Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу та 3% річних за час прострочення сплати боргу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 05 червня 2015 року позичив [PERSON] на придбання кухонних меблів 15 000 (п'ятнадцять тисяч) гривень. Одержання нею зазначеної суми підтверджується розпискою. Зазначає, що відповідач зобов'язався повернути гроші не пізніше 04 червня 2016 року. Однак, в зазначений у розписці час [PERSON] грошей не повернула. Під будь-яким приводом ухиляється від виконання свого зобов'язання. Намагання зустрітися з нею виявилися марними. Окрім цього зазначає, що 05 червня 2016 року позивач пред'явив відповідачеві усну вимогу, згідно розписки та положеннями діючого цивільного законодавства щодо повернення заборгованості, на що відповідач не відреагував. До сьогоднішнього часу відповідач ухиляється від повернення суми боргу, чим порушив взяті на себе зобов'язання. Вказує, що відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Тому позивачем проведено додаткові нарахування із 3 % річних з простроченої суми. Стягнення зазначених відсотків не залежить від того чи передбачено це в договорі (розписці), чи ні. Відповідач, крім повернення боргу 15 000 (п'ятнадцять тисяч) гривень, зобов'язаний сплатити три відсотки, що становить 366,69 (триста шістдесят шість грн. 69 коп.). Просить позов задоволити та стягнути кошти та судові витрати. Позивач в судове засідання не з»явився, однак подав до суду заяву в якій просить розглядати справу у його відсутності, позов підтримує, просить задоволити. Відповідач в жодне судове засідання не з'явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення, про причини неявки не повідомив і від нього не надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності. Відповідно до ст. 224 ч. 1 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. А тому суд постановив провести по справі заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10, 60, 61 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Як вбачається з матеріалів справи, копії розписки позивач в повному обсязі виконав свої зобов'язання перед відповідачем та передав їй грошові кошти. З копії розписки даної відповідачем [PERSON] від 05.06.2015 р., вбачається, що така отримала, від відповідача 15 000 гривень. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1049 ЦК України, якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. З матеріалів справи вбачається, що 05 червня 2016 року позивач пред'явив відповідачеві усну вимогу, згідно розписки та положеннями діючого цивільного законодавства щодо повернення заборгованості, яка включає 15 000 гривень - борг грошового зобов»язання та 366.69 гривень - три відсотки річних за час прострочки сплати боргу, на що відповідач не відреагував. Відтак по сьогоднішній день позичальник [PERSON] не повернула позивачу позику на загальну суму 15 366 грн. 69 коп. у строки, визначені у вищевказаній письмовій вимозі. Наведені позивачем розрахунки ціни позову не спростовані відповідачем, а тому вони підлягають до стягнення в заявленому розмірі - 15 366 грн. 69 коп. - сума основного боргу та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON].

Outcome: approved