Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. На підставу своїх вимог посилається на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 31.01.2012 [PERSON] отримав кредит у розмірі 1500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі передбаченому договором. Відповідач, в свою чергу не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У звязку з зазначеним порушенням зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 30.09.2015 має заборгованість 14348,61 грн., яка складається з наступного: 1500,00 грн. - заборгованість за кредитом, 8879,15 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 2810,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 659,46 грн. штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає, тому позивач просить стягнути заборгованість в судовому порядку. Представник позивача до початку розгляду справи подав до суду клопотання яким позов підтримав повністю, просив суд його задовольнити, справу розглядати за відсутності представника. Відповідач, до початку судового засідання, подав заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визнає частково посилаючись на те, що на даний час є непрацюючим, знаходиться в скрутному фінансовому становищі, а тому просить суд знизити розмір пені. Також, просить суд застосувати позовну давність до вимог щодо стягнення пені. Дану справу просить розглядати за відсутності позивача. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази надані по справі, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. Відповідно до анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 31.01.2012 та Умов кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», [PERSON], 29.07.1956 народження уклав договір з ПАТ КБ «ПриватБанк» про надання банківських послуг, ознайомився та погодився з умовами та правилами надання банківських послуг а також тарифами банку, зобовязався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку. Відповідно до вищезазначеного договору від 31.01.2012 [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку кредитка «Універсальна»/GOLD зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідачем проведено розрахунок заборгованості за договором від 31.01.2012, укладеного між ПриватБанк та [PERSON] станом на 30.09.2015, відповідно до якого заборгованість відповідача перед позивачем становить 14348,61 грн., яка складається з наступного: 1500,00 грн. - заборгованість за кредитом, 8879,15 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 2810,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 659,46 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до положень ст.ст. 626, 634 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому є договором приєднання. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.\~ Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання, виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договоорм або законом, зокрема: зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків. Одним з видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Графіком платежів, який є складовою чстиною договору, погашення кредитної заборгованості по відсотках та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору. Розрахунком заборгованості стверджується, що станом на 30.09.2015 відповідач не повернув позивачу 14348,61 грн.: 1500,00 грн. - заборгованість за кредитом, 8879,15 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 2810,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 659,46 грн. штраф (процентна складова). Відповідачем подано заяву про застосування позовної давності згідно ст. 257 ЦК України до позовних вимог щодо стягнення заборгованості за пенею. Відповідно до позовних вимог та розрахунку заборгованості позивач просить стягнути нараховану пеню в сумі 2810,00 грн. починаючи з 05.12.2012 по 30.09.2015 за несвоєчасне виконання зобовязання за договором кредиту. Відповідно до ст. 256, 258 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені). Виходячи зі змісту ст. 258 ЦК України, строк позовної давності щодо частини позовних вимог позивача про стягнення заборгованості за пенею закінчився, оскільки як було зазначено заборгованість за вказаною сумою виникла у період з 05.12.2012 по 30.09.2015. Але позивач звернувся до Тальнівського районного суду з позовом 17.11.2015. Тому, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за пенею нарахованої з 05.12.2012 по 17.11.2014 заявлені після спливу строку спеціальної позовної давності строком в 1 рік. Позивачем не наведено жодних доказів поважності причин пропуску річного строку спеціальної позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості за пенею за період з 05.12.2012 по 17.11.2014. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Таким чином, з підстав визначених ч. 4 ст. 267 ЦК України позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за пенею за період з 05.12.2012 по 17.11.2014 задоволенню не підлягають. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача суму пені нараховану з 17.11.2014, а саме відповідно до розрахунку заборгованості, що додається до позовної заяви, суму пені яка нарахована позивачем: 30.11.2014 в сумі 100 грн., 31.12.2014 в сумі 100 грн., 31.01.2015 в сумі 100 грн., 28.02.2015 в сумі 100 грн., 31.03.2015 в сумі 100 грн., 30.04.2015 в сумі 100 грн., 31.05.2015 в сумі 100 грн., 30.06.2015 в сумі 100 грн., разом в сумі 800,00 грн. Разом з тим, вирішуючи питання про стягнення штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг в розмірі 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1055,68 грн. штраф (процентна складова), суд зазначає наступне. Положеннями розділів 1.1.5, 2.1.1.7 Умов та правил надання банківських послуг передбачено відповідальність сторін. Зі змісту п.п. 1.1.5.20, 1.1.5.32, 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг вбачається, що в разі порушення клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених даним договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з врахуванням нарахованих і прострочених процентів та комісій. Разом з тим, зі змісту п. 1.1.5.21 Умов та правил надання банківських послуг вбачається, що якщо іншими розділами не передбачено іншого, в разі непогашення кредиту в строк встановлений Графіком, заборгованість в частині вчасно непогашеної суми кредиту є простроченою, на прострочену суму кредиту нараховується пеня, розрахунок якої здійснюється у відповідності з розміром, встановленим в заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Крім того, з положень п. 1.1.5.25 вищевказаних Умов вбачається, що за несвоєчасну оплату послуг, передбачених даним договором, умовами та правилами клієнт сплачує банку за кожен випадок порушення умов договору пеню в розмірі 0,1% від суми заборгованості, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на період за який сплачується пеня, за кожен день прострочки. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем нарахована пеня разом з комісією та штрафи - фіксована частина в сумі 500 грн., процентна складова в сумі 659,46 грн. за порушення позичальником строку по погашенню кредиту, оскільки пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, на який посилається позивач та відповідно до якого нараховано штрафи, передбачено, що в разі порушення клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань передбачених даним Договором клієнт зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих і прострочених процентів та комісії. Отже, банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобовязання (прострочення виконання грошового зобовязання), що суперечить вимогам ч. 1 ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобовязання має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Враховуючи зазначене, з метою відновлення розумності та справедливості, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача штрафів - фіксованої частини в сумі 500 грн. та процентної складової в сумі 659,46 грн. Враховуючи вищевикладене, відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та підлягає виконанню у встановлений строк (термін), що встановлений договором, оскільки в матеріалах справи відсутні докази сплати відповідачем отриманого кредиту, суд вважає що позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом 1500,00 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 8879,15 грн., заборгованості за пенею та комісією з урахуванням строку позовної давності в один рік - 800,00 грн., разом 11179,15 грн. підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивачем понесені судові витрати, що складаються з судового збору в сумі 1218,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № PROM5BV9P2 від 05.11.2015. Оскільки судом задоволено позовні вимоги позивача на загальну суму 11179,15 грн., що становить 77,91% від заявлених вимог (14348,61 грн.), тому з позивача на користь відповідача слід стягнути судові витрати в сумі (1218,00 х 77,91%) 948,94 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial