Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ПП [PERSON] про розірвання договору купівлі - продажу та стягнення вартості речі, посилаючись на наступні обставини. У березні 2012 року він придбав кросівки фірми lotto в магазині ПП [PERSON], розташованого за адресою [ADDRESS], за які він сплатив 630 гривень, чек був втрачений, вдруге чек йому відмовились надати, пояснивши що чек надається один раз. Після купівлі вказаний кросівок, він користувався вказаним взуттям три рази. В цих кросівках він попав під дощ, помив їх, після чого у них відвалилася підошва на 2/3. Вважає, що ним був придбаний товар неналежної якості,в зв'язку з чим 2 травня 2012 року він звернувся до відповідача з проханням забрати взуття та повернути сплачені гроші, взуття у нього прийняли, пояснивши, що проведуть експертизу та протягом 10 днів зателефонують. Після спливу 10 денного терміну він сам приїхав до магазину, на що продавець повідомила його, що товар на експертизі та невідомо коли буде повернений. Через тиждень йому зателефонувала продавець та повідомила про готовність результатів експертизи та по приїзду позивача йому був вручений висновок спеціаліста №165 Донецького обласного бюро експертиз від 18.05.2012 року, в якому зазначено, що виробничих дефектів у кросівках немає. Продавець вимагала заплатити його вартість проведеної експертизи в розмірі 100 гривень, пред'явивши відповідну квитанцію. Такими діями відповідача позивачу спричинено моральну шкоду, яку він оцінює у 50 000 гривень, та яка виразилась у душевних переживаннях через неправомірні дії відповідача. Разом з тим, вважає, що вказаних висновок спеціаліста був складений у зговорі з відповідачем, в зв'язку з чим він звернувся в інспекцію з питань прав споживачів, однак жодних позитивних результатів не отримав. Просить суд: - розірвати договір купівлі - продажу кросівок, укладений між ним та ПП «[PERSON]» у березні 2012 року; - зобов'язати відповідача повернути йому вартість товару в сумі 630 гривень; - зобов'язати відповідача повернути йому сплачену вартість висновку спеціаліста в сумі 100 гривень; - стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в сумі 50 000 гривень; - провести прокурорську перевірку Донецького обласного бюро експертиз на відповідність технічної бази для установ даного типу и обґрунтованості наданого йому висновку; - звільнити спеціаліста [PERSON] із занесенням в трудову книжку, за невідповідність виданого ним висновку; - провести прокурорську перевірку Держінспекції України з питань прав споживачів в Донецькій області на предмет результатів діяльності за 2012 рік з повною фінансовою звітністю та з висвітленням даного питання в ЗМІ (Комсомольська правда в Україні) Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Згідно вимог ст. 224 ЦПК України у випадку неявки в судове засідання відповідача, належним чином повідомленого та від якого не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутність, якщо вказані ним причини неявки визнані неповажними, суд може прийняти заочне рішення на підставі доказів, які є в матеріалах справи, якщо позивач не заперечував проти такого розгляду справи. В зв'язку, з чим суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу у відповідності зі статтею 11 ЦПК України, в межах позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Законом України «Про захист прав споживачів» передбачено, що даний закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт та послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, що відповідає вимогам положення статті 6 ЗУ «Про захист прав споживачів». Так, позивач в своїх доводах посилається на те, що в березні 2012 року він придбав кросівки фірми lotto в магазині ПП [PERSON], розташованого за адресою [ADDRESS], за які він сплатив 630 гривень, чек був втрачений, вдруге чек йому відмовились надати, пояснивши що чек надається один раз. Після купівлі вказаний кросівок, він попав під дощ, після чого у кросівок відвалилася підошва, що на думку позивача, свідчить про те, що ним був придбаний товар неналежної якості. В зв'язку з чим, 2 травня 2012 року він звернувся до відповідача з проханням забрати взуття та повернути сплачені гроші, взуття у нього прийняли, пояснивши, що проведуть експертизу. На підтвердження своїх вимог, суду надана копія товарного чеку, яка завірена печаткою ПП [PERSON], однак як вбачається з наданого чеку в графі «кому» зазначена дата -2 травня, однак рік не вказано, рівно як і не вказано хто у кого та з якою метою взяла пару кросівок за ціною 630 гривень. Згідно зі статтею 17 ЗУ «Про захист прав споживачів», у разі коли під час гарантійного строку необхідно визначити причини втрати якості продукції, продавець (виконавець, виробник) зобов'язаний у триденний строк з дня одержання від споживача письмової згоди організувати проведення експертизи продукції. Експертиза проводиться за рахунок продавця (виконавця, виробника). Якщо у висновках експертизи буде доведено, що недоліки виникли після передачі продукції споживачеві внаслідок порушення ним встановлених правил використання, зберігання чи транспортування або дій третіх осіб, вимоги споживача не підлягають задоволенню, а споживач зобов'язаний відшкодувати продавцю (виконавцю, підприємству, яке виконує його функції) витрати на проведення експертизи. Споживач, продавець (виконавець, виробник) мають право на оскарження висновків експертизи у судовому порядку. Так, Донецьким обласним бюро експертиз було проведено дослідження кросівок фірми lotto, наданих позивачем на експертне дослідження, та згідно з висновком якого №165 від 18.05.2012 року, було встановлено, що кросівки арт. К5039, розміру 12, знак фірми lotto, синього кольору, дефектів виробничого характеру не мають, а мають сліди експлуатаційного зносу. При цьому, як вбачається з квитанції до прибуткового касового ордеру від 16.05.2012 року вартість експертизи кросівок була сплачена ПП «[PERSON]» в сумі 100 гривень. Позивач як на правову підставу для задоволення свої вимог посилається на статтю 8 ЗУ «Про захист прав споживачів» якою передбачено, що у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, споживач, в порядку та в строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право вимагати від продавця або виробника розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми. При цьому, п.12 ст.1 ЗУ «Про захист прав споживачів», істотним недоліком вважається недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: - він взагалі не може бути усунутий; - він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором; - належна якість товару, роботи або послуги - властивість продукції, яка відповідає вимогам, встановленим для цієї категорії продукції у НПА і нормативних документах, та умовами договору із споживачем. У відповідності із статтею 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана доказати ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Відповідно до вимог статті 212 ЦПК, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду насамперед встановленого значення. Суд оцінює належність допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності. Однак, суду не надано жодних належних та допустимих доказів, що товар (кросівки), який був придбаний позивачем у відповідача мав істотні недоліки, які були виявлені протягом гарантійного строку, що стало б правовою підставою для пред'явлення позивачем вимоги до продавця або виробника щодо розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми. Навпаки, як вбачається з експертного висновку, кросівки, що були придбані позивачем у відповідача, дефектів виробничого характеру не мають, а мають сліди експлуатаційного зносу, що свідчить про відсутність у вказаного товару істотних недоліків, і як наслідок, вказує на безпідставність, необґрунтованість та недоведеність вимог позивача в частині розірвання договору купівлі- продажу кросівок із відповідачем та зобов'язання відповідача повернути позивачу вартість товару в сумі 630 гривень, в зв'язку з чим вказані вимоги задоволенню не підлягають. Разом з тим, судом не встановлено обставин, які б підтверджували, що вказаний експертний висновок оскаржувався позивачем в судовому порядку, як то передбачає стаття 17 ЗУ «Про захист прав споживачів». Що стосується вимог позивача стосовно стягнення з відповідача на його користь вартості експертного висновку в сумі 100 гривень, судом встановлено наступне. Згідно 17 ЗУ «Про захист прав споживачів» якщо у висновках експертизи буде доведено, що недоліки виникли після передачі продукції споживачеві внаслідок порушення ним встановлених правил використання, зберігання чи транспортування або дій третіх осіб, вимоги споживача не підлягають задоволенню, а споживач зобов'язаний відшкодувати продавцю (виконавцю, підприємству, яке виконує його функції) витрати на проведення експертизи. Отже, в зв'язку з тим, що експертним висновком встановлено, що кросівки, що були придбані позивачем у відповідача, дефектів виробничого характеру не мають, а мають сліди експлуатаційного зносу, суд вважає вказані вимоги щодо стягнення з відповідача вартості проведеного експертного висновку надуманими та безпідставними, та такими, що задоволенню не підлягають. Статтею 4 п.5 ЗУ «Про захист прав споживачів», передбачено, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції відповідно до закону. Разом з тим, згідно з п.2 ч 2. ЗУ «Про захист прав споживачів», при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Крім того, на підставі статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок порушення її прав. Вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на його користь моральної шкодив сумі 500 00 гривень, задоволенню не підлягають з огляду на те, що судом не встановлено обставин, як б свідчили про неправомірність дій відповідача, внаслідок якої позивач зазнав моральних та душевних страждань, в зв'язку з чим вказані вимоги позивача суд вважає є безпідставними, необґрунтованими та надуманими. Що стосується позовних вимог в частині проведення прокурорської перевірки Донецького обласного бюро експертиз на відповідність технічної бази для установ даного типу и обґрунтованості наданого йому висновку та проведення прокурорської перевірки Держінспекції України з питань прав споживачів в Донецькій області на предмет результатів діяльності за 2012 рік з повною фінансовою звітністю та з висвітленням даного питання в ЗМІ (Комсомольська правда в Україні), суд вважає вказані вимоги такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, не підлягають розгляду в позовному провадженні в рамках розгляду даної справи, оскільки ініціювання прокурорської перевірки здійснюється на підставі заяви особи до відповідних органів прокуратури. Разом з тим, не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо звільнення спеціаліста [PERSON] із занесенням в трудову книжку, за невідповідність виданого ним висновку, з огляду на надуманість, безпідставність, недоведеність та необґрунтованість вказаних вимог. Таким чином, враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку про те, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] до ПП [PERSON] про розірвання договору купівлі - продажу та стягнення вартості речі необхідно відмовити. На підставі ЗУ «Про захист прав споживачів», ст. 23 ЦК України та

Outcome: dismissed