Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання звільнення з роботи незаконним, поновлення його на роботі на посаді керівника служби-головного юрисконсульта Служби з питань претензійно-позовної роботи з проблемною заборгованістю ПАТ «Міський комерційний банк» та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що відповідач незаконно 27.01.2015р. звільнив його з роботи згідно п.1 ст. 40 КЗпП України і не запропонував іншої посади, чим порушив трудові права позивача. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач заперечень на позов не представили і в судове засідання не з'явився, хоча про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. На підставі ст. 224 ЦПК, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі. Дослідивши матеріали справи, вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Як вбачається з трудової книжки (а.с.4-5) та письмових пояснень позивача, останній з 16.01.2012р. працював у відповідача на посаді головного юрисконсульта служби з питань претензійно-позовної роботи з проблемною заборгованістю, а з 01.02.2013р. був переведений на посаду керівника служби-головного юрисконсульта служби з питань претензійно-позовної роботи з проблемною заборгованістю. Наказом № 52-П (а.с.6) позивача було звільнено з роботи з 27.01.2015р. за п.1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату працівників. Виходячи з вимог законодавства про працю та із змісту постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» звільнення працівників у зв'язку з скороченням чисельності або штату працівників може вважатися правомірним тільки з наступних умов: 1) скорочення чисельності або штату працівників дійсно мало місце і 2) роботодавець дотримався норм законодавства щодо вивільнення працівників, відповідні дії належним чином задокументовані. Згідно ст. 40 КЗпП України, звільнення з підстави скорочення чисельності або штату працівників допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Відповідно вимог ст. 49 ? КЗпП України, при вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, а одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Як вбачається з попередження (а.с.8), позивач 25.11.2014р. письмово був попереджений про наступне звільнення за ст. 40 п.1 КЗпП України та про те, що вакантні посади у відповідача станом на 25.11.2014р. відсутні. Згідно письмових пояснень позивача, з 26.11.2014р. (з моменту попередження про звільнення) по 27.01.2015р. (дата звільнення) відповідачем неодноразово вносились зміни до штатного розпису ПАТ «Міський комерційний банк», але наявні вакантні посади не були запропоновані позивачу. Відповідно до ст. 42 КЗпП України, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Згідно письмових пояснень позивача та трудової книжки, позивач не має дисциплінарних стягнень, що не було враховано відповідачем при звільнені [PERSON] Згідно ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави з роботи, робітника повинно бути поновлено на роботі органом, який розглядає спір, а при винесенні рішення про поновлення на роботі, орган який розглядає спір одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Оскільки порушене право позивача підлягає захисту шляхом поновлення на роботі, то з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу з 27.01.2015р. Враховуючи те, що середньоденний заробіток позивача складав 426,95 грн., а кількість робочих днів вимушеного прогулу складає 25, то розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу який підлягає стягненню з відповідача складає (426,95 грн. х 25 днів =) 10673,75 грн. Згідно ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Враховуючи те, що середній заробіток позивача за один день складає 426,95 грн., а середньомісячна кількість робочих днів складає (251 робочих дні у 2015році/12 місяців=) 20,9 дні, то стягнення з відповідача підлягає (426,95 грн.*20,9 дні=) 8923,25грн. з негайним виконанням рішення в частині поновлення позивача на роботі на посаді керівника служби-головного юрисконсульта Служби з питань претензійно-позовної роботи з проблемною заборгованістю ПАТ «Міський комерційний банк». Вирішуючи позов таким чином, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави 243,60грн. судових витрат. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved