Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод в здійсненні права власності шляхом зняття з реєстрації в будинку [ADDRESS] , мотивуючи свої вимоги тим, що вказаний будинок на праві приватної власності належить їй та її чоловіку [PERSON] - відповідачу по справі на підставі договору дарування від 13.06.1998. У вказаному будинку на даний час зареєстрований відповідач у справі, проте з березня 2016 року він в будинку не проживає, знаходиться на заробітках в м. Москва Російської Федерації. Його реєстрація створює позивачу незручності у користуванні її власністю, зокрема виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, неможливістю оформити субсидію. Добровільно знятися з реєстрації місця проживання відповідач не може, оскільки не має можливості приїхати до м. Мелітополя, посилаючись на певний режим роботи у м. Москва. На підставі викладеного вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не з`явилася, від ї представника - адвоката Дуди С.В. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позов підтримують. Відповідач в судове засідання не з`явився, від його представника за довіреністю - Христосенко А.В. надійшла заява про розгляд справи без його участі, позов визнає в повному обсязі. Представник третьої особи у справі в судове засідання не з`явився, надіслав до суду клопотання про розгляд справи без його участі у зв`язку з великою завантаженістю на роботі, просить прийняти рішення за матеріалами справи на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності належить по 1/2 частині житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується копіями договору дарування від 13.06.1998 та довідки КП «Мелітопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 2257 від 03.12.2019 /а.с.13-14/. На даний час в будинку зареєстровані позивач та відповідач у справі, проте відповідач [PERSON] з березня 2016 року не проживає у зазначеному будинку, що підтверджується відповідною довідкою /а.с.16/. Частиною 1 ст. 317 ЦК України встановлено, що власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Виходячи з того, що Закон України № 1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом знаття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема шляхом зняття з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Вказана норма також передбачена п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». Відповідно до положень ст. 391 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. В ході судового розгляду судом було встановлено, що відповідач не проживає у спірному будинку та не сплачує комунальні послуги, ніяких його речей в ньому немає, відповідно реєстрація вказаної особи створює позивачу, як власнику житла, незручності у користуванні власністю. У відповідності з ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнями учасників справи, їхніх представників. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved