Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі Головного управління Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, в якому просив стягнути з Держави Україна в особі Головного управління Державного-казначейства України в м. Києві сплачений судовий збір в сумі 2577,80 грн., що був внесений згідно платіжного доручення від 27.02.2015 по справі № 6-5179ск15. Свої вимоги позивач мотивував тим, що Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ безпідставно відмовив позивачу в поверненні судового збору, чим завдав позивачу матеріальної шкоди у розмірі 2577,80 грн., які позивач просив стягнути з Держави Україна в особі Головного управління Державної казначейської служби України. Позивач в судовому засіданні підтримав позов, просив задовольнити його з наведених підстав. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, подав заперечення на позов. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що ухвалою від 18.02.2015 Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ залишив без руху касаційну скаргу позивача та надав строк для усунення вказаних недоліків - відсутність в додатках до касаційної скарги квитанції про сплату судового збору в сумі 2557,80 грн. 27.02.2015 позивач надав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних оригінал квитанції про сплату судового збору в сумі 2557,80 грн. Ухвалою від 04.03.2015 Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних відмовив позивачу у відкритті касаційного провадження. 06.04.2015 позивач подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних заяву про повернення мені сплаченого судового збору. 08.04.2015 ВССУ постановив ухвалу про відмову у поверненні судового збору в сумі 2557,80 грн. Як вбачається з заперечень представника відповідача, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 08.04.2015 року у справі № 6-5179ск15 було відмовлено [PERSON] в поверненні судового збору, сплаченого ним за подання та розгляд його касаційної скарги, посилаючись на те, що касаційна скарга розглядалася судом касаційної інстанції по суті й у відкритті касаційного провадження відмовлено у зв'язку з її необґрунтованістю. Таким чином, суд дійшов висновку, що судовий збір за подання та розгляд касаційної скарги, в такому випадку, поверненню не підлягає. В матеріалах справи відсутні будь-які фактичні дані, зокрема письмові докази, на підставі яких суд може встановити наявність обставин, що обґрунтовують позовні вимоги про завдання позивачу матеріальної шкоди відповідачем, та інших обставин, які містять інформацію щодо предмета доказування та які мають значення для вирішення справи. Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст. 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Проаналізувавши зазначені норми закону та зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт порушення прав позивача, завдання позивачу матеріальних збитків діями чи бездіяльністю відповідача, позивачем не надано доказів наявності матеріальної шкоди, протиправності діяння чи без діяння відповідача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням відповідача та вини відповідача в її заподіянні, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed