Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. На обґрунтування вимог позивач в заяві зазначив, що 11.12.2001 року придбав у відповідачів житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: вул. Радісна, 23 с. Родники Баштанського району Миколаївської області. Зазначену угоду було укладено в письмовій формі. Сторонами була досягнута домовленість по всім істотним умовам договору і угода фактично виконана. На виконання угоди позивач передав відповідачу обумовлену ними суму вартості будинку та отримав взамін будинок. За вимогами закону договір підлягав нотаріальному посвідченню. Проте в подальшому договір купівлі-продажу нотаріально посвідчений не був. Оскільки угоду сторони фактично виконали, позивач просив про задоволення позову. Від представника позивача надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи за його відсутності. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON], [PERSON] до суду не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином (рекомендованим листом зі зворотнім повідомленням). Відповідачі надали до суду заяви про розгляд справи в їх відсутність та визнання позовних вимог в повному обсязі. Визнання відповідачами позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб і відповідно до ч.3 ст.200, ч.4 ст. 206 ЦПК України є підставою для задоволення позову у підготовчому провадженні. З огляду на те, що належним чином повідомлені сторони заявили про розгляд справи за їх відсутності, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін. У звязку зі смертю 13.09.2017 року співвідповідача [PERSON] ухвалою суду від 23.01.2018 року провадження у справі було зупинено до залучення у справі правонаступника співвідповідача [PERSON] 26.03.2018 року до суду надійшло повідомлення завідувача Баштанської державної нотаріальної контори [PERSON] разом з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру про те, що спадкова справа після [PERSON], померлої 13.09.2017 року не заводилась, у звязку з цим ухвалою суду від 27.03.2018 року провадження у справі поновлено та ухвалою суду від 13.04.2018 року провадження у справі в частині позовних вимог до померлої [PERSON] закрито. Дослідивши наявні у справі матеріали (копію договору купівлі-продажу №1-238 від 11.12.2001 року, укладеного на Універсальній товарній біржі «РіКо-Альянс»; копію реєстраційного посвідчення; копію технічного паспорту на будинок; копію актового запису про смерть [PERSON] №16 від 19.09.2017 року), суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і можливість задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що 11.12.2001 року позивач придбав у відповідачів житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: вул. Радісна, 23 с. Родники Баштанського району Миколаївської області. Зазначену угоду було укладено в письмовій формі. Сторонами була досягнута домовленість по всім істотним умовам договору і угода фактично виконана. На виконання угоди позивач передав відповідачам обумовлену ними суму вартості будинку та отримав у власність вказаний будинок. Договір купівлі-продажу був укладений на Універсальній товарній біржі «РіКо-Альянс» 11.12.2001 року. За вимогами закону договір підлягав нотаріальному посвідченню. Проте в подальшому договір купівлі-продажу нотаріально посвідчений не був, оскільки продавці ухилилися від нотаріального посвідчення договору. Таким чином судом встановлено, що при укладені угоди було порушено право покупця на належне оформлення договору купівлі-продажу квартири, який потребував нотаріа\-льного посвідчення відповідно до ст. 227 ЦК УРСР. Зазначені правовідносини врегульовані ст.47 ЦК УРСР (яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), із змісту якої слідує, що нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. В цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Оскільки в судовому засіданні достеменно встановлено, що сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, а саме: договором купівлі-продажу №1-238 від 11.12.2001 року, укладеним на Універсальній товарній біржі «РіКо-Альянс»; реєстраційним посвідченням та технічним паспортом на будинок, крім того, відбулося повне виконання договору, але відповідачі ухилялися від нотаріального посвідчення угоди, - зазначене в даному конкретному випадку, виходячи з принципу розумності та справедливості, є підставою для визнання дійсним договору купівлі-продажу спірного будинку з господарськими будівлями та спорудами. Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки позов задоволений у звязку з визнанням відповідачами позову до початку розгляду справи по суті, то відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, ч.3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» позивачу має бути повернено з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. В даному випадку представник позивача [PERSON] при зверненні до суду з позовом за квитанцією №0.0.871532034.1 від 17.10.2017 року сплатив 640 грн., отже 320 грн. має бути повернуто позивачу з державного бюджету. На підставі ст.ст. 47; 227 ЦК УРСР та

Outcome: approved