Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до обласної щотижневої газети «Наше місто і село», [PERSON] про захист гідності та честі, ділової репутації і відшкодування моральної шкоди. На обґрунтування позовних вимог зазначив, що [INFO] року у обласній щотижневій газеті «Наше місто і село» № [NUMBER] передплатний індекс 49218 надрукована та розповсюджена стаття під назвою: «[INFO]», або «[INFO]». Автора наведеної статті не зазначено, текст статті написано від імені редакції за словами депутата міськради [PERSON]. У статті, її автор, зокрема зазначає наступне: «Люди обурені забудовою на березі річки Сугоклея, яку здійснює нині один з народних депутатів України. На думку позивача очевидним фактом є те, що інформація наведена у статті безпосередньо стосується його як народного депутата України, побудована у формі іронічних звинувачень щодо його професійної діяльності, професійних якостей, використання повноважень народного депутата України для вирішення особистих інтересів. Підтвердженням цього, є викладена в статті наступна інформація. В першому абзаці статті зазначено, що народ, брутально і нахабно обдурюють ті вихідці з народу, які мають гроші і відповідно владу. У абзаці другому статті, дослівно вказано що: «Діти мікрорайону влітку не мають можливості тут купатися. Та й проблема ця не лише мікрорайону, а й усього міста. Адже Кіровоградці влітку масово відпочивають у Міському саду...». У абзаці третьому вказано, що за словами депутата міськради [PERSON], все почалося з того, що народний депутат України [PERSON] викупив човново-рятувальну станцію та зробив на її місці ресторан «Тиха гавань». У четвертому абзаці вказано, що огородивши високим парканом частину берега і перекривши доступ для купання народний депутат взявся будувати розважальний комплекс. Вважає, що така інформація не відповідає дійсності, а автор статті міг би перевірити таку інформацію з якого часу [PERSON] став народним депутатом України. Також в даній статті вказано, що для паркування машин відведено місце на березі річки, а для купання людей - ні, та вказано про наявність на березі річки трьох поверхового будинку, який значиться по документах як елінг-місце. Також, обурило позивача і та інформація, в якій [PERSON] розповів, «що нещодавно до ресторану була прокладена нова асфальтована дорога вартістю 10 мільйонів гривень, він каже, що ці гроші Кіровоград отримав у якості субвенції для ремонту доріг та благоустрою прибудинкових територій, у нашому мікрорайоні багато проблемних вулиць, де доріг немає не те що роками, а десятиріччями. Натомість дорогу зробили до ресторану, та й ще через дамбу, яка наразі в аварійному стані, вказав, що це він придумав, а такий висновок зробили еменесники». Вказане вважає, таким, що не відповідає дійсності оскільки він як народний депутат України не лобіював ремонт вулиць, як зазначено в статті так як виконуючи свої депутатські повноваження, не керується власними забаганками. Все, що стосується розподілу державних коштів здійснюється виключно на підставі відповідних звернень до нього, як до народного депутата України та узгоджуються з відповідними радами. Проектно-кошторисна документація на всі об'єкти була виготовлена за рахунок місцевого бюджету. Пропозиція щодо ремонту відповідних вулиць була проголосована депутатами міської ради на засіданні Кіровоградської міської ради 18 серпня 2015 року. Вказує, що на всіх вулицях Кіровограда проживають абсолютно однакові і рівні в своїх правах люди і кожен вартий того, щоб ходити та їздити відремонтованим дорогами, як в центрі міста, так і на околицях, а також того, щоб будь-які прибудинкові території були в належному стані. Завдяки узгодженій роботі його, як народного депутата України з Кіровоградською обласною державною адміністрацією, обласною радою та Кіровоградською міською радою після того, як за моєї ініціативи були внесені зміни до державного бюджету України на 2015 рік, Кіровоградщина додатково отримала 20 млн. грн. на соціально-економічний розвиток території, з яких 7,4 млн. грн. було направлено обласному бюджету і за рішенням обласної ради спрямовано на ремонт вулиці Андріївської м. Кіровограда та інші соціальні об'єкти області, 7,6 млн. грн. - на Гайворонську районну раду, на реставрацію будівлі центру дитячо-юнацької творчості та 5 млн. грн. - на ремонт Маловисківської загальноосвітньої школи № 3 (копія розпорядження голови Кіровоградської ОДА №460-р від 24 листопада 2015 р. додається) та 33,412 млн. грн. на соціально-економічний розвиток міста Кіровограда. Затвердження розподілу цих коштів було Кіровоградською міською радою та спрямовано на ремонт об'єктів, в тому числі на капітальний ремонт доріг і внутрішньо будинкових територій. Вважає, що інформація, що дорогу зробили саме до ресторану «Тиха Гавань», що розміщений на березі річки Сугоклея не відповідає дійсності, а також вказує, що дорогу через дамбу не ремонтували. Недостовірною є інформація, яка шкодить його діловій репутації і та інформація зазначена в статті про те, що активісти району згадують, що кілька років тому позивач, ще й людей на суботник хотів зібрати. Щоб ті прибрали сміття біля його ресторану, оскільки близько десяти років підряд суботник по прибиранню сміття в парку Перемоги в місті Кіровограді відбувається з ініціативи багатьох громадських активістів, але очевидно для відповідачів це не має ніякого значення, так як вони мали на меті скомпрометувати саме народного депутата України [PERSON]. Вважає, що поширені відповідачем неправдиві, негативні та образливі відомості завдають йому значної моральної шкоди, та порушують його особисті немайнові права, передбачені Конституцією України на повагу до честі, гідності та ділової репутації, не тільки, як громадянина, а і як громадського діяча. Вказує, що моральна шкода полягає в тому, що через те, що розповсюджена неправда і після ознайомлення з текстом даної статті, в нього з'явилось безсоння, головний біль, постійно знаходиться в поганому настрої, підвищився тиск, через, що був вимушений звернутись за професійною медичною допомогою. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, які просила задовольнити. Представники відповідача проти задоволення позовних вимог заперечили та просили в їх задоволенні відмовити. Відповідач [PERSON] в задоволенні позову також просив відмовити. Заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідача, відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Згідно зі ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. У ст. 32 Конституції України закріплено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Згідно зі ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров'я, життя, честь, гідність і ділова репутація. Згідно з вимогами ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. У рішенні Європейського суду з прав людини від 29 березня 2005 року (заява № 72713/01) у справі «Українська Прес-Група проти України» зазначено: «41. У своїй практиці суд розрізняє факти та оціночні судження. Якщо існування фактів може бути підтверджене, правдивість оціночних суджень є нездійсненною і порушує свободу висловлення думки як таку, що є фундаментальною частиною права, яке охороняється статтею 10 Конвенції про захист прав і основних свобод людини (ратифікованою Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР). 42. Однак навіть якщо висловлювання є оціночним судженням, пропорційність втручання має залежати від того, чи існує достатній фактичний базис для оспорюваного висловлювання. Залежно від обставин конкретної справи висловлювання, яке є оціночним судженням, може бути перебільшеним за відсутності будь-якого фактичного підґрунтя». Відповідно до ч. 2 ст. 47-1 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Тобто факти можна підтвердити, а підтвердження оціночних суджень є нездійсненим. Статтею 297 ЦК України передбачено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з ч. 3 ст. 277 ЦК негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Крім того, у пунктах 18 та 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз'яснено, що згідно з положеннями ст. 277 ЦК України та ст. 10 ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачами в засобах масової інформації поширена інформація відносно майна, дій та поведінки народного депутата України [PERSON]. Вказана інформація відповідачами викладена у газеті «Наше місто і село» № [NUMBER] передплатний індекс 49218 в статті під назвою: «[INFO]», або «[INFO]». В ст. 24 Закону України «Про статус народного депутата України» від 17.11.1992 року № 2790-ХІІ викладені обов»язки народного депутата України, які він має виконувати дбаючи про благо України і добробут Українського народу. Поширюючи таку інформацію, відповідачам було достеменно відомо з якого часу [PERSON] є народним депутатом України, однак поширюючи таку інформацію про належність майна позивачу та вчинення ним інших дій не впевнились, що поширена ними інформація відповідає дійсності, і вказані відомості були поширені суспільству саме, як про народного депутата України. Відповідачі доказів, що вказана інформація відповідає дійсності суду не надали. В судовому засіданні не доведено, що відомості відповідають дійсності, та не є діями позивача спрямованими на виконання своїх обов'язків як народного депутата України. Відповідачі в судовому засіданні так і не змогли довести та пояснити кому саме на час поширення такої інформації належить будівля ресторану «Тиха Гавань», а також час його початку будівництва. Про відсутність відомостей на час доведення такої інформаціі до суспільства свідчить і клопотання відповідача [PERSON] в судовому засіданні про витребування доказів у позивача [PERSON] та Управління земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища Кіровоградської міської ради, а саме копії договору оренди землі від 29.09.2009 року № 209 та проект землеустрою зазначеної земельної ділянки. Такі докази відповідачі повинні були мати на час оприлюднення інформації. Відповідачами не доведено також, що і інші відомості викладені в статті «[INFO]», або «[INFO]» відповідають дійсності. Так, відповідачі в ході розгляду справи не спростували інформацію, що народ, брутально і нахабно обдурюють ті вихідці з народу, які мають гроші і відповідно владу, а діти мікрорайону влітку не мають можливості купатися на річці Сугоклея в м. Кропивницькому, що саме народний депутат України [PERSON] викупив човново-рятувальну станцію та зробив на її місці ресторан «Тиха гавань», огородивши високим парканом частину берега і перекривши доступ для купання, відомості що народний депутат взявся будувати розважальний комплекс, для паркування машин відведено місце на березі річки, а для купання людей ні та вказано про наявність на березі річки трьох поверхового будинку, який значиться по документах як елінг-місце, про прокладення до ресторану нової дороги вартістю в 10 мільйонів гривень та інформацію, що кілька років тому позивач, ще й людей на суботник хотів зібрати, щоб ті прибрали сміття біля його ресторану. Поширені відповідачем неправдиві та негативні відомості порушують його особисті немайнові права, передбачені Конституцією України на повагу до честі, гідності та ділової репутації, не тільки, як громадянина, а і як громадського діяча, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Недостовірна негативна інформація про позивача була поширена відповідачами, як зазначалось [INFO] року в газеті «Наше місто і село» по всій Кіровоградській області, значним тиражем серед невизначеної кількості жителів області, які є читачами цієї газети. Недостовірність, неправдивість поширеної Відповідачами вищезазначеної негативної інформації про позивача, об'єктивна неможливість підтвердити її у судовому засіданні належними і допустимими доказами з метою створення негативного ставлення з боку суспільства до позивача. Способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди. Визначений розмір грошового відшкодування має бути співмірний із заподіяною шкодою і не повинен призводити до припинення діяльності засобів масової інформації чи іншого обмеження свободи їх діяльності. Відповідно до пункту 4 частини другої статті 23 ЦК моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи, тому вимога про відшкодування моральної шкоди може бути заявлена самостійно, якщо, наприклад, редакція засобу масової інформації добровільно опублікувала спростування, яке задовольняє позивача. Ця обставина повинна враховуватися судом при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди. Однак позивач, доказів на підтвердження заподіяння йому моральної шкоди суду не надав, а тому в задоволенні таких позовних вимог суд відмовляє. Також сторонами не надано до суду текст публікації спростування відомостей поширених відповідачами, тому у такому способі спростуванні інформації суд відмовляє. На підставі викладеного та

Outcome: partial