Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи заявлені вимоги наступним. Позивач є власником квартири [ADDRESS] . На даний час у вищевказаній квартирі зареєстровані 2 осіб, а саме: [PERSON] та відповідачка у справі. Відповідачка не проживає за зареєстрованою адресою понад один рік, була вселена до неї за згодою попереднього власника. Реєстрація відповідачки у квартирі перешкоджає позивачу у реалізації ним правомочностей її власника. З цих підстав, просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, подали до суду заяву, якою позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити та не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст.280,281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а від відповідачки, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надійшло. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв`язку з наступним. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] згідно договору довічного утримання № 164 від 19.02.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравцем Я.М. На даний час у вищевказаній квартирі зареєстровані 2 осіб, а саме: [PERSON] та відповідачка у справі. Відповідачка в квартирі не проживає тривалий час, речі в квартирі відсутні, участі в оплаті житлово - комунальних послуг не приймає, що підтверджується актом про непроживання особи за місцем реєстрації від 21.12.2020 року. Згідно ст.150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і мають право розпоряджатись цією власністю на власний розсуд. Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст.72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Враховуючи те, що відповідачка в спірній квартирі не проживає понад один рік суд вважає, що [PERSON] втратила право користування квартирою [ADDRESS] , що свідчить про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення судом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідачки на користь позивача судовий збір у розмірі 840,80 грн. На підставі ст.ст. 72,150 ЖК УРСР,

Outcome: approved