Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення середнього заробітку за час затримки при звільненні, посилаючись на те, що він працював у філії концерна «Техвоєнсервіс «Черкаський автомобільний ремонтний завод» на посаді водія з 01.04.2014 р. по 04.12.2018 р. Із займаної посади його було звільнено 04 грудня 2018 року, однак, розрахунок в день звільнення здійснено не було. Враховуючи ухиляння відповідача від проведення розрахунку, позивач вимушений був звернутись до суду з відповідним позовом. Просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток, який станом на 15.10.2019 року складає 96645,15 грн. за весь час затримки виплати невиплаченої заробітної плати при звільненні працівника по день фактичного розрахунку, починаючи з 04.12.2018 року про день ухвалення рішення судом та стягнути судовий збір. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.10.2019 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги уточнив та остаточно просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04.12.2018 по 19.11.2019 в сумі 107 076,69 грн., та судові витрати в сумі 1921 грн. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав, причини неявки суду не відомі про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному його розгляді, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з 01.04.2014 року працював у філії концерна «Техвоєнсервіс», що підтверджується наявною в матеріалах справи копією трудової книжки. 04.12.2018 року [PERSON] було звільнено із займаної посади за власним бажанням, що підтверджується витягом з наказу Філії концерну «Техвоєнсервіс» «Черкаський автомобільний ремонтний завод» № 147-к від 14.12.2018 року. Однак, в супереч ст. 116 КЗпП України розрахунок з позивачем в день звільнення здійснено не було. Через ухиляння відповідача від проведення розрахунку, позивач звернувся до суду з даним позовом. За правилами ч. 1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Рішенням від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 Конституційного Суду України у справі № 1-5/2012 було визначено, що положення ч. 1ст. 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями ст. ст. 116, 117, 237-1 КЗпП України слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався. Таким чином Конституційним Судом України було визначено, що для встановлення початку перебігу строку звернення працівника до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом України в постанові від 27 березня 2013 року по справі № 6-15цс13. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку. Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Така правова позиція, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обов`язковою для всіх судів України, викладена в постанові Верховного Суду України від 29.01.2014 р. у справі № 6-144цс1. Відповідно до Постанови КМУ від 08.02.95 р. №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» Середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують дню звільнення працівника з роботи (п.п. з) п. 1 та абз.3 п.2 Порядку). Основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна заробітна плата працівника. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком (п. 5 розділу IV Порядку) середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за два місяці на число робочих днів (п. 8 Порядку). Розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 04.12.2018 по 19.11.2019 року, включно: кількість днів затримки становить, 349 дні (розрахунок кількості робочих днів проведений на підставі листа Мінсоцполітики від 21.08.2012 року №9050/0/14-12/13); середній заробіток становить 306,81 грн. (сумарний заробіток за два останні місяці, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата, абз. 3 ч.2 розділ II «Порядку обчислення середньої заробітної плати» затвердженого постановою №100 КМ України від 08.02.1995 року, - 13500 грн.; заробітна плата за жовтень 2018 року 6750 грн., за листопад 2018 року 6750 грн.) / 44 робочих дня (жовтень 2018 року 22 дня; листопад 2018 року 22 дня); середній заробіток за весь час затримки розрахунку за період з 04.12.2018 по 19.11.2019 року, в розумінні ст. 117 КЗпП України, становить: 306,81 грн. х 349 днів 107076,69 грн. Таким чином розмір середнього заробітку за затримку розрахунку, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 107 076,69 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір в сумі 1921 грн.

Outcome: approved