Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, яким остаточно просить стягнути з останнього на свою користь аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача понесені позивачем у зв`язку з розглядом справи судові витрати в сумі 2685грн. Вимоги позову мотивує тим, що з 26.07.2013 з відповідачем перебувають зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . З 16.02.2020 з відповідачем проживають окремо, дитина проживає разом із позивачем та усі витрати на виховання та утримання дитини несе позивач самостійно, оскілки після припинення спільного проживання, відповідач припинив надавати матеріальну допомогу. Оскілки дитина є зовсім маленькою, потребує здорового харчування, додаткових вітамінів, спеціальних засобів особистої гігієни, потребує придбання нових предметів побуту, а також витрат на оздоровлення тощо. Позивач працює, однак на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною, інших доходів не має, перебуває у скрутному матеріальному становищі. Відповідач працевлаштований, отримує заробітну плату-дохід, здоров, інших аліментних обов`язків не має, а тому позивач вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу). Також позивача просить стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати на правничу допомогу в сумі 2685грн. Ухвалою судді визначено вказану справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи, у відповідності до вимог ст. 274 ЦПК України. Відповідачу направлено копію позовної заяви з додатками до неї разом із ухвалою про відкриття провадження по справі та встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Від відповідача надійшли заяви про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалами суду від у задоволені заяв відповідача про перехід від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження відмовлено. 17.07.2020 з боку відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить суд задовольнити позов частково, а саме, не заперечує щодо стягнення з ного аліментів в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходів) на утримання сина, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В стягненні витрат понесених позивачем на правову допомогу відмовити через перебільшення такого розміру та необґрунтованості. Свою позицію відповідач мотивує тим, що дійсно з 26.07.2013 з позивачем перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого [INFO] народився син [PERSON] . Шлюб розірваний 12.06.2020. Позивач просить стягнути аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходів), посилаючись на те, що витрати на дитину щомісячно становлять 11000-12000грн., між тим доказів у підтвердження, що така сума витрачається на дитину, не надано. Відповідач працює з окладом 9000грн., інших доходів не має, тому погоджується сплачувати добровільно аліменти на утримання сина в розмірі ј частини. Позивач скористався правом надання відповіді на відзив, із якого вбачається, що заявлений розмір аліментів обґрунтовується тим, що дитина потребує особливого харчування, сезонного лікування тощо, що викликане віком дитини та її потреб, які постійно зростають. Усі витрати на дитину з 16.02.2020 несе лише позивач. Відповідач працездатний, здоровий, має юридичну освіту та забезпечений для життя всім необхідним, а тому має можливість сплачувати аліменти на сина в заявленому позивачем розміру. Ствердження відповідача про те, що не ухиляється від своїх батьківських обов`язків щодо утримання дитини, є неправдивими, оскільки лише один раз 23.06.2020 відповідач перерахував на дитину 2250грн. Витрати на правничу допомогу є співмірними та підтвердженими. Відповідач на відповідь на відзив надав заперечення та письмові пояснення до відповіді на відзив, якими підтвердив часткове визнання позовних вимог та доводи, викладені у відповіді проти позову. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд вивчивши доводи позивача, заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, вважає, позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи із такого. Відповідно до правил ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, встановлено що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.07.2013, який розірваний 12.06.2020. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Такі обставини підтверджено копіями свідоцтва про шлюб, свідоцтва про народження (а.с. 6,7). Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу (далі СК) України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом також встановлено, що батько дитини проживає окремо від позивача та сина, позивач самостійно виховує і утримує дитину (а.с.9,27,28). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України) Відповідно до ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у Ії утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Отже, суд надійшов до висновку, що відповідач повинен утримувати дитину, оскільки обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище матері дитини, платника аліментів; відсутність у платника аліментів інших дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (ч. 2 ст. 182 СК України ). Статтею 11 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. При цьому, виходячи із положень ч. 3 ст. 181 СК України, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо покращення права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доход її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Мінімальний та гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Також встановлено, що відповідач працює в ТОВ «Харківська роздрібна компанія» з 22.01.2020 з окладом згідно штатного розпису 9000грн., на період карантину з 04.04.2020 по 22.05.2020 знаходиться у відпустці без збереження заробітної плати (а.с.70,81,91). Позивач заявляє вимоги щодо стягнення з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина, визначаючи розмір аліментів у вигляді 1/3 частини від заробітку (доходу). Обґрунтовуючи такі вимоги посилається на те, що дитина є зовсім маленькою, потребує здорового харчування, додаткових вітамінів, спеціальних засобів особистої гігієни, потребує придбання нових предметів побуту, а також витрат на оздоровлення тощо. На підтвердження позивач надає копії фіскальних чеків на придбання засобів гігієни для дитини, іграшок, одягу тощо. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разова, періодично або постійно. Виходячи із аналізу ст. 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Між тим, позивач просить стягнути аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходів) посилаючись на вищенаведені обставини, які відносяться до додаткових витрат на дитину, що не охоплюються заявленими позовними вимогами. Будь-яких доказів з боку позивача у підтвердження визначення такого розміру аліментів суду не надано. Відповідно до правил ч.1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого подружжя і (або) у твердій грошові сумі. Отже, на підставі вищевикладеного, з урахуванням наданих сторонами доказів на підтверджених своїх доводів, суд вважає за необхідне стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Далі, позивач просить стягнути з відповідача понесені витрати на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в сумі 2685грн. В подальшому позивач звернулась із клопотанням про долучення додаткових доказів щодо розміру витрат, які останній фактично поніс у зв`язку із розглядом справи, однак без зазначення остаточного розміру витрат, які просить цим клопотанням стягнути з відповідача, тому суд розглядає ті вимоги, які визначені за розміром згідно правил ч.1 ст. 13 ЦПК України. Так, до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони. Суд задовольняє вимоги позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача понесені останнім у зв`язку з розглядом справи в розмірі 2685грн., оскільки, позивачем додано до матеріалів справи договір від 16.03.2020, укладений між ним та адвокатом, додаток до договору, з яких вбачаються умови про надання правничої допомоги, акти надання послуг, звіт про суму судових витрат, які позивач фактично поніс у зв`язку із розглядом справи та квитанції про їх оплату (а.с.44-54). Відповідно до правил ст. 141 ЦПК України на відповідача покладається сплата судового збору на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial