Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

\~Позивач звернувся до суду з позовом до суду, по якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати на навчання в сумі 25\~835,26 грн.; витрати зі сплати судового збору в розмірі 1\~762 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, проте від нього надходило до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. В клопотанні представник позивача зазначив, що не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач до судового засідання не з`явилась, про час, дату та місце судового засідання повідомлена належним чином у встановленому порядку. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності до суду не подавала. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши\~та проаналізувавши\~матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. По справі встановлені наступні фактичні обставини. [PERSON] відповідно до вимог Закону України від 20.12.1990 №565-XII «Про міліцію», Закону України « Про національну поліцію» проходила службу в органах внутрішніх справ/ Національної поліції України з 15.08.2013 року по 27.06.2016 року. У 2013 році була зарахована до Одеського державного університету внутрішніх справ, поставлена на всі види продовольчого та речового забезпечення, з виплатою грошового утримання у відповідності до наказу від 15.08.2013 №117 о/с. Наказом університету від 06.11.2015 року № 165 о/с, згідно п. 9 розділу ХІ Закону України « Про національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ курсанта факультету підготовки фахівців для підрозділів транспортної міліції [PERSON] було звільнено з 06.11.2015 року у запас Збройних Сил України пунктом 63 «к» ( у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу ( службу ) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади ( установи, організації). Після прийняття наказу МВС України від 07.11.2015 року № 1392 « Про затвердження штатів установ і закладів МВС України», наказом університету від 12.11.2017 № 171 о/с призначено прибулих з Міністерства внутрішніх справ України на посади курсантів денної форми навчання Одеського державного університету внутрішніх справ по переведенню у зв`язку зі службовою необхідністю, поставивши на всі види утримання та забезпечення згідно законодавства, з 07.11.2017 в тому числі [PERSON] Наказом від 25.06.2016 № 91 о/с [PERSON] було відряджено для подальшого проходження служби в органах Національної поліції до Головного управління Національної поліції в Одеській області. Наказом від 13.11.2017 № 1754 о/с за результатами проведення службового розслідування за фактом поданого рапорту на звільнення за власним бажанням молодим фахівцем [PERSON] останню було звільнено з органів поліції за п.7.ч.1 ст. 77 Закону України « Про національну поліцію» ( за власним бажанням). Відповідно до положень ст.18 Закону України «Про міліцію», особи начальницького складу ОВС, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу МВС України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, повязані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. У звязку із тим, що відповідач протягом значного проміжку часу з моменту звільнення, з 13.11.2017 року, по сьогоднішній день, добровільно не відшкодував витрати, понесені університетом на його навчання, позивач був змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Відповідно до ст.. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Так, згідно з п.2 Порядку відшкодування особами витрат, повязаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 №313, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, повязаних з: грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця в навчальному закладі. На виконання вимог ст.18 Закону України «Про міліцію», Указу Президента\~України №77/96\~від 23.01.1996\~«Про заходи\~щодо реформування\~системи підготовки\~спеціалістів та\~працевлаштування випускників\~вищих навчальних\~закладів» та Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України, затвердженого наказом МВС України №150 від 14.05.2007, між Університетом, ГУМВСУ в Одеській області та [PERSON] укладено Договір про підготовку фахівця в Одеському державному університеті внутрішніх справ. Нормами вказаного Договору передбачено, що в разі звільнення з ОВС по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом3 Договору, Відповідач зобовязаний відшкодувати фактичні витрати, повязані з його утриманням у навчальному закладі згідно з затвердженим розрахунком. Крім того, відповідно до зазначеного Договору, підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є звільнення особи зі служби протягом перших трьох років після закінчення вищого навчального закладу МВС України. Відповідно до норм ст.1 Закону України «Про загальну структуру і чисельність Міністерства внутрішніх справ України», навчальні заклади включені до загальної структури Міністерства внутрішніх справ України, таким чином Університет є структурним підрозділом Міністерства внутрішніх справ. В статуті Університет, затвердженому наказом МВС України від 15.05.2012 №429 також зазначається, що Університет діє у складі Міністерства внутрішніх справ України та підпорядковується йому. Університет, як розпорядник бюджетних коштів згідно із нормами бюджетного законодавства, для виконання своїх обовязків по договору, здійснювало фактичні витрати бюджетних коштів з утримання відповідача. Отже, Університет, як структурний підрозділ Міністерства внутрішніх справ України, у разі невиконання договірних відносин, з боку курсантів або молодих фахівців, випускників ВНЗ, звертається до суду для відшкодування бюджетних коштів, які виділялися з державного бюджету і були витрачені на їх утримання. Згідно з вищезазначеними нормативно-правовими актами, наказами МВС від 15.02.2002 №148 «;Про\~заходи щодо\~виконання постанови\~Кабінету Міністрів\~України»,\~від 17.11.2001\~№1515\~«Про формений\~одяг осіб\~начальницького і\~рядового складу\~органів внутрішніх\~справ,\~військовослужбовців спеціальних\~моторизованих військових\~частин міліції\~внутрішніх військ\~МВС та\~осіб начальницького\~складу міліції»,\~постановами Кабінету Міністрів України від 14.08.2013 №594 «Про формений одяг працівників міліції», від 29.03.2002 №426 «Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань та осіб рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту та Державної служби спеціального звязку та захисту інформації», Порядку розрахунку витрат, повязаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом від 16.07.2007 №419/831/240/605/537/219/534 та Порядку розрахунку витрат, повязаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом від 16.07.2007 №419/831/240/605/537/219/534, на [PERSON] з 18.08.2008 по 23.06.2012 фактично витрачалися бюджетні кошти. Загальна сума, витрачених на навчання [PERSON] за період навчання з 15.08.2013 року по 25.06.2016 року складає 25\~835,26 грн. Відповідно до ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частина 1 статті 530\~ЦК України зазначає, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Стаття 610\~ЦК України зазначає, що порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Судом встановлено, що внаслідок невиконання відповідачем умов по поверненню коштів позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762 грн., що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням на зазначену суму . З наведеного вище, суд вважає позов законним, обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Розглянувши справу повно, всебічно, обєктивно та неупереджено, суд вважає правомірними заявлені позовні вимоги, які є обґрунтованими, тому вважає за можливе їх задовольнити.

Outcome: approved