Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів та просив визнати недійсними прилюдні торги, проведені 09 лютого 2011 року з реалізації квартири [ADDRESS] та скасувати їх результати. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 28.04.2010 року приватним нотаріусом було видано виконавчий напис, яким запропоновано звернути стягнення на квартиру [ADDRESS] у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 25.02.2008 року укладеним між позивачем та ПАТ «Укрсоцбанк». Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві від 20.08.2010 року було відкрито виконавче провадження з виконання цього виконавчого напису. 09.02.2011 року відбулися прилюдні торги з реалізації належної позивачу квартири, за результатами проведення яких переможцем стала [PERSON] . Вважає, що торги відбулися з численними порушеннями норм Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про виконавче провадження» та Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, що вплинуло на їх результати, внаслідок чого були порушені права позивача. В порушення ст. 43 Закону України «Про іпотеку» відповідач повинен був не пізніше ніж за 15 днів до дня початку прилюдних торгів опублікувати за місцем знаходження предмета іпотеки принаймні в двох місцевих друкованих засобах масової інформації повідомлення про проведення прилюдних торгів, опис предмета іпотеки, що підлягає продажу, місце, де можна отримати додаткову інформацію про умови проведення прилюдних торгів та іншу необхідну інформацію. При цьому, оголошень зроблено не було. ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» не надіслав позивачу повідомлення про дату, час, місце, а також стартову ціну реалізації майна, що спричинило його необізнаність стосовно проведення торгів та позбавило позивача можливості вплинути на визначення оцінки іпотечного майна, з якою він не згоден. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 15.07.2014 року визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 28 квітня 2010 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком Сергієм Петровичем, зареєстрованого в реєстрі за № 3148, яким звернуто стягнення на двокімнатну квартиру [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] ( [PERSON] ). Заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 26 червня 2017 року позов було задоволено частково, визнано недійсними прилюдні торги, свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів та скасовано державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] . Постановою Київського апеляційного суду від 06.12.2018 року рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 15.07.2014 року в частині задоволенні позовних вимог скасовано та у задоволенні позовних вимог відмовлено. Постановою Київського апеляційного суду від 10.12.2018 року рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 26.06.2017 року скасовано та ухвалено нове про відмову в задоволені позову. Враховуючи те, що на стадії апеляційного провадження апеляційний суд позбавлений можливості вирішувати питання щодо залучення до участі у розгляді справи осіб, які не були залучені судом першої інстанції, у суду були наявні підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про відмову в задоволенні позову. При цьому зазначив, що він не позбавлений можливості звернутись до суду з позовною заявою, з зазначенням сторін, які повинні брати участь у розгляді справи. На підставі викладеного просив позов задовольнити. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 22.03.2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. 18.04.2019 року від представника [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву в якому він проти задоволення позову заперечував посилаючись на те, що усі рішення, якими позивач обґрунтовує свої вимоги були скасовані, та обставини на які посилається позивач неодноразово були предметом судового розгляду. Також зазначив, що позивачу має бути відмовлено з підставі пропуску строку позовної давності на звернення до суду за захистом свого порушеного права, оскільки з тексту рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 15.07.2014 року вбачається, що позивач при зверненні до суду посилався на те, що належну йому квартиру було продано, а її вартість в сумі 125000 доларів США просив стягнути в якості заподіяної йому шкоди з вини приватного нотаріуса КМНО Ковальчука С.П. З вказаним позовом позивач звернувся до суду у травні 2012 року, а вимоги до нотаріуса заявив у вересні 2013 року. При цьому, у справах про визнання недійсними торгів з реалізації нерухомого майна, що перебуває іпотеці, підлягає застосуванню спеціальна позовна давність передбачена ст. 48 Закону України «Про іпотеку». На підставі викладеного, просив відмовити у задоволенні позову. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 07.08.2019 року провадження у даній справі було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Постановою Київського апеляційного суду від 05.12.2019 року ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 07.08.2019 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи в судове засідання не викликались. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що 25 лютого 2008 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») та [PERSON] було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії №380/517/08-Пі, за умовами якого передбачено надання кредиту окремими частинами, в межах максимального ліміту в розмірі 180000,00 доларів США. 25 лютого 2008 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») та [PERSON] було укладено іпотечний договір №04/І-88, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П., зареєстрований в реєстрі за №1600, за умовами якого [PERSON] передав в іпотеку банку в якості забезпечення виконання зобов`язань іпотекодавця перед іпотекодержателем за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №380/517/08-Пі, укладеним між іпотекодавцем та іпотекодержателем 25.02.2008 року, а також зобов`язання за цим договором нерухоме майно, включаючи всі його чинні та майбутні поліпшення, переобладнання та реконструкції, а саме двокімнатну квартиру, що розташована за адресою : [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 23.02.2010 року [PERSON] змінив ім`я на [PERSON] . 28.04.2010 року приватним нотаріусом Київського міського округу Ковальчуком С.П. було здійснено виконавчий напис про звернення стягнення на двокімнатну квартиру загальною площею 44,30 кв.м., яка знаходиться за адресою : [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] ( [PERSON] ), [INFO] , яка є майном, переданим позивачем в іпотеку на підставі договору іпотеки №04/І-88 від 25.02.2017 року, в якості забезпечення зобов`язань за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №380/517/08-Пі від 25.02.2017 року, строк платежу за яким настав 14 квітня 2014 року. Період за який здійснюється стягнення з 14 квітня 2009 року по 14 квітня 2010 року. За рахунок коштів, виручених від реалізації у встановленому порядку заставленого майна, було задоволено вимоги АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Київської міської філії АКБ «Укрсоцбанк» в сумі 257198,70 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 14 квітня 2010 року становило 2038634,06 грн., з яких сума заборгованості за кредитом - 172999,49 доларів США, в еквіваленті за курсом НБУ станом на 14.04.2010 року становить 1371245,86 грн., сума заборгованості за відсотками - 37582,73 доларів США, в еквіваленті за курсом НБУ станом на 14.04.2010 року становить 297891,99 грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту - 37516,86 доларів США, в еквіваленті за курсом НБУ станом на 14.04.2010 року становить 297369,89 грн., пені за несвоєчасне повернення відсотків - 5499,62 доларів США, в еквіваленті за курсом НБУ станом на 14.04.2010 року становить 43591,64 грн. та штрафів, передбачених кредитним договором в сумі 3600,00 доларів США, в еквіваленті за курсом НБУ станом на 14.04.2010 року становить 28534,68 грн. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 15.07.2014 року було визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 28.04.2010 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П., зареєстрованого в реєстрі за №3148, яким звернуто стягнення на двокімнатну квартиру [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] ( [PERSON] ). Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва визнано недійсними прилюдні торги проведені 09.02.2011 року згідно протоколу проведення прилюдних торгів №1-К-199-СЛ-і затверджених директором ПП «Спеціалізоване підприємство Юстиція», щодо квартири за адресою : [ADDRESS] . Визнано недійсним свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів від 26.03.2011 року, видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Халявка Н.М., яким посвідчено за [PERSON] , ІПН [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою : [ADDRESS] право власності на квартиру, що знаходиться за адресою : [ADDRESS] . Скасовано державну реєстрацію права власності від 27.04.2011 року за реєстраційним номером 33526586 за [PERSON] , ІПН [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою : [ADDRESS] на квартиру, що знаходиться за адресою : [ADDRESS] . Стягнуто з Приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство Юстиція», код ЄДРПОУ 32277680, що знаходиться за адресою : м. Київ, бул. І.Лепсе, 8, корп. 3, Відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, код ЄДРПОУ 35008087, що знаходиться за адресою : м. Київ, пр. Повітрофлотський, 40а, [PERSON] , ІПН [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою : [ADDRESS] , Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», код ЄДРПОУ 00039019, що знаходиться за адресою : м. Київ, вул. Ковпака, 29 судовий збір в розмірі 551,21 грн. з кожного. В іншій частині позову відмовлено. Постановою Київського апеляційного суду від 06.12.2018 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою [PERSON] закрито, апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 15.07.2014 року в частині задоволення позовних вимог скасовано та у задоволенні позову відмовлено. Постановою Київського апеляційного суду від 10.12.2018 року апеляційну скаргу [PERSON] та [PERSON] задоволено. Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 26.06.2017 року в частині задоволення позовних вимог скасовано та у задоволенні позову відмовлено. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Позивач звертаючись з даним позовом до суду просив визнати недійсними прилюдні торги, проведені 09 лютого 2011 року з реалізації квартири [ADDRESS] та скасувати їх результати, на що слід зазначити наступне. Правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів. Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів - це оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто правочин. В ст. 215 ЦК України закріплено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч. 1-3 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав, встановлених частиною першою ст. 215 ЦК України. Крім визнання правочину недійсним, способами захисту цивільних прав та інтересів також можуть бути відновлення становища, яке існувало до порушення, та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, його посадових і службових осіб, що закріплено в ст. 16 цього Кодексу. З аналізу ч. 1 ст. 650, ч. 1 ст. 655 та ч. 4 ст. 656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на прилюдних торгах є різновидом договору купівлі-продажу. Сторонами в договорі купівлі-продажу є продавець і покупець. Як видно з матеріалів справи, рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 15 липня 2014 року, яким було визнано виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом КМНО Ковальчуком С.П. 28.04.2010, яким запропоновано звернути стягнення на квартиру [ADDRESS] в рахунок погашення заборгованості в сумі 2036634 грн. 06 коп. за кредитним договором, укладеним між ним та ПАТ «Укрсоцбанк» 25.02.2008 року було скасовано постановою Київського апеляційного суду від 06 грудня 2018 року. Враховуючи викладене, рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 15 липня 2014 року не може бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. Згідно з вимогами ч. 1 та 3 ст. 62 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах. Майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними ст. 58 цього Закону. Умови та порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, на які звернуто стягнення відповідно до чинного законодавства, а також розрахунки за придбане майно станом на час проведення торгів визначалися Законом «Про виконавче провадження» та Тимчасовим положенням (чинним на час виникнення спірних правовідносин). Відповідно до пункту 3.5 Тимчасового положення спеціалізована організація, яка проводить публічні торги, не пізніше як за 15 днів до дня проведення публічних торгів публікує в порядку, визначеному Положенням про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 20 травня 2003 року № 43/5, зареєстрованим 21 травня 2003 року за № 388/7709 (зі змінами), на відповідному веб-сайті інформацію про нерухоме майно, що реалізується. Оголошення про проведення повторних торгів має бути розміщене не пізніше семи днів з моменту переоцінки майна. Одночасно ця інформація може бути розміщена в засобах масової інформації. Зміст інформаційного повідомлення повинен містити: 1) найменування, опис і характеристику нерухомого майна; 2) його місцезнаходження (адресу); 3) стартову ціну; 4) строки сплати та суму гарантійного внеску учасника прилюдних торгів, найменування, адресу банку, номер рахунка спеціалізованої організації для його сплати; 5) порядок та строки розрахунку за придбане на публічних торгах майно, номер депозитного рахунка органу державної виконавчої служби для сплати коштів; 6) дату, час та місце ознайомлення з майном; 7) дату, час та місце проведення прилюдних торгів; 8) реквізити спеціалізованої організації, яка проводить прилюдні торги; 9) кінцевий термін реєстрації для участі у прилюдних торгах; 11) інші відомості, потрібні для проведення прилюдних торгів (пункт 3.6 Тимчасового положення). Відповідно до п. 3.11 Тимчасового положення спеціалізована організація письмово повідомляє державного виконавця, стягувача та боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна. Письмовим повідомленням є не тільки направлення відповідних відомостей зазначеним особам у письмовому вигляді, а й отримання цими особами відомостей. В даній справі позивач вказував, що прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна - належної йому квартири [ADDRESS] були проведені з порушенням норм чинного законодавства, а саме Закону України «Про виконавче провадження (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) та пунктів 3.2, 3.6 і 3.11 Тимчасового положення, оскільки повідомлення були направлені не на адресу його місця проживання, як вказано у виконавчому написі, а за адресою, в якій він ніколи не проживав. Вказана обставина позбавила його можливості захистити свої права, як особи, яка зацікавлена у продажі арештованого нерухомого майна за найвищою ціною. Згідно ст. 256 ЦК України позовну давність визначено як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Тобто позовна давність встановлює строки захисту цивільних прав. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ст. 267 ЦК України). Про початок відліку строку позовної давності вказано в ст. 261 ЦК України, відповідно до ч. 1 якої перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. З тексту рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 15 липня 2014 року вбачається, що позивач при зверненні до суду з вказаним позовом, посилався на те, що належну йому квартиру було продано, а її вартість в сумі 125 000 дол. США просив стягнути в якості заподіяної йому шкоди з вини приватного нотаріуса КМНО Ковальчука С.П. З вказаним позовом позивач звернувся до суду у травні 2012 року, а вимоги до приватного нотаріуса КМНО Ковальчука С.П. заявив у вересні 2013 року. У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та пункті 23 рішення цього суду у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін як одному із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. Тому обов`язок доводити, коли саме позивач дізнався про проведені прилюдні торги, які він просить визнати недійсними, та чи мали місце обставини, які свідчать про переривання перебігу строку позовної давності, має саме позивач. В судовому засіданні 10 грудня 2018 року позивач не навів обставин, які свідчили б про переривання перебігу строку позовної давності. Вказана вимога не відноситься до переліку, закріпленого в ст. 268 ЦК України. Згідно зі ст. 48 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель, іпотекодавець, боржник та будь-який учасник прилюдних торгів вправі протягом трьох місяців з дня проведення торгів оскаржити їх результати в суді за місцезнаходженням нерухомого майна. Таким чином, у справах про визнання недійсними торгів з реалізації нерухомого майна, що перебуває в іпотеці, підлягає застосуванню спеціальна позовна давність, передбачена ст. 48 Закону України «Про іпотеку». Матеріали справи містять заяву представника відповідача Скрипника С . В. про застосування спеціального строку позовної давності, передбаченого статтею 48 Закону України «Про іпотеку». Слід зазначити, що висновок апеляційного суду щодо пропуску позивачем позовної давності щодо даного предмету позову є встановленим і не підлягає повторному доведенню у даному спорі.

Outcome: dismissed