Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення 3% річних та індексу інфляції, вказуючи, що 22.10.2007 р. Сосінвським районним судом м. Черкаси було задоволено вимоги [PERSON] та стягнено борг в сумі 55550,00 грн. за договором позики, 30 грн. сплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення, 51,00 грн. судовий збір. 10.01.2008 р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття провадження. [PERSON] кошти не повернув, чим порушив права позивача. Просить стягнути з [PERSON] на його користь індекс інфляції починаючи з листопада 2007 р. по серпень 2014 р. 45617,42 грн., а також 3% річних в сумі 11513,33 грн., а всього 57130,75 грн. Судові витрати покласти на відповідача. 26.01.2015 року до суду надійшла змінена позовна заява, в якій було залучено другого співвідповідача Соснівський ВДВС Черкаського МУЮ та просить стягнути солідарно 75788,55 грн. інфляційні та 14181,23 грн. 3% річних, а всього 89969,78 грн. нараховані за період з 01.11.2007 р. по 02.12.2014 р. Судові витрати покласти на відповідачів. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, скерував до суду чергову заяву про відкладення розгляду справи в зв»язку з хворобою його представника. Враховуючи те, що справа знаходиться в провадженні суду з 15.09.2014 року і неодноразово відкладалась слуханням в зв»язку з заявами відповідача чи його представника, суд розцінює як штучні перешкоди в розгляді даної справи, що порушують строки розгляду справи по суті, а тому суд ухвалив розглянути справу в відсутність відповідача. Представник відповідача Соснівського ВДВС Черкаського МУЮ в судовому засіданні позовні вимоги стосовно стягнення коштів з Соснівського ВДВС не визнала та просила відмовити, а в частині стягнення з [PERSON] покладалась на розсуд суду. Заслухавши представника позивача, представника Соснівського ВДВС, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.10.2007 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] кошти в сумі 55500 грн. боргу, 30 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення, 51 грн. судовий збір. 20.12.2007 року [PERSON] отримав виконавчий лист. 10.01.2008 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження на виконання даного виконавчого листа. Жодних дій стосовно добровільного виконання рішення суду відповідачем не вчинено. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.2 ст.. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов?язання, на вимогу кредитора зобов?язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до листа Верховного Суду України від 03 квітня 1997 року № 62-97 р. «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ», то при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць. Розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції проводиться шляхом помноження суми боргу на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочки виплати заборгованості. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] прострочив виконання зобов'язання по рішенню суду, починаючи з 01.11.2007 року, а тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення інфляційних збитків в сумі 75788,55 грн. та трьох відсотків річних в сумі 14181,23 грн. в період з 01.11.2007 року по 02.12.2014 рік ( згідно наданого розрахунку ) підлягає до задоволення. З досліджених в судовому засіданні матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 05.03.2014 року державним виконавцем було здійснено опис майна боржника. 18.02.2015 року державним виконавцем було встановлено, що боржник отримує пенсію і направлено постанову до Управління Пенсійного Фонду України на виконання. Державним виконавцем неодноразовов здійснювались міри для повного виконання рішення суду. Відповідно до ч.2 ст. 30 Державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника. Строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЗУ «Про виконавче провадження», рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду. [PERSON] не надав доказів, того що він звертався зі скаргою на бездіяльність державного виконавця через невиконання в шестимісячний термін виконавчого провадження. Аналізуючи вищевикладене, суд встановив, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, а саме стягнути з [PERSON] на користь позивача інфляційні в сумі 7588,55 грн. та 14181,23 грн. три відсотка річних, а також 571,30 грн. судовий збір. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Також суд вважає, що підлягає до стягнення з відповідача на користь держави судовий збір 327,70 грн..

Outcome: partial