості в розмірі 1 887 268,09 грн. У вересні 2016 року позивач дізнався, що 15 квітня 2016 року постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у м. Києві Коломієць І.М. відкрито виконавче провадження № 50842631 щодо виконання виконавчого напису від 10 квітня 2016 року про стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимоги відповідача за кредитним договором. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2014 року у справі за заявою ПАТ «Акціонерний Комерційний Промислово-Інвестиційний Банк» про заміну сторони виконавчого провадження встановлено, що між ПАТ «Акціонерний Комерційний Промислово-Інвестиційний Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» 17 грудня 2012 року було укладено договір відступлення права вимоги, а тому виконавчий напис нотаріуса вчинено з грубим порушенням порядку вчинення нотаріальних дій та відповідачем пропущено строк звернення із заявою про вчинення оскаржуваного виконавчого напису. Крім того, при вчиненні виконавчого напису, нотаріус не отримувала від сторін первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення, а тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості, зазначений у виконавчому написі, є безспірним. За клопотанням позивача та його представника, запитом від 10 липня 2017 року та ухвалою суду від 03 серпня 2017 року, було витребувано у третьої особи копію нотаріальної справи та документи, на підставі яких 10 квітня 2016 року вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 8534 щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» 1 887 268,09 грн. В судове засідання позивач та його представник не з'явились, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, у разі неявки представника відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник відповідача надав до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, заперечує проти задоволення позовних вимог, не заперечує проти винесення заочного рішення. Третя особа в судове засідання не з»явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. З урахуванням вищевикладеного, Дніпровським районним судом м. Києва 22 січня 2018 року в судовому засіданні постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. ст. 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції. У відповідності до п.п. 9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з матеріалів справи, 14 березня 2007 року між ПАТ «Акціонерний Комерційний Промислово-Інвестиційний Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 73а/255, відповідно до якого банк надає позичальнику грошові кошти у розмірі 62 000,00 Євро, з кінцевим терміном повернення не пізніше 13 березня 2014 року (а.с. 8-14). Відповідно до п. 4.1 договору, виконання зобов'язань позичальника за цим договором забезпечується заставою транспортного засобу Тойота Ленд Крузер, 2006 року випуску. Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 15 червня 2011 року позов ПАТ «Акціонерний Комерційний Промислово-Інвестиційний Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Акціонерний Комерційний Промислово-Інвестиційний Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 380 817,63 грн., судовий збір у розмірі 1 700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн., а всього 382 637,63 грн. (а.с. 18). На примусове виконання вищезазначеного рішення, 06 вересня 2012 року ВДВС Дніпровського РУЮ м. Києва було відкрито виконавче провадження (а.с. 21). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2014 року заяву ПАТ «Акціонерний Комерційний Промислово-Інвестиційний Банк» про заміну сторони виконавчого провадження задоволено, змінено стягувача з ПАТ «Акціонерний Комерційний Промислово-Інвестиційний Банк» на ТОВ «Кредитні ініціативи» (а.с. 19). 10 квітня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис за № 8534 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості в розмірі 1 887 268,09 грн. з яких: 957 125,28 грн. заборгованість за кредитом, 930 142,810 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом (а.с. 20). Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у м. Києві Коломієць І.М. відкрито виконавче провадження № 50842631 щодо виконання виконавчого напису від 10 квітня 2016 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості за користування кредитом в загальному розмірі 1 887 268,09 грн. (а.с. 22-23). Згідно п. 3.1 глави 16 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. При цьому, безспірною є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що відповідно виключає можливість судового спору між сторонами з приводу стягнення заборгованості за кредитним договором. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Так, у постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 07 лютого 2014 року № 2 «Про узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову у їх вчиненні», зазначається, що виконавчий напис на договорі іпотеки/застави може бути вчинений лише у випадку, коли вимоги кредитора є безспірними і з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору минуло не більше трьох років (строк позовної давності). При цьому сам факт подання нотаріусу заперечень боржника чи іпотеко/заставодавця щодо зобов'язання, забезпеченого іпотекою/заставою, а також наявність судової справи про стягнення кредитної заборгованості свідчить про наявність спору між кредитором/заставодержателем і заставодавцем. У зв'язку з цим вчинення нотаріусом виконавчого напису може слугувати підставою для його оскарження. Таким чином, в обов'язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов'язання. Однак, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. не перевірив безспірність вимог банку та чи мало місце часткове погашення боргу позичальником, чим порушив ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Виходячи із положень ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю або в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Згідно вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексуом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] щодо визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 8534 від 10 квітня 2016 року, оскільки він був вчинений щодо заборгованості яка є спірною. На виконання вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір в сумі 640,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved