Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про перерозподіл часток у праві спільної часткової власності та визнання права власності на частку у порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 19 червня 2006 року управлінням комунальних ресурсів Донецької міської ради було видано свідоцтво про право власності № 2361, на підставі якого [PERSON], [PERSON], [PERSON] та йому по ? частини кожному належала двокімнатна квартира [ADDRESS] загальною площею 67,5 кв.м. 15 лютого 2007 року він і [PERSON] відчужили за договором купівлі - продажу 41/100 частину вказаної вище квартири [PERSON] Таким чином, після відчуження зазначеної частини квартири частки співвласників розподілилися наступним чином: [PERSON] - 41/100, [PERSON] - 25/100, [PERSON] - 25/100, [PERSON] - 45/1000 , та йому - 45/1000. Після цього спірна квартира фактично була переобладнана в дві ізольовані однокімнатні квартири площами 27,4 кв.м. і 40,0 кв.м. 27 серпня 2008 року Виконавчим комітетом Ленінської районної у м. Донецьку ради було прийнято рішення №330/9, яким затверджено акт державної приймальної комісії про прийняття закінченого будівництвом об'єкта індивідуальної забудови в експлуатацію - реконструйованої 2 -х кімнатної квартири [ADDRESS]. 22 вересня 2008 року Ленінським районним судом м. Донецька було прийнято рішення, яким [PERSON] виділена в натурі із спільного майна ізольована однокімнатна квартира загальною площею 27,4 кв.м. 12 листопада 2008 року Виконавчим комітетом Ленінської районної у м. Донецьку ради було прийнято рішення № 421/2 і квартирі, що належить [PERSON] була привласнена нова адреса - [ADDRESS]. Рішенням Ленінського районного суду м. Донецька від 10 вересня 2013 року було припинено право спільної часткової власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS]. Таким чином в їх власності залишилася однокімнатна квартира [ADDRESS] загальною площею 40,0 кв.м., в тому числі житловою площею 14,2 кв.м. Вважає, що частки в однокімнатній квартирі [ADDRESS] загальною площею 40,0 кв.м., в тому числі житловою площею 14,2 кв.м. між співвласниками необхідно розподілити таким чином - [PERSON] - 42/100 , [PERSON] - 42/100 , [PERSON] - 8/ 100 , йому - 8 /100. Однак при цьому, правовстановлюючим документом, що засвідчує право власності на однокімнатну квартиру, є свідоцтво про право власності від 19.06.2006р, згідно якого вони є співвласниками двокімнатної квартири. Таким чином вважає, що за ним підлягає визнанню право власності на 8 /100 частин однокімнатної квартири [ADDRESS] загальною площею 40,0 кв.м., в тому числі житловою площею 14,2 кв.м, в порядку перерозподілу часток у праві спільної часткової власності на це майно. [INFO] року помер [PERSON], про що відділі РАГС Ленінського районного управління юстиції у м. Донецьку був зроблений актовий запис № 1199. Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з 8/100 частин однокімнатної квартири [ADDRESS] загальною площею 40,0 кв.м., в тому числі житловою площею 14,2 кв.м. На випадок своєї смерті [PERSON] заповіту не залишив. Однак спадщину після його смерті він як син спадкодавця прийняв фактично, оскільки постійно проживав та був зареєстрований разом із спадкодавцем. [PERSON] і [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] у встановлений законом строк до нотаріуса не зверталися, спільно з ним на момент смерті не проживали. Він звернувся в 5-у Донецьку державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, однак постановою від 01.08.2013р йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки виходячи з наданих правовстановлюючих документів неможливо визначити склад спадкового майна. Просив суд визнати за ним право власності на 8/100 частин однокімнатної квартири [ADDRESS] в порядку перерозподілу часток у праві спільної часткової власності, право власності на 8/100 частин однокімнатної квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, а всього на 16/100 частин однокімнатної квартири [ADDRESS] загальною площею 40,0 кв.м., житловою площею 14,2 кв.м., що складається з 1 кімнати площею 14,2 кв.м., кухні - їдальні площею 20,7 кв.м., суміщеного санвузла площею 2 , 2 кв.м., коридору 2,9 кв.м. У свою чергу відповідачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з зустрічною позовною заявою до позивача за первісним позовом [PERSON] В обґрунтування позову вказали аналогічні обставини, що вказані у первісному позову та просили суд визнати за нею, [PERSON], право власності на 42/100 частини однокімнатної квартири [ADDRESS] загальною площею 40,0 кв.м., житловою площею 14,2 кв.м. , що складається з 1 кімнати площею 14,2 кв.м. , кухні - їдальні площею 20,7 кв.м., суміщеного санвузла площею 2,2 кв.м., коридору 2,9 кв.м, визнати за ним, [PERSON] право власності на 42/100 частини однокімнатної квартири [ADDRESS] загальною площею 40,0 кв.м. , житловою площею 14,2 кв.м., що складається з 1 кімнати площею 14,2 кв.м., кухні - їдальні площею 20,7 кв.м. , суміщеного санвузла площею 2,2 кв.м., коридору 2,9 кв.м. Позивач за основним позовом [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час слухання справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Також не заперечував проти задоволення зустрічного позову. Відповідачі за основним позовом [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явились, про час слухання справи були повідомлені належним чином, надали до суду заяву з проханням справу слухати в їх відсутність. Не заперечували проти задоволення позовних вимог. Також свій зустрічний позов підтримали у повному обсязі. Представник відповідача - Виконком Ленінської районної у м. Донецьку ради у судове засідання не з'явився, про час слухання справи був повідомлений належним чином, надав заяву в якій просив суд слухати справу у відсутність представника Виконкому Ленінської районної у м. Донецьку ради, ухвалити рішення не розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі, та зустрічний позов [PERSON] та [PERSON] також підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що 19 червня 2006 року управлінням комунальних ресурсів Донецької міської ради було видано свідоцтво про право власності № 2361, на підставі якого [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] по ? частини кожному належала двокімнатна квартира [ADDRESS] загальною площею 67,5 кв.м. (а.с.16-18). 15 лютого 2007 року [PERSON] і [PERSON] відчужили за договором купівлі - продажу 41/100 частина вказаної вище квартири [PERSON]. Таким чином, після відчуження зазначеної частини квартири частки співвласників розподілилися наступним чином: [PERSON] - 41/100, [PERSON] - 25/100, [PERSON] - 25/100, [PERSON] - 45/1000 , та [PERSON] - 45/1000. Після цього спірна квартира фактично була переобладнана в дві ізольовані однокімнатні квартири площами 27,4 кв.м. і 40,0 кв.м. 27 серпня 2008 року Виконавчим комітетом Ленінської районної у м. Донецьку ради було прийнято рішення №330/9, яким затверджено акт державної приймальної комісії про прийняття закінченого будівництвом об'єкта індивідуальної забудови в експлуатацію - реконструйованої 2 -х кімнатної квартири [ADDRESS]. (а.с.14-15). 22 вересня 2008 року Ленінським районним судом м. Донецька було прийнято рішення, яким [PERSON] виділена в натурі із спільного майна ізольована однокімнатна квартира загальною площею 27,4 кв.м. (а.с.5-6). 12 листопада 2008 року Виконавчим комітетом Ленінської районної у м. Донецьку ради було прийнято рішення № 421/2 і квартирі, що належить [PERSON] була привласнена нова адреса - [ADDRESS]. Рішенням Ленінського районного суду м. Донецька від 10 вересня 2013 року було припинено право спільної часткової власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS]. Відповідно до частини 3 статті 358 Цивільного кодексу України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. В свою чергу частина 1 статті 364 ЦК передбачає, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Таким чином у власності сторін залишилася однокімнатна квартира [ADDRESS] загальною площею 40,0 кв.м., в тому числі житловою площею 14,2 кв.м. [INFO] року помер [PERSON], про що відділі РАГС Ленінського районного управління юстиції у м. Донецьку був зроблений актовий запис № 1199 (а.с.19). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається з 8/100 частин однокімнатної квартири [ADDRESS] загальною площею 40,0 кв.м., в тому числі житловою площею 14,2 кв.м. Спадщину після його смерті, позивач за основним позовом [PERSON] як син спадкодавця прийняв фактично, оскільки постійно проживав та був зареєстрований разом із спадкодавцем, відповідно до довідки КП Керуюча компанія Ленінського району м. Донецька (а.с. 22). Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. У відповідності із статтями 355, 356, 358 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно), власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю, суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Враховуючи вказані норми, а також вищевказані обставини, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] та зустрічний позов [PERSON] та [PERSON] законні, обґрунтовані і такі що підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі ст. ст. ст. 355, 356, 358, 364 ЦК України, та

Outcome: approved