Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання батьківства , мотивуючи свої вимоги тим, що народився [INFO]. , батьки в шлюбі не перебували , проте їхні відносини мали характер фактичних шлюбних відносин, вони разом вели господарство , піклувались та підтримували одне одного. Запис про батька в книзі реєстрації народжень був здійснений в порядку ч.2 ст.55 КпШС України. Весь час до смерті матері [PERSON] [INFO]. батьки проживали спільно , разом його виховували , були однією сім»єю . Відповідач завжди визнавав його своїм сином, підтримував матеріально та морально . На даний час відповідач є людиною похилого віку, тому виникають проблеми з лікуванням та доглядом . Тому просить визнати батьківство [PERSON] щодо [PERSON] , внести відомості до актового запису № 827 про народження від 29.09.1983 р. В судовому засіданні позивач , представник позивача [PERSON] позов підтримали , просили задовольнити. Відповідач , представник відповідача [PERSON] проти позову заперечували,надали письмові заперечення , вказували на те що ніколи не мешкав з [PERSON] однією сім»єю , надавав матеріальну допомогу , оскільки проживали по сусідству та має іншу сім»ю. Належних доказів на підтвердження обставин, зазначених в позові позивачем не надано. Відповідач - відділ ДРАЦС направив заяву про розгляд справи у відсутності представника відділу. Заслухавши пояснення сторін , дослідивши матеріали справи , суд приходить до слідуючого. Встановлено , що в свідоцтві про народження [PERSON] , [INFO]. вказано батьків- батько [PERSON], мати [PERSON] (а.с.7) Згідно свідоцтва про смерть від 16.05.2007р. [PERSON] померла [INFO]. (а.с.8) Згідно Витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження [PERSON] відомості про батька записані відповідно до ч.1 статті 135 СК України. (а.с.32) Згідно з п. 3 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Відповідно до ст. 53 КпШС, походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір'ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Згідно зі ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Постановою Пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що у тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до статей 213, 215 ЦПК рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження спільного проживання та ведення спільного господарства його матері і відповідачем до народження дитини, спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Посилання позивача на нотаріально посвідчену заяву про визнання батьківства від 17.12.2014р. не може бути прийнято судом , оскільки в судовому засіданні відповідач вказував , що дану заяву та довіреності , позивач отримав шляхом обману та застосування лікарських засобів в зв»язку з чим він звернувся до правоохоронних органів. Таким чином, судом не отримані достатні докази, які достовірно підтверджують факт походження [PERSON] від [PERSON] При таких обставинах , суд приходить до висновку , що позовні вимоги позивача є безпідставними , тому задоволенню не підлягають. На підставі ст. 53 КпШС України, ст.ст. 125, 128, 129 СК України,

Outcome: dismissed