Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що він працював на посаді майстра дільниці бракеражу та пакування виробничого департаменту ТОВ «ЮРІЯ-ФАРМ». Наказами відповідача № ЮФ000041-ОС від 27.12.2011 року та № ЮФ/090-ОД від 27.12.2011 року його було звільнено з займаної посади на підставі п. З ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання трудових обов'язків. Його середній заробіток на час звільнення становив 8443,46 грн. на місяць. Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 02.11.2012 року його було поновлено на роботі на вказаній вище посаді, стягнуто з відповідача заборгованість по заробітній платі, середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду. Враховуючи це відповідач повинен сплатити позивачу середній заробіток за весь час вимушеного прогулу у зв'язку з затримкою виконання рішення про поновлення на роботі за період з 05.11.12 року до сьогодні. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 13.02.2013 року з відповідача стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 05.11.2012 року по 25.11.2012 року (за 15 робочих днів). Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 05.06.2013 року позивачу роз'яснено, що для стягнення середнього заробітку за період 26.11.2012 року по 13.02.2013 року йому необхідно звернутися з позовом до суду. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 05.06.2013 року з відповідача було стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу за період за період з 14.02.2013 року по 05.06.2013 року. Враховуючи вищевикладене на даний час залишається нестягнутим середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 26.11.2012 року по 13.02.2013 року в сумі 22 665,45 грн. Крім цього, йому також була завдана моральна шкода, яка полягає в протиправному невиконанні рішення суду про поновлення на роботі, він позбавлений можливості працювати та заробляти собі на життя, що призводить до неможливості достатньо харчуватися, одягатися, лікуватися; значна психологічна травма, пов'язана з тривалим невиконанням рішення суду про поновлення на роботі, та велике нервове навантаження пов'язане з відсутністю регулярного заробітку призвели до погіршення самопочуття (почала часто боліти голова, погіршився сон, апетит, він став дуже нервовим). Яку він оцінює в 25000 грн. В подальшому представник позивача скерував до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮРІЯ-ФАРМ» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 26.11.2012 року по 13.02.2013 року 22665,45 грн., за період з 06.06.2013 року по 25.11.2013 року в сумі 47645,24 грн., моральну шкоду в сумі 25000 грн., а всього 95 310,69 грн. В судовому засіданні представник позивача збільшені позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд в позові відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] працював на посаді майстра дільниці бракеражу та пакування виробничого департаменту ТОВ «ЮРІЯ-ФАРМ». Наказами ТОВ «ЮРІЯ-ФАРМ» № ЮФ000041-ОС від 27.12.2011 року та № ЮФ/090-ОД від 27.12.2011 року [PERSON] було звільнено з займаної посади на підставі п. З ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання трудових обов'язків. Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 02.11.2012 року [PERSON] було поновлено на роботі на посаді майстра дільниці бракеражу та пакування виробничого департаменту ТОВ «ЮРІЯ-ФАРМ», стягнуто з ТОВ «ЮРІЯ-ФАРМ» заборгованість по заробітній платі, середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду. Відповідно до ч. 5 ст. 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Згідно ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Виконання рішення суду про поновлення на роботі, згідно ч. 1 ст. 76 Закону України «Про виконавче провадження», вважається закінченим з дня видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою - підприємцем, який прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника. Вказаного наказу позивач і досі не отримав, до виконання трудових обов'язків не допущений. Отже рішення суду про поновлення на роботі і досі не виконано. Статтею 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. За таких обставин, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з ТОВ «ЮРІЯ-ФАРМ» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 06.06.2013 року по 13.11.2013 року в сумі 49 253,52 грн. Порядок обчислення середньої заробітної плати передбачений п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 02.11.2012 року встановлено, що середній заробіток [PERSON] на час звільнення становив 8443,46 грн. на місяць. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Захист порушеного права у сфері трудових правовідносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права так і механізмом компенсації моральної шкоди як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли у результаті душевних страждань, яких зазнала особа у зв'язку із посяганням на її трудові права та інтереси. У відповідності до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода серед іншого полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Позивачем не надано суду ні в своїх поясненнях ні в самій позовній заяві, з яких міркувань він виходив визначаючи розмір моральної шкоди, не надав суду докази. За таких обставин дана вимога задоволенню не підлягає. Враховуючи той факт, що при подачі позовної заяви позивач звільнений від сплати судового збору, тому відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 492,53 грн.

Outcome: partial