Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу (депозиту), процентів, трьох відсотків річних та збитків від інфляції посилаючись на те, що 20.06.2013 року між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено договір банківського вкладу № [NUMBER] відповідно до якого позивач передала 25374,84 грн. за строковим договором на 366 днів, тобто до 20.06.2014 року. 09.07.2013 року [PERSON] внесла на депозитний рахунок 34052,16 грн., та 573 грн. На момент подачі позову до суду вклад їй банком не повернутий, відсотки не виплачені. Крім цього, оскільки відповідачем порушено грошове зобов`язання також просить стягнути з відповідача 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання. Тому просить стягнути з відповідача 60000 грн. депозитного внеску, 14082 грн. 60 коп. відсотків по депозитному вкладу, 34114 грн. 12 коп. збитків від інфляції, 1805 грн. 64 коп. 3% річних. В подальшому позивачем були збільшені позовні вимоги та просить стягнути з відповідача 60000 грн. депозитного внеску, 20727 грн. 00 коп. відсотків по депозитному вкладу, 34114 грн. 12 коп. збитків від інфляції, 2917 грн. 56 коп. 3% річних. Позивач в судовому засіданні вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнає з підстав викладених в запереченнях. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, 20.06.2013 року між ПАТ «КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір № [NUMBER] (вклад «Стандарт на 12 місяців). Відповідно до умов даного договору вклад «Стандарт» № [NUMBER] оформлений 20.06.2013 року, сума вкладу складає 25374 грн. 84 коп., вклад оформлений на строк 366 днів по 20.06.2014 року включно, на суму вкладу нараховуються 18,00 % процентів річних (а.с.5-6). Відповідно до п.2 зазначеного Договору нарахування відсотків за вкладом починаються з першого робочого дня після надходження грошей до банку і нараховуються за кожен календарний день. Пунктом 4 Договору передбачено, що дія договору припиняється з виплатою клієнтові всієї суми вкладу разом з процентами, які передбачені умовами договору. В разі якщо строк закінчення вкладу приходиться на вихідний день, то виплата суми вкладу відбувається в перший робочий для Банку день. У відповідності до п.6 Договору, у разі, якщо у строк не пізніше дня закінчення дії вкладу Клієнт не заявив Банку про повернення вкладу, даний Договір продовжується ще на один строк, Договір може бути продовжений неодноразова без явки Клієнта. У цьому разі проценти за наступний строк вкладу нараховуються на суму вкладу з врахуванням довнесених коштів. 12.09.2014 року позивач звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» з заявою про повернення їй вкладу разом з процентами (а.с.8-11). 22.09.2014 року [PERSON] була надана відповідь ПАТ КБ «ПриватБанк»про неможливість задоволення її вимог (а.с.12). Згідно з ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу (ст. 1061 ЦК України). Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. В ході судового розгляду встановлено, що Банк не виконав належним чином свої зобов`язання і з березня 2014 припинив нарахування процентів за договором № [NUMBER] (вклад «Стандарт на 12 місяців), що підтверджується копією виписки по особовому рахунку. Таким чином, у відповідача виникла наступна заборгованість: сума неповернутого банківського вкладу - 60000 грн., несплачені проценти - 20727 грн. 00 коп. (за період з 01.03.2014 року по 03.02.2016 року), 3% річних - 2917 грн. 56 коп. (за період з 21.06.2014 року по 03.02.2016 року), витрати від інфляції - 34114 грн. 12 коп. (за період з липня 2014 року по травень 2016 року). Пунктом 17 вказаного договору передбачено, що списання коштів оформлюється меморіальним ордером. В судовому засіданні представник відповідача пояснила, що в даному випадку умови договору передбачають видачу вкладу та нарахованих процентів шляхом видачі готівки через касу банку. Враховуючи викладені обставини, беручи до уваги те, що на момент розгляду справи відповідачем не подано доказів про виконання обов`язку щодо нарахування і виплати нарахованих відсотків, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача суми нарахованих відсотків за укладеними депозитними договорами є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Також є обґрунтованими і підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з ПАТ КБ «Приватбанк» 3% річних від суми боргу, оскільки відповідно до положень ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд не може взяти до уваги посилання відповідача, як на підставу своїх заперечень, на положення Федерального Закону Російської Федерації «Про захист інтересів фізичних осіб, що мають вклади в банках та відокремлених структурних підрозділах банків, зареєстрованих та (чи) діючих на території Республіки Крим та на території міста федерального значення Севастополя», відповідно до якого був створений Фонд захисту вкладників, що отримав право (вимог) по вкладам і здійснення компенсаційних виплат в порядку, передбаченому Федеральним Законом, та положення рішення Центрального Банку Російської Федерації про припинення з 21.04.2014 р. діяльності відокремлених структурних підрозділів на території Республіки Крим, виходячи з наступного. Дійсно, договір банківського вкладу позивачем з банком ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено на території Автономної Республіки Крим, яка на момент розгляду справи має статус тимчасово окупованої території. Відповідно до положень ст.. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід»ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. В силу положень зазначеного Закону держава взяла на себе зобов»язання вживати всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Сторонами укладеного договору № [NUMBER] (вклад «Стандарт на 12 місяців є [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк», а тому відповідно до вимог чинного законодавства, що регулює даний вид правовідносин, зобов`язання за укладеними Договором виникають саме у ПАТ КБ «Приватбанк», а не у його Кримської філії, на що посилалась представник відповідача Ліквідація філій або припинення у будь-який спосіб їх діяльності не звільняє Банк від обов`язку щодо виконання укладених договорів. Посилання представника відповідача на нормативні акти Російської Федерації суперечать положенням ст.ст 5,10 ЦК України, відповідно до яких цивільні відносини регулюються однаково на всій території України. Основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Актами цивільного законодавства є Цивільний Кодекс України та інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК України. Міжнародні договори застосовуються на території України лише у разі надання згоди на їх обов`язковість Верховною Радою України. З огляду на викладене, аналізуючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість пред`явленого позову, в зв`язку з чим він підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 1100 грн. 01 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved