Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 23 листопада 2000 року помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної частки (паю) загальною площею 9,64 умовних кадастрових гектарів, розташованої на території [PERSON] селищної ради Білокуракинського району Луганської області, право власності на яку належало померлому на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0164805, зареєстрованого 14 липня 2000 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 330. На момент смерті разом із померлим були прописані та мешкали разом позивач та його матір [PERSON]. Але прийнявши спадщину та вступивши в управління спадковим майном не встигли звернутися із заявою до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину, бо матір померла. 26 лютого 2013 року матір позивача [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина, яка окрім належного їй права на частку у спадковому майні після померлого [PERSON] складається із земельної ділянки № 279, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території [PERSON] селищної ради Білокуракинського району Луганської області загальною площею 4,5413 гектарів, право власності на яку належало померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії 1-ЛГ № 036922, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 38. Оскільки на момент смерті матері позивач зі своєю сімєю був зареєстрований та мешкав разом із нею, тому спадщину він фактично прийняв. 09 червня 2010 року померла його (по лінії споріднення з матірю) рідна бабуся [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки № 200, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території [PERSON] селищної ради Білокуракинського району Луганської області загальною площею 5,7932 гектарів, право власності на яку належало померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії 1-ЛГ № 036849, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 39. Спадщину після її смерті позивач також прийняв, як такий, що на момент смерті мешкав разом із бабусею. Являючись єдиним спадкоємцем та фактично прийнявши спадщину після смерті своїх рідних батька, матері та бабусі позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину. Проте, виконуючим обовязки державного нотаріуса Білокуракинської державної нотаріальної контори, державним нотаріусом Марківської державної нотаріальної контори від 13.07.2016р. у видачі свідоцтва було відмовлено через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно та те, що після смерті батька спадщину також прийняла матір позивача, яка пізніше померла. Унеможливлення реалізації своїх спадкових справ і спонукало його звернутися до суду з позовом, в якому\~\~позивач просить визнати за ним право власності на спадкове майно за законом.Вказані обставини спонукали позивача, як належного та єдиного спадкоємця за законом, який не може реалізувати своє право на прийняття спадщини та здійснити переоформлення переходу права власності на спадкове майно на своє імя, звернутися до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті його батьків та рідної бабусі. В судове засідання позивач не зявився.Надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. В судове засідання представник відповідача [PERSON] селищної ради Білокуракинського району не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Позов визнав та просить суд його задовольнити. Дослідивши докази по справі кожний окремо і в їх сукупності, судом встановлено наступне. 23.11.2000 року помер [PERSON], про що в книзі реєстрації смертей [PERSON] селищної ради Білокуракинського району Луганської області було зроблено відповідний актовий запис за № 30 та видано Свідоцтво про смерть серії 1-ЕД № 260675 (а.с.9). Відповідно до Свідоцтва про народження серії І-ЕД № 489985 [PERSON] є сином померлого [PERSON] (а.с.10). Відповідно до Свідоцтва про шлюб серії VIII-УР № 440924 [PERSON] є дружиною померлого [PERSON] (а.с.24). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із земельної частки (паю) загальною площею 9,64 умовних кадастрових гектарів, розташованої на території [PERSON] селищної ради Білокуракинського району Луганської області, право власності на яку належало померлому на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0164805, зареєстрованого 14 липня 2000 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 330 (а.с.12,13). Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру\~\~спадкова справа після смерті [PERSON] відсутня.Із дослідженої в судовому засіданні довідки виконкому [PERSON] селищної ради Білокуракинського району вбачається, що на момент смерті [PERSON], який помер 23.11.2000р. разом із ним проживали та вели спільне господарство його дружина [PERSON] та син [PERSON], які й прийняли спадщину (а.с.11). 26.02.2013 року померла [PERSON], про що в книзі реєстрації смертей [PERSON] селищної ради Білокуракинського району Луганської області було зроблено відповідний актовий запис за № 04 та видано Свідоцтво про смерть серії І-ЕД № 359288 (а.с.21). Відповідно до Свідоцтва про народження серії І-ЕД № 489985 [PERSON] є рідним сином померлої [PERSON] (а.с.10). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка окрім належного їй права на частку у спадковому майні після померлого чоловіка [PERSON] складається із земельної ділянки № 279, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території [PERSON] селищної ради Білокуракинського району Луганської області загальною площею 4,5413 гектарів, право власності на яку належало померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії 1-ЛГ № 036922, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 38 (а.с.26). Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру\~\~спадкова справа після смерті [PERSON] відсутня.Із дослідженої в судовому засіданні довідки виконкому [PERSON] селищної ради Білокуракинського району вбачається, що на момент смерті [PERSON] яка померла 26.02.2013р. разом із нею проживав та вів спільне господарство її син [PERSON], який й прийняв спадщину (а.с.25). 09.06.2010 року померла [PERSON], про що в книзі реєстрації смертей [PERSON] селищної ради Білокуракинського району Луганської області було зроблено відповідний актовий запис за № 18 та видано Свідоцтво про смерть серії І-ЕД № 240803 (а.с.14). Відповідно до Свідоцтва про народження померла [PERSON] є рідною донькою померлої [PERSON] (а.с.23). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки № 200, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території [PERSON] селищної ради Білокуракинського району Луганської області загальною площею 5,7932 гектарів, право власності на яку належало померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії 1-ЛГ № 036849, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 39 (а.с.19). Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру\~\~спадкова справа після смерті [PERSON] відсутня. Із дослідженої в судовому засіданні довідки виконкому [PERSON] селищної ради Білокуракинського району вбачається, що на момент смерті [PERSON], яка померла 09.06.2010р. разом із нею проживав та вів спільне господарство її онук [PERSON], який й прийняв спадщину (а.с.17). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.07.2016 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батьків - [PERSON], [PERSON] та бабусі [PERSON] у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.28-30).Відсутність в нотаріальній конторі спадкових справ після смерті померлих батьків позивача та рідної бабусі підтверджує той факт, що єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину є позивач. Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України, який набрав чинності 01 січня 2004 року, ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Таким чином, до цивільних відносин, що виникли до набрання чинності ЦК України, тобто до 01 січня 2004 року, застосовуються положення законодавства, яке діяло на момент виникнення правовідносин. Відповідно до ст.548 ЦК України (1963 р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 549 ЦК України (1963 р.) встановлено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.5 цієї статті незалежно від часу прийняття спадщини вона належать спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України (2003 р.) право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. До способів набуття права власності відносяться юридичні факти, що базуються на правоприємстві, зокрема, спадкування. Згідно до ст. 58 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що за таких підстав позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved