Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом , з урахуванням його уточнень , в якому просить: зобов,язати відповідача включити заборгованість по заробітній платі позивача до ліквідаційної маси, стягнути з відповідача заборгованість по виплаті заробітної плати у розмірі 17278,88 грн. , середнього заробітку за весь час затримки у розмірі 117524,52 грн. . \~ В\~обґрунтування \~позовних вимог\~ позивач\~ зазначив,\~що \~ \~ \~21.01.2005\~ року\~він прийнятий\~ \~на \~ роботу\~ \~ на\~посаду \~начальника групи\~ \~ ДП\~НДПІ «Союз»\~ \~ .\~15.02.2012\~року \~ звільнений\~ \~ у\~ зв,язку\~ зі\~скороченням штатів\~ за\~п.\~1\~ст.\~40\~КЗпПУ.\~На даний\~час підприємство\~знаходиться у\~стані ліквідації.\~ В\~день звільнення\~ \~позивачу \~видано довідку\~ \~про заборгованість\~ \~ з\~виплати \~ \~заробітної плати\~ з\~травня 2011\~ по\~15\~ лютого\~ 2012\~року \~,яка\~складає 17278,88\~грн.,\~яка \~по теперішній\~час \~ позивачу\~ не\~виплачена .\~ Позивачем\~ \~не було\~отримано \~остаточний розрахунок\~ у\~ день\~звільнення ,\~в \~зв.язку\~ з\~ чим\~позивач \~просить стягнути\~ \~ середній\~заробіток \~за весь\~час \~затримки \~ розрахунку.\~ \~ Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24 грудня 2019 року зазначену позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою судді від 07 лютого 2020 року судовий розгляд призначено у відкритому судовому засіданні за участю сторін. 24 червня 2020 року ухвалою суду клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено. У судове засідання представник позивача не з,явилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності , позовні вимоги підтримала в повному обсязі Відповідач в судове засідання не з,явився, причини неявки суду не повідомив. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають . Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та такими, що випливають з трудових відносин,\~\~урегульовані положеннями\~ЦК України\~та\~КЗпП України. Судом встановлено, що на підставі наказу № 55 від 21.01.2005 року позивач прийнятий на роботу на посаду начальника групи ДП НДПІ «Союз» . Згідно довідки ДП НДПІ «Союз» від 15.02.2012 року за №980-55 заборгованість з виплати заробітної плати [PERSON] складає 17278,88 грн. З позовної заяви вбачається, що за період з 25.10.2017 по 01.09.2018 заробітна плата відповідачем позивачу не виплачується. 14 листопада 2019 року позивачем на ім,я голови ліквідаційної комісії ДП НДПІ «Союз» подана заява про включення його до реєстру кредиторів та погашення заборгованості по заробітній платі. Листом Державного космічного агентства України від 20.11.2019 року за №5594/10-16Д04.2/19 на адвокатський запит повідомлено , що станом на 19.11.2019 року процедура ліквідації ДП НДПІ «Союз» триває . При звільненні позивача з роботи між позивачем та роботодавцем виник спір щодо невиплаченої заробітної плати та її розміру. За трудовим договором працівнику гарантується право на отримання заробітної плати (оплати праці) за виконану трудову функцію та інші трудові обов`язки (ст. 21 КЗпП України). Статтею 116 КЗпП України\~передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Конституційний Суд України в Рішенні від 22 лютого 2012 року № 4- рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень\~статті 233 КЗпП України\~у взаємозв`язку з положеннями статей\~117,\~237\~цього\~Кодексу\~роз`яснив, що за\~статтею 47 КЗпП України\~роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в\~статті 116 КЗпП України, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Гарантованим способом захистити своє право на отримання заробітної плати є звернення до суду. Звернутися до суду можна у порядку наказного провадження, якщо працівник вимагає стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, або позовного провадження, якщо наявний спір щодо розміру заборгованості з виплати зарплати та/або права на її отримання. Стаття 15 ЦК України\~передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відтак зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорені або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Звертаючись до суду з позовом про визнання кредитором та внесення до реєстру кредиторів в процедурі ліквідації, позивач посилався на порушене його право відповідачем щодо виплати йому заборгованості по заробітній платі. Відповідно до положень частин першої та другої\~статті 104 ЦК України\~(тут і далі у редакції, чинній станом на 30 листопада 2016 року)\~юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Згідно частини третьої\~статті 105 ЦК України\~Учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього\~Кодексу\~призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється. Виконання функцій комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) може бути покладено на орган управління юридичної особи. За змістом частин восьмої та дев`ятої\~статті 111 ЦК України\~ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред`явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду. Виплата грошових сум кредиторам юридичної особи, що ліквідується, у тому числі за податками, зборами, єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та іншими коштами, що належить сплатити до державного або місцевого бюджету, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, провадиться у порядку черговості, встановленому\~статтею 112 цього Кодексу. У разі недостатності в юридичної особи, що ліквідується, коштів для задоволення вимог кредиторів ліквідаційна комісія (ліквідатор) організовує реалізацію майна юридичної особи. Вимоги працівників, пов`язані з трудовими відносинами, у разі ліквідації платоспроможної юридичної особи вимоги її кредиторів задовольняються у другу чергу (пункт 2 частини першої\~статті 112 ЦК України). Згідно положень частин третьої-п`ятої\~статті 112 ЦК України\~у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову, звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії. За рішенням суду вимоги кредитора можуть бути задоволені за рахунок майна, що залишилося після ліквідації юридичної особи. Вимоги кредитора, заявлені після спливу строку, встановленого ліквідаційною комісією для їх пред`явлення, задовольняються з майна юридичної особи, яку ліквідовують, що залишилося після задоволення вимог кредиторів, заявлених своєчасно. Вимоги кредиторів, які не визнані ліквідаційною комісією, якщо кредитор у місячний строк після одержання повідомлення про повну або часткову відмову у визнанні його вимог не звертався до суду з позовом, вимоги, у задоволенні яких за рішенням суду кредиторові відмовлено, а також вимоги, які не задоволені через відсутність майна юридичної особи, що ліквідується, вважаються погашеними. Разом з тим, відомостей про відмову ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора - позивача [PERSON] матеріали справи не містять. Таким чином, позивачем не дотримано порядок задоволення своїх вимог як кредитора ДП НДПІ «Союз». За таких обставин, суд на підставі належним чином оцінених доказів встановив, що\~ письмові звернення позивача до відповідача з приводу виплати заборгованості по заробітній платі свідчать лише про його вимогу і не можуть бути належними та допустимими доказами звернення його, як кредитора та внесення до реєстру кредиторів в процедурі ліквідації. А тому, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] . Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Питання про судові витрати суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed