Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що 27.01.2014 р. між ним та відповідачем [PERSON] був укладений попередній договір, згідно умов якого сторони зобовязалися у майбутньому, в строк до 31.12.2014 р. укласти договір купівлі-продажу (основний договір) земельної ділянки площею 0,18 га. у встановленій законом формі та на умовах, визначених цим договором. 29.12.2014 р. позивач зявився до нотаріуса [PERSON] з метою укладення основного договору, а відповідач у свою чергу до нотаріуса не зявився, на телефон не відповідав, ніяких листів про відстрочення виконання попереднього договору на адресу позивача не надсилав. Позивачем було направлено на адресу [PERSON] телеграмне повідомлення про закінчення терміну дії попереднього договору, однак ніяких відомостей від відповідача на адресу [PERSON] не надходило, у звязку з чим останній просить стягнути на його користь заборгованість за попереднім договором, яка відповідно до розрахунку позивача становить 34672 грн. та судові витрати по справі. Відповідач [PERSON], через свого представника за довіреністю [PERSON], звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про визнання попереднього договору частково недійсним, в якому просить визнати недійсним пункт 3.3 попереднього договору від 27.01.2014 р., мотивуючи свої вимоги тим, що основна суть зобовязання, що породжується попереднім договором це обовязок укласти договір в майбутньому, і відповідно, внаслідок порушення попереднього договору позовна вимога за своїм характером може розглядатися як позов про присудження, а рішення відповідно повинно заміняти собою той договір, від якого ухиляється відповідач, крім цього позивач за зустрічним позовом вважає, що завдатком можуть забезпечуватися винятково грошові зобовязання, яких у попередньому договорі ще немає, також вважає що наявні фактичні обставини та правовідносини, які виникли в силу підписання попереднього договору, наявність підстав для визнання недійсним попереднього договору, унеможливлюють задоволення первісних позовних вимог. У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом [PERSON] підтримав заявлені вимоги з підстав, вказаних у позові, просив їх задовольнити, а в задоволенні зустрічних позовних вимог просив відмовити, в останнє судове засідання позивач та його представник не зявилися. \~\~ Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення, свої доводи виклав у письмових запереченнях та зустрічній позовній заяві, в останнє судове засідання відповідач та його представник не зявилися. \~\~ Заслухавши доводи учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи та перевіривши їх поданими сторонами доказами, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи і дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено, що 27 січня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено попередній договір щодо придбання у майбутньому нерухомого майна, а саме земельної ділянки площею 0,18 га., що знаходиться за адресою: Херсонська область, Голопристанський район, с. Чулаківка, вул. Калініна ім., посвідчений приватним нотаріусом Голопристанського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №93. На підтвердження забезпечення виконання зобовязання за попереднім договором, згідно п. 3.3 попереднього договору від 27.01.2014 року, [PERSON] було сплачено 8500,00 грн. При цьому вказана сума була визначена сторонами як завдаток. Відповідно до положень ч. 1 ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Відповідно до змісту вказаної норми ознакою завдатку є те, що він одночасно виступає способом платежу, способом забезпечення виконання зобов'язання обома його сторонами, а також доказом факту укладення договору. Згідно з ч. 2 ст. 570 ЦК України якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Статтею 571 ЦК України передбачено правові наслідки порушення або припинення зобов'язання, забезпеченого завдатком. Якщо порушення зобовязання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобовязання сталося з вини кредитора, він зобовязаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Сторона, винна у порушенні зобовязання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором. У разі припинення зобовязання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню. Правила ст. 571 ЦК України про залишення завдатку особі, яка його одержала, або стягнення з неї подвійної суми завдатку застосовується в таких випадках, коли між сторонами укладено договір, проте він не виконується з вини якоїсь із сторін. У разі коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансом і мають бути повернуті в тому розмірі, в якому вони надавалися. Внесення завдатку як способу виконання зобовязання може мати місце лише у випадку, якщо таке зобовязання випливає із договору, укладеного сторонами. Відповідно до положень ст. 627 ЦК України, якою встановлена свобода договору, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 635 ЦК України сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Стягнення з особи подвійної суми завдатку може застосовуватися лише в випадках, коли між сторонми було укладено договір, але він не виконується з вини якоїсь із сторін. Оскільки договір купівлі-продажу (основний договір), який за своєю формою і змістом відповідав би вимогам закону, між сторонами у справі укладений не був, а позивач і відповідач уклали лише попередній договір, відповідно до якого сторони зобовязувались у майбутньому укласти договір купівлі-продажу, то передана [PERSON] відповідачеві за первісним позовом [PERSON] грошова сума в розмірі 1000 доларів США, що еквівалентно 8500.00 грн., є авансом, який підлягає поверненню позивачу. На підставі викладено суд вважає, що позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню частково, а саме в частині стягнення з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] суми сплаченого ним авансу 8500,00 грн. Крім того, у звязку із частковим задоволенням позовних вимог, суд вважає, що відповідно до\~ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача\~\~підлягає стягненню на користь позивача судові витрати, повязані зі сплатою судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 85 (вісімдесят пять) грн. 25 коп. На думку суду, зустрічні позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню.

Outcome: partial