Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що восени 1997 року він познайомився з відповідачкою по справі - [PERSON] Через деякий час вони почали підтримувати періодичні інтимні стосунки. В січні 1998 року [PERSON] повідомила йому про те, що вона вагітна від нього. 08 травня 1998 року вони офіційно зареєстрували свій шлюб. З цього часу вони стали проживати разом за адресою: [ADDRESS]. Від шлюбу мають неповнолітню доньку, [PERSON], [INFO]. Оскільки на час народження [PERSON], він з відповідачкою по справі перебував в зареєстрованому шлюбі, то в актовому записі про її народження, відповідно до ст.54 Кодексу про шлюб та сім'ю України, він був записаний батьком дитини. В зв'язку з втратою почуттів, він з кінця 2005 року перестав підтримувати з відповідачкою по справі подружні стосунки, вести спільне господарство та взагалі стали мешкати за різними адресами. В листопаді 2005 року відповідачка по справі звернулася до суду з позовом про стягнення з нього аліментів на утримання доньки. Рішенням Сумського районного суду від 11 листопада 2005 року з нього були стягнуті аліменти на утримання доньки в розмірі ? частини з усіх видів доходів. 04 травня 2007 року їх шлюб був розірваний. Після припинення шлюбних відносин він неодноразово намагався зустрітися зі своєю донькою, але відповідачка по справі чинила йому в цьому перешкоди, а потім взагалі заборонила йому з нею бачитися. Приблизно півтора року тому, він знову хотів побачитися з донькою та подзвонив по телефону до відповідачки по справі. У них виникла словесна суперечка, при якій відповідачка по справі повідомила йому, що він не є біологічним батьком [PERSON], тому йому нічого з нею зустрічатися. Така новина стала для нього несподіванкою. При таких обставинах, він змушений звернутися до суду про оспорювання батьківства в порядку ч.1 ст.136 СК України. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким виключити відомості про його батьківство з актового запису про народження [PERSON], [INFO]. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з зазначених підстав та просили їх задовольнити. Відповідач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, зазначивши, що позивач знав ще до укладення їх шлюбу 08.05.1998 року про те, що не є біологічним батьком її майбутньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], отже і в момент реєстрації дитини 22 вересня 1998 року йому було про це, також, добре відомо. Оскільки вони мешкали у сусідніх будинках, то підтримували дружні стосунки, справляли разом свята, ходили в гості один до одного. Її колишній чоловік ще до весілля, а також потім, неодноразово розповідав їх сусіду - [PERSON] про те, що він не є батьком майбутньої її дитини, та вихвалявся перед ним, що збирається одружитися на ній, знаючи, що вона вагітна не від нього. Позовні вимоги є необгрунтованими так, як ґрунтуються на нормах СК України, але до спірних правовідносин належить застосовувати норми ст.56 КпШС України так як ці правовідносини виникли з моменту реєстрації народження дочки [PERSON], 22 вересня 1998 року, тобто до набрання чинності СК України. Крім того, позов пред'явлено з пропуском строку позовної давності, який встановлений ст.56 КпШС України і становить 1 рік з часу, коли позивачу стало відомо про проведення реєстрації народження доньки. Позивач сам займався реєстрацією народження доньки в Токарівській сільській раді, сам звернувся із відповідною заявою, а тому достименно знав про вчинену дію. Однак, в межах вказаного строку він до суду не звернувся. Поважних причин пропуску встановленого строку позивачем не наведено. Позов [PERSON] вона розцінює як неповагу до неї та дитини, адже [PERSON] випадково прочитала необачно залишену нею позовну заяву, для неї така новина стала шокуючою, враховуючи, що вона є підлітком та емоції в такому віці максимальні. Вважає зрадою таку поведінку батька. До того ж, станом на 15.01.2015 року борг позивача по сплаті аліментів згідно з довідкою, наданою ВП «Сумська дистанція колії» ДП «Південна залізниця», де працює позивач склав 16313,58грн. Твердження позивача відносно того, що вона перешкоджала йому спілкуватися з дитиною не відповідають дійсності, після фактичного припинення шлюбу в 2005 році (юридично шлюб розірвано 04 травня 2007 року) вони продовжували жити в одному селі (с.Токарі, Сумського р-ну), будинки їх знаходились поряд, тому ніяких перешкод в спілкуванні з дитиною в позивача не було, він неодноразово зустрічав [PERSON] на вулиці та в магазині, обмінювались привітаннями, але бажання більшого спілкування позивач не виказував, тому й перешкод йому ніхто не завдавав. З дитиною позивач не спілкувався, адже зловживав спиртними напоями, про що прямо вказав в своїй позовній заяві від 08 лютого 2006 року як на причину розірвання шлюбу. Як вбачається з вищевикладеного, батьком народженої нею дитини за заявою позивача записаний він сам. В момент подачі цієї заяви відповідач знав, що він не є батьком згаданої дитини. Відповідач просить суд в задоволенні позову [PERSON] відмовити повністю за необґрунтованістю. Допитана як свідок позивач [PERSON] пояснила, що вона познаймилася з позивачем влітку 1997 року. З січня 1998 року у них були близькі стосунки з позивачем і до початку їх стосунків вона вже була вагітна від іншого чоловіка, про що повідомила позивача. Вони продовжили зустрічатися і на початку березня 1998 року він запропонував їй вийти за нього заміж, сказав, що буде виховувати дитину. В квітні 1998 року вона та позивач їздили до матері позивача в м.Харків і повідомили про наміри одружитися і про те, що в неї буде дитина, але позивач не є батьком цієї дитини. Мати позивача не була проти, але в подальшому між позивачем та матір'ю виникали скандали, що позивач виховує чужу дитину. В вересні 2005 року між нею та позивачем виникла сварка, він вдарив її і вона пішла від нього. Позивач здійснював спроби примирення, ставлячи умову, що донька буде жити з бабою та дідом, а не з ними, але вони не змогли проживати разом. В подальшому вона подала в суд позов про стягнення аліментів. Інколи позивач зустрічався з донькою, але бажання спілкуватися з дитиною у нього не було. Позивач має значну заборгованість по сплаті аліментів і поданий позов до суду спрямований на те, щоб уникнути сплати аліментів на утримання доньки. Позивач [PERSON] не є біологічним батьком [PERSON], про що він знав ще до народження доньки. Свідок [PERSON], який проживає в [ADDRESS], підтримував сусідські стосунки з позивачем і відповідачем, пояснив, що [PERSON] коли виходила заміж, уже була вагітна, але батьком дитини був не [PERSON] Про те, що позивач не є батьком дитини йому казав сам [PERSON], а також повідомляла [PERSON] Коли сторони розлучалися, [PERSON] також говорив йому, що то не їх спільна з [PERSON] дитина. У нього були близькі стосунки з [PERSON], але вже після розлучення [PERSON] та [PERSON] Свідок [PERSON] - мати позивача пояснила, що 01 січня 2014 року вона дізналася від свого сина, що [PERSON] - не її онука. Раніше про це вона не знала. У її сина були близькі стосунки з відповідачкою в кінці 1997 року - на початку 1998 року. Вони приїздили в м.Харків, де вона проживала, і повідомили, що в них буде дитина і вони хочуть одружитися. Якби вона знала, що то не дитина [PERSON], то не дозволила би свому сину одружитися. Свідок [PERSON], з якою проживає [PERSON] з 2008 року без укладання шлюбу, пояснила, що їй відомо, що у [PERSON] є донька [PERSON], він з нею зустрічався, спілкувався, але це відбувалося без неї. З 2010 року [PERSON] не спілкується з дитимною. Десь 1,5 року тому назад зателефонувала відповідачка і повідомила, що [PERSON] не є його донькою. [PERSON] пропонував відповідачці пройти тест на ДНК, але остання відмовилася. Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, показання свідків, перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що шлюб між сторонами був укладений 08 травня 1998 року. Згідно з свідоцтвом про народження [PERSON], [INFO], матір'ю дитини є [PERSON], а батьком - [PERSON] (а.с.22). Актовий запис про народження дитини - [PERSON] зареєстрований в Токарівському сільвиконкомі Сумського району Сумської області 22.09.1998 року, актовий запис №10, реєстрацією народження дитини займався сам позивач, що він підтвердив в судовому засіданні. В 2007 році шлюб між сторонами був розірваний. За рішенням Сумського районного суду Сумської області від 11.11.2005 року (а.с.23) з відповідача [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки - [PERSON]. Станом на 12.01.2015 року борг позивача по сплаті аліментів на утримання дитини становить 16313,58грн. (а.с. 24). Доводи позивача, що [PERSON] чинила йому перешкоди для спілкування з дитиною, не підтверджені доказами, в тому числі і показаннями свідків. Відповідач [PERSON] при допиті як свідок підтвердила, що позивач [PERSON] не є біологічним батьком доньки [PERSON], про що позивачу було відомо до народження доньки. Свідок [PERSON] підтверджував, що позивачу [PERSON] ще до народження дитини було відомо, що то не їх спільна з [PERSON] дитина. Позивач [PERSON] намагався довести, що про те, що [PERSON] не є його донькою він дізнався лише в другій половині 2013 року. Допитані як свідки матір позивача [PERSON] та цивільна дружина позивача [PERSON] підтверджували пояснення позивача. Фактичні обставини, що позивач [PERSON] не є біологічним батьком [PERSON], на чому наполягав [PERSON], не оспорюються відповідачем при розгляді справи. Але вказані обставини не впливають на вирішення спору між сторонами. Норми Сімейного кодексу України, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. До спірних правовідносин, шо виникли між сторонами, необхідно застосовувати норми Кодексу про шлюб та сім'ю України. Згідно з ст. 56 Кодексу про шлюб та сімю України, чинного в період зазначених відносин, особа, записана як батько або як мати дитини в книзі записів народжень або особа, яка фактично є батьком дитини, в разі смерті матері чи позбавлення її батьківських прав має право оспорити проведений запис протягом року з того часу, коли їй стало або повинно було стати відомо про проведений запис. Особа записана батьком дитини не має право оспорити батьківство, якщо в момент подачі заяви їй було відомо, що вона фактичне не є батьком цієї дитини. Позивач [PERSON] підтвердив, що він займався реєстрацією народження доньки в Токарівській сільській раді, а тому знав про реєстрацію народження [PERSON] 22.09.1998 року. Однак, в межах вказаного строку, він до суду не звернувся. З позовом до суду позивач [PERSON] звернувся в січні 2015 року, а саме більш ніж через шістнадцять років після реєстрації народження дитини. Протягом року з дня як позивачу стало відомо про проведений запис 22.09.1998 року про реєстрацію його як батька дитини позивач із вимогами про оспорювання батьківства не звертався. Цей строк є припинювальним і продовженню не підлягає. Позивач [PERSON] не зазначає місяць, в якому він почав зустрічатися з відповідачем [PERSON] Показання відповідача [PERSON] про те, що у неї були близькі стосунки з позивачем [PERSON] з січня 1998 року узгоджуються з показаннями свідка [PERSON], яка підтвердила, що сторони могли почати зустрічатися як в кінці 1997 року, так і на початку 1998 року. На початку 1998 року відповідач [PERSON] уже була вагітною. Відповідно позивач [PERSON] міг допускати, що відповідач [PERSON] вагітна не від нього. З врахуванням викладеного, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про оспорювання батьківства та виключення відомостей про батьківство з актового запису про народження дитини, за необґрунтованістю.

Outcome: dismissed