Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що 20 грудня 2002 року померла її бабуся [PERSON], яка фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON], що настала 02 березня 1999\~року. Покійний за життя мав у власності земельну ділянку, що підтверджено державним актом на право приватної власності на землю серії ІVКР №024870 виданим 25.12.2001 року Підвисіцькою сільською радою Новоархангельського району. При зверненні до нотаріуса, останній відмовив у оформленні спадкових прав, оскільки державний акт на право приватної власності на землю зареєстрований після смерті покійного і дана обставина є перешкодою для здійснення прав спадкування позивача і тому він вимушений звернутись до суду для вирішення спору. В судове засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав позов та просив його задовольнити. Представник відповідача [PERSON]сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області в судове засідання не з'явився, до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності їхнього представника, проти задоволення позовних вимог заперечень немає. Представник відповідача відділу Держгеокадастру у Новоархангельському районі Кіровоградської області в судове засідання не зявився, до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності їхнього представника, проти задоволення позовних вимог заперечень немає. Представник третьої особи сектору державної реєстрації прав Новоархангельської РДА у Кіровоградській області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень проти задоволення позовних вимог не подано. Дослідивши докази в сукупності з іншими матеріалами справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Правовідносини сторін регулюються ст.ст. 524, 548, 549,553 ЦК УРСР, ст.ст. 6, 22, 23 Земельного кодексу України ( в редакції 1990 року). Згідно ст. 524 ЦК УРСР спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Згідно вимог ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Згідно вимог ст.553 ЦК УРСР спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] помер 02 березня 1999 року в с. Підвисоке Новоархангельського району Кіровоградської області. За життя [PERSON] мав у власності земельну ділянку площею 2,47 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області, згідно Державного акту на право приватної \~власності на землю серії ІV-КР № 024870, виданого [PERSON] сільською радою 25 грудня 2001 року. Відповідно до довідки [PERSON] сільської ради Новоархангельського району [PERSON] проживав і був зареєстрований до дня смерті 02 березня 1999 року в с. Підвисоке Новоархангельського району Кіровоградської області, вул. Чкалова, 6. В даному домоволодінні на момент його смерті проживала та була зареєстрована його дружина [PERSON]. Таким чином, після смерті [PERSON], померлого 02 березня 1999 року фактично прийняла спадщину своєю реєстрацією та фактичним проживанням в житловому будинку його дружина [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] померла 20 грудня 2002 року в с. Підвисоке Новоархангельського району Кіровоградської області. За інформацією нотаріуса позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] з тих підстав, що реєстрація державного акта на право приватної власності на землю відбулась вже після смерті [PERSON] За інформацією наданою державним нотаріусом Новоархангельської державної нотаріальної контори після смерті [PERSON], померлого 02 березня 1999 року, спадкова справа не відкривалась, заява про прийняття спадщини не надходила, заява про відмову від прийняття спадщини не надходила. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Згідно Єдиного реєстру спадкових справ від імені [PERSON] посвідчувались заповіти № 25 від 07 березня 1996 року та № 95 від 19 лютого 1999 року. Згідно копії заповіту, посвідченого секретарем Підвисіцької сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області 19 лютого 1999 року, зареєстрованого в реєстрі за № 95 [PERSON], усе своє майно заповів [PERSON]. За інформацією наданою державним нотаріусом Новоархангельської державної нотаріальної контори після смерті [PERSON], померлої 20 грудня 2002 року, відкрилася спадкова справа № 287/2003 року, заява про прийняття спадщини надійшла від імені [PERSON], заява про відмову від прийняття спадщини не надходила. Свідоцтва про право на спадщину за законом видавалися на імя [PERSON] від 05 вересня 2003 року за реєстром № 1096 та 13 грудня 2016 року за реєстром № 1001. Згідно Єдиного реєстру спадкових справ від імені [PERSON] посвідчувались заповіти № 26 від 13 березня 1996 року та № 94 від 19 лютого 1999 року. Згідно копії заповіту, посвідченого секретарем Підвисіцької сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області 19 лютого 1999 року, зареєстрованого в реєстрі за № 94 [PERSON], усе своє майно заповіла [PERSON]. Копією свідоцтва про шлюб підтверджено, що після реєстації шлюбу [PERSON] та [PERSON] дружині записано прізвище [PERSON]. Тобто, за таких обставин судом достовірно встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], прийняла спадщину після смерті останньої, але документально оформити право власності на право на земельну ділянку в нотаріальній конторі не може по причині того, що державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-КР № 024870 виданий 25 грудня 2001 року на ім'я [PERSON] вже після його смерті, яка настала 02 березня 1999 року. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. На підставі викладеного,

Outcome: approved