Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у праві користування житловим приміщенням, в обґрунтування позовних вимог зазначив наступне. Позивач проживає та є власником квартири [ADDRESS]. Разом з позивачем у зазначеній квартирі зареєстровані: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Проте відповідач [PERSON] зі своєю донькою [PERSON] ще з листопада 2013 року не проживають у вищевказаній квартирі. До того ж шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано ще в 2009 році, а донька останньої [PERSON] не є донькою позивача, і разом з відповідачем проживають за іншою адресою. Позивач не бажає сплачувати за комунальні послуги замість осіб, які зареєстровані, але фактично не проживають в його квартирі, тому і звернувся до суду з позовною заявою, у якій з урахуванням уточнених вимог просить щодо позбавлення відповідача [PERSON] та її доньки [PERSON] права користування житловим приміщенням. У судове засідання позивач не з'явився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, його представник подав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Треті особи у судове засідання не з'явилися, про день, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.12). Згідно довідки форми № 3 від 20 жовтня 2015 року у вищезазначеній квартирі зареєстровані також [PERSON], [PERSON] та [PERSON] На підставі акту ЖЕК-507 від 04.11.2014 встановлено, що відповідач [PERSON] разом зі своєю донькою [PERSON] більше двох років за адресою: [ADDRESS] не проживають (а.с.13). Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. На підставі інформації від ЦПМСД № 2 Оболонського району м. Києва від 16.10.2015 встановлено, що дитина [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS]. Враховуючи те, що позивач є власником квартири, у якій зареєстрована відповідач зі своєю малолітньою донькою, фактично за наведеною адресою відповідач та її донька не мешкають, суд вирішує задовольнити позовні вимоги щодо визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS]. На підставі ст.ст. 319, 391 ЦК України;

Outcome: approved