Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу і доводи мотивує тим, що 05.03.2010 року, він уклав шлюб з відповідачкою по справі. Шлюб реєструвався Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Донецької області, актовий запис №143. Від шлюбу дітей не мають. Спільно нажите майно відсутнє. З 2016 року почали мешкати окремо. Спільне життя з відповідачкою не склалося внаслідок відсутності почуття любові та взаєморозуміння. Між ними останній час відбувалися сварки. Спільне господарство ними разом не ведеться. Вважає, що примирення між ними не можливе, оскільки це буде суперечити її інтересам. Сторони досягли згоди щодо розірвання шлюбу, але в позасудовому порядку не можуть це зробити, оскільки відповідачка не зявляється до органів РАЦСу, тому він звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, в позовній заяві про розірвання шлюбу просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти винесення заочного рішення у разі неявки відповідачки. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, про день і час розгляду справи повідомлялась відповідно до вимог чинного законодавства, про причину неявки суд не інформувала, тому суд визнає причину неявки [PERSON] неповажною і вважає можливим розгляд справи у відсутності сторін, з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 268 ч.5 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони по справі зареєстрували шлюб 05.03.2010 року, що підтверджується свідоцтвом серії І-НО №484060 про шлюб, що є наявним у справі, з якого вбачається, що шлюб було зареєстровано Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Донецької області, актовий запис №143, прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка Власов, дружини [PERSON]. Від шлюбу дітей не мають. Спільно нажите майно відсутнє. Причиною розпаду родини стали ті обставини, що між позивачем та відповідачкою відсутні почуття любові та взаєморозуміння. Останній час між ними відбувалися сварки. Спільне господарство разом не ведеться. Таким чином, судом встановлено, що сторони не мешкають однією родиною з 2016 року, мір до поновлення шлюбних відносин не прийняли, що свідчить про те, що шлюб розпався остаточно, що дає підстави суду визнати, що подальше спільне життя подружжя не можливе, а збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, що має істотне значення, тому позов підлягає задоволенню. Питання стягнення судових витрат позивач не ставить. На підставі ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України та

Outcome: approved