Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Споживчого товариства «Крижанівське», [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 03 березня 2012 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено Договір позики. За вказаним договором позивач надав [PERSON] позику в сумі 160 000 грн. 00 коп., на строк до 03 вересня 2012 року. Також, на підтвердження отримання суми позики [PERSON] було власноручно складено розписку. При цьому, 03 березня 2012 року позивачем укладено з Споживчим товариством «Крижанівське» Договір поруки, відповідно до якого останнє поручилось перед позивачем відповідати за виконання [PERSON] його зобов'язань за Договором позики. Разом з тим, в обумовлену дату повернення позики [PERSON] суму боргу не повернув, у зв'язку з чим позивач просить суд позов задовольнити та стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача суму заборгованості по Договору позики з урахуванням індексу інфляції, пені та процентів, визначених договором, у загальному розмірі 866 927 грн. 33 коп. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) за договором позики позикодавець передає позичальникові у власність гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду і якості. Договір позики вважається укладеним у момент передачі грошей або речей. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У судовому засіданні достовірно встановлено, що 03 березня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір позики, згідно п.п. 2.1, 2.2 якого позивач надав відповідачу позику в розмірі 160 000 грн. 00 коп., а відповідач прийняв на себе зобов'язання повернути суму позики не пізніше 03 вересня 2012 року (а.с. 8). Також, на підтвердження отримання від позивача вказаної суми та відповідно до п.п. 3.2 Договору позики [PERSON] було власноруч написано відповідну розписку (а.с. 10). У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Проте, у встановлений сторонами строк та по теперішній час [PERSON] не виконав своїх зобов'язань по Договору позики та суму позики не повернув. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При цьому, ч. 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Крім того, у відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно положень п.п 3.1-3.2 розділу 5 Договору позики за невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань його сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством, якщо більший розмір санкцій не встановлений цим Договором. При порушенні відповідачем строку повернення позики вказаного в п.п. 2.2 Договору відповідач зобов'язаний сплатити на вимогу позивача суму боргу з урахуванням пені у розмірі 0,72 відсотки від розміру позики за кожен день прострочення повернення позики, інфляційні витрати за весь час прострочення та 10 відсотків річних від простроченої суми. Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, в забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов'язань за Договором позики позивачем укладено Договір поруки від 03 березня 2012 року з Споживчим товариством «Крижанівське» та [PERSON] (а.с. 9). Згідно ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. 19 рудня 2013 року позивачем були направлені відповідачам телеграми з вимогою повернути позичені грошові кошти по Договору позики (а.с. 14, 15). Однак, вимогу позивача щодо погашення заборгованості відповідачі залишили без уваги. Таким чином, оскільки в судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що відповідачі не виконали своїх зобов'язань за Договором позики та Договором поруки від 03 березня 2012 року щодо повернення позивачеві відповідних сум позики, суд вважає, що заявлені позивачем вимоги в частині стягнення на його користь з відповідача суми позики з урахуванням індексу інфляції у сумі 161 115 грн. 30 коп. та пені у сумі 597 888 грн. 00 коп. є обґрунтованими і такими, що ґрунтуються на вимогах закону. Розмір вказаних сум підтверджується наданими позивачем розрахунками (а.с. 7), перевіреними у судовому засіданні. Проте, перевіривши у судовому засіданні правильність розрахунків 10 відсотків річних від простроченої суми, передбачених Договором позики, які підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача, суд вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача суму процентів у розмірі 22 750 грн. 68 коп. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] до Споживчого товариства «Крижанівське», [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики підлягає частковому задоволенню, а стягненню з відповідачів на користь позивача в солідарному порядку підлягає заборгованість за договором позики в загальному розмірі 781 753 грн. 98 коп. (161115,3+597888+22750,68=781753,98). Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення в солідарному порядку з відповідачів на користь позивача судові витрати у сумі 3 654 грн. 00 коп., які сплачено позивачем за подання позову до суду, виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 525, 526, 530, 553, 554, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України та

Outcome: partial