Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання дійсним договір купівлі-продажу та визнання права власності на автомобіль марки Mercedes-Benz C 180, д/н [NUMBER], тип - седан легковий, номер шасі (кузова) [NUMBER], об'єм двигуна - 1998, колір - сірий, дата реєстрації 14.04.2007 року. При цьому позивач посилається на те, що 23.12.2007 року між ним та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу зазначеного автомобілю, [PERSON], якому належав автомобіль продав його [PERSON], однак сторони нотаріально договір не посвідчили, державну реєстрацію не міняли. Тобто, [PERSON] фактично став власником автомобілю. 01.02.2008 року слідчим відділом Київського РВ Одеського МУ ГУМВС України в Одеській області був накладений арешт на вищевказаний автомобіль, та 05.05.2011 року старший державний виконавець 2-го Київського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції Мельниченко А.В. своєю постановою наклав арешт на автомобіль, про що позивачу навіть не було відомо. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву, згідно з якою, позовні вимоги підтримує та просить справу розглянути у його відсутність. В судове засідання [PERSON] не з'явився, про час та місце судового слухання справи повідомлявся належним чином. Представник Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання повідомлявся. Суд у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивачки, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з'явився, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені наступні фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів. Як вбачається з матеріалів справи, що між позивачем та [PERSON], 23.12.2007 року в м. Білгород-Дністровський був укладений договір купівлі-продажу автомобілю марки Mercedes-Benz C 180, д/н [NUMBER], тип - седан легковий, номер шасі (кузова) [NUMBER], об'єм двигуна - 1998, колір - сірий, дата реєстрації 14.04.2007 року, що належав [PERSON] згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого РЕВ-2 ДАІ м. Одеси УДАІ ГУМВС України в Одеській області. Однак, всупереч вимогам чинного законодавства, сторонами не був нотаріально посвідчений укладений між ними договір купівлі-продажу. Сторонами були виконані всі умови по договору купівлі-продажу нерухомого майна від 23.12.2007 року, [PERSON] передав позивачу автомобіль та правовстановлюючі документи, а [PERSON] сплатив повну вартість придбаного автомобілю, що підтверджується п.2.1 договору купівлі-продажу від 23.12.2007 року. Весь цей час позивач фактично володів автомобілем та користувався ним як добросовісний набувач. В подальшому, а саме 01.02.2008 року слідчим відділом Київського РВ Одеського МУ ГУМВС України в Одеській області був накладений арешт на автомобіль марки Mercedes-Benz C 180, д/н [NUMBER], тип - седан легковий, номер шасі (кузова) [NUMBER], об'єм двигуна - 1998, колір - сірий, дата реєстрації 14.04.2007 року. Постановою Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 05.05.2011 року, на автомобіль марки Mercedes-Benz C 180, д/н [NUMBER], тип - седан легковий, номер шасі (кузова) [NUMBER], об'єм двигуна - 1998, колір - сірий, дата реєстрації 14.04.2007 року, був накладений арешт, що певним чином вплинуло на право позивача розпоряджатись та користувавсь придбаним ним автомобілем. Відповідно до ст..321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Згідно з ст. 334 Цивільного кодексу України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до ч.1 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладене арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. У відповідності до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 27.08.1976 року №6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним.

Outcome: approved