Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення грошової суми та процентів за договором банківського вкладу, просив стягнути з відповідача на свою користь суму внесків 5 914,65 доларів США, а також 10% річних від простроченої суми внеску понад строк дії договору в розмірі 154,4 доларів США, а загалом 6 069,05 доларів США; зобов`язати відповідача видати готівкою одноразовою операцією через касу належні [PERSON] кошти за договором банківського вкладу у валюті вкладу разом з нарахованими відсотками у розмірі 6 069,05 доларів США. Свої вимоги обґрунтував тим, що 27.09.2014 року та 18.10.2014 року між [PERSON] та АТ «Банк «Фінанси та Кредит», в особі відділення «10 філії «Центральне РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» були укладені договори №300937/59261/07-14, №300937/64238/07-14 про банківські строкові вклади (депозити) Ф&К «Блискуча сімка» в іноземній валюті, за умовами яких позивач передав, а відповідач прийняв на депозитні рахунки [NUMBER], [NUMBER] грошові кошти у сумі 2 620 доларів США та 3 294,65 доларів США. Договори були укладені на строки з 27.09.2014 року по 26.12.2014 року, з 18.10.2014 року по 16.01.2015 року. За умовами договору відповідач зобов`язався на вимогу позивача повернути суму внеску і суму нарахованих процентів за період користування коштами. Після спливу строку договорів позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою повернути суму внесків та нараховані за користування ними проценти, але йому було відмовлено, що і стало причиною звернення [PERSON] до суду з відповідними вимогами. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, з заявами чи клопотаннями про неможливість розгляду справи у його відсутність до суду не звертався (а.с.17; 27). Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.09.2014 року між [PERSON] та АТ «Банк «Фінанси та Кредит», в особі відділення «10 філії «Центральне РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір №300937/59261/07-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» в доларах США, за умовами якого позивач передав, а відповідач прийняв на депозитний рахунок [NUMBER] кошти в сумі 2 620 доларів США терміном по 26.12.2014 року з обов`язковою виплатою відсотків, відповідного до визначених в договорі строків (а.с.18-20). Позивач свої зобов`язання за вказаним договором виконав, що підтверджується копією квитанції №1 від 27.09.2014 року (а.с.21). 18.10.2014 року між [PERSON] та АТ «Банк «Фінанси та Кредит», в особі відділення «10 філії «Центральне РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір №300937/64238/07-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» в доларах США, за умовами якого позивач передав, а відповідач прийняв на депозитний рахунок [NUMBER] кошти в сумі 3 294,65 доларів США терміном по 16.01.2015 року з обов`язковою виплатою відсотків, відповідного до визначених в договорі строків (а.с.22-24). Позивач свої зобов`язання за вказаним договором виконав, що підтверджується копією меморіального валютного ордеру №14475889 від 16.10.2014 року (а.с.25). 18.12.2014 року та 15.01.2015 року позивач звертався до відповідача із письмовими заявами про повернення депозитних коштів (а.с.11-12). Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. За приписами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду, банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. З пояснень позивача вбачається, що відповідач не виконав своїх зобов'язань щодо повернення суми вкладу та нарахованих відсотків і після подачі позову до суду. Як вбачається з матеріалів справи у своєму листі позивачу відповідач повідомляє, що 03.12.2014 року набула чинності Постанова Правління Національного банку України від 01.12.2014 року №758 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України», відповідно до якої «банки зобов`язані обмежити видачу готівкових коштів у національній валюті через каси та банкомати в межах до 150 000 грн. на добу на одного клієнта», а також «уповноважені банки зобов`язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 15 000 грн. на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України». (а.с.10). Відповідно до ч. 3 статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих праві і свобод. Відмовляючись у повному обсязі повернути кошти, що належать клієнтові, банк порушує також і положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також Першого протоколу, ратифікованих Україною. В абз.1 ст.1 протоколу вказано, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». В силу ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За приписами ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Поскільки позивач, як вкладник банківського вкладу (депозиту) має право в будь-який момент вимагати повернення банківського вкладу, тому в порядку ст. 1058 ЦК України вказані суми обох депозитних вкладів підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі, так як на вимогу позивача банк добровільно вказані кошти не повернув. З врахуванням положень ст. 1060 ЦК України одночасно з поверненням банківського вкладу позивачу з відповідача підлягають стягненню і нараховані проценти по обом депозитним вкладам в сумі розрахованої позивачем. Відповідно до ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. За приписами ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Беручи до уваги вказані норми законодавства та п. 3.1.4 кожного з договорів, яким передбачено, що за бажанням клієнта банк сплачує йому суму вкладу або проценти шляхом виплати готівки або перерахування на поточний чи картковий рахунок клієнта в банку, суд вважає, що вимога позивача про зобов`язання банку видати готівкою одноразовою операцією через касу належні [PERSON] кошти за договорами банківського вкладу у валюті вкладу разом з нарахованими відсотками у розмірі 6 069,05 доларів США є обгрунтованими та правомірними, а тому підлягають задоволенню. Згідно ст. 79, 88 ЦПК України при задоволенні позовних вимог судовий збір, від якого був звільнений позивач при зверненні до суду, підлягає стягненню з відповідача на користь держави в розмірі 1 335,19 грн.

Outcome: approved