Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить визнати за ним право власності на 49/100 частин комплексу будівель і споруд, розташованих за адресою Кіровоградська область Знамянський район село Іванківці, вул. Шкільна, 2. Свої вимоги обґрунтував тим, що відповідно до рішення Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 жовтня 2004 року звернено стягнення на будівельні споруди СТОВ ім. Шевченка, які знаходяться за адресою Кіровоградська область Знамянський район село Іванківці, вул. Шкільна, 2: вагову, склад № 1, склад №2, склад № 3, криті навіси, ЗАВ-10, ЗАВ-40, в рахунок погашення заборгованості по заробітній платі. Вказані споруди, в разі відсутні грошових коштів, вирішено передати позивачам по справі в загальну часткову власність, в якій частка [PERSON] складає 2/100, частка [PERSON] складає 9/100, частка [PERSON] складає 19/100, частка [PERSON] складає 8/100, частка [PERSON] складає 22/100, частка [PERSON] складає 17/100. В звязку з відсутністю грошових коштів на виплату заборгованості по заробітній платі в СТОВ ім. Шевченка, перелічене в рішенні суду майно передано всім позивачам відповідно до акту вилучення у боржника предметів, зазначених у рішенні суду та передачі їх стягувачу від 22 жовтня 2004 року. [PERSON] помер 12 вересня 2015 року, його частка в спільній частковій власності на даний час не успадкована. [PERSON] та [PERSON] виділили свої частки із спільної часткової власності в натурі на підставі рішення суду. Право спільної часткової власності на комплекс будівель, розташованих за адресою Кіровоградська область Знамянський район село Іванківці, вул. Шкільна, 2, зареєстровано Знамянським міжміським комунальним підприємством бюро технічної інвентаризації 05 січня 2005 року, видано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно 13 січня 2005 року за номером 6202381. Таким чином, право власності на комплекс будівель і споруд зареєстроване за всіма власниками, в тому числі і за позивачем. Однак, при зверненні до державного реєстратора прав на нерухоме майно із вимогою реєстрації права власності, позивачеві відмовлено в звязку з відсутністю в рішенні суду вимоги про визнання права власності на комплекс будівель та споруд, тобто фактично відсутність правовстановлюючого документу. Співвласники майна [PERSON] та [PERSON] продали свої частки комплексу [PERSON], про що свідчать розписки, відповідно до яких останні в присутності свідків передали позивачеві свої частки та отримали грошові кошти за їх продаж. В звязку з відсутністю правовстановлюючого документу, оформити договір купівлі-продажу часток не представилося можливим та неможливо до теперішнього часу. Позивач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, відповідно до якої просить суд задовольнити вимоги та розглядати справу без його участі. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не відомі, заперечень не надали. У звязку з чим, розгляд цивільної справи проводився заочно. Відповідно до ст.169 ч.4 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Треті особи також в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили, заперечень не надали. Суд, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до рішення Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 жовтня 2004 року звернено стягнення на будівельні споруди СТОВ ім. Шевченка, які знаходяться за адресою Кіровоградська область Знамянський район село Іванківці, вул. Шкільна, 2: вагову, склад № 1, склад №2, склад № 3, криті навіси, ЗАВ-10, ЗАВ-40, в рахунок погашення заборгованості по заробітній платі в разі відсутності грошових коштів. Вказані споруди вирішено передати позивачам в загальну часткову власність, в якій частка [PERSON] складає 2/100, частка [PERSON] складає 9/100, частка [PERSON] складає 19/100, частка [PERSON] складає 8/100, частка [PERSON] складає 22/100, частка [PERSON] складає 17/100 (а.с.18-19). В звязку з відсутністю грошових коштів на виплату заборгованості по заробітній платі в СТОВ ім. Шевченка, перелічене в рішенні суду майно передано всім позивачам відповідно до акту вилучення у боржника предметів, зазначених у рішенні суду та передачі їх стягувачу від 22 жовтня 2004 року (а.с.17). Право спільної часткової власності на комплекс будівель, розташованих за адресою Кіровоградська область Знамянський район село Іванківці, вул. Шкільна, 2, зареєстровано Знамянським міжміським комунальним підприємством бюро технічної інвентаризації 05 січня 2005 року, видано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно 13 січня 2005 року за номером 6202381 (а.с.13,14). При зверненні позивача до державного реєстратора прав на нерухоме майно із вимогою реєстрації права власності, йому відмовлено в звязку з відсутністю в рішенні суду вимоги про визнання права власності на комплекс будівель та споруд. Також, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] продали [PERSON] частки комплексу. Про продаж часток комплексу свідчать розписки, відповідно до яких продавці в присутності свідків передали покупцеві свої частки та отримали грошові кошти за їх продаж. В звязку з відсутністю правовстановлюючого документу, оформити договір купівлі-продажу часток не представилося можливим та неможливо до теперішнього часу (а.с.11,12). Державна реєстрація прав на нерухоме майно це підтвердження державою виникнення прав на нерухоме майно, яке супроводжується внесенням до Державного реєстру прав на нерухоме майно. Державна реєстрація\~прав на нерухомість є обовязковою процедурою для фізичних та юридичних осіб, яка регулюється Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відсутність реєстрації в Держреєстрі речових прав означає неможливість вільно розпоряджатися своїм майном (продати, дарувати, заповідати). Реєстрація права власності\~в Державному Реєстрі речових прав\~ проводиться, в тому числі, якщо документ, що встановлює право власності на нерухоме майно (договір купівлі-продажу, договір дарування, свідоцтво про право власності, свідоцтво про право на спадщину та т.і.), був зареєстрований до 2010 року в БТІ. Пунктом 9 частини першої статті 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Рішенням Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 жовтня 2004 року не було визначено про право власності на відповідні частки нерухомого майна визначеного в позовній заяві як за позивачем так і за вілповідачами, а лише на частку в грошовому еквіваленті у майні СТОВ ім. Шевченка, нерухоме майно було лише передане стягувачам за Актом державного виконавця під час виконання рішення суду . Отже враховуючи вимоги ст.27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а ні позивач ні відповідачі не можуть скористатись правом реєстрації речого права на нерухоме майно у зв'язку із відсутністю прямого визначення у вищезазначеного рішення суду саме визнати право власності на підставі чого й було відмовлено реєстратором у вчиненні реєстраційної дії (а.с.14), тому в даній частині суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За змістом ст. 657 ЦК України договір купівлі продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно ст.220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Враховуючи вищевикладене, те, що фактично між сторонами укладено договір купівлі-продажу частини комплексу, одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, шляхом прийняття виконання, а саме відповідачі отримали та написали розписки про отримання грошових коштів за продаж майна, а позивач в свою чергу, повністю розрахувався з відповідачами та прийняв нерухоме майно, але нотаріальне засвідчення договору не відбулось в звязку з неможливістю за відсутності фактично правовстановлюючого документу за незалежних від позивача причин, суд вважає, що договір необхідно визнати дійсним із застосуванням його правових наслідків. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу, шляхом визнання права. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Суд враховуючи вимоги ст 377 ЦК України не вирішує питання стосовно земельної ділянки під нерухомим майном , так як відчудження здійснюється в частині , що дозволено Цивільним кодексом України та не потребує визначення кадастрового номеру земельної ділянки . На підставі викладеного та

Outcome: approved