Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив стягнути з відповідача на свою користь матеріальної шкоди в розмірі 12042,00грн., моральну шкоду в розмірі 5000,00грн. та судовий збір в розмірі 1929,20 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 10.02.2015 року між [PERSON] та ФОП «[PERSON].» було укладено договір купівлі- продажу №11/15, згідно з умовами якого позивач зобов'язується сплатити відповідачу грошові кошти у сумі 12042,00грн., як попередню оплату за поставку товару на протязі 25 років днів з дня здійснення цієї попередньої оплати, а ФОП «[PERSON].» зобов'язаний поставити та передати у власність замовнику двері, коробочний брус та лиштву виробництва фабрики Вудок. Зазначає, що одночасно з укладанням договору позивачем було сплачено кошти відповідачу в повному обсязі в розмірі 12042,00 грн. Позивач посилається, що в порушення умов договору, позивачу вироби відповідачем передані в строк не були. Позивач до судового засідання надав клопотання про розгляд справи без його участі та просив суд постановити рішення з урахуванням зменшення позовних вимог стягнути з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди в розмірі 12042,00грн., моральну шкоду в розмірі 1000,00грн. та судовий збір в розмірі 1929,20 грн. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд до відома не поставила. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд за згодою позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 10.02.2015 року між 10.02.2015 року між [PERSON] та ФОП «[PERSON].» було укладено договір купівлі- продажу №11/15, згідно з умовами якого позивач зобов'язується сплатити відповідачу грошові кошти у сумі 12042,00грн., як попередню оплату за поставку товару на протязі 25 років днів з дня здійснення цієї попередньої оплати, а ФОП «[PERSON].» зобов'язаний поставити та передати у власність замовнику двері, коробочний брус та лиштву виробництва фабрики Вудок (а.с.8). Судом також встановлено, що одночасно з укладанням договору позивачем було сплачено кошти відповідачу в повному обсязі в розмірі 12042,00 грн.( а.с.9). Згідно п.2.3. Договору, замовник приймає товар за адресою [ADDRESS] та підписує акт- приймання передачі товару. Так, ФОП «[PERSON].» свої зобов'язання за договором неналежним чином не виконала та зазначені в договорі вироби в строк, відповідачем позивачу передані не були. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі, а відповідач, всупереч умовам договору, не передав вироби в строк, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідач, не передавши у вказаний в договорі строк вироби, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Частиною 4 ст. 60 ЦПК визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суду не надано доказів того, що ФОП «[PERSON].» передала у власність позивача виготовлені вироби згідно умов договору. З огляду на наведене, позов про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплачених коштів за договором в розмірі 12042,00 грн. підлягає задоволенню. Однією з позовних вимог позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду, яка полягає в тому, що він пережив нервовий стрес та моральні страждання. Моральну шкоду оцінює в сумі 13000 грн. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. Пункт 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації. Відповідно до абзацу 2 пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Надаючи оцінку доводам позивача і обставинам, наведеним у позовній заяві, суд знаходить підстави для задоволення вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 1000,00гривень. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь держави також підлягає судовий збір у розмірі 1929,20 грн.

Outcome: approved