Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що з 21.11.1975 року по 22.09.2011 року, позивач перебував у трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш». 22.09.2011 року його було звільнено за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію. Позивач працював за професією електрозварника ручного зварювання. Згідно до акту розслідування хронічного професійного захворювання № 10 від 20.09.2011 року йому були встановлені такі професійні захворювання: ХОЗЛ II ст. пилової етіології в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень II ст. Легенева недостатність II ст. Захворювання професійне. Хронічна рецидивуюча попереково-крижова радикулопатія з двостороннім корінцевим синдромом L5-S1 на фоні спондилоартрозу вираженим переважно на рівні L3-L5 з м'язово-тонічним і вираженим больовим синдромом і порушенням опорно-кінетичної функції хребта. Захворювання професійне від тривалого перенапруження, частих нахилів тулуба і вимушеної робочої пози. Нейросенсорна туговухість з помірним степенем зниження слуху 3 ст. професійного характеру від дії шуму на виробництві. Основний діагноз. У п.16 акту зазначено, професійне захворювання виникло через недосконалість технологій, неефективність застосування засобів індивідуального захисту. Відповідно до довідки виданої Фтизіатричної МСЕК м.Суми від 05.10.2011 року про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності, ступінь втрати працездатності позивача склала 60% (ХОЗЛ - 30%, туговухість - 15%, радикулопатія - 15%) первинно та встановлено ІІІ групу інвалідності, безтерміново. За рекомендацією лікарів позивач потребує медикаментозного, санаторного лікування, лікування в реабілітаційному відділенні та встановлена необхідність подальшого лікування. Отримані ним професійні захворювання потягли за собою спричинення як фізичних так і моральних страждань. У зв'язку з профзахворюванням протягом тривалого часу позивач страждає через постійні ниючі болі, стягуючі болі по ходу хребта, що заподіює йому значні моральні страждання, переживання. Позивач не може тривалий час знаходитися в погано провітрюваних приміщеннях, у зв'язку з чим, виникають проблеми при переїзді в транспорті та інше. Вищевказані причини не дозволяють йому нормально відвідувати місця великого скупчення людей через постійний страх знепритомніти. Він постійно зазнає фізичного болю у зв'язку із нападами утрудненого дихання два-три рази на добу, постійна задишка, важкість та хрипи у грудях та між лопатковій ділянці, головний біль, відчуває підвищену втому, зниження слуху, шум у вухах та голові. Періодично відзначаються приступи задухи, від яких рятує лише інгалятор. Позивач оцінює спричинену моральну шкоду в сумі 60000грн. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача 60000грн. в відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з зазначених підстав. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнала, зазначивши, що відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди позивачу, оскільки норми КЗпП України, в тому числі статті 237, передбачають, що відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві повинно проводитись на умовах та у порядку визначених законодавством України з окремих видів загальнообов'язкового державного соціального страхування, а Закон України «Про охорону праці» зазначає конкретний нормативний акт, який повинен застосовуватись до даних правовідносин, а саме - Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Відповідач, зареєструвавшись 09.04.2001 року у Фонді як платник внесків на загальнообов`язкове соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань та здійснюючи сплату страхових внесків застрахував свою відповідальність при настанні страхового випадку (нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання - стаття 13 Закону) з працівниками підприємства. З огляду на викладене, а також відповідно до 9 Закону України «Про охорону праці» відповідальність за шкоду, заподіяну працівникові, перекладено з роботодавця на страховика (Фонд). Підприємство, зареєструвавшись у Фонді та сплачуючи страхові внески надалі не несе матеріальних витрат у разі нещасного випадку або професійного захворювання, які сталися з працівником ні перед ким, тому що ці відносини регулюються нормами соціального забезпечення. Відповідно до пункту 3.19 Правил внутрішнього трудового розпорядку AT «Сумський завод «Насосенергомаш», робітник зобов'язаний: використовувати усі необхідні засоби індивідуального і колективного захисту (спецодяг, спецвзуття та інше) від негативного впливу факторів виробничого середовища та потенційних виробничих ризиків. Відповідно до санітарно-гігієнічної характеристики умов праці позивача спецодягом, засобами індивідуального захисту, відповідно вимог галузевих норм, АТ «Сумський завод» Насосенергомаш» позивач був забезпечений на 100%. Професійне захворювання позивач отримав не лише внаслідок невиконання норм з охорони праці відповідачем, але і невиконання відповідних норм позивачем, оскільки з його боку мало місце неефективне використання засобів індивідуального захисту, які були надані йому відповідачем. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково, з таких підстав: Судом встановлено, що позивач з 21.11.1975 року по 22.09.2011 року перебував у трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш». 22.09.2011 року його було звільнено за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію. Викладені обставини підтверджуються копією трудової книжки позивача (а.с.4-5). Згідно до Акту розслідування хронічного професійного захворювання № 10 від 20.09.2011 року позивачу були встановлені такі професійні захворювання: ХОЗЛ II ст. пилової етіології в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень II ст. Легенева недостатність II ст. Захворювання професійне. Хронічна рецидивуюча попереково-крижова радикулопатія з двостороннім корінцевим синдромом L5-S1 на фоні спондилоартрозу вираженим переважно на рівні L3-L5 з м'язово-тонічним і вираженим больовим синдромом і порушенням опорно-кінетичної функції хребта. Захворювання професійне від тривалого перенапруження, частих нахилів тулуба і вимушеної робочої пози. Нейросенсорна туговухість з помірним степенем зниження слуху 3 ст. професійного характеру від дії шуму на виробництві. Основний діагноз. (а.с.7). В п.16 Акту зазначено, що професійне захворювання виникло через недосконалість технологій, неефективність застосування засобів індивідуального захисту. У п. 17 Акту зазначено, що причинами виникнення професійного захворювання стало проведення робіт в умовах підвищених рівнів виробничого шуму, пилу, фізичного перенавантаження. У цьому акті зазначено, що роботодавець не забезпечив виконання вимог ГОСТ 12.1.00,5-88 «Санітарно-гігієнічні вимоги до повітря робочої зони», «Інструкцію по утриманню виробничих приміщень» № 658-66, яким підтверджено наявність вини відповідача, який не створив здорових та безпечних умов праці, як того вимагала ст.7 закону України «Про охорону праці» (а.с.7). Відповідач не надав доказів порушення позивачем норм охорони праці та незастосування останнім засобів індивідуального захисту. Згідно з ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди проводиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя, за наявності причинного зв'язку. Саме роботодавець зобов'язаний забезпечити безпечні та нешкідливі умови праці. Робота [PERSON] в ПАТ «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш»» в умовах підвищеного рівня пилу, шуму та фізичного перевантаження призвела до виникнення у [PERSON] професійного захворювання. В зв'язку з професійними захворюваннями [PERSON] зазнає фізичних і моральних страждань, які полягають у погіршенні стану його здоров'я, і як наслідок, необхідність тривалого лікування. Позивач має значні обмеження в життєдіяльності, звичках, бажаннях. Позивач змушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя. З матеріалів справи вбачається і підтверджується належними письмовими доказами (повідомленням про професійне захворювання (отруєння) за формою П-3 №174 від 01.09.2011 року - а.с.6; актом розслідування хронічного професійного захворювання №10 від 20.09.2011 року - а.с.7; випискою із історії хвороби № 08-06/970 - а.с.9; актом огляду МСЕК № 757 від 05.10.2011 року), що внаслідок неналежного виконання відповідачем обов'язків з питань охорони праці, порушено права [PERSON], йому заподіяно моральну шкоду, яка полягає у стражданнях, яких позивач зазнав у зв'язку з хворобою, втратою професійної працездатності на 60%. Згідно з повним актом огляду МСЕК від 05.10.2011 року позивач має обмеження у здатності до пересування, до трудової діяльності, до спілкування. Згідно з ч.1, п.1 ч.2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Отже, суд дійшов висновку, що позивачу внаслідок професійного захворювання було заподіяно моральну шкоду, яка не відшкодована, тобто право позивача є порушеним і підлягає захисту. Враховуючи характер, обсяг та тривалість моральних та фізичних страждань позивача [PERSON], виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір в відшкодування моральної шкоди позивачу в сумі 12000грн., яка підлягає стягненню з Публічного акціонерного товариства «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш» на користь [PERSON] Крім того, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 487грн. 20коп.

Outcome: partial