Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи тим, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі з 1969 року, сторони проживали в [ADDRESS]. Восени 2012 року за проханням відповідача вищевказаний будинок було продано та придбано сторонами домоволодіння [ADDRESS], позивач займався поліпшенням цього домоволодіння: придбав будматеріали, наймав робітників для роботи, а 02.07.2013 року відповідач виселила його з будинку, застосувавши фізичне насилля. Спроби позивача вирішити цю проблему у позасудовому порядку не дали позитивного результату, тому він змушений звернутися до суду з позовом про вселення у житловий будинок та усунення перешкод у користуванні житлом. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач позов не визнала та просила суд відмовити позивачу в задоволені позову, мотивуючи це тим, що відповідач через зловживання спиртними напоями, своєю поведінкою, створив умови життя за яких неможливо було разом з ним проживати, в зв'язку з чим донька купила йому двохкімнатну квартиру в якій він проживає в даний час. Суд заслухавши сторони, дослідивши документи справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. В ході судового слідства встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 1969 року. Проживали сторони в будинку [ADDRESS]. Восени 2012 року вищевказаний будинок було продано і вони переїхали до будинку бувшого чоловіка їх доньки - [PERSON] , а саме до будинку [ADDRESS]. У вказаному будинку сторони проживали разом 1,5 років, після чого позивач створив нестерпні умови для проживання і донька [PERSON] в 2013 році купила позивачу двохкімнатну квартиру в якій він проживає по даний час, тобто позивач забезпечений житлом. Як вбачається з архівної довідки №54 виданої Олександрійським КМБТІ право власності на будинок [ADDRESS] належить [PERSON]. А згідно копії заяви від 08.10.2007 року, посвідченої приватним нотаріусом Петрівського районного нотаріального округу, [PERSON] здійснив повний розрахунок за куплений у [PERSON] житловий будинок за [ADDRESS]. Відповідач зареєстрована у вказаному будинку з 22.10.2007 року і проживає по даний час, а позивач зареєстрований у вказаному будинку з 10.10.2012 року, але проживає в [ADDRESS], яка згідно копії договору купівлі - продажу належить донці позивача та відповідача [PERSON]. Відповідно до ст.156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і при домової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Але як було встановлено в ході розгляду справи, відповідач не є власником вказаного будинку, а тому не може відповідати за даним позовом. Крім цього в ході розгляду справи від сторін не надійшло клопотання про заміну неналежного відповідача, або залучення до справи співвідповідача. Тому оскільки відповідач не є власником вказаного будинку[ADDRESS], тому позов не підлягає задоволенню. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не можутьгрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ст.58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. На думку суду позивач не довів того, що саме відповідач має відповідати по даному спору. Вказані правовідносини регулюються ст.ст. 58,60,61 ЦПК України.

Outcome: dismissed