Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Львівський комбінат хлібопродуктів» ДАК «Хліб України» про зобов'язання до вчинення дій та відшкодування моральної шкоди, покликаючись на те, що він з 1993 року працював на ДП «Львівський комбінат хлібопродуктів» ДКА «Хліб України». 14.06.1993 року стався нещасний випадок на виробництві внаслідок якого він отримав ушкодження та втратив 100% працездатності, внаслідок чого він отримує страхові виплати. Для здійснення перерахунку страхових виплат внаслідок зростання коефіцієнтів заробітної плати просить зобов'язати відповідача витребувати документи, що стосуються правильності нарахування підприємством розміру втраченого заробітку, подати у Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України у м.Львові нарахування заробітної плати з розшифровкою по видах нарахувань. Крім того, просить суд стягнути з відповідача моральну шкоду, спричинену незаконними діями відповідача, яка полягає у тому, що на протязі 10 років він не може дізнатися про свою особисту інформацію, яка стосується розміру його заробітної плати та порядок її розрахунку. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі з мотивів викладених у позовній заяві. Просять суд задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача заперечив щодо задоволення позову за безпідставністю, оскільки документи про встановлення розмірів заробітної плати [PERSON] по 2005 рік є знищеними. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] з 23.04.1991 року працював водієм на Дочірньому підприємстві «Львівський комбінат хлібопродуктів» Державної акціонерної компанії «Хліб України», 14.10.1993 року звільнений по інвалідності (а.с.17). Актом про нещасний випадок на ДП «Львівський комбінат хлібопродуктів» ДКА «Хліб України» №1 від 15 червня 1993 року, який посвідчує факт настання нещасного випадку з [PERSON], внаслідок якого він втратив 100% працездатності (а.с.21-24) [PERSON] звертався до Територіальної державної інспекції праці у Львівській області про проведення перевірки правильності нарахування йому сум відшкодування шкоди завданої трудовим каліцтвом на ДП «Львівський комбінат хлібопродуктів» ДАК «Хліб України», (а.с.6) проте провести таку не було можливим у зв'язку із відсутністю розмірів тарифних ставок. Відповідно до акту прийняття-передачі особових справ потерпілих на виробництві №1 від 18.03.2002 року, особова справа [PERSON] передана підприємству ДАК «Хліб України» ДП Львівський комбінат хлібопродуктів, яке здійснювало виплату по відшкодуванню втраченого заробітку, Відділенню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м.Львові (а.с.20). Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо потерпілому або особам, які мають право на відшкодування шкоди, з вини власника або уповноваженого ним органу своєчасно не визначено або не виплачено сум такого відшкодування, ці суми виплачуються без обмеження будь-яким строком і підлягають коригуванню через зростання цін на споживчі товари й послуги в порядку, встановленому ст.34 Закону України «Про оплату праці». Пунктом 28 «Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №472 від 23.061993 року, передбачено, що перерахування розміру відшкодування шкоди (втраченого заробітку) проводиться у разі підвищення мінімального розміру заробітної плати в порядку, встановленому законодавством. У разі самостійного збільшення тарифних ставок підприємствами (незалежно від форми власності) порядок перерахування раніше визначеного розміру відшкодування шкоди визначається колективним договором, угодою, наказом власника, іншим уповноваженим трудовим колективом на представництво органом, але у всіх випадках коефіцієнт збільшення розміру відшкодування шкоди не може бути меншим коефіцієнта підвищення заробітної плати відповідного працівника. У позивача існує право на звернення до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України та зокрема право перевірки правильності нарахування сум відшкодування шкоди, завданої трудовим каліцтвом відповідно до чинного законодавства і як наслідок відповідач зобов'язаний подати у відповідний Фонд документи, які необхідні для проведення такого перерахунку. Посилання представника відповідача на знищення документів про встановлення розмірів заробітної плати по 2005 рік, на думку суду є необґрунтованим. Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» №4 від 31.03.1995 року обов'язковому доведенню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, та вини останнього в її заподіянні Згідно з вимогами ст.23 ч.3 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ст.60 ч.1 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак позивач, під час судового розгляду справи, не довів суми заподіяної йому відповідачем моральної шкоди у розмірі 50 000 грн. У зв'язку з цим суд відхиляє вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди оскільки така не знайшла свого матеріального підтвердження в судовому засіданні. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково.

Outcome: partial