Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-22 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Зазначає, що вказані суми утворилися внаслідок неправомірної бездіяльності відповідача стосовно не направлення постанови про закінчення виконавчого провадження до органів Державної прикордонної служби України, що призвело до прийняття рішення про відмову відповідачу в перетині державного кордону України, коли останній направлявся разом з сімєю на відпочинок до Єгипту. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просить позов задовольнити. Повноважний представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, вказував на необґрунтованість позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. Як встановлено судом, на виконанні в Другому відділу державної виконавчої служби міста Хмельницького Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області перебувало виконавче провадження №41643449 по виконанню виконавчого листа №822/3367/13-а від 06.11.2013 року про стягнення з [PERSON] на користь Служби Безпеки України коштів в сумі 19 736,59 грн. постанову про відкриття ВП боржником отримано особисто про, що свідчить повідомлення про вручення рекомендованого листа. 13.10.2014 року за вихідним №35543 державним виконавцем направлено до суду подання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзд за кордон. 26.12.2014 року за вхідним №6817/0431/11 на адресу відповідача надійшла ухвала Хмельницького міськрайонного суду про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон. Дана ухвала направлена судом до прикордонної служби України, про що свідчить відмітка на супровідному листі доданого до ухвали. 21.09.2016 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у звязку повним та фактичним погашенням заборгованості. Вказані вище обставини підтверджуються матеріалами справи. 30.08.2017 року, коли позивач разом із сімєю направлявся на відпочинок до Єгипту, уповноваженою особою підрозділу охорони державного кордону СЗПН 3-го відіпс відділу прикордонної служби «Бориспіль-1» відносно позивача прийнято рішення про відмову в перетині державного кордону України. Позивач вказуючи, що внаслідок того, що державним виконавцем неправомірно не надіслано до органів Державної прикордонної служби України постанову про закінчення виконавчого провадження йому заподіяна матеріальна та моральна шкода звернувся з відповідним позовом до суду. Відмовляючи в позові суд приходить до висновку, що на момент винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, у державного виконавця не було прямого обовязку направлення її до органів Державної прикордонної служби України. Натомість, позивач знаючи про існування ухвали про обмеження його виїзду за кордон та плануючи відпочинок за кордоном мав право поцікавитися чи відповідні обмеження зняті після сплати заборгованості. Судом враховується, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи. Відтак позовні вимоги в цій частині не підлягають до задоволення, в звязку з відсутністю вини відповідача в заподіянні матеріальної шкоди. Не підлягають до задоволення і позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, оскільки вони є похідними від вимог про стягнення матеріальної шкоди.

Outcome: dismissed