Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором про комплексне банківське обслуговування та просить стягнути суму боргу за прострочену заборгованість, вказуючи, що 07.09.2019 року відповідач звернувся до публічного акціонерного товариства «Юнекс Банк» правонаступником якого є акціонерне товариство «Юнекс Банк» (далі - АТ «Юнекс Банк») з анкетою-заявою про відкриття карткового рахунку та видачу платіжної картки. Відповідно до підписаної анкети-заяви від 07.09.2018 відповідач підтвердив, що ознайомився і погодився з публічною пропозицією банку на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, з умовами та правилами надання банківських послуг. При цьому, відповідач отримав банківську платіжну картку та надав Банку розписку про отримання картки та про ознайомлення з правилами користування карткою, визначених у Публічній пропозиції АТ «Юнекс Банк» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Таким чином, відповідачу 07.09.2018 року був наданий кредит у розмірі 28 000,00 грн. у вигляді кредитного ліміту (овердрафту). Після отримання грошових коштів та внаслідок відсутності чергового платежу від відповідача, спрямованого на погашення простроченої заборгованості відбулося нарахування процентів за користуванням грошовими коштами за ставкою 48 % річних. Станом на 05.06.2019 загальний розмір заборгованості відповідача складає 31 581, 44 грн., яка складається з: основної заборгованості у розмірі - 15 676,99 грн., сума простроченої заборгованості складає 9172,31 грн., сума нарахованих відсотків за кредитом складає 1013,03 грн., сума прострочених відсотків за овердрафтом 5019,11 грн., та 700 гривень - сума пені та штрафів. Відповідач зобов`язання за кредитним договором не виконує, тому представник позивача вимушений звернутись до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності представника, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином в установленому законом порядку шляхом направлення судової повістки та розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-порталі Судова влада України, причини неявки суду невідомі, заяв та клопотань до суду не надавав, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Суд у зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача та не подання відзиву відповідачем, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, яка не з`явилася, будучи належно повідомленою про слухання справи, у порядку заочного розгляду справи за наявними в справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 07.09.2018 [PERSON] звернувся до Акціонерного товариства «Юнекс Банк» з Анкетою-Заявою про відкриття карткового рахунку та видачу платіжної картки. Відповідно до підписаної Анкети-Заяви від 07.09.2018, відповідач підтвердив, що ознайомився і погодився з публічною пропозицією банку на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, з умовами та правилами надання банківських послуг. При цьому, відповідач отримав банківську платіжну картку та надав банку розписку про отримання картки та підписався в анкеті-заяві про ознайомлення з правилами користування карткою визначених у публічній пропозиції АТ «Юнекс Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Відповідно до Анкети-Заяви відповідач, акцептував та приєднався до публічної пропозиції позивача на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, що оприлюднена на офіційній інтернет сторінці банку. Відповідно до пункту 10.1 договору про комплексне банківське обслуговування, даний договір набирає чинність та вважається укладеним з моменту акцептування клієнтом, тобто з моменту отримання банком від клієнта належним чином заповненої та підписаної Анкети-Заяви та діє протягом невизначеного терміну до моменту його розірвання або припинення з будь-яких інших причин. Відповідно до умов вказаного договору, позивач відкрив відповідачу особовий рахунок та надав відповідну платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер до неї. Так, 07.09.20188 між Банком та відповідачем укладений кредитний договір, за яким відповідач отримав грошові кошти в сумі 28 000 грн. у вигляді кредитного ліміту (овердрафту), зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 48 відсотків річних, на строк 12 місяців; цільове призначення кредиту - споживчі потреби, спосіб погашення кредиту - щомісячно в розмірі ОМП. Пунктом 3.3 договору передбачено, що відповідач доручив позивачу самостійно здійснювати договірне списання грошових коштів з поточного рахунку на умовах, визначених договором. Відповідно до п. 4.53.19.1. договору банк має право вимагати дострокового виконання в повному обсязі зобов`язання за договором у випадках визначених п. 4.53.3 цього договору, при цьому сторони домовилися, що у випадку настання обставин, визначених у цьому пункті, та у випадках передбачених ст.ст. 1050, 1052 та 1056 ЦК України, термін користування кредитом вважається таким, що закінчився з моменту отримання позичальником відповідної письмової вимоги банку. Відповідачем з 07.09.2018 року по 28.09.2018 року були здійснені операції з придбання товарів та послуг на суму 27 967,95 гривень, як вбачається з виписки по особовому рахунку в матеріалах справи. Після отримання у готівковій та безготівковій формі коштів та внаслідок відсутності чергового платежу від відповідача, спрямованого на погашення простроченої заборгованості відбулося нарахування процентів за користування грошовими коштами за ставкою 48% річних. Взяті на себе зобов`язання банк виконав своєчасно і повністю, надавши [PERSON] можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач до теперішнього часу не виконує взяті на себе зобов`язання, не надав Банку кошти для погашення заборгованості. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, станом на 05.06.2019 загальний розмір заборгованості відповідача складає 31 581, 44 грн., яка складається з: основної заборгованості у розмірі - 15 676,99 грн., сума простроченої заборгованості складає 9172,31 грн., сума нарахованих відсотків за кредитом складає 1013,03 грн., сума прострочених відсотків за овердрафтом 5019,11 грн., та 700 гривень - сума пені та штрафів. Відповідно до ч. 1 ст. 633 Цивільного кодексу України, Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Згідно ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях. Пропозиція укласти договір може бути відкликана до моменту або в момент її одержання адресатом. Пропозиція укласти договір, одержана адресатом, не може бути відкликана протягом строку для відповіді, якщо інше не вказане у пропозиції або не випливає з її суті чи обставин, за яких вона була зроблена. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики (параграфа 1 цієї глави), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісячно до дня повернення позики. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Статтею 598 ЦК України визначені підстави припинення зобов`язання. Зобов`язання припиняються частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. (ч.ч.1,2 цієї статті) Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, згідно з якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором чи законом. Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а за правилами ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Розрахунок позивача є належним доказом розміру заборгованості, що виникла в зв`язку з невиконанням зобов`язань за договором, відповідачем такий розрахунок не оспорений та не наданий суду інший розрахунок. Отже, позивачем належними та допустимими доказами доведено факт укладення договору та наявність заборгованості. При цьому, щодо стягнення штрафів та пені суд зазначає наступне. Відповідно до п. 6.2.17 договору, відповідач зобов`язався погашати всі заборгованості по рахунках та кредиту в строки, передбачені договором та у разі виникнення простроченої та/або Несанкціонованої заборгованості, першочергово здійснювати повернення простроченої заборгованості за процентами та кредитом, штрафами, пенями та/або Несанкціонованої заборгованості, а потім скористатися правом на отримання кредиту. При цьому, в заяві-анкеті позичальника від 07.09.2018, підписаній сторонами, відсутні умови про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, також розмір неустойки не зазначений і в договорі. За таких обставин, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Таким чином, вимога позивача про стягнення штрафів та пені з відповідача не обгрунтована, належними доказами не підтверджена, а тому задоволенню не підлягає. Отже, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача суму заборгованості у розмірі 30 881,44 грн. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення статті 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 1921 грн. 00 коп., оскільки позовні вимоги задоволено частково, а саме на 97,8%, тому стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно частці задоволених вимог підлягає 1878,74 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial