Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про позовом до відповідача про зняття арешту з майна, посилаючись на те, що арешт на дане майно було накладено державним виконавцем при виконанні постанови №186083 від 12.08.2011р. Виконавче провадження було знищене, однак арешт з майна не знятий. Позивач звернувсь до державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції з заявою про зняття арешту накладено на підставі постанови № 186083 від 12.08.2011року ВДВС Оболонського РУЮ в м. Києві. Згідно відповіді відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції в м. Києві від 19.02.2016р. вбачається, що термін зберігання завершених виконавчих проваджень становить три роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік. Після закінчення вказаного строку виконавче провадження підлягає знищенню, а відтак жодної дії, в тому числі щодо зняття арештів по знищеному виконавчому провадженню не проводяться.Посилаючись на те, що позивач не має можливості розпоряджатись власним нерухомим майном, у зв'язку із неправомірними діями відповідача, просить суд зняти арешт з автомобіля, який належить на праві власності [PERSON], накладений постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції в м. Києві по виконавчому провадженню № 2960607 відкритому за постановою № 186083 від 12.08.2011року ВДАІ Вишгородського району про стягнення з [PERSON] штрафу 255 гривень. Представник позивач в судове засідання не з'явилися, звернувсь до суд з заявою про розгляд справи за його відсутності, підтримавши заявлені вимоги та не заперечивши проти розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Заперечень проти позову не надав. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції м. Києва було винесено Постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження на підставі постанови № 186083 від 12.08.2011року про стягнення з [PERSON] на користь держави штрафу 255 гривень. На підставі даної постанови накладено арешт на все майно боржника. На звернення позивача [PERSON] до відділу ДВС Оболонського РУЮ в м. Києві отримано відповідь про те, що на виконанні у відділі перебувала постанова № 186083 від 12.08.2011року про стягнення з [PERSON] на користь держави штрафу 255 гривень. Згідно відповіді відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції в м. Києві від 19.02.2016р. вбачається, що термін зберігання завершених виконавчих проваджень становить три роки. Після закінчення вказаного строку виконавче провадження підлягає знищенню, а відтак жодної дії, в тому числі щодо зняття арештів по знищеному виконавчому провадженню не проводяться. У звільненні майна з-під арешту відмовлено. Згідно ч.1,2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності із ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оцінивши в сукупності всі зібрані по справі докази, враховуючи те, що арешт майна був заходом виконання постанови суду, а виконавче провадження на даний час знищено, однак державним виконавцем не вчинено дій щодо скасування даних заходів, що обмежує права позивача як власника даного майна на володіння, користування та розпорядження ним, суд вважає правильним здійснити захист прав позивача як власника майна шляхом звільнення його з-під арешту. З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved