Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 14 червня 2012 року між ним [PERSON] та позичальником [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів, відповідно до якого він передав відповідачу грошові кошти у розмірі 2 300 (дві тисячі триста) доларів США, про що свідчить в тому числі розписка, підписана відповідачем в присутності [PERSON] та [PERSON]. Відповідач зобовязувався повернути йому таку ж суму грошових коштів в розмірі 2 300 (дві тисячі триста) доларів США до «28» лютого 2013 року, про що зазначено у розписці. Станом на день подання позовної заяви відповідач не виконав свої зобовязання, частково виплативши йому лише 1 000 доларів США, зокрема не повернув суму позичених коштів у розмірі 1 300 (одна тисяча триста) доларів США, еквівалентних на день подання позовної заяви згідно офіційного курсу 29 900 (двадять девять тисяч девятсот) гривень згідно офіційного курсу Національного банку України на день подання позовної заяви. У звязку з чим, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути на користь [PERSON] з [PERSON] суму основної заборгованості у розмірі 29 900 (двадцять девять тисяч девятсот) гривень та сплачені позивачем судові витрати при поданні позовної заяви в суд. Позивач в судовому засіданні не зявився, однак подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі. Позов підтримує в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомивши суд про причини неявки. Відповідно до копії паспорта відповідача серії КС 288421, виданого Шевченківським РВ ЛМУ УМВСУ у Львівській області 02.12.2003 року, вбачається, що відповідач [PERSON] на час укладення договору позики був зареєстрований за адресою [INFO]. Відповідачу [PERSON] 08.09.2015 року та 30.09.2015 року рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення надсилалась судова повістка про виклик до суду. Однак, такі поштові відправлення повернуті до суду без вручення адресату. Відповідно до довідки Укрпошти, причиною повернення вказано, закінчення терміну зберігання. З довідки, виданої Жовківським районним відділом ГУ ДМСУ у Львівській області про реєстрацію місця проживання від 21.10.2015 року вбачається, що відповідач [PERSON] з 26.03.2013 року зареєстрований в [INFO]. Відповідачу, рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, за вище вказаною адресою 22.10.2015 року, надсилались судова повістка, однак, така повернута до суду без вручення адресату. Відповідно до довідки Укрпошти, причиною повернення вказано, закінчення терміну зберігання. Відповідно\~ст. 74 ч. 5 ЦПК України, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що в розуміння\~ст. 74 ч. 5 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до\~ст. 224 ч. 1 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. А тому суд постановив провести по справі заочний розгляд та ухвалити заочне рішення. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Щодо стягнення суми основної заборгованості. Відповідно до ст. ст. 10, 60, 61 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. З копії розписки та копії договору позики від 14.06.2012 року вбачається, що 14 червня 2012 року між [PERSON] (надалі «позивач») та позичальником [PERSON] (надалі «відповідач») було укладено договір позики грошових коштів в присутності [PERSON] та [PERSON], відповідно до якого позивач передав відповідачу грошові кошти у розмірі 2 300 (дві тисячі триста) доларів США /а.с. 4, 5/. Відповідно до ст. 626 ч. 1 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 638 ч. 1 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Договір позики, як загальна договірна конструкція є підставою для виникнення правовідносин, учасниками яких є будь-які фізичні або юридичні особи, оскільки ЦК України не містить жодного виключення як щодо суб'єктного складу, так і щодо права на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір яких і порядок їх одержання встановлюється договором (ч. 1 ст. 1048 ЦК України) В силу ч. 1 ст. 207 ЦК України розписка, підписана відповідачем, є документом підтверджуючим укладення договору позики між позивачем та відповідачем. Судом встановлено, що позивач свої зобовязання за договором позики виконав у повному обсязі, надавши відповідачу позику в сумі 2\~300 доларів США. З позовної заяви вбачається, що станом на день подання позовної заяви відповідач виконав свої зобовязання лише частково, виплативши позивачу 1 000 доларів США, зокрема не повернув суму позичених коштів у розмірі 1 300 (одна тисяча триста) доларів США, еквівалентних на день подання позовної заяви згідно офіційного курсу 29 900 (двадять девять тисяч девятсот) гривень згідно офіційного курсу Національного банку України на день подання позовної заяви Згідно с. 526 ЦКУ зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Щодо стягнення судових витрат. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати З квитанцій № 365 від 17.04.2015 року вбачається, що позивачем за звернення до суду з даним позовом сплачено судовий збір в розмірі 300 грн.. Крім того, з квитанцій № 364 від 17.04.2015 року вбачається, що позивачем за звернення до суду з заявою про забезпечення позову по даній справі сплачено судовий збір в розмірі 121,80 грн.. А тому, суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 421,80 грн.. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, - кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. За таких обставин суд прийшов до переконання що позовні вимоги є підставними і підлягають до задоволення. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON].

Outcome: approved