Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 45,2кв.м., житловою площею 30,3кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті рідного дядьки [PERSON], померлого 09 серпня 2014 року. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що за життя [PERSON], будучи членом Житлово-будівельного кооперативу «Дружба-1» у 1984 році повністю сплатив пайовий внесок у розмірі 4163 рублів та отримав у власність квартиру [ADDRESS]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді вказаного домоволодіння. Позивач, [PERSON], є його племінником та єдиним спадкоємцем за законом. Спадкодавець на день смерті у зареєстрованому шлюбі не перебував, дітей не має. При зверненні до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, оскільки державна реєстрація права власності щодо вказаної квартири не була проведена, а тому [PERSON] просить суд визнати за ним право власності на обєкт нерухомості в порядку спадкування за законом. Позивач та представник позивача надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позові, наполягали на їх задоволенні. Від представника відповідача ЖБК «Дружба-1» на адресу суду надійшла заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позову. Ознайомившись із матеріалами справи та наданими сторонами доказами суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. При цьому суд виходить з наступного. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до посвідки про народження №1456995 [PERSON] народився 29 листопада 1936 року у селі Рогізки Щорського району Чернігівської області, його батьками вказані: [PERSON] та [PERSON]. Як вбачається зі свідоцтва про народження [PERSON], остання народилася 08 березня 1930 року у селі Рогізки Щорського району Чернігівської області, її батьками вказані: [PERSON] та [PERSON]. У розясненні Жовтневого відділу ДРАЦС від 09.10.2015 року за №56/42-06-113 зазначено, що імена «Агафія» та «Гапа» є ідентичними, в документах існує розбіжність між іменами, оскільки актові записи вчинено у різні роки. 01 березня 1949 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON], актовий запис №9. Після реєстрації прізвище дружини [PERSON]. Подружжя є батьками [PERSON]. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про народження серії І-ЕЛ№158786, відповідно до якого [PERSON] народився 05 червня 1958 у селі Рогізки Щорського району Чернігівської області його батьком вказаний [PERSON], а матірю [PERSON], актовий запис №19 від 28.06.1958 року. Таким чином, [PERSON] є рідним племінником [PERSON]. [PERSON] померла 23 червня 2013 року у селі Рогізки Щорського району Чернігівської області. [PERSON] помер 09 серпня 2014 року у місті Маріуполі Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] І-НО №778784 від 12.08.2014 року, актовий запис №1526 від 12 серпня 2014 року, зареєстрований Жовтневим відділом державної РАЦС реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області. Відповідно до ордеру № 4381, виданому 17.09.1969 року [PERSON] було надано право заняття двокімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 45,2кв.м., житловою площею 30,3кв.м. на підставі списку ЖБК «Дружба-1». На основі довідки ЖБК «Дружба-1» про виплату пайового внеску 20 серпня 1992 року Маріупольським бюро технічної інвентаризації було видано реєстраційне посвідчення про проведення державної реєстрації права власності [PERSON] на вказану квартиру. Відповідно до технічного паспорту загальна площа вказаної квартири складає 45,2кв.м., житлова площа 30,3кв.м. При цьому [PERSON] є її єдиним власником. Із довідки №580 від 26.08.2015 року, наданої головою ЖБК «Дружба-1» вбачається, що [PERSON], будучи членом Житлово-будівельного кооперативу «Дружба-1», у 1984 році повністю сплатив пайовий внесок у розмірі 4163 рублів за квартиру [ADDRESS]. В провадженні Першої Маріупольської державної нотаріальної контори знаходиться спадкова справа №78/2015 до майна померлого 09 серпня 2014 року [PERSON], що вбачається із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №42372797. У Постанові державного нотаріуса Першої Маріупольської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії вих.№2276/02-31 від 21.10.2015 року, зазначено, що 21 жовтня 2015 року звернувся [PERSON], який прийняв спадщину в встановлений законом строк шляхом подачі відповідної заяви (вх.158 від 03.02.2015), із заявою про видачу свідоцтва про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (вх.№1420 від 21.10.2015) на майно, яке складається з квартири №83, розташованої у будинку №135 по проспекту Леніна у місті Маріуполі. Згідно повідомлення МКП «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» зазначена квартира зареєстрована на імя [PERSON]. Заявником в якості правовстановчого документу на вищевказану квартиру було надано реєстраційне посвідчення, видане Маріупольським бюро технічної інвентаризації від 20.08.1992 року, реєстраційний номер №34769 на підставі довідки ЖБК від 20.07.1992 року. Однак, з аналізу норм «Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах міського типу Української РСР» від 15.01.1996 року, випливає, що реєстраційне посвідчення не входить до переліку правовстановлюючих документів на нерухоме майно і не може бути підтвердженням факту дійсності виникнення права на вказану квартиру. Такий чином, нотаріус позбавлений можливості у безспірному порядку видати свідоцтво про право на спадщину та здійснити державну реєстрації вказаного обєкту. Відповідно до ст.328 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.19-1 Закону України «Про кооперацію» у разі викупу квартири член житлово-будівельного стає власником цього майна. Право власності на таке майно у члена кооперативу виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону. Згідно із положеннями п.5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» № 9 від 18.09.1987 року член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд продавати, заповідати, обмінювати, і вчиняти відносно неї інші угоди, не заборонені законом. Згідно зі ст.1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частина 2 статті 3 цього Закону визначає, що державна реєстрація гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно ч.4 цього Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Тобто такі права мають підтверджуватися відповідними правовстановлюючими документами, а право власності бути зареєстрованим належним чином, відповідно до закону, оскільки такою реєстрацією держава визнає наявність цих прав і гарантує їх достовірність. Вирішуючи справу, суд бере до уваги, що спадкодавець у встановленому законом порядку набув право власності на квартиру№83 у будинку №135 по проспекту Леніна у місті Маріуполі, оскільки ним у повному обсязі сплачено пайовий внесок за вказану квартиру. Враховуючи той факт, що на теперішній час позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом через те, що державна реєстрація права власності щодо вказаної квартири не була проведена, суд вважає необхідним захистити права позивача та визнати за ним в судовому порядку право власності на вказану квартиру. На підставі Цивільного кодексу України,

Outcome: approved