Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . В позові вказав, що на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 24 травня 2006 року йому на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу, копією договору іпотеки РМL-200/454/2006, копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки. \~ \~ \~ \~Відповідачка, яка є його колишньою дружиною, зареєстрована в зазначеній квартирі, однак з січня 2019 року в спірній квартирі не проживає, вона зареєструвала шлюб з іншим чоловіком, фактичне місце проживання йому не відоме. Долею спільних дітей не цікавиться, витрати по оплаті житлово-комунальних послуг не несе, однак до теперішнього часу перебуває на реєстраційному обліку в спірній квартирі. Перебування відповідачки на реєстраційному обліку в належному позивачу житлі створює перешкоди у здійсненні ним права власності, спричиняє збитки через необхідність сплати житлово-комунальних послуг виходячи із кількості зареєстрованих осіб, тому він просить про усунення цих перешкод шляхом позбавлення відповідача права користування квартирою. Ухвалою судді від 01 жовтня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, постановлено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення, до суду не з`явився з невідомих причин. В судове засідання 08.01.2021 року відповідачка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки за місцем її реєстрації, судова кореспонденція повернулась на адресу суду за закінченням строку зберігання. Розгляд справи у відповідності до норми ст. 223 ЦПК України відкладено для виклику відповідача на 04.03.2021 року. Судове засідання, призначене на 04.03.2021 року не відбулось, головуючий суддя перебувала у нарадчій кімнаті по кримінальному провадженню відносно [PERSON] за ч. 1 ст. 187 КК України. Відповідачка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, повторно до суду не з`явилась з невідомих причин. У визначений судом строк відповідно до ст.ст. 191, 278 ЦПК України, відзив на позов не подала. У відповідності до ст.ст. 211, 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на підставі на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 24 травня 2006 року йому на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с.8), зазначене право також підтверджується копією договору іпотеки РМL-200/454/2006 (а.с.9-10), копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки (а.с.11). На момент звернення до суду відповідачка зареєстрована в квартирі [ADDRESS] (а.с.18), але фактично не проживає з січня 2019 року, своїх речей там не має, витрат по оплаті житлово-комунальних послуг не несе, позивач є інвалідом ІІІ групи, що створює перешкоди у здійсненні ним права власності на належне йому майно. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а в силу ст. 383 ЦК власник жилого будинку має право використовувати помешкання, зокрема, для власного проживання, проживання інших осіб. До видів речових прав на чуже майно в силу ст. 395 ЦК України відноситься, зокрема, право користування, а в силу ст. 401 ЦК право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Згідно зі ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно із ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Вирішуючи вимоги позову про позбавлення відповідача права користування належним позивачу житлом на користь позивача, суд виходить з того, що існування цього права може бути зумовлене його реалізацією, тобто постійним проживанням в житлі. Судом встановлено, що відповідачка більше року в будинку не мешкає. Перебування відповідачки на обліку створює для позивача перешкоди у здійсненні повною мірою права власності, яке з урахуванням встановлених обставин та наведених норм закону підлягає захисту. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підставою для знаття з реєстрації є, зокрема, остаточне рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням або про виселення. У зв`язку з викладеним право позивача, як вже зазначено, підлягає захисту в обраний ним спосіб. Відповідно до правил цивільного процесуального законодавства стягненню з відповідачки на користь позивача підлягають і судові витрати, попередньо понесені позивачем.

Outcome: approved