Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 30.05.2011 року у розмірі 8337,50 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 30.05.2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 10900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [INFO] позичальник [PERSON] помер. Спадкоємцями померлого позичальника [PERSON] є відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON], як такі, що проживали із спадкодавцем на момент відкриття спадщини. 25.05.2017 року банку надано відповідь з Четвертої Львівської державної нотаріальної контори, що спадкоємці померлого [PERSON] із заявами про прийняття чи про відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися, спадкова справа заведена на підставі претензії ПАТ КБ «Приватбанк». Вважають, що відповідачі по справі, прийняли спадщину, в тому числі і кредитні зобов'язання померлого. 29.10.2017 року відповідачам направлено лист-претензію згідно якого позивач пред'явив свої вимоги, але ніяких дій боржниками не було виконано через що ПАТ КБ «Приватбанк» змушений звернутися до суду з позовом до спадкоємців позичальника. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав клопотання відповідно до якого позов підтримує в повному обсязі, розгляд справи просить проводи у відсутності представника позивача та проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідачі у судове засідання повторно не з'явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку по місцю їх реєстрації, причин неявки суду не повідомили, відзив не подали. Тому суд вважає, що у відповідності до ст.280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, слід розглянути справу у відсутності відповідачів, постановивши заочне рішення. Перевіривши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. Ухвалою суду від 25.05.2018 року відкрито позовне провадження у справі та надано відповідачам термін на надання відзиву на позов. Ухвалою від 30.07.2018 року справу призначено до судового розгляду по суті. Оскільки відзив на позов від відповідачів не надходив, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи на основі наявних доказів. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 30.05.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір, згідно з умовами якого останньому було надано кредит у розмірі 10900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом на заяві. ( а.с.11-45) Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання є недопустимою (ст. 525 ЦК України). Згідно з ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до ст.610 цього Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або неналежне виконання. Як вбачається з свідоцтва про смерть позичальник [PERSON] помер [INFO]. ( а.с.49 ) про що міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції складено актовий запис №540. Як вбачається з розрахунку заборгованості ( а.с.5-10) позичальник [PERSON] своїх зобов'язань за договором належним чином не виконав, станом на дату смерті заборгованість за кредитним договором від 30.05.2011 року становила 8337,50 грн. з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, яка складається 5274,74 грн. - тіло кредиту, 2962,76 грн. - проценти за користування кредитом, 100 грн. пеня. Оскільки позичальник [PERSON] не повернув банку кредитні кошти відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості, з урахуванням встановленого та вимог ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України, суд робить висновок про невиконання ним умов кредитного договору та порушення прав банку, які підлягають судовому захисту. Крім цього судом встановлено, що померлий [PERSON] за час дії договору з моменту його укладення - 30.05.2011 року до часу своєї смерті - [INFO] не оспорював укладеного договору кредиту, користувався наданими кредитними коштами та проводив частково оплату коштів, погашаючи заборгованість по кредитному договору, а отже погоджувався з умовами договору. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку - шість місяців від дня відкриття спадщини він не заявив про відмову від неї. Як встановлено судом з документів, що надані позивачем, а саме копій паспортів відповідачів [PERSON] та [PERSON], останні зареєстровані у [ADDRESS], за місцем реєстрації спадкодавця. ( а.с.46-48) На виконання вимог ч.2 ст.1281 ЦК України ПАТ КБ «Приватбанк» надіслав лист-претензію кредитора до Четвертої Львівської державної нотаріальної контори, яка надала відповідь про те, що спадкоємці померлого [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися, спадкова справа після смерті спадкодавця заведена на підставі претензії ПАТ КБ «Приватбанк». ( а.с.53-54) Як вбачається з матеріалів справи, (а.с.55) 18.10.2017 року до спадкоємців померлого - відповідачів по справі [PERSON] та [PERSON] було направлено лист - претензію згідно якої позивач пред'явив свої вимоги, однак останні жодних дій не вчинили. Враховуючи наведене вище, зібрані у справі докази, а також те, що судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] фактично прийняли спадщину після смерті позичальника [PERSON], як такі, що постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, не відмовилися від її прийняття, а тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження у судовому засіданні і такі підлягають до задоволення. Відповідачами такі вимоги жодними доказами не спростовані, відзив на позов не подано. Крім цього, у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідачів в рівних частинах на користь позивача слід стягнути понесені та документально підтверджені останнім судові витрати в розмірі 1762 грн. судового збору.

Outcome: approved