Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Неділківської сільської ради Савранського району Одеської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 07.10.2006р. помер батько неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], громадянин [PERSON]. Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, що складається зокрема з земельних ділянок: №23 масив 25 площею 4,030га та №23 масив 11 площею 0,640га, розташованих на території Неділківської сільської ради Савранського району Одеської області, які належали померлому на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ОД №012113, виданого 20.10.2004р. Савранською РДА. [PERSON] та [PERSON] є синами померлого [PERSON] та у відповідності до ст.ст. 1222 та 1261 ЦК України є спадкоємцями першої черги. При зверненні позивача, як законного представника неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину, нотаріусом було розяснено, що видати таке свідоцтво не можливо, оскільки [PERSON] не надано оригіналу державного акта на земельну ділянку. Законним представником спадкоємців [PERSON] було здійснено оголошення від 10.12.2014р. в газеті «Сільські новини» про повернення за винагороду державного акту. 10.01.2015р. в цій же газеті позивачем зроблено оголошення про визнання недійсним державного акту виданого на ім'я спадкодавця. З даними оголошеннями [PERSON] діючи в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] повторно звернулася до нотаріальної контори з запитом про видачу документів необхідних для вчинення нотаріальних дій, де їй було розяснено, що у звязку з відсутністю заведеної спадкової справи після смерті спадкодавця та відсутністю державного акта, оформлення спадщини в нотаріальному порядку не можливе і рекомендовано звернутися до суду для вирішення даного питання. З урахуванням тих обставин, що документ, який посвідчує право померлого на земельну ділянку втрачений, та відсутня можливість отримання його дубліката, що унеможливлює оформлення спадщини в нотаріальному порядку. Зважаючи на це [PERSON] звернулась до суду за захистом прав неповнолітніх [PERSON] та [PERSON]. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала суду письмову заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи за її відсутності (а. с. 22). Представник відповідача голова Неділківської сільської ради Савранського району Одеської області [PERSON] в судове засідання не зявилася подала до суду заяву в якій позов визнала в повному обсязі, заперечень не має та просила справу розглянути за її відсутності (а. с. 19). Представник третьої особи начальник служби у справах дітей Савранської РДА [PERSON] в судове засідання не з'явилася, натомість подала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала та просила справу розглянути без участі представника третьої особи (а. с. 21). Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено. 07.10.2006р. помер батько неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], громадянин [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його смерть (а. с. 4). До складу спадщини серед іншого спадкового майна увійшли земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва №23 масив 25 площею 4,030га та №23 масив 11 площею 0,640га, розташованих на території Неділківської сільської ради Савранського району. Право власності [PERSON] на зазначену спадкову земельну ділянку посвідчувалося Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ОД № 012113, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 298 (а. с. 10). Своє майно [PERSON] нікому не заповідав. У разі відсутності заповіту спадкування здійснюється за законом відповідно до черговості спадкоємців (ч. 2 ст. 1223 ЦК України). \~ Родинні відносини між неповнолітніми [PERSON] та [PERSON] з спадкодавцем просліджуються у свідоцтвах про народження спадкоємців (а. с. 5; 7), свідоцтві про смерть спадкодавця (а. с. 4). Позивач є законним представником неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а. с. 5; 7). Згідно ч. 4 ст. 1268 ЦК України встановлено, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Частиною 6 ст. 126 ЗК України встановлено, що при набутті права власності на земельну ділянку на підставі документів, визначених частиною другою цієї статті, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку, в кожному такому випадку відчуження земельної ділянки; на державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, роблять відмітку про перехід права власності на земельну ділянку із зазначенням документа, на підставі якого відбувся такий перехід. В силу Закону України 16.06.2011р. № 3521-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення процедури посвідчення права власності на землю» положення цього Закону щодо посвідчення права власності на земельні ділянки документами, зазначеними у ч. 2 ст. 126 ЗК України, поширюються також на випадки, коли зазначені документи були укладені (видані) до набрання чинності цим Законом, але державні акти на право власності на земельні ділянки видані не були. В такому випадку нотаріус, який посвідчив (видав) відповідний документ, звертається з письмовим запитом до органу, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, про підтвердження того, що державний акт на право власності на землю (земельну ділянку) не виданий новому власнику земельної ділянки. Після надходження до нотаріуса письмового підтвердження такого факту державний акт на право власності на земельну ділянку вилучається нотаріусом із його справ та після здійснення відмітки про перехід права власності на неї долучається до відповідного документа, зазначеного у ч. 2 ст. 126 ЗК України. Право власності [PERSON] на зазначену спадкову земельну ділянку посвідчувалося Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ОД № 012113, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на земельну ділянку за № 298 (а. с. 10). Зазначений Державний акт спадкодавцем був втрачений, що підтверджується оголошенням в ЗМІ (а. с. 11; 12). Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). При цьому, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). З огляду на наведене, та враховуючи, що неповнолітні [PERSON] та [PERSON] вважається такими, що прийняли спадщину, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про визнання права власності на зазначені спадкові земельні ділянки є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved