Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. У своєму позові позивач вказав, що він є власником 37/100 житлового будинку [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] від 19.05.1989 року. В даний час в житловому будинку зареєстровані він, відповідачі по справі: його дружина - [PERSON], діти: син - [PERSON], донька - [PERSON]. Фактично в будинку проживає тільки позивач. На початку 2000 року відповідачі виїхали з житлового будинку, забрали всі належні їм речі. З того часу вони мешкають в іншому місці, де саме йому невідомо. Відповідачі добровільно залишили спірний будинок і комунальні послуги не сплачують. В добровільному порядку відповідачі не бажають знятися з реєстрації у спірному приміщенні. Відповідачі без поважних причин не проживають в спірній квартирі понад рік, не приймають участі в оплаті комунальних послуг і не бажають повернутися до спірної квартири. Перешкод їм він не чинить, замки не змінював. У своєму позові позивач просить визнати відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], такими, що втратили право користування жилим приміщенням - в будинку [ADDRESS] та зняти їх з реєстрації. Позивач у судовому засіданні позов підтримав, просить позов задовольнити і просить розглянути справу без участі відповідачів. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, хоча були повідомлені судом у встановленому законом порядку, але своїх причин неявки та заперечень суду не надали. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Третя особа - [PERSON] у судовому засіданні проти позову не заперечувала. Дослідивши докази, вислухав пояснення позивача, третьої особи, свідків, суд приходе до висновку, що позов [PERSON] задоволенню не підлягає з наступних обставин. Із свідоцтва про право власності [NUMBER] від 19.05.1989 року, з витягу ОПБТІ про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 16.02.2009 року встановлено, що [PERSON] є власником 37/100 частин частини будинку [ADDRESS]. Із пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні, встановлено, що даним свідкам про фактичні обставини справи нічого невідомо. Тому за поясненнями цих свідків суд не зміг достовірно встановити факт відсутності відповідачів в спірному житловому будинку. Судом не здобуто доказів того, що відповідачі з 2000 року не проживають в спірному будинку. Із пояснень позивача вбачається, що шлюбу між ним та [PERSON] не розірвано. Інші відповідачі - його рідні діти. Так, у своєму позові позивач вказує, що відповідачі на початку 2000 року виїхали із спірного будинку. Але, із пояснень третьої особи і самого позивача у судовому засіданні встановлено, що відповідачі залишили спірний будинок у 2015-2016 роках і до 2016року сплачували комунальні послуги. Тобто, дані факти свідчать про те, що відповідачі не втратили інтересу до спірного житлового будинку. Судом також не встановлено причини того, чому відповідачі залишили спірне житло та чи є у них інше постійне місце проживання. Крім наданих доказів, а саме пояснень свідків, позивачем не надано до суду жодних достовірних, належних та достатніх доказів для обґрунтування свого позову. Тому, базування рішення суду лише на поясненнях свідків унеможливлює висновок про втрату відповідачами права користування спірним житловим будинком. Відповідно до ст. 71 ЖК України, відповідач втратив право користування спірним жилим приміщенням, оскільки не проживає в жилому приміщенні без поважної причини понад шість місяців. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» районний відділ УДМС України здійснює зняття фізичних осіб з реєстраційного обліку на підставі рішення суду про позбавлення права користування житлом. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлених строків проводиться в судовому порядку. Відповідно до ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, суд приходе до висновку, що позов [PERSON] не знайшов свої обґрунтування та докази у судовому засіданні і тому задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed