Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення мотивуючи свої вимоги наступним. На праві приватної власності після смерті матері [PERSON] , позивачу та відповідачу належить по 1 / 2 частині квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 20.11.2018 року. На даний час склалась ситуація, що позивач позбавлений права користуватися та розпоряджатися своєю частиною квартири, оскільки його брат, який є відповідачем по справі чинить перешкоди у користуванні частиною квартири. Відповідач не надає доступу до частини квартири позивача, не хочу порозумітися, привселюдно ображає. Позивач має намір вселити та зареєструвати в своїй частині квартири родича, [PERSON] , який не має свого житла і бажає проживати в місті Долинська. В зв`язку з цим, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Сторона позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. В судовому засіданні сторона відповідача заперечувала по суті позову. Заслухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.11.2018 року підтверджується право власності на квартиру після смерті [PERSON] , позивачу - [PERSON] та відповідачу - [PERSON] по 1 / 2 частині квартири [ADDRESS] (а.с.9). Із копії технічного паспорта на квартиру [ADDRESS] замовником якого є [PERSON] вбачається загальна площа квартири 34,9 кв.м., 1-а кімната площею 17,7 кв.м. та кухня 17,2 кв.м. (а.с. 10-11). Судом об`єктивно встановлено, що позивачу та відповідачу належить на праві власності по 1 / 2 частини квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , тобто є спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно із ч. 3 ст. 9 Житлового кодексу України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування ним інакше, як з підстав, передбачених законом. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ч.1ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Статтею 150 ЖК Української РСР встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 155 ЖК Української РСР гарантовано, що власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком. Згідно ч.1ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, а відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За таких обставин, позивач [PERSON] як співвласник квартири на підставі ст.383, ч.1 ст.391 ЦК України, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном та вселення в дану квартиру. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, зобов`язавши відповідача не чинити перешкоди позивачу у користуванні квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В частині вселення громадянина [PERSON] вимоги не підлягають задоволенню, оскільки вказана особа не є стороною справи, а отже суд не може вирішити питання стосовно її прав та обов`язків. Судові витрати понесені позивачем в сумі сплати судового збору 768,40 грн. підлягають стягнення з відповідача на підставі п. 1 ч. 1 ст. 141 ЦПК України. Також, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню частина понесених витрати на правову допомогу в сумі 250 гривень.

Outcome: partial