Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, вказуючи, що він працював в КП «Ніжинське муніципальне підприємство з благоустрою» з 25.11.2013 р. по 01.08.2014 р. на посаді директора. 01.08.2014 р. він був звільнений з посади за згодою сторін. Його заборгованість по заробітній платі складає 2107,46 грн., розмір середньої заробітної плати - 103,85 грн. Просить суд з підстав, передбачених ст.117 КЗпП України, стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку, а також 5000 грн. витрат на правову допомогу. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та пояснив, що з 04.08.2014 р. він працює в ДП «Укрекоресурс», де отримує заробітну плату, вищу, ніж у відповідача. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про поважність причини неявки суд не повідомив, заперечень та доказів на їх обґрунтування суду не надав. За таких обставин суд вважає можливим розгляд справи у відсутність відповідача Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. У відповідності зі ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми повинні бути виплачені не пізніше наступного дня після пред*явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку. У випадку, якщо звільнений працівник до одержання остаточного розрахунку стане на іншу роботу, розмір зазначеної компенсації зменшується на суму заробітної плати, одержаної за новим місцем роботи. В судовому засіданні встановлено, що з 25.11.2013 р. сторони перебували у трудових правовідносинах та 01.08.2014 р. позивача звільнено з роботи за угодою сторін , згідно п.1 ст.36 КЗпП України, що підтверджується відповідними записами у його трудовій книжці. Остаточний розрахунок з позивачем ані в день звільнення, ані пізніше проведений не був, що підтверджується відповідною довідкою № 250 від 03.11.14 р. З 04.08.2014 р. позивач працює виконуючим обов'язки начальника обласного управління «Сумиекоресурс» ДП «Укрекоресурс», де, згідно його пояснень, отримує заробітну плату вищу, ніж він отримував до звільнення у відповідача. Згідно судового наказу № 645/11154/14ц, виданого 23.12.2013 р. суддею Фрунзенського районного суду м.Харкова, з КП «Ніжинське муніципальне підприємство з благоустрою» на користь позивача стягнуто заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі у розмірі 2107,46 грн. Згідно наданої суду довідки №251 від 03.11.2014 р., середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 103,85 грн. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести суду ті обставини, на які вона посилається в обгрунтування своїх вимог і заперечень. Оскільки позивач був звільнений з роботи 01.08.2014 р. (п'ятниця), а з понеділка 04.08.2014 р. став на іншу роботу, йому має бути нарахований середній заробіток за весь час затримки розрахунку з 04.08.2014 р. по день ухвалення судового рішення, з вирахуванням заробітної плати, одержаної за новим місцем роботи. Враховуючи, що за новим місцем роботи відповідач отримує вищу заробітну плату, ніж у відповідача, проте довідку про її розмір суду не надав, суд позбавлений можливості визначити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку, проте зазначає, що у всякому випадку, заробітна плата позивача за новим місцем роботи (з його слів) перевищує розмір середнього заробітку, який має бути нарахований за той же період з 04.08.2014 р. по 12.01.2015 р. За таких обставин суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Судові витрати, пов'язані з розглядом справи, позивачеві не відшкодовуються, згідно ст.88 ЦПК України, оскільки рішення ухвалено не на його користь. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed