Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 05 липня 2013 року між «ПАТ Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем [PERSON] був укладений договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/0131/82/0075640, згідно п.п.1.1.1-1.2.1 якого позивач зобов'язався надати відповідачу кредит в розмірі 26 248 гривень 94 копійки строком до 05 липня 2019 року зі сплатою відсоткової ставки за користування кредитом у розмірі 38,3% річних відповідно до графіку погашення заборгованості. Відповідач зобов'язався в строки, обумовлені кредитним договором та згідно графіка, погасити кредит, а за порушення строків повернення суми кредиту, процентів та комісій, сплатити банку пеню в розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. У зв'язку із невиконанням відповідачем умов кредитного договору та несплатою періодичних платежів на погашення кредиту та процентів за користування кредитними коштами, на адресу відповідача була направлена претензія-вимога щодо погашення заборгованості, яка була залишена боржником без задоволення, внаслідок чого станом на 08 липня 2014 року виникла заборгованість по кредиту в сумі 38 793 гривні 17 копійок, з яких 25 376 гривень 87 копійок - непогашена сума кредиту, 5 758 гривень 47 копійок - несплачені проценти, 7 657 гривень 83 копійки - пеня за порушення строків сплати кредиту та відсотків. Оскільки відповідачем не виконуються зобов'язання за кредитним договором, банк змушений звернутись до суду з позовом про примусове стягнення вказаної заборгованості, так як за умовами договору позивач має право вимагати дострокового повернення кредитних ресурсів у повному обсязі разом зі сплатою всіх сум, належних до сплати на дату пред'явлення вимоги, включаючи проценти за кредитом та пеню відповідно до умов договору. Представник позивача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.29), в судове засідання не з'явився. Згідно поданої до суду письмової заяви прохав розглядати справу у його відсутність (а.с.33-34), позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи згідно повідомлення про вручення судової повістки (а.с.32), в судове засідання не з'явився. Згідно поданої до суду письмової заяви прохав розглядати справу за його відсутності, позов визнав, та не заперечував проти його задоволення (а.с.36). У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч. 2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу по наявним у справі доказах. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності зі ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки(штрафу, пені), якою відповідно до ст.549 ЦК України є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання і право на яку згідно ст. 550 ЦК України виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однією із різновидностей зобов'язання є кредитний договір, укладений між сторонами, який відповідно до ст. 629 ЦК України є обов'язковим до виконання сторонами. Судом встановлено, що між «ПАТ Райффайзен БАНК Аваль» та відповідачем 05 липня 2013 року був укладений договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/0131/82/0075640 (а.с.5-9), який згідно п.11.3 є змішаним та містить елементи кредитного договору, договору страхування та договору доручення, відповідно до ст. 628 ЦК України. Згідно п. 1.1.1 укладеного договору позичальнику надавався кредит в сумі 26 248 гривень 94 копійки, з яких на споживчі цілі - 7 544 гривні 08 копійок, на сплату страхового платежу - 1 448 гривень 94 копійки, на погашення заборгованості позичальника за кредитним договором №014/0131/82/0049233 від 29 січня 2012 року - 17 255 гривень 92 копійки (п.1.1.2), зі сплатою відсоткової ставки за користування кредитом у розмірі 38,3% річних зі строком повернення до 05 липня 2019 року, за яким відповідач зобов'язався здійснювати погашення кредиту та відсотків за користування ним в строки та розмірі, обумовлені кредитним договорам та графіком (а.с.10-12), а в разі несвоєчасної сплати кредитних коштів відповідно до п.10.3 кредитного договору виплачувати позикодавцю пеню у розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожний календарний день прострочення, а зазначене свідчить про те, що між сторонами укладено кредитний договір відповідно до вимог ст.ст. 638, 639, 1054-1056-1 ЦК України. Відповідач отримав кредитні кошти у сумі 26 248 гривень 94 копійки, що підтверджується випискою по рахунку (а.с.14), але належним чином не виконував умови кредитного договору по поверненню кредитних коштів та сплати процентів за користування ними, в зв'язку з чим 13 червня 2014 року на адресу відповідача було направлено вимогу про дострокове виконання грошових зобов'язань за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/0131/82/0075640 від 02 липня 2013 року (а.с.15), яка відповідачем залишена без задоволення. Згідно розрахунків позивача (а.с.17) станом на 08 липня 2014 року виникла заборгованість по кредиту в сумі 38 793 гривні 17 копійок, з яких 25 376 гривень 87 копійок - непогашена сума кредиту, 5 758 гривень 47 копійок - несплачені проценти, 7 657 гривень 83 копійки - пеня за порушення строків сплати кредиту та відсотків. Згідно п.7.1.2 кредитного договору позивач має право вимагати дострокового погашення заборгованості за кредитом, нарахованих процентів за користування кредитом, неустойки, відшкодування збитків, що не суперечить ч.2 ст.1050 ЦК України, оскільки відповідно до вимог ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання. Судом встановлено, що про наявність заборгованості за кредитним договором та необхідності її погашення відповідач повідомлявся позивачем шляхом направлення письмової вимоги (а.с.15), але і після цього відповідачем заборгованість за кредитним договором погашена не була. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем належним чином виконані умови кредитного договору щодо надання кредитних коштів, а відповідачем належним чином не виконувались умови кредитного договору, в зв'язку з чим у позивача виникло право вимагати дострокового повернення отриманих відповідачем кредитних коштів, відсотків за користування ними та сплати пені за несвоєчасне здійснення зазначених платежів згідно встановленого сторонами графіка, в зв'язку з чим позов підлягає задоволенню, а з відповідача необхідно достроково стягнути на користь позивача за кредитним договором №014/0131/82/0075640 від 05 липня 2013 року заборгованість по кредиту станом на 08 липня 2014 року в сумі 38 793 гривні 17 копійок, з яких 25 376 гривень 87 копійок - непогашена сума кредиту, 5 758 гривень 47 копійок - несплачені проценти, 7 657 гривень 83 копійки - пеня за порушення строків сплати кредиту та відсотків. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору, який було сплачено позивачем при зверненні з позовом до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved