Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, вказавши, що на підставі свідоцтва про право власності на житло видане Управлінням житлово-комунального господарства міськвиконкому від 11.06.1993 р. та договору дарування, посвідченого 17.11.1995 р. Четвертою криворізькою державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1-6443, йому належить квартира [ADDRESS]. На сьогоднішній день у вказаній квартирі зареєстровані його колишня дружина [PERSON] та їх донька [PERSON] 14.01.2005 року він знявся з реєстрації у вказаній квартирі через неприязні відносини з колишньою дружиною, 31 жовтня 2006 року вони з [PERSON] розірвали шлюб. Після розірвання шлюбу [PERSON] вийшла повторно заміж та переїхала разом з їх донькою [PERSON] на нове місце проживання, що підтверджується актом про не проживання, відповідно до якого відповідачі не мешкають в квартирі з листопада 2005 року. За комунальні послуги відповідачі зовсім не сплачують, більше того, при складанні акту про не проживання було встановлено, що у вказаній квартирі мешкає невідома особа, жінка похилого віку, яка користується власністю без його, власника, дозволу, в зв'язку з чим ним була подана заява до міліції. Він неодноразово намагався потрапити до свого житла, однак ключів він не має, двері йому не відчиняють. Позивач вважає, що реєстрація відповідачів чинить йому перешкоди у користуванні власністю та порушує його права як власника житла, тому просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] та зняти їх з реєстрації за вказаною адресою. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не з'явилися, [PERSON] надав заяву у якій зазначив, що на задоволені позову наполягає, просить розглянути справу у їх відсутність. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про слухання справи повідомлялися через засоби масової інформації ( газета Вісті Придніпров»я № 68 від 04 09 2014 року . Представник третьої особи - Головного управління ДМС України у Дніпропетровській області в судове засідання не з'явилися, надали заяву у якій, просять розглянути справу у відсутність їхнього представника. У відповідності до ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло 3 Д-12 від 11.06.1993 року квартира [ADDRESS] належала на праві власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (л.с.6 - копія свідоцтва). Відповідно до договору дарування від 17 листопада 1995 року, [PERSON] та [PERSON] подарували [PERSON] 2/3 частини квартири [ADDRESS], Дніпропетровської області (л.с.7 - копія договору). У вказаному житловому помешканні зареєстровані колишня дружина позивача - [PERSON] та його донька [PERSON] (л.с. 9 - копія свідоцтва про шлюб, л.с. 10 - копія свідоцтва про розірвання шлюбу, л.с. 11 - копія свідоцтва про народження, а.с. 13 - копія довідки). Згідно акту сусідів від 18 квітня 2014 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] не мешкають у квартирі з листопада 2005 року по теперішній час (л.с. 12 - копія акту). Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 386 ЦК України передбачає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом в разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Наявність реєстрації [PERSON] та [PERSON] у вказаній квартирі позбавляє можливості позивача здійснювати права власності у повному обсязі. Таким чином у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Водночас відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Разом з тим суд вважає позовні вимоги [PERSON] про зняття відповідачів з реєстраційного обліку та зобов'язання зняти відповідача з реєстраційного обліку, за зазначеною адресою є зайвими,оскільки відповідно до абзацу другого ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-1У з послідуючими змінами та доповненнями, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення,яке набрало законної сили ,про позбавлення права власності на житлове приміщення,або права користування житловим приміщенням,про виселення,про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом є підставою для зняття відповідача з реєстрації. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial