Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Брокбізнес», [PERSON] про стягнення суми страхового відшкодування та відшкодування шкоди, у якому просив стягнути з відповідача ПАТ «СК«Брокбізнес» на свою користь суму страхового відшкодування у розмірі 26 296,61 грн., стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача 25438,93 грн., а також суму судового збору. Позовні вимоги мотивує тим, що 26 січня 2017 року в м. Києві на пр-ті Броварському відбулась ДТП, за участю автомобіля «Ford», реєстраційний номер [NUMBER], власником якого є [PERSON], та автомобіля «BMW», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Вказана пригода відбулася з вини [PERSON] Внаслідок ДТП автомобіль «Ford», реєстраційний номер [NUMBER], отримав механічні пошкодження, вартість матеріального збитку становить 122041,95 грн. Разом з тим, цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП на момент настання пригоди була застрахована в ПАТ «СК«Брокбізнес», відповідно до Полісу №АК/4783634 від 27 вересня 2016 року. Враховуючи, що позивачу матеріальна шкода, завдана внаслідок ДТП, страховою компанією відшкодована частково у розмірі 73 703,39 грн., останній звернувся до суду із відповідним позовом. Ухвалою від 01 вересня 2017 року у справі відкрито провадження. На підставі розпорядження щодо повторного автоматичного розподілу справи № 01-08-1434 від 26 листопада 2018 року за підписом керівника апарату Шевченківського районного суду м. Києва Марчук М.В., протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями матеріали позову передані на розгляд судді Фролової І.В., у зв'язку із припиненням повноважень судді Рибака М.А. по причині закінчення п'ятирічного строку призначення на посаду. Ухвалою суду від 03 грудня 2018 року справу прийнято до провадження судді Фролової І.В. Позивач в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити з підстав, що викладені у ньому. Представник відповідача Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Брокбізнес» усудовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечував та просив відмовити у задоволенні позову. Відповідач [PERSON] про час та місце слухання повідомлений належним чином, у судове засідання не з'явився. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Брокбізнес», дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 26 січня 2017 року о 14 год. 00 хв. м. Києві на пр-ті Броварському відбулась ДТП, за участю автомобіля «Ford», реєстраційний номер [NUMBER], власником якого є [PERSON], у відповідності до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 07 червня 2013 року, та автомобіля «BMW», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Дорожньо-транспортна пригода відбулась в результаті порушення [PERSON] Правил дорожнього руху, що підтверджується постановою Деснянського районного суду м. Києва від 24 лютого 2017 року, відповідно до якої [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу. Відповідно до ч. 6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Проте, цивільно-правова відповідальність [PERSON] на час скоєння ДТП була застрахована у Приватному акціонерному товаристві Страхова компанія «Брокбізнес», відповідно до Полісу № АК/4783634 від 27 вересня 2016 року. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Положення статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно ст. 9 Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. За ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений в договорі. У відповідності до п.3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. За умовами ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до п 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Позивач звернувся до ПАТ СК «Брокбізнес» з повідомленням про настання страхового випадку. 18 квітня 2017 року страхова компанія сплатила [PERSON] страхове відшкодування у загальному розмірі 73 703,39 грн., що не заперечувалось сторонами у судовому засіданні. При визначенні суми страхового відшкодування відповідач1 керувався Звітом №80-1-2017 від 14 серпня 2018 року, що виконаний ТОВ «Незалежна експертно-асистуюча компанія», згідно якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Ford», реєстраційний номер [NUMBER], становить 88 444,02 грн. Однак, у відповідності до Висновку № 28/17, складеного 29 березня 2017 року ТОВ «Експертно-правова консалтингова компанія «ЮРЕКС» на замовлення [PERSON], вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля «Ford», реєстраційний номер [NUMBER], визначено у розмірі 122041,95 грн. За таких обставин, позивач вважає, що з ПАТ «СК «Брокбізнес» на його користь підлягає стягненню невиплачена сума страхового відшкодування у межах ліміту відповідальності у розмірі 26 296,61 грн. (100 000 грн. - 70 703,39 грн.), а з відповідача [PERSON], як з винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між розміром фактичної шкоди та страховим відшкодуванням у розмірі 25438,93 грн. (122 041,95 - 100 000 грн.). Однак, з такими висновками позивача суд не може погодитись, з огляду на таке. У відповідності до ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, принципи диспозитивності та змагальності сторін є основними засадами (принципами) цивільного судочинства, у відповідності до ст. 2 ЦПК України. За умовами ч. 1 ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Так, матеріали цивільної справи містять два експертні висновки, а саме Висновок № 28/17, складений 29 березня 2017 року ТОВ «Експертно-правова консалтингова компанія «ЮРЕКС» на замовлення позивача, та Звіт №80-1-2017 від 14 серпня 2018 року, виконаний ТОВ «Незалежна експертно-асистуюча компанія». За умовами ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. За умовами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. За таких обставин, положеннями Цивільно-процесуального кодексу саме на позивача покладено обов'язок доведення обставин, що підтверджують заявлені позовні вимоги, при цьому, відповідного клопотання про призначення судової експертизи у рамках розгляду цивільної справи позивачем не заявлялось, хоча таке право було неодноразово роз'яснено судом у судовому засіданні. Враховуючи, що матеріали справи містять два експертні висновки, які за змістом суперечать один одному, при цьому, питання щодо призначення судової експертизи позивачем не порушувалось, суд приходить до висновку, що [PERSON] не доведено заподіяння шкоди саме у заявленому розмірі. Слід зазначити, що згідно Рецензії на Звіт №80-2017 про оцінку колісного транспортного засобу від 17 березня 2017 року, що складений суб'єктом оціночної діяльності ПП «ТА-Експерт-Сервіс» 27 червня 2018 року, зазначено наступне: реалізована в звіті концепція вартості відповідає вимогам нормативно-правових документів, які діяли на дату оцінки, а також меті, з якою проводилась робота; зібрані дані за інформацією, повнотою та достатністю в цілому не відповідають поставленій меті та базі оцінки та потребують доповнення і повнішого розкриття; використані методичні підходи та процедури в цілому відповідають вимогами нормативно-правових актів з оцінки майна. Тобто, з вказаної рецензії вбачається, що допущені недоліки при проведенні Звіту №80-2017 про оцінку колісного транспортного засобу від 17 березня 2017 року не стосуються оцінки вартості заданої шкоди. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що у задоволенні поданого позову слід відмовити у повному обсязі.

Outcome: dismissed