Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором в сумі 34883,25 грн. У підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 04.05.2012 року відповідач [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 300,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості. У порушення умов договору відповідач зобовязання за кредитним договором належним чином не виконала. Станом на 31.03.2017 року заборгованість відповідача за кредитним договором перед банком складає 34883,25 грн., яку позивач, а також судові витрати, просить стягнути з відповідача. У судове засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просив їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судовому засідання заперечувала проти позовних вимог посилаючись на те що кредитний договір вона не укладала, а підписувала лише анкету-заяву, яка, на її думку, по своїй суті не є кредитним договором, та просила суд застосувати строк позовної давності. Вислухавши заперечення відповідача, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 04.05.2012 року відповідач [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 300,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості. Однак зазначені умови договору відповідач належним чином не виконала, в звязку з чим станом на 31.03.2017 року має заборгованість перед банком, яка складається з: - заборгованість за кредитом 2912,79 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом 26 604,74 грн.; - заборгованість за пенею та комісією 3228,42 грн.; Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. В силу ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В той же час суд звертає увагу на те, що за положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, тому суд вважає в частині стягнення суми штрафу за кредитним договором у розмірі 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1637,30 грн. - штраф (процентна складова), - відмовити. Крім того, відповідачем було заявлене клопотання про застосування строку позовної давності, тому суд вважає за можливе відповідно до п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України застосувати строк позовної давності в один рік до вимог щодо стягнення пені та стягнути пеню за період з 23.06.2016 року згідно розрахунку позивача у розмірі 900,00 гр. В іншій частині заява позивача про застосування позовної давності задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею боргу або іншого обовязку. Оскільки останній платіж за кредитним договором відповідачем було внесено 30 серпня 2014 року, що підтверджується наданим розрахунком, строк позовної давності перервався, таким чином позивачем предявлено позов в межах строку позовної давності. З огляду на те, що до теперішнього часу відповідач заборгованість у повному обсязі не погасив, від виконання своїх зобов'язань ухиляється, суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором, яка складається з: 2912,79 грн. - заборгованість за кредитом; 26 604,74 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 900,00 грн. заборгованість за пенею та комісією. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 1600,00 грн. Суд не приймає до уваги заперечення проти позову відповідача щодо неукладання кредитного договору, а підписання лише анкети-заяви, оскільки позивач в анкеті-заяві про приєднання до умов и правил надання послуг в Приватбанку від 04.05.2012 року власним підписом підтвердила, що вказана заява разом з памяткою клієнта, Умовами и Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складають між нею та банком договір про надання банківських послуг.

Outcome: partial