Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, за наступними підставами. 11.01.2014 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем було укладено кредитний договір №014/0888/82/0157335. У подальшому між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» було укладено договір про відступлення права вимоги №114/33, відповідно до умов якого, як вказує позивач, до АТ «КІБ» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №014/0888/82/0157335. 25.04.2017 року ПАТ «КІБ» та ТОВ «Фінансова компаній «Європейська агенція з повернення боргів» уклали договір про відступлення права вимоги №20170425. Таким чином, позивач набув право вимоги виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором №014/0888/82/0157335 від 11.01.2014 року. Також позивач зазначає про те, щ за вказаним кредитним договором у відповідача створилася заборгованість у розмірі 32428,73 гривень, з яких: 13116,83 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу; 4665,64 гривень сума заборгованості за відсотками; 14646,26 сума заборгованості за пенею. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором №014/0888/82/0157335 від 11.01.2014 року у розмірі 32428,73 гривень, з яких: 13116,83 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу; 4665,64 гривень сума заборгованості за відсотками; 14646,26 сума заборгованості за пенею та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921 гривень 00 копійок. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 17.10.2019 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача надав на адресу суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, зазначивши, що наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідач до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно належним чином за зареєстрованим місцем проживання, відзиву на позов не надав. До судового засідання представником відповідача було подано заяву про розгляд справи у його відсутність, а також письмові пояснення, в яких сторона відповідача заперечує проти позову, посилаючись на недоведеність позову, оскільки позивачем не було надано витребувані судом оригінали документів, а також не надано виписки по рахунку відповідачки, що є належним доказом руху грошових коштів та наявності заборгованості у певній сумі по кредитному договору. Враховуючи викладене, сторона відповідача просить у задоволенні позову відмовити. Відповідно до ч.2\~ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Так, у даному випадку правовідносини, що склалися між сторонами, ґрунтуються на вимогах статей 526, 599, 625, 1049, 1054 ЦК України. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Так, судом встановлено, що дійсно 11.01.2014 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем було укладено кредитний договір №014/0888/82/0157335. На підтвердження цього факту позивачем було надано оригінал вказаного договору, оригінал заяви-анкети для отримання готівкового кредиту, оригінал умов кредитування та орієнтовна сукупна вартість кредиту. Проте, як стверджує сторона відповідача, та вбачається з наданого позивачем оригіналу додатку №2 та належним чином завіреної копії додатку №1, до вказаного кредитного договору сторонами було укладено додаткову угоду 014/0888/82/0157335/1 від 11.01.2014 року. Однак, про що саме складено ця угода і які суттєві зміни внесено нею до основного кредитного договору, встановити можливості немає через ненадання цього доказу стороною позивача. У подальшому між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» було укладено договір про відступлення права вимоги №114/33, відповідно до умов якого, як вказує позивач, до АТ «КІБ» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №014/0888/82/0157335. 25.04.2017 року ПАТ «КІБ» та ТОВ «Фінансова компаній «Європейська агенція з повернення боргів» уклали договір про відступлення права вимоги №20170425. Згідно до наданих копій повідомлень від 12.05.2017 року (а.с. 24, 25), відповідач був повідомлений про заміну кредитора за вище вказаним кредитним зобов`язанням та про нові розрахункові рахунки для сплати заборгованості по кредиту, відповідачеві також було повідомлено про розмір заборгованості за кредитним договором та надано десятиденний строк для сплати цієї заборгованості. Таким чином, у відповідності до вимог статей 512-517 ЦК України. позивач набув право вимоги виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором №014/0888/82/0157335 від 11.01.2014 року. 09.10.2019 року позивач звернувся з позовом до відповідача. В обґрунтування позовної вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитним договором позивачем надано розрахунок заборгованості за кредитним договором №014/0888/82/0157335 станом на 26.04.2019 року (а.с. 26), з якого вбачається, що заборгованість відповідача за вказаним договором складає 32428,73 гривень, з яких: 13116,83 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу; 4665,64 гривень сума заборгованості за відсотками; 14646,26 сума заборгованості за пенею. Згідно до вимог статті ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Так,\~у відповідності до розділу 4 Положення «Про організацію операційної діяльності в банках України», затвердженого\~Постановою Правління НБУ від 18.06.03 № 254\~(надалі «Положення 254»), операції, які здійснюють банки, мають бути належним чином задокументовані. Підставою для відображення операцій за балансовими та/або позабалансовими рахунками бухгалтерського обліку є первинні документи. Розділом 5 Положення 254 передбачено, що банки обов`язково мають складати особові рахунки та виписки з них. Особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня. Форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: номер особового рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; суму вхідного залишку за рахунком; код банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку. В п. 5.6 Положення 254 підкреслюється, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій чи електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку. При цьому, судом враховується те, що, у відповідності до розділу 5 договору про відступлення права вимоги №2012-1-2/1 від 18.12.2012 року (а.с. 22-31) та розділів 2-4 договору купівлі-продажу (відступлення права вимоги) №27/12/2012-01 від 27.12.2012 року відповідні документи на підтвердження руху коштів по рахунку відповідача та розміру заборгованості за кредитним договором позивач отримав від первісного кредитора ПАТ «Альфа-Банк», тобто мав реальну можливість надати докази розміру заборгованості відповідача судові. Враховуючи наведене, суд не може вважати письмовий доказ розрахунок заборгованості наданий позивачем, допустимим доказом обставин, викладених позивачем у позовній заяві, а тому не має змоги зробити висновок про обгрунтованість доводів позивача, викладених у позові щодо розміру заборгованості відповідача. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що сума заборгованості, заявлена у позові позивачем, не підтверджена жодним належним та допустимим доказом у відповідності до статей 77, 78 ЦПК України. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що позивачем не надано належного обґрунтування заявлених позовних вимог, а через не подання позивачем допустимих доказів розміру заборгованості за кредитним договором №014/0888/82/0157335 від 11.01.2014 року, у суду відсутня можливість перевірити відповідні розрахунки та вірно встановити дійсний розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також встановити факт відповідного руху коштів по кредитному рахунку відповідача. Таким чином, суд вважає, що підстави для задоволення позову відсутні. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, стягненню на користь позивача з відповідача не підлягають судові витрати по оплаті судового збору, оскільки у задоволенні позовних вимог повністю відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed