Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просив, стягнути з відповідача на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором №28.4.1/АК - 145.07.2 від 30.03.2007 року в сумі 16 266,57 доларів США, 224 242,42 грн. пені та нарахованих відсотків, 3 654,00 грн. судового збору В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги збільшила та просила їх задовольнити, посилаючись на те, що 30.03.2007 року між ВАТ «Родовід Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк») та [PERSON] був укладений кредитний договір №28.4.1/АК - 145.07.2, за умовами якого позивач відкриває відповідачу відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 24 000 доларів США 00 центів, строком до 30.03.2014 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10% річних. Кредитні кошти були надані на купівлю автомобіля, який в подальшому було передано банку під заставу з метою забезпечення виконання відповідачем умов кредитного договору. У зв'язку з неналежним виконанням обов'язків, які передбачені кредитним договором №28.4.1/АК - 145.07.2 від 30.03.2007 року та, як наслідок, наявної заборгованості, 02.04.2010 року було вчинено виконавчий напис на суму 21 864,68 дол. США та 7 525,12 грн., на підставі якого виконавчою службою у відповідача було вилучено заставний автомобіль, який в подальшому було реалізовано з прилюдних торгів, а отримані кошти від реалізації частково погасили заборгованість на суму 34 842,73 грн., проте станом на 12.03.2015 року за відповідачем наявна заборгованість у розмірі 16 266,57 доларів США, 483 589,01 грн. пені та нарахованих відсотків, яку необхідно стягнути в судовому порядку. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову не визнали, пояснивши, що після вилучення та реалізації заставного автомобіля банк взагалі на мав права звертатися до суду з вказаними вимогами, крім того, вказаний автомобіль було вилучено співробітниками банку, а не державними виконавцями чи співробітниками ДАІ. Більше того, при реалізації транспортного засобу державними виконавцями було суттєво занижено вартість автомобілю, що в подальшому вплинуло на суму непогашеної заборгованості, заявленої позивачем. Також представник відповідача просив суд застосувати строки позовної давності як до вимоги про стягнення тіла кредиту, так зокрема і до нарахувань неустойки (пені, штрафу), оскільки згідно розрахунку заборгованості остання була нарахована не за один рік, як передбачено законодавством, а за значно більший період. Вислухавши думку представника позивача, відповідача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів по справі встановив наступні факти та правовідносини. 30.03.2007 року між ВАТ «Родовід Банк» (є правонаступником ПАТ «Родовід Банк») та [PERSON] був укладений кредитний договір №28.4.1/АК - 145.07.2, за умовами якого позивач відкриває відповідачу відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 24 000 доларів США 00 центів, строком до 30.03.2014 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10% річних. Кредитні кошти були надані на купівлю автомобіля, який в подальшому було передано банку під заставу з метою забезпечення виконання відповідачем умов кредитного договору (а.с.14-18). У відповідності до ст.610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконанням з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). А ст.611 ЦК України зазначає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: ... 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Вказаний кредит за даним договором відповідач [PERSON] отримала від позивача 30.03.2007 року. Згідно договору погашення заборгованості здійснюється щомісяця у розмірі та строки визначені у графіку погашення шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок банку, якщо інше не передбачено цим договором. За приписами ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору у відповідача виникла прострочена заборгованість, тому банк використав своє право на звернення стягнення на предмет застави. 02.04.2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергеєвим О.О. були вчинено виконавчий напис на суму 21 864,68 дол. США та 7 525,12 грн. (а.с.120), на підставі якого державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції в м. Києві відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON] боргу в сумі 180 802,71 грн. на користь ПАТ «Родовід Банк» (а.с.122). 27.03.2012 року державним виконавцем винесено постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та про розшук майна боржника (а.с.125, 127). 06.08.2012 року державним виконавцем складено акт про опис та арешт автомобілю, що належить [PERSON] (а.с.129-130). 10.04.2013 року під час проведення аукціону по реалізації рухомого майна, яке належить [PERSON], було продано вказаний автомобіль, а отримані внаслідок реалізації кошти в сумі 34 842,73 грн. перераховано на рахунок банку в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором (а.с.173), що не заперечувалось представником позивача. Проте, заборгованість відповідача перед банком не була повністю погашена, і станом на 12.03.2015 року вона становить 16 266,57 доларів США та 483 589,01 грн., що складає: заборгованість по кредиту та відсоткам - 16 266,57 доларів США, сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та процентам - 414 281,38 грн., сума пені за несвоєчасне погашення за платою за обслуговування кредиту - 5 274,89 грн., сума трьох процентів річних від суми простроченої заборгованості по кредиту та процентам - 62 164,97 грн., сума трьох процентів річних від суми простроченої заборгованості за платою за обслуговування кредиту - 791,23 грн., сума інфляційних втрат від суми простроченої заборгованості за платою за обслуговування кредиту - 1 076,53 грн. У відповідності до п.1, ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Як зазначає ч.1, ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Поскільки відповідач [PERSON] отримала від позивача кредит в сумі 24 000 дол. США, тобто позивач з свого боку виконав умови договору, а сама відповідач у свою чергу не сплачувала позивачу рівних часток сум кредиту кожного місяця, відсотків погашення кредиту, як то передбачає укладений договір, тобто вона неналежним чином виконувала свої зобов'язання по вказаному договору, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за вказаним договором у сумі 16 266,57 дол. США та 483 589,01 грн. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про заставу» у випадках, коли суми, вирученої від продажу предмета застави, недостатньо для повного задоволення вимог заставодержателя, він має право, якщо інше не передбачено законом чи договором, одержати суму, якої не вистачає для повного задоволення вимоги, з іншого майна боржника в порядку черговості, передбаченої законодавством України. Суд не може покласти в основу рішення пояснення представника відповідача щодо відсутності у позивача права на звернення до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором у зв`язку з отриманням коштів від реалізації автомобіля, оскільки у випадку не покриття суми заборгованості за кредитним договором вартістю від реалізації заставного майна банк, в порядку ст. 24 Закону України «Про заставу», має право звернутися до суду з позовом до відповідача про стягнення різниці цих сум. Ствердження представника відповідача про незаконність вилучення автомобіля співробітниками банку не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні, а тому не може бути взятим до уваги судом. Суд також критично ставиться до стверджень представника відповідача, що відділ державної виконавчої служби здійснив продаж заставного автомобілю за значно меншу суму дійсної ринкової вартості, оскільки дані обставин не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, а відповідач та її представник не були позбавлені права оскаржити дії ВДВС в цій частині в порядку ст. 383 ЦПК України. Хоча останній платіж на виконання умов договору відповідачем був здійснений в лютому 2011 року, однак в квітні 2013 року відбулась реалізація автомобіля і банк отримав кошти, що свідчить про те, що кошти за даним кредитним договором вносились на рахунок банку після дати останнього платежу - лютий 2011 року, тому суд не може застосувати строки позовної давності, на яких наполягав представник відповідача, оскільки вони в такому випадку на порушені, так як з даним позовом до суду банк звернувся 12.05.2014 року. Згідно ст.88 ЦПК України поскільки задоволено позов у повному обсязі, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 3 654 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved