Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою, зазначивши, що 25.02.2011 року між ними було зареєстровано шлюб. З червня 2015 року шлюбні відносини між позивачем та відповідачем були припинені з цього часу вони разом не проживають. Із-за відсутності взаєморозуміння між ними виникали суперечки та сварки, внаслідок чого склалися стійкі неприязні стосунки, вони втратили повагу один до одного, їх сім»я розпалася тому він вимушений звернутися до суду. Позивач в судове засідання не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволені позовних вимог наполягає. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачка у судове засідання не зявилася, будучи належним чином повідомленою про час, дату та місце слухання справи, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки яке мається матеріалах справи. З урахуванням того, що відповідачка не з'явилася до суду з неповажної причини, суд вважає за можливе розглядати справу за її відсутності. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При цьому згідно листа Верховного Суду України від 27.09.2010 року, направленого на імя голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не зявився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача та неявки відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. 25.02.2011 року між сторонами відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області було зареєстровано шлюб, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії І-ЖС № 093269 від 25.02.2011 року, актовий запис № 103 від 25.02.2011 року /а.с. 5/. Від спільного життя сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження серії І-ЖС № 171320 від 31.11.2011 року, актовий запис № 636 від 31.05.2011 року /а.с.6/. Спільне життя у сторін не склалось через відсутність взаєморозуміння, через що між ними виникали суперечки та сварки, та внаслідок чого між ними склались стійкі неприязні стосунки. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з червня 2015 року, однією сімєю сторони не проживають, спільне господарство не ведуть, намірів до відновлення шлюбних відносин сторони не мають. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Спору про поділ майна сторони будуть вирішувати окремо. Питання про утримання дитини сторони вирішуватимуть у встановленому законом порядку. Згідно ч.2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved