Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив визнати недійсним укладений між ним та [PERSON] договір страхування у вигляді полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/9100440. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 12.09.2014 року о 09.00 год. на вул. Леваневського, 7 у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «HUNDAI Sonata», д.н. [NUMBER] та «SKODA Octavia», д.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON] Відповідно до постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 19.09.2014 року винним у вищезазначеній дорожньо-транспортній пригоді визнаний [PERSON] Відповідач [PERSON] у дорожньо-транспортній пригоді мав при собі договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) №АС/9100440 на транспортний засіб марки «HUNDAI Sonata», д.н. [NUMBER], виданий ПАТ «СК «ІНТЕР-ПОЛІС». Згідно інформації з бази даних ПрАТ «СК «ІНТЕР-ПОЛІС» та МТСБУ вказаний поліс не є укладеним та страховий платіж не сплачений. [PERSON] не подав будь-яких підтверджуючих документів про сплату ним страхового платежу до настання страхового випадку, і взагалі сплати страхового платежу, позивачу страховий платіж також не надходив, у зв'язку з чим даний правочин підлягає визнанню недійсним відповідно до положень ст. ст. 983, 988 ЦК України. На підставі викладеного просив позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив справу розглядати без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача. Третя особа в судове засідання не з'явилась, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 12.09.2014 року о 08.50 год. по вул. Леваневського, 7 в м. Києві [PERSON], керуючи автомобілем «HUNDAI Sonata», д.н. [NUMBER], порушив п. 10.9 ПДР України, а саме під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно, не скористався допомогою сторонніх осіб, внаслідок чого здійснив наїзд на автомобіль «SKODA Octavia», д.н. [NUMBER], що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів. Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно - правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії водія [PERSON] вочевидь не відповідали вимогам ПДР України, а тому він, як особа, що керував автомобілем «HUNDAI Sonata», д.н. [NUMBER], внаслідок чого позивач поніс матеріальні збитки, є однією з винних осіб дії якої призвели до ДТП. На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди відповідач [PERSON] мав при собі договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) №АС/9100440 на транспортний засіб марки «HUNDAI Sonata», д.н. [NUMBER], виданий ПАТ «СК «ІНТЕР-ПОЛІС», що підтверджується роздруківкою з бази даних ДАІ про дорожньо-транспортну пригоду. Згідно з інформацією з бази даних ПАТ «СК «ІНТЕР-ПОЛІС» та МТСБУ вказаний поліс не є укладеним та страховий платіж не оплачено. Позивач вважає, що вказаний договір підлягає визнанню недійсним відповідно до положень ст. 983 п. 1 ч. 1 ст. 988 ЦК України, на що слід зазначити наступне. Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно ч.ч. 1, 2, 3, 4, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. 983 ЦК України договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний: ознайомити страхувальника з умовами та правилами страхування. Відповідно до п. 2.1 ст. 2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Страховий ризик згідно ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до п. 1.7 ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 18 Закону України «Про страхування» факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування. Договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування. Отже, згідно з вимогами законодавства укладання договору страхування має передувати настанню обумовленому договором страхування страховому випадку, тобто однією з обов'язкових умов укладання договору страхування є наявність на час його укладання страхового ризику. Згідно положень ст. 18 Закону України «Про страхування» момент укладання договору може не збігатися з моментом набрання ним чинності, а у випадку, що розглядається, моментом укладання договору, є момент набрання ним чинності, а тому юридичне значення має той факт, що коли договір страхування укладено, але перший платіж не внесено (тобто договір не набрав чинності), страховик не зобов'язаний здійснювати страхову виплату, навіть якщо випадок відбувся. Встановлено, що будь-яких підтверджуючих документів про сплату [PERSON] страхового платежу до настання страхового випадку, і взагалі сплати страхового платежу відповідачем не надано, так само як і до ПАТ «СК «ІНТЕР-ПОЛІС» страховий платіж не надходив. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з вищенаведеного, оцінивши представлені сторонами докази, суд приходить до висновку про необхідність визнання недійсним договору страхування укладеного між ПАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» та [PERSON] у вигляді полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/9100440. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору 243,60 грн.

Outcome: approved