Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості. Позовні вимоги вмотивовані тим, що 05 липня 2011 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №BLaЖГА00049693. Згідно пунктів 1.1.-1.8.4. Договору, Банк надав позичальнику кредит на поточні потреби в розмірі 8 500 грн., з терміном повернення кредиту - 05 липня 2014 року. Процентна ставка за Договором встановлена на рівні 15% річних. Щомісячна плата у вигляді комісії за управління Кредитом в розмірі 1,75% від суми Кредиту. Позивач зі своєї сторони виконав договірні зобов'язання за Договором в повному обсязі, а відповідачка від виконання своїх зобов'язань ухиляється. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідачки відповідно до розрахунку заборгованості станом на 14 серпня 2015 року становить 29 942 грн. 26 коп., з яких: прострочена до повернення сума Кредиту - 4 461 грн. 92 коп., прострочені проценти за користування Кредитом - 854 грн. 43 коп., комісія за РО - 1 866 грн. 60 коп., плата за пропуск платежів - 22 759 грн. 31 коп. На підставі наведеного, позивач просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачки на його користь заборгованість в загальній сумі 29 942 грн. 26 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання вдруге не з'явилась, про час та місце слухання справи двічі повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, а тому у відповідності до ст.ст.169, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у її відсутності за наявними матеріалами справи та доказами і ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши письмові докази у їх сукупності та співставленні, суд дійшов до висновку про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог, зважаючи на наступне. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи із змісту ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В ході судового розгляду встановлено, що 05 липня 2011 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №BLaЖГА00049693, відповідно до пунктів 1.1.-1.8.4. якого Банк надав відповідачці як позичальнику кредит на поточні потреби в розмірі 8 500 грн., з терміном повернення кредиту - 05 липня 2014 року. Процентна ставка за Договором встановлена на рівні 15% річних. Щомісячна плата у вигляді комісії за управління Кредитом в розмірі 1,75% від суми Кредиту (а.с.4-11 - копія Договору банківського обслуговування). Як встановлено в ході розгляду справи, позивач виконав договірні зобов'язання за Договором в повному обсязі, а відповідачка від виконання своїх зобов'язань ухиляється. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, загальна сума заборгованості відповідачки станом на 14 серпня 2015 року становить 29 942 грн. 26 коп., з яких: прострочена до повернення сума Кредиту - 4 461 грн. 92 коп., прострочені проценти за користування Кредитом - 854 грн. 43 коп., комісія за РО - 1 866 грн. 60 коп., плата за пропуск платежів - 22 759 грн. 31 коп. Отже, задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з наступного. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Крім того, виходячи зі змісту ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Виходячи зі змісту ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Таким чином, враховуючи, що відповідачка дійсно порушує взяті на себе зобов'язання за вищевказаним Договором, умови договору не виконує належним чином, не здійснює добровільних кроків для погашення заборгованості, суд дійшов до висновку про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі. Крім того, суд вважає за необхідне у відповідності до ст.88 ЦПК України, стягнути з відповідачки на користь державний судовий збір в розмірі 1 218 грн. 00 коп.

Outcome: approved