Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, треті особи: Центр соціально-психологічної реабілітації служби у справах дітей Чернівецької обласної державної адміністрації, Чернівецький міський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позивач зазначає, що дана позовна заява подана в інтересах неповнолітніх дітей, які внаслідок свого віку не можуть самостійно захищати свої права, але потребують захисту. Робота з родиною [PERSON] розпочата з 11.02.2019 року в рамках соціального супроводу родин які опинились в складних життєвих обставинах. За період проживання у Центрі [PERSON] надавалось тимчасове проживання, харчування, соціально-медичні, інформаційні та соціально-економічні послуги, психологічні та педагогічні консультації. [PERSON] 07.12.2018 року написала заяву про бажання виселитися із Центру у зв`язку із вирішенням проблеми із житлом. При неодноразовому виїзді за адресою проживання відповідачки, а саме [ADDRESS] , останній наголошувалось про необхідність належним чином виконувати свої батьківські обов`язки та створення належним умов для повноцінного росту та розвитку дітей, однак вони були проігноровані. У помешканні де проживає родина відсутні елементарні побутові умови, а саме: постійно брудно, не прибрано, розкидано непотріб, санітарно гігієнічний стан незадовільний. Зі слів відповідачки та її співмешканця в квартирі раніше була пожежа. Діти не мають власного місця для сну та відпочинку, для навчання та проведення дозвілля. Посилається на те, що за час супроводу вищевказаної родини, матері та її співмешканцю неодноразово запропоновано сприяння у оформленні дітей в навчальні заклади, однак [PERSON] не з`являється на за плановані зустрічі, не надає відповідних документів та не йде на контакт із працівниками Центру. В наслідок чого 02.09.2019 року малолітній [PERSON] 2014 р.н. був знайдений без супроводу батьків за адресою: [ADDRESS] . Зазначає, що [PERSON] зареєстрована на обліку у КМУ «ЧОНД» із діагнозом «психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю». Вказує, що 23.01.2020 року до служби у справах дітей міської ради надійшов лист з служби у справах дітей Чернівецької ОДА щодо анонімного повідомлення про неналежний догляд [PERSON] за своїми малолітніми дітьми. За словами заявниці, діти недоглянуті та голодні, батьки систематично зловживають алкогольними напоями. Більше того на гарячу лінію Кабінету Міністрів України 27.01.2020 року надійшло звернення з проханням вжити заходів щодо негайного вилучення дітей у батьків, які постійно перебувають в алкогольному сп`янінні, не здійснюють догляд за дітьми. Громадянка [PERSON] пояснила, що співмешканець разом з батьком іноді вживають алкоголь та вчиняють сварки, однак діти в цей час перебувають в іншій кімнаті, а сама [PERSON] алкоголь не вживає. Матері роз`яснено, що у разі невиконання рекомендацій служби у справах дітей та Чернівецького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, буде вирішуватись питання про відібрання малолітніх дітей. Відповідно до інформації Чернівецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області від 20.03.2020 pоку, 09.03.2020 pоку надійшло повідомлення про те, що за адресою [ADDRESS] , вчинено домашнє насильство та виявлено залишених без догляду малолітніх дітей. Виїздом на місце події працівниками поліції та служби у справах дітей встановлено, що за вказаною адресою бригадою швидкої медичної допомоги до лікарні було госпіталізовано [PERSON] , із попереднім діагнозом забій голови. Працівниками служби у справах дітей спільно із працівниками правоохоронних органів складені акти органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 09.03.2020 р. Каретою швидкої допомоги малолітніх діти були доставлені та госпіталізовані до комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча клінічна лікарня». Відповідно до акта обстеження житлово-побутових умов від 09.03.2020 p., умови у помешканні погіршились, в квартирі брудно, порушені санітарно-гігієнічні норми, розкидане сміття та речі. У дітей на ліжку брудно, відсутня постільна білизна. На час візиту діти були самі. Згідно з інформацією Чернівецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області від 05.06.2020 р. встановлено, що за адресою проживання громадянки [PERSON] наявні п`ять повідомлень (викликів) та по результатах розгляду працівниками поліції складено протокол про адміністративне правопорушення. На даний час малолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебувають в Центрі соціально-психологічної реабілітації служби у справах дітей Чернівецької обласної державної адміністрації на підставі акта органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 09.03.2020 року. Відповідно до інформації Центру, малолітні діти перебувають у закладі з 14.06.2020 р. За час перебування дітей в установі їх мати [PERSON] навідувала дітей лише раз. Коли мати дітей прийшла до Центру вперше, їй було повідомлено, що на час карантину з дітьми можна спілкуватися у телефонному режимі, або при дотриманні рекомендованої соціальної дистанції та заходів особистої безпеки на вулиці. Стверджує, що станом на теперішні час гр. [PERSON] свідомо нехтує виконанням своїх батьківських обов`язків, із заявою про повернення дітей не зверталась, на телефонні дзвінки не відповідає, жодної участі у вихованні та утриманні дітей не приймає. Доцільність позбавлення її батьківський прав підтверджується також витягом із рішення виконавчого комітету та висновку органу опіки та піклування. Окрім цього зазначає, що особи позбавленні батьківських прав не звільняються від обов`язку щодо утримання дітей. Враховуючи наведені обставини, нехтуванням своїми обов`язками та фактичне ухилення від виховання дитини відповідачем, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та норми матеріального права, просить винести рішення, яким позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до своїх малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] та стягнути з неї аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] в твердій грошові сумі у розмірі 1000 гривень, на кожного але не менше 50% прожиткового мінімуму відповідного віку, щомісячно і до повноліття дітей. Ухвалою судді від 17.08.2020 року відкрито провадження по цивільній справі, судовий розгляд постановлено проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 15.10.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. До початку судового засідання представник позивача, подав до суду письмову заяву, в якій просить суд справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник третьої особи Центр соціально-психологічної реабілітації служби у справах дітей Чернівецької обласної державної адміністраціїв судове засідання не з`явився, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи Чернівецький міський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молодіподала до суду письмову заяву, в якій просить суд справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідач не з`явилась, хоча своєчасно та належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомила, відзив не подала. Після закриття підготовчого провадження, розглядом справи не цікавилась. В наслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу за відсутності відповідачки, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали, суд встановив, наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно свідоцтв про народження, актові записи №16 від 07.09.2016 року та №02 від 06.05.2020 року, [PERSON] є матір`ю малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно акту оцінки потреб сім`ї №02-05/40 від 07.02.2019 року [PERSON] за адресою [ADDRESS] , у помешканні де проживає родина відсутні елементарні побутові умови, а саме: постійно брудно, не прибрано, розкидано непотріб, санітарно гігієнічний стан незадовільний, діти не доглянуті, не мають власного місця для сну та відпочинку, для навчання та проведення дозвілля. У помешканні відсутні умови для повноцінного росту та розвитку дітей воно потребує ремонту. Згідно Акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 02.09.2019 року малолітній [PERSON] 2014 р.н. 02.09.2019 року був знайдений без супроводу батьків за адресою: [ADDRESS] та доставлений до притулку для дітей Служби у справа дітей ЧОДА, що також підтверджується актом про доставлення дитини до притулку та відповідним листом. Згідно Акту обстеження побутових умов від 13.09.2019 року за адресою: [ADDRESS] , у будинку наявна ванна, кухня, меблі , світло та газ. Для дітей наявне місце для сну та відпочинку, продукти харчування одяг та взуття. [PERSON] 16.09.2019 року зверталась із відповідною заявою про повернення дитини у сім`ю. Відповідно до листа КМУ «Чернівецький обласний наркологічний диспансер» [PERSON] зареєстрована на обліку у КМУ «ЧОНД» із діагнозом «психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю». Службою у справах дітей ЧМР 25.09.2019 року винесено висновок про доцільність повернення малолітнього [PERSON] на виховання у сім`ю до матері [PERSON] . Згідно листа від 23.01.2020 року від служби у справах дітей Чернівецької ОДА надійшло повідомлення про неналежний догляд [PERSON] за своїми малолітніми дітьми. Відповідно до інформації Чернівецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області від 20.03.2020 pоку, 09.03.2020 pоку надійшло повідомлення про те, що за адресою [ADDRESS] , вчинено домашнє насильство та виявлено залишених без догляду малолітніх дітей. Працівниками служби у справах дітей спільно із працівниками правоохоронних органів складені акти органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 09.03.2020 р. Каретою швидкої допомоги малолітніх діти були доставлені та госпіталізовані до комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча клінічна лікарня». Відповідно до акта обстеження житлово-побутових умов від 09.03.2020 pоку, умови у помешканні погіршились, в квартирі брудно, порушені санітарно-гігієнічні норми, розкидане сміття та речі. У дітей на ліжку брудно, відсутня постільна білизна. На час візиту діти були самі. Згідно з інформацією Чернівецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області від 05.06.2020 року встановлено, що за адресою проживання громадянки [PERSON] наявні п`ять повідомлень (викликів) та по результатах розгляду працівниками поліції складено протокол про адміністративне правопорушення. На даний час малолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебувають в Центрі соціально-психологічної реабілітації служби у справах дітей Чернівецької обласної державної адміністрації на підставі акта органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 09.03.2020 року. Відповідно до інформації Центру соціально-психологічної реабілітації служби у справах дітей Чернівецької обласної державної адміністрації від 23.07.2020 року, малолітні діти перебувають у закладі з 14.06.2020 р. За час перебування дітей в установі, їх мати, [PERSON] , навідувала дітей лише раз. Коли мати дітей прийшла до Центру вперше, їй було повідомлено, що на час карантину з дітьми можна спілкуватися у телефонному режимі, або при дотриманні рекомендованої соціальної дистанції та заходів особистої безпеки на вулиці. Виконавчий комітет Чернівецької міської ради №285/16 від 15.07.2020 року прийняв рішення надати суду висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до своїх неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] у зв`язку із тим, що вона ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей. У висновку №01/02-24/1479 від 23.07.2020 року орган опіки та піклування Виконавчого комітету Чернівецької міської ради зазначив, що вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до своїх неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] у зв`язку із тим, що вона ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно п.16 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У відповідності до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Так, предметом доказування по даній справі є належність виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків по відношенню до неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Так, Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для по: гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. У відповідності до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Як вбачається з роз`яснень, які містять в п. 18 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Виходячи з вище викладено, позовні вимоги в частині позбавлення батьківський прав [PERSON] [INFO] по відношенню до своїх неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] підлягають задоволенню. Відповідно до частин першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За положеннями статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з частинами першою-третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі у розмірі однієї тисячі (1000грн.) гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, підлягають задоволенню, розмір аліментів необхідно визначати з усіх видів заробітку відповідача. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд приходить до висновку, про доцільність позбавлення [PERSON] батьківський прав по відношенню до своїх неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та стягнення аліментів на їх утримання, оскільки вона ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не цікавиться матеріальним, моральним, та духовним життям дітей, не цікавить їх навчанням та розвитком, що у сукупності суперечить інтересам дітей та може їм зашкодити. Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана юридичною особою складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на час подання позову дорівнює 2102,00 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Враховуючи, що позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру, при поданні позову позивач повинен був сплатити судовий збір у розмірі 4204 грн. 00 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги позивача задоволені у розмірі 100%. Отже з [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір за дві вимоги немайнового характеру сумі 4204 грн. 00 коп. Однак, враховуючи майновий стан відповідача та те, що предметом позову є захист сімейних прав, суд вважає за необхідно на підставі ч.2 ст. 8 ЗУ «Про судовий збір» звільнити [PERSON] від сплати судового збору. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved