Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та знесення самочинно збудованих споруд посилаючись на те, що він проживає в квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 64,3 кв.м. За вказаною адресою від 28 грудня 1987 року за час його проживання в даній квартирі та ще за життя його дідуся [PERSON] їм чинились перешкоди з боку сусідки, мешканки кв. №3 - відповідачки [PERSON], яка проживає за цією ж адресою, в праві користування спільним проїздом до гаражу та подвір'я. Прохід та проїзд до гаражу літ «К» перекритий огорожею із фундаментом. Також є огорожа з фундаментом, яка повністю перешкоджає доступ до бетонного стовпу Чернівецьких електромереж, який не є власністю відповідачки. Дані огорожі самовільно облаштувала відповідачка. Крім того, межею є саме дерев'яна огорожа, яка відповідає загальному плану по будинку [ADDRESS] а відповідачка самовільно влаштувала металеву огорожу з бетоном. Відповідачка протягом значного проміжку часу навмисно перешкоджає йому та іншим мешканцям даного будинку, а саме мешканцям кв.1 [PERSON] та кв. №4-а [PERSON] у праві спільного користування проїздом до гаражу, сараїв та спільного подвір'я. Дане будівництво є самовільним, без погодження із відповідними органами та інстанціями. Рішенням Ленінського районного суду м. Чернівці від 04.01.1995 року по справі № 2-185 було зобов'язано [PERSON] зняти самовільно поставлені ворота на спільному проїзді у двір житлового будинку [ADDRESS] та в подальшому не створювати перешкод в користуванні спільним проїздом власникам квартир №1 та №2, однак відповідачка жодних дій щодо виконання рішення суду не вчиняла та не вчиняє. На неодноразові прохання як його, так і власників інших квартир не реагувала, натомість в їх адрес лунали лише лайка та погрози. Крім того, відповідачка 15.11.2009 року дала письмове зобов'язання, що не буде в подальшому перешкоджати в'їзду та виїзду на спільну територію та зобов'язується демонтувати ворота. На неправомірні дії та перешкоджання користування спільним проїздом в липні та серпні 2014 року було направлено звернення до Шевченківської районної у м. Чернівці ради та Шевченківського РВ УМВС України в Чернівецькій області із проханням прийняти міри відносно сусідки - відповідачки [PERSON], яка протягом тривалого часу перешкоджає заїзду його автомобіля до гаражу та на територію подвір'я. Також відповідачка здійснила протизаконні дії, якими пошкодила його автомобіль та завдала йому матеріальної шкоди на суму 1000 грн. Наслідком його звернення із заявою до Шевченківського РВ УМВС України в Чернівецькій області стало притягнення відповідачки до адміністративної відповідальності за ст. 186 КУпАП, однак ситуація на сьогоднішній день є не змінною. Самочинне будівництво відповідачкою здійснювалось без узгодження з іншими власниками земельної ділянки та без узгодження з органами державного архітектурно-будівельного контролю. А тому просив зобов'язати відповідачку [PERSON] усунути перешкоди в користуванні проїздом у двір загального користування, а також перешкоди у доступі до стовпу Чернівецьких електромереж, розташованого по [ADDRESS] шляхом знесення самочинно збудованої конструкції (огорожі), а також стягнути з відповідачки на його користь витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн. Позивач в судовому засіданні позов підтримав і в своїх поясненнях підтвердив обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідачки в судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що відповідачка [PERSON] являється його матір'ю. Спірні огорожі встановили його батьки у зв'язку з тим, що позивач [PERSON] раніше протягом дня декілька разів заїжджав автомобілем у двір, залишав ввімкнений автомобіль біля дверей квартири його батьків і вихлопні гази заходили в квартиру, також позивач постійно ображав батьків. Також пояснив, що встановлена огорожа-сітка біля стовпа Чернівецьких електромереж на вулиці нікому не заважає, даний стовп не є власністю позивача, а Чернівецький РЕМ якщо потрібно, то зможе отримати доступ до стовпа. Просив відмовити в задоволенні позову за безпідставністю. Заслухавши пояснення сторін та свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Судом встановлено, що позивач [PERSON] зареєстрований та фактично проживає в квартирі [ADDRESS] що підтверджується копією паспорта (а.с.14). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.7) позивач [PERSON] успадкував 1/2 двадцяти сотих часток житлового будинку з відповідною частиною належних до нього господарських та побутових будівель і споруд, розташованого під номером 12 по вулиці Дзержика (колишня вул. Щербакова) м. Чернівці. Відповідачка [PERSON] проживає в квартирі [ADDRESS]. Відповідно до ч. 2 ст. 92 ЗК України права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають співвласники багатоквартирного будинку для обслуговування такого будинку та забезпечення задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників) та наймачів (орендарів) квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку. Згідно з ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Судом встановлено, що позивач і відповідачка, як співвласники квартир в багатоквартирному будинку, мають право на користування прибудинковою територією (спірною земельною ділянкою) не залежно від наявності правовстановлюючих документів на землю. Внаслідок цього, позивач [PERSON] як землекористувач вправі пред'являти позов у разі порушення його прав користування як земельною ділянкою, так і власністю, що розташована на ній. Рішенням Ленінського районного суду м. Чернівці від 04.01.1995 року по справі № 2-185 (а.с.8) було зобов'язано [PERSON] зняти самовільно поставлені ворота на спільному проїзді у двір житлового будинку [ADDRESS] та в подальшому не створювати перешкод в користуванні спільним проїздом власникам квартир №1 та №2, однак, як встановлено судом, відповідачка жодних дій щодо виконання рішення суду не вчиняла. Крім того, відповідачка 15.11.2009 року дала письмове зобов'язання, що не буде в подальшому перешкоджати в'їзду та виїзду на спільну територію та зобов'язується демонтувати ворота (а.с.9). На неправомірні дії та перешкоджання користування спільним проїздом позивачем в липні та серпні 2014 року було направлено звернення до Шевченківської районної у м. Чернівці ради та Шевченківського РВ УМВС України в Чернівецькій області із проханням вжити заходи відносно відповідачки [PERSON], яка протягом тривалого часу перешкоджає заїзду його автомобіля до гаражу та на територію подвір'я. За результатами проведеної перевірки Шевченківським РВ УМВС України в Чернівецькій області було складено адміністративний протокол відносно [PERSON] за ст. 186 КУпАП (а.с.10-11). Під час розгляду Шевченківською районною у місті Чернівці радою звернення позивача [PERSON] було виявлено, що трьохквартирний житловий будинок [ADDRESS] є приватною власністю, через недобросусідські відносини, мешканка квартири № 3 дійсно здійснює перешкоди заїзду на дворову територію загального користування автомобіля позивача [PERSON] (а.с.12). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив суду, що він являється чоловіком відповідачки, також вказав, що стовпчик та огорожу встановив він. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив суду, що біля будинку [ADDRESS] знаходиться прохід, а не проїзд. Відповідачка встановила огорожу тому, що позивач залишав свій автомобіль з увімкненим двигуном під вікнами відповідачки. Відповідно до повідомлення Чернівецької міської ради від 18.08.2014 року (а.с.13) земля, якою користуються мешканці будинку [ADDRESS], перебуває у загальносуспільній власності. З наданих позивачем фотографій (а.с.16, 17) вбачається, що при вході в двір загального користування по [ADDRESS] встановлена металева огорожа, яку, як встановлено судом, встановила відповідачка [PERSON], даний факт підтвердив і представник відповідачки в судовому засіданні, вказана огорожа чинить перешкоди позивачу [PERSON] у користуванні спільним проїздом до гаражу. Таким чином, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини та досліджені докази, суд вважає, що необхідно зобов'язати відповідачку [PERSON] усунути перешкоди позивачу [PERSON] в користуванні проїздом у двір загального користування, розташованого за адресою [ADDRESS] шляхом знесення самочинно збудованої конструкції огорожі, задовольнивши в цій частині позовні вимоги. Посилання позивача на те, що відповідачка чинить йому перешкоди у доступі до стовпу Чернівецьких електромереж не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки вказаний стовп розташований біля дороги і належить Чернівецькому РЕМ, металева огорожа з бетонними стовпами не є перешкодою у доступі до стовпа, отже права позивача цим не порушуються, а тому позовні вимоги в цій частині є безпідставними і задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: partial