Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 20.10.2006 року та просить суд стягнути з відповідача на його користь кредитну заборгованість у розмірі 14099, 86 грн., яка складається з наступного: 2159, 35 грн.- заборгованість за кредитом; 10792, 90 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн. - штраф /фіксована частина/; 647, 61 грн. - штраф /процентна складова/, судовий збір 1600 грн., вказуючи, що Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 2400, 00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач, у свою чергу, прийняв на себе зобовязання по поверненню наданого кредиту і виплаті нарахованих відсотків у порядку, розмірі і терміни передбачені договором. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Крім того, частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В звязку з порушенням виконання позичальником зобовязань за кредитним договором б/н від 20.10.2006 року, позивач і вимушений звернутися з позовом до суду. Представник позивача, у судове засідання не зявився, про день слухання справи був повідомлений належним чином, надіслав клопотання в якому підтримує у повному обсязі свої позовні вимоги та просить суд розглянути справу за його відсутністю. Відповідач у судовому засіданні з позовними вимогами позивача не погодився, надав заяву про застосування позовної давності й відмовити у задоволенні позовних вимог позивача повністю, вказуючи, що останній платіж за кредитом ним був сплачений 26 серпня 2009 року, строк дії картки «Універсальна» - жовтень 2009 року, позивач звернувся до суду лише в травні 2017 року. Матеріали справи не містять доказів сплати ним будь яких платежів в період строку позовної давності до травня 2017 року, беручи до уваги закінчення строку дії кредитної картки «Універсальна», вважає за необхідне застосувати строки позовної давності. Вивчивши матеріали справи, вислухавши відповідача, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. За змістом ст.ст. 1046-1048, 1054 ч.1, 525 ч.1, 611 ч.1 п.3 ЦК України, за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити обумовлені проценти. Одностороння відмова від зобовязання не допускається. У разі порушення зобовязання позикодавець вправі вимагати сплати неустойки. Як видно з матеріалів справи, дійсно 20.10.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та громадянином [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н від 20.10.2006 року у вигляді заяви, копія якої додана до позовної заяви. (л.с. 7-8) Відповідно до умов договору позивач зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 2400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а відповідач зобовязався використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути банку кредит в розмірах, в порядку та в строки, визначені кредитним договором. Позичальник погодився з умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою та Тарифами банку. Відповідно до п. 6.5 умов надання банківських послуг позичальник зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п. 6.6 умов надання банківських послуг у разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту, оплати винагороди банку. За п.8.6. , при порушенні строків платежів по будь-якому із грошових зобовязань більше ніж на 120 днів, клієнт зобовязаний сплатити штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. За п.9.12. договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання і якщо жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично пролонгується на такий же строк. Як видно з оригіналу заяви про видачу кредитної карти від імені [PERSON] розмір процентів в графі базова процентна ставка не проставлено. (л.с. 7) У відповідності з наданим позивачем розрахунком відповідач свої зобовязання перед банком не виконує, внаслідок чого, станом на 31.03.2017 року, у нього перед позивачем утворилася заборгованість у загальній сумі 14099, 86 грн., яка складається з наступного: 2159, 35 грн. - заборгованість за кредитом; 10792, 90 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн. - штраф /фіксована частина/; 647, 61 грн. - штраф /процентна складова/. Розрахунок боргу відповідачем не спростовувався. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній, і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH). Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловлено у справі № 6-134цс 14, «відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку; за таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору». Як видно з наданому позивачем розрахунку останній платіж за кредитом був сплачений 18 червня 2009 року. За умовами заяви відповідача на видачу кредитної карти строк дії платіжної карти сторонами встановлено по жовтень 2009 року. Таким чином, право на подачу позову до суду у позивача виникло з 2009 року. Натомість ПАТ «КБ ПриватБанк» подало позов до суду 05 травня 2017 року, тобто зі значним пропуском строку позовної давності. Доказів видачі банком відповідачу нової платіжної карти до суду представниками позивача не надано. На підставі вищевикладеного суд вважає за необхідне відмовити позивачу у позові у повному обсязі у звязку з пропуском строку позовної давності.

Outcome: dismissed