Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на автомобіль марки ВАЗ 211440 120 20, 2008 року випуску,чорного кольору, шасі (кузов, рама) №ХТА21144094741653, тип ТЗ легкова комбі В, зареєстрований в Хустському ВРЕР УДАІ 12.08.2009 року та звільнення його з-під арешту. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 29.08.2009 року він придбав у відповідача [PERSON] через [PERSON] автомобіль марки ВАЗ 211440 120 20, 2008 року випуску,чорного кольору, шасі (кузов, рама) №ХТА21144094741653, тип ТЗ легкова комбі В, зареєстрований в Хустському ВРЕР УДАІ 12.08.2009 року . На підтвердження цієї угоди [PERSON], діючий від імені [PERSON] надав позивачу доручення від 29.08.2009 року на право експлуатації та розпорядження даним автомобілем. Нещодавно позивач дізнався, що на все майно, що належить [PERSON] накладено арешт, в тому числі і на автомобіль, який фактично належить позивачу, так як він його купив. Після цього, позивач звернувся до Хустського РВ ДВС з приводу накладення арешту на його автомобіль, де дізнався, що відповідач [PERSON] має борг перед банківськими установами, а у зв»язку з тим, позивач не встиг переоформити автомобіль на своє ім»я, на нього було накладено арешт з метою стягнення боргу з відповідача відповідно до виконавчих документів. Позивач [PERSON] не переоформив вказаний автомобіль на своє ім»я через те, що перебував довгий час за межами Закарпатської області та у зв»язку з матеріальними труднощами. За таких обставин позивач просив задовольнити його позовні вимоги та визнати за ним право власності на вказаний автомобіль. В судове засідання позивач [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з»явилася. Подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги визнає. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з»явився. Подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги визнає. Представник Хустського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області в судове засідання не з»явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. В порядку, передбаченому ст. ст. 158, 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, без фіксування судового процесу і постановити рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що 29.08.2009 року він придбав у відповідача [PERSON] через [PERSON] автомобіль марки ВАЗ 211440 120 20, 2008 року випуску, чорного кольору, шасі (кузов, рама) №ХТА21144094741653, тип ТЗ легкова комбі В, зареєстрований в Хустському ВРЕР УДАІ 12.08.2009 року . На підтвердження цієї угоди [PERSON], діючий від імені [PERSON] надав позивачу доручення від 29.08.2009 року на право експлуатації та розпорядження даним автомобілем. Нещодавно позивач дізнався, що на все майно, що належить [PERSON] накладено арешт, в тому числі і на автомобіль, який він купив. Після цього, позивач звернувся до Хустського РВ ДВС з приводу накладення арешту на його автомобіль, де йому було повідомлено про те, що відповідач [PERSON] має борг перед банківськими установами, а у зв»язку з тим, що позивач не встиг переоформити автомобіль на своє ім»я, на нього було накладено арешт з метою стягнення боргу з відповідача відповідно до виконавчих документів. У відповідності до ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У відповідності до положень ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків. Фактично спільні дії сторін та складені документи були направлені на зміну власника, а також нотаріально видана довіреність забезпечувала позивачу повне розпорядження вказаним транспортним засобом як набувачем. Відповідно до ч. 2 ст. 235 ЦК України якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. У відповідності до положень ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 391 ЦК України особа має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпоряджатися своїм майном. Накладений арешт перешкоджає позивачу користуватися автомобілем так, як на момент накладення арешту, автомобіль знаходився у користуванні та розпорядженні позивача, а в подальшому позивач збирався зняти його з обліку та зареєструвати на себе, а тому такий арешт порушує права позивача як власника даного транспортного засобу. У відповідності до положень ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів і вважається набутим правомірно якщо інше не встановлено законом, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оцінивши в сукупності здобуті по справі докази, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому їх слід задовольнити в повному об»ємі. Враховуючи викладене та

Outcome: approved