Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідачки 23 250, 00 гр. заборгованості за користування житловим приміщенням у гуртожитку. Посилається в позові на те, що 01 квітня 2011 року між ВАТ »СВЕМОН-КИЇВ» та відповідачкою був укладений договір найму (оренди) житлового приміщення №103. Відповідно до умов договору позивач передав, а відповідач прийняла у строкове платне користування житлове приміщення по [ADDRESS], житловою площею 18,00 кв. м з розміром оплати - 1 000,00 грн. на місяць. Після укладення договору відповідачка разом з членами своєї сім'ї у кількості 4 осіб заселилися та проживають у кімнаті. Згідно з умовами договору був встановлений порядок оплати: аванс щомісячно до 10 числа поточного місяця шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позивача або шляхом внесення готівкових коштів у касу уповноваженого позивачем банку, або в касу підприємства на підставі прибуткового ордеру. Крім того, відповідно до договору та п. 4.1 додаткової угоди №1 до нього від 19 листопада 2011 року відповідач зобов'язалася своєчасно вносити плату за користування житловою площею і за комунальні послуги та не менше одного разу на три місяці надавати копії розрахункових документів (квитанцій) про сплату за отримані послуги теплопостачання, згідно договорів, укладених між відповідачем та КП «Відрадненське» (постачальником послуг теплопостачання). Позивач, в свою чергу, зобов'язався на підставі розрахункових документів (копій квитанцій), наданих наймачем щодо фактично спожитих та оплачених ним послуг теплопостачання, здійснювати один раз на три місяці перерахунок (коригування) вартості оплати за найм приміщення - шляхом виключення з розміру плати за поточний місяць суми оплат послуг теплопостачання, здійснених наймачем. В порушення умов договору відповідачка з вересня 2012 року умови договору не виконує, систематично порушувала строки внесення платежів, оплату в повному обсязі не здійснювала. 30 жовтня 2013 року відповідачці був направлений лист з вимогою погасити заборгованість та звільнити займане житлового приміщення, який остання проігнорувала. В зв»язку з цими обставинами 06 грудня 2013 року відповідачка була повідомлена про припинення дії Договору №103 з 12 грудня 2013 року, а також погашення заборгованості за умовами договору. В зв»язку з тим, що відповідачка добровільно відмовилася звільнити займане приміщення та сплатити борг, товариство звернулося до суду з позовом. Рішенням Солом»янського районного суду м.Києва від 15 листопада 2013 року відповідач та члени її сім'ї були виселені з наданого їй житлового приміщення в оренду в гуртожитку по [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. Рішенням суду від 15 липня 2014 року з відповідачки була стягнута заборгованість за умовами договору оренди за період з вересня 2012 року по жовтень 2013 року у сумі 12876 грн. 87 коп. До цього часу рішення суду не виконано, відповідач продовжує проживати в гуртожитку, не сплачуючи при цьому витрат на проживання, визначених умовами договору, в зв»язку з чим з 13 грудня 2013 року по 23 березня 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 23 250, 00гр. Виходячи з цього, відмовою відповідачки добровільно погасити заборгованість, просить задовольнити позов. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечувала, посилаючись на те, що встановлена позивачем плата за проживання в гуртожитку є необґрунтованою. Так, займане нею приміщення є кімнатою у гуртожитку, і на проживання в ньому та оплату вартості проживання поширюється Примірне положення про гуртожитки. Крім того, розмір плати за проживання в приміщенні гуртожитку, яке знаходиться в відокремленому користуванні, має встановлюватися як для будинків державного та громадського житлового фонду. Іншого порядку оплати проживання в гуртожитку не існує. Вважає, що позивач повинен подавати економічно обґрунтовані тарифи на затвердження Київській міській державній адміністрації, і лише після цього має право встановлювати розмір плати за проживання в гуртожику. Так як позивач цих дій не вчинив, застосовує тарифи, які встановлені ним самостійно, вважає їх незаконними. Виходячи з цього, просить у позові відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обгрунтвоаність вимог позивача, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату, розмір якої у відповідності до ч.1 ст.820 ЦК України встановлюється договором. Згідно з ч. 3 ст. 815 ЦК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму, а ст. 820 ЦК України встановлює, що розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла. Судом встановлено, що 01 квітня 2011 року між ВАТ «СВЕМОН-КИЇВ» та відповідачкою був укладений договір найму житлового приміщення №103, згідно з умовами якого, а саме п.п. 1.1., 2.1 позивач передав, а відповідачка прийняла у строкове платне користування житлове приміщення по [ADDRESS], житловою площею 18,00 кв. м. з розміром оплати - 1 000,00 грн. на місяць. Відповідно до п. 2.3. договору плата (аванс) вноситься наймачем щомісячно до 10 числа поточного місяця шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позивача або шляхом внесення готівкових коштів в касу уповноваженого позивачем банку, або в касу підприємства на підставі прибуткового ордеру. На підставі укладеного договору найму (оренди) позивач з відповідачем підписали акт прийняття - передачі житлового приміщення, на підставі якого позивач передав відповідачу вищезазначене жиле приміщення. 19 жовтня 2011 року між сторонами була підписана додаткова угода №1 до договору. /а.с. 9 - 11/ Згідно з п.п. 4.1., 4.2. договору та додаткової угоди №1 до нього від 19 жовтня 2011 року відповідачка зобов'язалася своєчасно вносити плату за користування житловою площею і за комунальні послуги та не менше одного разу на три місяці надавати позивачу копії розрахункових документів (квитанцій) про сплату за отримані послуги теплопостачання згідно договорів, укладених нею з КП «Відрадненське» (постачальником послуг теплопостачання). Позивач, в свою чергу, зобов'язався на підставі розрахункових документів (копій квитанцій), наданих наймачем щодо фактично спожитих та оплачених ним послуг теплопостачання, здійснювати один раз на три місяці перерахунок (коригування) вартості оплати за найм приміщення - шляхом виключення з розміру плати за поточний місяць суми оплат послуг теплопостачання, здійснених наймачем. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Зі змісту укладеного між сторонами договору оренди вбачається, що в ньому встановлено всі істотні умови для такого виду договорів, відповідно до вимог чинного на той час законодавства та інших нормативно-правових актів. Тобто, сторони, підписавши сам договір найму та додаткову угоду до нього, з точки зору закону дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов'язання щодо виконання даного договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Судом встановлено і не спростовується відповідачкою, умови Догвоору найму/оренди/ житла, нею не виконуються, плата за проживання в кімнаті гуртожитку не вноситься, а вимоги позивача про погашення заборгованості та звільнення займаного приміщення не виконані. / а.с. 13 - 16 / Рішенням Солом»янського районного суду м.Києва від15 липня 2014 року з відповідачакистягнуто на користь позивача заборгованість за період часу з 01.04.2011 ркоу до 01.11.2013 року в розмірі 12 876, 87 гр. Рішенням Солом»янського районного суду м.Києва від 12 листопада 2014 року відповідачка разом з членами сім»ї була виселена з кімнати [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення. / а. 17 - 20 / Судом встановлено та підтверджено сторонами, відповідачка разом з сім»єю продовжує проживати в займаному приміщенні, рішення суду про виселення на адний час не виконано. Відповідно до п.5.3 укладеного між сторонами Договору у випадку несплати наймачем за найм приміщення більше, ніж за 1 місяць, власник має право в односторонньому порядку припинити дію договору та виселити наймача з займаного приміщення протягом 5 днів з дня направлення наймачу письмового повідомлення. За кожний день проживання після закінчення терміну звільнення житла наймач сплачує власнику по 50,00гр. 06 грудня 2013 року позивач повідомив відповідача про розірвання договору та про звільнення ним житлового приміщення з 12 грудня 2013 року. Судом встановлено та не спростовується відповідачкою, займане її сім»єю приміщення на вимогу позивача не звільнено. Відповідно до ст.ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідачка в судовому засіданні не спростовувала, що Договір найму/оренди/ укладався нею добровільно, івідповівдав її інтересам. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами, а в силу ст.526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так, як встановлено вище, на вимогу позивач відповідачка зобов»язана була звільнити займане приміщення до 12 грудня 2013 року. Тобто, з 13 грудня 2013 року за умовами п.5.3 договору відповідачка має сплачувати по 50,00гр. щодня, що складає до 23 березня 2015 року 23 250.00 гр./ 465 днів х 50,00 = 23 250, 00/. Виходячи з цього, а також викладеного вище, суд приходить до висновку про обгрунтвоаність вимог позивача та їх задоволення. Суд не приймає до уваги заперечення відповідачки в судовому засіданні, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач є власником гуртожитку по [ADDRESS] відповідно до Свідоцтва про парво власності на нерухоме майно № [NUMBER] від 07 квітня 2014 року. Дана обставина встановлена рішенням Солом»янського районного суду м.Києва від 12 листопада 2014 року, а тому з точки зору ч.3 ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягає. Згідно з ч.1 ст.785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Відповідачка в судовому засіданні підтвердила, що, не дивлячись на вимогу позивача та рішення суду, кімната в гуртожитку нею не звільнена до цього часу. Плата за найм/оренду/ житла була встановлена в порядку, визначеному законом, а саме ст.ст.810 та 820 ЦК України, погоджена сторонами при підписанні договору. Крім того, відповідачка не була працівником підприємства, поселилася в гуртожиток не як працівник підприємства, а на умовах договору найму/оренди/, а тому підстави проживання та внесення плати за проживання та житлово-комунальні послуги не можуть регулюватися Примірним положенням про гуртожитки та Законом України « Про житлово-комунальні послуги».

Outcome: approved