Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення 39637,00 грн. шкоди завданої працівником підприємству. Посилався на те, що відповідач працював у позивача на посаді завідувача складу у період з 02.01.2014р. по 28.01.2015р. і згідно Положення про комерційну таємницю та матеріальну відповідальність ТОВ «НАШ ЛЕГІОН» [PERSON] є матеріально відповідальним працівником. Зазначав, що за результатами проведеної у січні 2015р. інвентаризації товарно-матеріальних цінностей було встановлено нестачу товару на суму 39637,00 грн. Стверджував, що відповідач визнав свою вину у зникненні товару та зобов'язався повернути кошти до 31.07.2015р., але кошти так і не повернув, чим порушив права позивача. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач заперечень на позов не представив і в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив. На підставі ст. 224 ЦПК, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі. Дослідивши матеріали справи, вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Як вбачається зі статуту (а.с.17-18) та письмових пояснень позивача, останній створений для здійснення підприємницької діяльності, яка спрямована на отримання прибутку, а саме здійснює торгівлю покрівельними будівельними матеріалами. Для зберігання покрівельних будівельних матеріалів позивачем використовується складське приміщення, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.5-7). Згідно з трудовою книжкою (а.с. 14-15) та письмовими поясненнями позивача, [PERSON] працював у ТОВ «НАШ ЛЕГІОН» завідувачем складу у період з 02.01.2014р. по 28.01.2015р., та відповідно до підписаного сторонами Положення про комерційну таємницю та матеріальну відповідальність товариства з обмеженою відповідальністю «НАШ ЛЕГІОН» від 02.06.2014р., відповідач визначений матеріально відповідальним працівником (п.1 Положення). Відповідно до ст. 135-1 КЗпП України, Письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. 27.01.2015р. у складському приміщенні розташованому за адресою: [ADDRESS] було проведено інвентаризацією товарно-матеріальних цінностей, за результатами проведення якої було встановлено нестачу товару на суму 39637,00 грн. (а.с.11). Під час проведення інвентаризації відповідач був відсутній на своєму робочому місці без поважних причин, що підтверджується відповідним актом № 1 від 27.01.2015р. Наказом від 28.01.2015р. [PERSON] був звільнений з посади завідувача складу у зв'язку з прогулом без поважних причин, згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України (а.с.13). Разом з тим, з розписки наданої відповідачем 28.01.2015р. вбачається, що останній визнав свою вину у зникненні товару на суму 39637,00 грн., зазначивши що він їх украв, та зобов'язався повернути вартість викраденого товару до 31.07.2015р. (а.с.4). Згідно письмових пояснень позивача, відповідач у визначений розпискою строк не повернув вартість викрадених матеріальних цінностей. Частинами 1,2 ст. 130 КЗпП України визначено, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. Частиною 3 ст. 136 КЗпП України визначено, що у решті випадків покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду. Відповідно до ч. 1 ст. 135-3 КЗпП України, розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами. Враховуючи те, що з вини відповідача, як матеріально відповідального працівника ТОВ «НАШ ЛЕГІОН», підприємству була завдана матеріальна шкода у сумі 39637,00 грн., яку не можливо покрити шляхом відрахувань із заробітної плати, оскільки він звільнений із займаної посади, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] завдану ним шкоду в сумі 39637 грн. Вирішуючи позов таким чином, відповідно вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути понесені останнім судові витрати в розмірі 1378 грн. (а.с.20). Враховуючи викладене та

Outcome: approved