Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ ім. Мічуріна про стягнення суми боргу за договором позики, вказуючи, що ним 18.08.2016 року була позичена відповідачу сума грошей у розмірі 20 000,00 гривень, що підтверджується договором позики, позика безвідсоткова, з кінцевим терміном повернення 23.08.2016 року. При неодноразовому зверненні позивача про повернення суми боргу, відповідач відмовлялася від виконання зобов'язання, що змусило позивача звернутися до суду з зазначеним позовом. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з'явився, згідно заяви позовні вимоги [PERSON] підтримав, просив задовольнити та розглядати справу за його відсутністю. Представник відповідача - ТОВ ім. Мічуріна у судове засідання не з'явився, згідно заяви з позовом згодні, просили справу розглядати за їх відсутністю. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, 18 серпня 2016 року позивач, згідно договору позики надав відповідачу безвідсоткову позику у розмірі 20 000 гривень, що підтверджується договором позики від 19.08.2015 року, з кінцевим терміном повернення 23 серпня 2016 року. За спливом строку повернення грошей позивач звернувся до відповідача з вимогою повернення суми позики, однак відповідач відмовилася повертати гроші. Таким чином, відповідачем не виконане зобов'язання по поверненню позивачу суми боргу в розмірі 20 000,00 гривень. У відповідності зі ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, однобічне відмовлення від виконання зобов'язання не допускається. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику - грошові кошти в такій сумі, у термін і в порядку, що встановлені договором. Згідно із ч. 1 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається укладеним у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований у листах, телеграмах або за допомогою електронного або іншого засобу зв'язку. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК: «На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей». Відповідно до ч.1 ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача суми боргу є доведеними обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Згідно статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до ТОВ ім. Мічуріна про стягнення суми боргу, обґрунтованими та такими, які підлягають задоволенню, стягнувши з Товариства з обмеженою відповідальністю ім.. Мічуріна (67723, Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Випасне, вул.. Кишинівська, 189, код ЄДРПОУ 03768821) на користь [PERSON], який проживає за адресою: [ADDRESS], суму боргу у розмірі 20 000,00 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: approved