Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування за законом. Заявлені вимоги мотивує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після смерті останнього залишилося спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями. [INFO] померла його мати [PERSON] , за свого життя [PERSON] фактично вступила в управління і володінням спадковим майном, таким чином спадкоємцем майна померлого [INFO] , [PERSON] за законом була дружина померлого [PERSON] . Позивач не має можливості успадкувати житловий будинок з господарськими будівлями через відсутність відповідних правовстановлюючих документів, у зв`язку з чим нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину. Позивач є спадкоємцем майна померлої за законом, який прийняв спадщину. Посилаючись на викладене, позивач просив суд, визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] . У підготовче судове засідання позивач не з`явився, подав суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутність, вказав, що позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просив справу розглядати за його відсутності та вказав, що заперечень проти позову не має. Представники третіх осіб в підготовче судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, заперечень проти позову не мають. Відповідно до ч. 1 ст. 198 ЦПК України підготовче судове засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 цього розділу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим Пронозівською сільською радою Глобинського району Полтавської області 20 лютого 2002 року. До складу спадкового майна входить житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки від 02 квітня 2019 року № 507 виданої виконавчим комітетом Пронозівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, [PERSON] , [INFO] , дійсно на день смерті [INFO] проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] , в такому складі сім`ї: дружина - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до виписки з погосподарської книги від 02. Квітня 2019 року № 509 виданої виконкомом Пронозівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, згідно з записом по господарству № 020039-5 в по господарській книзі № 3 Пронозівської сільської ради за [PERSON] на момент смерті [INFO] значиться житловий будинок з по господарськими будівлями, збудований в 1967 році, [ADDRESS] на неприватизованій земельній ділянці розміром 0,25 га. Правовідносини по спадкуванню майна після [PERSON] . виникли на час дії Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року. Відповідно до ч. 1 ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ч. 1 ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ч.1, 2 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Пронозівської сільської ради Глобинського району Полтавської області 25 травня 2013 року. Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 02 квітня 2003 року серії [NUMBER], спадкоємцем майна [PERSON] , померлого [INFO] є дружина [PERSON] , спадкове майно, на яке видано це свідоцтво складається з права на земельну частку (пай). Із свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого 14 лютого 1960 року Пронозівською сільською радою Градизького району Полтавської області, вбачається, що батьками [PERSON] значаться [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] , (позивач) звернувся до Градизької державної нотаріальної контори Глобинського районну Полтавської області, для оформлення спадкових прав та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, на майно, що належало померлому [INFO] [PERSON] . 28 березня 2019 року державний нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва, оскільки позивачем не було подано правовстановлюючий документ, який підтверджує право власності померлого на спадкове майно. Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні копії спадкової справи, після померлої [INFO] [PERSON] в державного нотаріуса Градизької державної нотаріальної контори Глобинського районну Полтавської області заведена спадкова справа № 269 за 2013 рік, заяву про прийняття спадщини подав син [PERSON] . Інших спадкоємців за законом чи заповітом не має. Спадщина відумерлою не визнана. Згідно Довідки від 02.04.2019 року № 505 наданої виконавчим комітетом Пронозівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , дійсно на день смерті [INFO] проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] , в такому складі сім`ї: самотня. Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] від 03.01.2019 та висновку по будівництву № 111/02-04 від 05.03.2019 відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та цивільного захисту Глобинської районної державної адміністрації Полтавської області за вищевказаною адресою збудовані без істотних порушень діючих будівельних норм та правил. Як вбачається із довідки Комунального підприємства «Кременчуцького міжміського бюро технічної інвентаризації Кременчуцької міської ради Полтавської обласної ради» № 61/1459 від 25.03.2019, право власності на нерухоме майно, розташоване за адресою: [ADDRESS] , не зареєстроване. Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. У відповідності до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 5 статті 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. На час будівлі спадкодавцем будинку (у 1967 році) питання набуття права власності регулювалися Указом Президії Верховної ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків». Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Запис в погосподарській книзі сільської ради про належність домоволодіння певній особі, був офіційним доказом права власності даної особи на це домоволодіння. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] за життя на передбачених законом підставах набула право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] . Приймаючи до уваги, що позивач є особою, який прийняв спадщину за законом, позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved