Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, уточнивши позовні вимоги просить визнати недійсними іпотечний договір від 08.11.2007р., укладений між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра», посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №3036 та кредитний договір №38/85/07-Ф від 08.11.2007р., укладений між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра». Свої вимоги мотивує тим, що укладені між сторонами кредитний договір №38/85/07-В та договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №3036, були укладені 08.11.2007 року в той час як позивач перебував у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], однак остання своєї згоди на їх укладення не надавала, а тому вважає, що такі є недійсними та просить позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить позов задовольнити. Позивач, не зважаючи на визнання його явки в судове засідання обов'язковою, за викликом суду повторно не з'явився. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні в задоволенні позову просила відмовити з підстав, вкладених у поданих до суду письмових запереченнях. Пояснила, що на час укладення спірних договорів позивач не перебував у зареєстрованому шлюбі, а тому підстав для визнання договорів недійсними немає. Представник третьої особи Управління Національного Банку України у Львівській області та в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Треті особи Приватний нотаріус [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причин неявки суду не повідомили. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд встановив наступне. Відповідно до ч.3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно з ст.65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Відповідно до ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. У відповідності до вимог ст.369 ЦК України, розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є відповідач було укладено кредитний договір №38/85/07-В (а.с.7-9), а з метою забезпечення виконання позивачем своїх зобов'язань, того ж дня було укладено іпотечний договір (а.с.72-73). В той же час, шлюб між позивачем та третьою особою [PERSON] було зареєстровано лише 25.11.2007р., що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.93). Таким чином, на момент укладення спірних договорів, позивач не перебував у зареєстрованому шлюбі, а тому і не вимагалася згода [PERSON] на укладення будь-яких договорів. Крім цього, посилаючись на норми ст.65 СК України позивач не врахував, що такі регулюють право подружжя на розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя і не стосуються права одного із подружжя на отримання кредиту, оскільки кредитний договір є правочином щодо отримання у власність грошових коштів (п.25 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»), а тому згода другого з подружжя на укладення кредитного договору не вимагається. Разом з тим, відповідно до п.3 ч.1 ст.57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Таким чином, нерухоме майно, що стало предметом договору іпотеки (а.с.72-73) належало позивачу особисто, так як було придбане ним за грошові кошти набуті ним на підставі кредитного договору (а.с.7-9). Не можуть бути підставою для визнання спірних договір недійсними і посилання [PERSON] на ту обставину, що на час укладення договорів він перебував у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], оскільки такі спростовуються копією заяви позивача про те, що 08.11.2007р. він ні в зареєстрованому шлюбі, ні в фактичних шлюбних відносинах не перебував (87). Всупереч вимогам ст.60 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження факту перебування на час укладення спірних договорів у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], не зважаючи на визнання явки позивача в судове засідання обов'язковою, за викликом суду [PERSON] повторно не з'явився, своїх пояснень суду не надав. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed