Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції, відділу державної виконавчої служби Кіровоградського районного управління юстиції, АТ «Ерсте Банк» та [PERSON] про звільнення майна з - під арешту зазначивши, що 08.08.2005 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № KGV3GK01583037, згідно з яким [PERSON] отримав кредит у розмірі 29 500,00 доларів США. З метою забезпечення виконання договірних зобов'язань за вказаним вище кредитним договором, 08.08.2005 року ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідач -4 уклали договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Водяницькою А.В. за реєстровим номером 3546, відповідно до якого відповідач-4 надав в іпотеку квартиру за номером [ADDRESS]. Одночасно, приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Водяницькою А.В. було накладено заборону відчуження вказаної квартири, що належить відповідачу на праві власності до припинення договору іпотеки. З причини неналежного виконання умов кредитного договору, відповідач - 4 за станом 28.01.2009 року перед позивачем мав заборгованість в розмірі 26 039,69 доларів США, з приводу чого, відповідно до звернення позивача, Ленінським районним судом м. Кіровограда, рішенням суду від 06.07.2010 року, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором було звернено стягнення на предмет іпотеки. Проте, в подальшому позивачу стало відомо, що на спірне майно накладено арешти та заборони відчуження, що стало підставою для письмового звернення позивача до відповідачів 1 та 2 з заявами щодо зняття арештів з належної відповідачу -4 квартири, яка передана в іпотеку. На звернення позивача, відповідачем -2 надано відповідь, згідно з якою в задоволенні заяви про знаття арешту було відмовлено з підстав несплати виконавчого збору, одночасно повідомивши про відсутність за станом на 24.02.2015 року у ВДВС виконавчих проваджень стосовно відповідача -4. З урахуванням вищевикладених обставин позивач з даним позовом звернувся до суду. Представник позивача до суду надав заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, розгляд справи здійснити без його участі, проти винесення у справі заочного рішення не заперечував. Представник відповідача - 1 у судове засідання не з`явився, проте був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, надав заперечення проти позову. Представник відповідача -2 у судове засідання не з`явився, проте був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Відповідач - 3 у судове засідання не з`явився, проте був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи Відповідач -4 у судове засідання не з`явився, проте був повідомлений про день, час та місце розгляду справи. З урахуванням положень ст. ст. 158, 169, 224 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу на підставі наявних матеріалів та доказів, заочно. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам у їх сукупності суд вважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.08.2005 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № KGV3GK01583037, згідно з яким [PERSON] отримав кредит у розмірі 29 500,00 доларів США, що підтверджується вказаним договором. З метою забезпечення виконання договірних зобов'язань за вказаним вище кредитним договором, 08.08.2005 року ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідач -4 уклали договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Водяницькою А.В. за реєстровим номером 3546, відповідно до якого відповідач-4 надав в іпотеку квартиру за номером [ADDRESS], про що свідчить зазначений договір іпотеки від 08.08.2005 року. Одночасно, приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Водяницькою А.В. було накладено заборону відчуження вказаної квартири, що належить відповідачу -4 на праві власності до припинення договору іпотеки. З причини неналежного виконання умов кредитного договору, відповідач - 4 за станом 28.01.2009 року, перед позивачем мав заборгованість в розмірі 26 039,69 доларів США, з приводу чого Ленінським районним судом м. Кіровограда, рішенням суду від 06.07.2010 року, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором було звернено стягнення на предмет іпотеки. 02. 02.2009 року, відповідно до постанови старшого державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції Макара О.В. накладене арешт на все майно, що належить [PERSON], адреса: [ADDRESS] у межах суми звернення стягнення: 2599621,79 грн. Згідно з Інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців від 25.02.2015 року, 05.02.2009 року 11:47:47 за № 8432085 реєстратором: Кіровоградська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, 25009, Кіровоградська область, м. Кіровоград, вул. Габдрахманова,3, на підставі постанови, б/н, 02.02.2009 року, Ленінський ВДВС Кіровоградського МУЮ, зареєстровано обтяження, об'єкт обтяження: квартира, адреса: [ADDRESS], а також накладені арешти на інше майно [PERSON]. 10.07.2014 року, у зв'язку з наявністю запису про арешт всього нерухомого майна [PERSON], накладеного відповідачем -1, позивач письмово звернувся до відповідача -1 з заявою про зняття арешту з квартири за номером [ADDRESS], на яку листом від 01.08.2014 року відповідач-1 повідомив, що у зв'язку з вжитими державним виконавцем заходами по виконанню рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06.07.2010 року про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості відповідача -4 за кредитним договором, відповідачем-1 було визначено суму виконавчого збору, яку відповідач - 4 не сплатив. Тобто, заява позивача щодо зняття арешту з квартири відповідача -4, відповідачем-1 була залишена без задоволення. На заяву позивача на ім`я начальника ВДВС Кіровоградського РУЮ Мірошника О.С. від 11.07.2014 року про зняття арешту з квартири за номером [ADDRESS], ВДВС Кіровоградського РУЮ повідомив, що за станом на 24.02.2015 року на виконанні у відділі ДВС Кіровоградського РУЮ відсутні виконавчі провадження про стягнення з [PERSON] на користь фізичних, юридичних осіб та держави боргів. Згідно з Інструкцією «про проведення виконавчих дій» №74/5 від 15.12.1999 року та ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі: - виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; - коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Відповідно до ст.16 Закону України «Про заставу» право застави виникає з моменту укладання договору застави. Згідно з Інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців від 25.02.2015 року, право застави на вказану квартиру відповідача-4 у позивача виникло 08.08.2005 року, натомість постанова про накладення арешту б/н, Ленінським ВДВС Кіровоградського МУЮ, винесена 02.02.2009 року, згідно з якою зареєстровано обтяження, об'єкт обтяження: квартира, адреса: [ADDRESS]. Всі інші дії щодо накладення арешту на належне на праві приватної власності відповідачу - 4 майно, вчинялися після виникнення у позивача права на заставлене майно, а саме після 08.08.2005 року. У відповідності до ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. З урахуванням викладеного, вищий пріоритет на заставлене майно має позивач. У відповідності до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Відповідно до ч.2 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Згідно зі ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачене законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст. 11 ЦПК України про диспозитивність цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущення. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно з ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Таким чином, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідачів на користь позивача підлягають судові витрати по справі в сумі 243,60 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved