Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу і доводи мотивує тим, що 25.04.2015 року, він уклав шлюб з відповідачкою по справі. Шлюб реєструвався відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зіньківського районного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 27. Від шлюбу мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO], який мешкає з відповідачкою. Питання щодо стягнення аліментів у содовому порядку не вирішено, кошти на утримання дитини надає добровільно. Спору щодо спільно нажитого майне не має. Однією родиною мешкали до грудня місяця 2015 року. Причиною розпаду родини стали ті обставини, що спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, різні погляди на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства та виховання дитини. На ґрунті цього в сімї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що позивач з відповідачкою стали зовсім чужими людьми. Можливість зберегти сімю відсутня. Вважає, що спільне життя та збереження шлюбу між ними не можливе, оскільки це буде суперечити її інтересам. На теперішній час позивач мешкає з іншою жінкою та бажає створити нову сімю. Строк для примирення не потрібен, тому позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, в позовній заяві про розірвання шлюбу просив розглянути справу у його відсутність, на задоволенні позову наполягав, не заперечував щодо розгляду справи у заочного розгляду справи у разі неявки відповідачки. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про день і час розгляду справи повідомлялася відповідно до вимог чинного законодавства, про причину неявки суд не інформувала, тому суд визнає причину неявки [PERSON] неповажною і вважає можливим розгляд справи у відсутності сторін, з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 213 ч.3 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Сторони по справі зареєстрували шлюб 25.04.2015 року, що підтверджується свідоцтвом серії І-НО №469438 про шлюб, що є наявним у справі, з якого вбачається, що шлюб було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зіньківського районного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 27. Від шлюбу мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO], який мешкає з відповідачкою. Питання щодо стягнення аліментів у содовому порядку не вирішено, кошти на утримання дитини надає добровільно. Спору щодо спільно нажитого майне не має. Причиною розпаду родини стали ті обставини, що спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, різні погляди на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства та виховання дитини. На ґрунті цього в сімї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що позивач з відповідачкою стали зовсім чужими людьми. Можливість зберегти сімю відсутня, оскільки позивач має намір створити нову сімю і на теперішній час мешкає з іншою жінкою. Таким чином, судом встановлено, що сторони не мешкають однією родиною з грудня місяця 2015 року, мір до поновлення шлюбних відносин не прийняли, що свідчить про те, що шлюб розпався остаточно, що дає підстави суду визнати, що подальше спільне життя подружжя не можливе, а збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, що має істотне значення, тому позов підлягає задоволенню. Питання стягнення судових витрат позивач не ставить. На підставі ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України та

Outcome: approved