Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-15 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до Дочірнього підприємства «Чернігів-Сантехмонтаж» про стягнення нарахованої але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди. Позивач, просив стягнути з відповідача невиплачену заробітну плату в сумі 9114,17 грн., середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати у сумі 20613 грн. та 1000 грн. моральної шкоди, а всього 30727 грн. 84 коп. Позовні вимоги позивач мотивував тим, що він працював в Дочірньому підприємстві «Чернігів-Сантехмонтаж». 09.11.2015 року позивач звільнився з роботи за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України, однак при звільненні відповідач не виплатив заборгованість по заробітній платі. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, уточнив в частині періоду стягнення середнього заробітку та просив стягнути середній заробіток за період з 10.11.2015 року по 01.01.2016 року. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував. Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі, суд знаходить підстави для часткового задоволення позову, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що позивач 09.11.2015 року звільнився з посади електрозварювальника з Дочірнього підприємства «Чернігів-Сантехмонтаж». Представником відповідача надано довідку від 06.01.2016 року № 2 про те, що грошові кошти належні позивачу при звільненні в сумі 9947,03 грн. остаточно виплачені 04.01.2016 року частинами у такій послідовності: 26.11.2015 року -1000,0 грн.; 28.12.2015 року 5000,00 грн.; 04.01.2016 року 3947,03 грн.. Відповідно до довідки Дочірнього підприємства «Чернігів-Сантехмонтаж» розмір середньоденної заробітної плати [PERSON] складає 135,52 грн. без утримання податку і обовязкових платежів. Сума середнього заробітку складає 2845,82 грн. без утримання податків та обовязкових платежів. Згідно ч. 1 ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця,\~погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів\~на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» передбачено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства суми в день звільнення, суд стягує на користь працівника середній заробіток за весь час затримки розрахунку, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Також позивач просив стягнути з відповідача на його користь 1000 грн. моральної шкоди. Оскільки, стягнення середнього заробітку відповідно до ст.. 117 КЗпП України стягується за затримку виплати заробітної плати при звільненні, фактичний повний розрахунок із позивачем відповідачем проведено лише 04.01.2016 року, а також з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, час затримки розрахунку починаючи з 10.11.2015 року по 01.01.2016 року становить 38 днів, стягненню на користь позивача підлягає (38*135,52=5149,76) 5149,76 гривень. Відповідно до ст.. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Отже, враховуючи що були порушені нормальні життєві звязки позивача, порушення прав позивача відповідачем вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя, суд вважає достатнім розміром моральної шкоди у звязку із невиплатою середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, яка підлягає стягненню з відповідача - 500 грн. Оскільки заборгованість із заробітної плати відповідачем погашена, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, стягненню підлягає середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні та моральна шкода. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: partial