overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою, зареєстрованого 16.08.1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Одеської міської ради, актовий запис №921. При цьому позивач посилався на те, що шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинено і він не має наміру їх поновлювати, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить їх інтересам. Також позивач повідомив, що від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. У судове засідання сторони подали заяви про можливість розгляду справи за їх відсутності, позивач заявлені позовні вимоги підтримав і просив суд задовольнити позов, відповідачка заявила про визнання позову в повному обсязі. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 16.08.1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Одеської міської ради, актовий запис №921. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати, сім`я носить виключно формальний характер. Майновий спір чи спір про місце проживання дітей у них відсутній. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх дітей, що має істотне значення, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, а також права їх неповнолітніх дітей і шлюб може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою, зареєстрованого 17.05.2008 року Першим Суворовським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції міста Одеси, актовий запис №285. При цьому позивач посилався на те, що за час спільного життя між ними виявилась невідповідність характерів, істотна відмінність у поглядах на сімейне життя, було відсутнє взаєморозуміння. Шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинено і позивач не має наміру їх поновлювати. Він переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить їх інтересам. Також позивач повідомив, що від шлюбу мають неповнолітніх дочку - [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO], котрі проживають з відповідачкою. У судове засідання сторони подали заяви про можливість розгляду справи за їх відсутності, при цьому позивач заявлені позовні вимоги підтримав і просив суд задовольнити позов, відповідачка заявила про визнання позовних вимог у повному обсязі. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 17.05.2008 року Першим Суворовським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції міста Одеси, актовий запис №285. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітніх дочку - [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO], котрі проживають з відповідачкою. Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати, діти залишились проживати з відповідачкою, сім`я носить виключно формальний характер, майновий спір чи спір про місце проживання дітей у них відсутній. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх дітей, що має істотне значення, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, а також права їх неповнолітніх дітей і шлюб може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою, зареєстрованого 17.09.1988 року Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис №1030. При цьому позивач посилався на те, що шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинено і він не має наміру їх поновлювати, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить їх інтересам. Також позивач повідомив, що від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. У судове засідання сторони подали заяви про можливість розгляду справи за їх відсутності, позивач заявлені позовні вимоги підтримав і просив суд задовольнити позов, відповідачка заявила про визнання позову в повному обсязі. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 17.09.1988 року Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис №1030. Від спільного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати, сім`я носить виключно формальний характер. Майновий спір чи спір у них відсутній. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін і шлюб може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою, зареєстрованого 18.10.2008 року Першим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану ОМУЮ, актовий запис №639. При цьому позивач посилався на те, що шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинено і він не має наміру їх поновлювати, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить їх інтересам. Також позивач повідомив, що від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. У судове засідання сторони подали заяви про можливість розгляду справи за їх відсутності, позивачка заявлені позовні вимоги підтримала і просила суд задовольнити позов, відповідач заявив про визнання позову в повному обсязі. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 18.10.2008 року Першим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану ОМУЮ, актовий запис №639. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати, сім`я носить виключно формальний характер. Майновий спір чи спір про місце проживання дітей у них відсутній. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх дітей, що має істотне значення, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, а також права їх неповнолітніх дітей і шлюб може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою, зареєстрованого 19.12.2007 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що сімейно-шлюбні відносини з відповідачем припинені, на підставі постійних непорозумінь вважає, що збереження шлюбу неможливе. Позивач в судове засідання не з'явився, попередньо надавши суду заяву про розгляд справи без участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча заздалегідь повідомлялась належним чином про день та час розгляду справи, про що маються докази в матеріалах справи. Тому, суд вважає за можливе розгляд даної справи по суті у відсутності відповідача по наявним матеріалам справи в заочному порядку відповідно до ст. 169, 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що 19.12.2007 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції сторони зареєстрували шлюб за актовим записом №2409 (а.с.3). Від шлюбу останні мають малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.4-5). Як вбачається з позовної заяви, позивач із відповідачем спільного господарства не ведуть, майнового спору між сторонами не виникає. Відповідно до ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе та буде суперечити інтересам сторін та їхньої дитини. Враховуючи, що сторони до примирення не прагнуть, збереження сім'ї є неможливим, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою, зареєстрованого 20.09.2008 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис №747. При цьому позивач посилався на те, що за час спільного життя між ними виявилась невідповідність характерів, істотна відмінність у поглядах на сімейне життя, було відсутнє взаєморозуміння. Шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинено і позивач не має наміру їх поновлювати. Він переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить їх інтересам. Також позивач повідомив, що від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. У судове засідання сторони подали заяви про можливість розгляду справи за їх відсутності, при цьому позивач заявлені позовні вимоги підтримав і просив суд задовольнити позов, відповідачка заявила про визнання позовних вимог у повному обсязі. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 20.09.2008 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис №747. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати, сім`я носить виключно формальний характер, майновий спір чи спір про місце проживання дитини у них відсутній. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх дитини, що має істотне значення, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, а також права їх неповнолітнього сина і шлюб може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою, зареєстрованого 20.10.1990 року, мотивуючи тим, що подружнє життя у них не склалося з причин непорозуміння одне одного, постійними сварками на цьому та побутовому ґрунті, у зв'язку з чим вони фактично припинили шлюбні відносини і не проживають вже спільно близько трьох років. [PERSON] свої вимоги підтримав, просив шлюб між ними розірвати, а справу розглянути без його участі, про що повідомив суд телефонограмою. Відповідачка позов визнала, проти розірвання шлюбу не заперечувала, просила справу розглянути без її участі, про що надала заяву. Приймаючи до уваги, що сторони в судове засідання не явилися, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони з 20.10.1990 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, неповнолітніх дітей не мають. Між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги, у зв'язку з чим вони тривалий час проживають окремо, не підтримують фактичних шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства, при цьому обоє наполягають на розлученні. Враховуючи викладені обставини, суд вважає встановленим, що примирення між сторонами не можливе і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, у зв'язку з чим шлюб між ними необхідно розірвати, задовольнивши позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою, зареєстрованого 20.12.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Суворовського районного управління юстиції м.Одеси, актовий запис №1157. При цьому позивач посилався на те, що за час спільного життя між ними виявилась невідповідність характерів, істотна відмінність у поглядах на сімейне життя, було відсутнє взаєморозуміння. Шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинено і позивач не має наміру їх поновлювати. Він переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить їх інтересам. Також позивач повідомив, що від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], та неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO], котрі проживають з відповідачкою. У судове засідання сторони подали заяви про можливість розгляду справи за їх відсутності, при цьому позивач заявлені позовні вимоги підтримав і просив суд задовольнити позов, відповідачка заявила про визнання позовних вимог у повному обсязі. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 20.12.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Суворовського районного управління юстиції м.Одеси, актовий запис №1157. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], та неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO], котрі проживають з відповідачкою. Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати, дитина залишилась проживати з відповідачкою, сім`я носить виключно формальний характер, майновий спір чи спір про місце проживання дитини у них відсутній. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх дітей, що має істотне значення, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, а також права їх неповнолітніх дітей і шлюб може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою, зареєстрованого 21.10.2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Суворовської райадміністрації виконкому Одеської міськради, актовий запис №888. При цьому позивач посилався на те, що шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинено і він не має наміру їх поновлювати, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить їх інтересам. Також позивач повідомив, що від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. У судове засідання сторони подали заяви про можливість розгляду справи за їх відсутності, позивач заявлені позовні вимоги підтримав і просив суд задовольнити позов, відповідачка заявила про визнання позову в повному обсязі. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21.10.2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Суворовської райадміністрації виконкому Одеської міськради, актовий запис №888. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати, сім`я носить виключно формальний характер. Майновий спір чи спір про місце проживання дітей у них відсутній. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх дітей, що має істотне значення, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, а також права їх неповнолітніх дітей і шлюб може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою, зареєстрованого 22.07.2011 року Першим Суворовським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції міста Одеси, актовий запис №479. При цьому позивач посилався на те, що за час спільного життя між ними виявилась невідповідність характерів, істотна відмінність у поглядах на сімейне життя, було відсутнє взаєморозуміння. Шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинено з червня 2013 року і позивач не має наміру їх поновлювати. Він переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить їх інтересам. Також позивач повідомив, що від шлюбу мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO], котра проживає з відповідачкою. У судове засідання сторони подали заяви про можливість розгляду справи за їх відсутності, при цьому позивач заявлені позовні вимоги підтримав і просив суд задовольнити позов, відповідачка заявила про визнання позовних вимог у повному обсязі. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 22.07.2011 року Першим Суворовським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції міста Одеси, актовий запис №479. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO]. Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати, дитина залишилась проживати з відповідачкою, сім`я носить виключно формальний характер, майновий спір чи спір про місце проживання дитини у них відсутній. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх дитини, що має істотне значення, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, а також права їх неповнолітньої дитини і шлюб може бути розірваний.

Outcome: approved