Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Оболонського районного Відділу державної виконавчої служби м .Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві про зняття арешту з майна. Свої вимоги мотивує тим, що 21.12.2016 позивачу стало відомо, що на підставі постанови районного відділу ДВС Мінського районного управління юстиції у м. Києві за №165/8 від 09.10.2001 на все майно позивача накладено арешт. 30.12.2016 відповідач повідомив позивачу, що строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за [NUMBER] від 21.12.2016 на підставі постанови Районного відділу ДВС Мінського районного управління юстиції у м. Києві за №165/8 від 09.10.2001 накладено арешт на невизначене майно, все майно, яке належить позивачу. Як видно з листа Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва від 30.12.2016 виконавче провадження, у межах якого був накладений арешт, є завершеним. Просить звільнити з-під арешту майно, належне [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], проживаючого [ADDRESS]), шляхом зняття арешту, накладеного на підставі постанови Районного ДВС Мінського районного управління юстиції у м. Києві №165/8 від 09.10.2001. Позивач подав до суду заяву про зміну предмету позову, а саме просить зняти арешт зі всього майна, яке належить [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], проживаючого [ADDRESS]), який накладено на підставі постанови Районного відділу ДВС Мінського районного управління юстиції у м. Києві за №165/8 від 09.10.2001. А також, просить зобов'язати відповідача зняти арешт зі всього майна, яке належить [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], проживаючого [ADDRESS]), який накладено на підставі постанови Районного відділу ДВС Мінського районного управління юстиції у м. Києві за №165/8 від 09.10.2001. Позивач подав до суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, позов підтримує у повному обсязі, просить його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта - на все майно, що належить [PERSON] накладено арешт (а.с. 12-13). Як вбачається з листа Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 30.12.2016 відповідно до п. 9.9 порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 25.12.2008 №2274/5 строк зберігання становить 3 роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік (а.с. 8). Постановою державного виконавця ВДВС Мінського РУЮ у м. Києві Гострої Ю.П. від 09.10.2001 накладено арешт на все майно, що належить [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 55 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час виникнення правовідносин) арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження; винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Державним виконавцем за постановою про відкриття виконавчого провадження або за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження може бути накладений арешт у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, пов'язаних з проведенням виконавчих дій на виконання на все майно боржника або на окремо визначене майно боржника. У разі потреби постанова, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, надсилається державним виконавцем до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. Згідно ст. 37 Закону України «Про виконаче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у випадках: 1) визнання відмови стягувача від примусового виконання рішення суду; 2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником про закінчення виконавчого провадження; 3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; 4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 5) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника при виконанні рішення про передачу їх стягувачеві, або знищення речі, яка мала бути передана стягувачеві в натурі; 6) закінчення передбаченого законом строку для даного виду стягнення; 7) передачі виконавчого документа ліквідаційній комісії у разі ліквідації боржника - юридичної особи або арбітражному керуючому у разі визнання боржника банкрутом; 8) фактичного повного виконання рішення згідно з виконавчим документом; 9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), які видали виконавчий документ, або на письмову вимогу стягувача; 10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; 11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), які видали виконавчий документ, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 76 цього Закону; 12) якщо рішення фактично виконане, відповідно до пункту 8 частини першої цієї статті, під час виконання рішення Європейського суду з прав людини. Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у 3-денний строк надсилається сторонам та суду або іншому органу (посадовій особі), які видали виконавчий документ. Відповідно до ст. 38 Закону України «Про виконаче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника. За положеннями п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2274/5 від 25.12.08 строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Таким чином, враховуючи, що знищено може бути лише закінчене виконавче провадження, за яким припиняється чинність арешту, то постанова про накладення арешту та заборони на відчуження майна повинна була бути скасована державним виконавцем. У зв'язку з чим позовні вимоги про зняття арешту з майна позивача знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню. У той же час, підстав для зобов'язання відповідача зняти арешт з майна позивача не має, оскільки Оболонський районний ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві зобов'язаний це зробити згідно Закону України «Про виконавче провадження». З викладеного,

Outcome: partial