Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ФОП [PERSON] у якому заявляв вимоги про розірвання Договору №СХ-101-L від 30.06.2015 року укладений між ним та ФОП [PERSON], ІПН: [NUMBER] на суму 7 531 (сім тисяч п'ятсот тридцять одна) грн. 00 коп. по виготовленню ПВХ конструкцій та визнати таким, що вчинений під впливом омани. Також [PERSON] просив застосувати наслідки розірвання договору під впливом омани та стягнути з ФОП [PERSON] на свою користь суму збитків у розмірі 15062 (п'ятнадцять тисяч шістдесят дві) грн. 00 коп., а також 2000,00 грн. завданої йому моральної шкоди. Представник позивача у судовому засіданні надав письмову заяву у якій відмовився від позовних вимог в частині розірвання Договору №СХ-101-L від 30.06.2015 року, укладеного між [PERSON] та ФОП [PERSON], а також в частині застосування наслідків розірвання договору під впливом омани та стягнення з ФОП [PERSON] на користь позивача грошову суму у розмірі 15062 (п'ятнадцять тисяч шістдесят дві) грн. 00 коп., у звязку з мирним урегулюванням сторонами зазначених обставин. Щодо позовної вимоги в частині стягнення з відповідачки на користь позивача суми моральної шкоди у розмірі 2000,00 грн., представник [PERSON] підтримав її у повному обсязі та просив дану вимогу задовольнити, стягнувши вказану суму на користь його довірителя. Відповідачка в судовому засіданні підтвердила факт урегулювання мирним шляхом вищевказаної частини позовних вимог та заперечував щодо стягнення з неї на користь позивача суми моральної шкоди, вважаючи дані обставини не обґрунтованими та безпідставними, тому просила відмовити у їх задоволенні. Представники третіх осіб у судове засідання не зявилися, надавши письмову заяву у якій підтримали предявлений позов [PERSON] та проти задоволення вимог не запересували. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Встановлено, що 30.06.2015 року між [PERSON] та фізичною особою підприємцем [PERSON] (ІПН: [NUMBER]) був укладений Договір №СХ-101-L від 30.06.2015 року на суму 7 531 (сім тисяч п'ятсот тридцять одна) грн. 00 коп., згідно умов якого відповідач взяв на себе зобов'язання щодо виготовлення на замовлення та передачі у власність позивача металопластикових виробів або ролетних систем та сплачено 100% передплати у розмірі 50,00 грн. Проте, 02.07.2015 року [PERSON] проаналізувавши договір та вирішивши, що його істотні умови економічно невигідні та порушують права споживача, тому у телефонному режимі, через свого представника заявив вимогу про розірвання договору купівлі-продажу вікон. Проте, 14.07.2015 року вікна були доставлені на адресу проживання позивача, але у зв'язку з тим, що [PERSON] вважає, що її права порушені і він своєчасно надавав заявку про відміну замовлення, розрив договору та повернення коштів у повному розмірі, тому відмовився отримувати доставлені вікна. Після чого, [PERSON] надіслав на адресу відповідача письмову вимогу, у якій вимагав розірвати Договір. На дану вимогу, відповідачем було надано відповідь у якій вона зазначила, що представник позивача не мав довіреності на вчинення будь-яких дії щодо розірвання договору, а тим більше у телефонному режимі, крім того не було дотримано письмової форми для розірвання договору так як договір укладався у письмовій формі, тому договір вважає чинним. Таким чином, позивач вважає дії відповідачки протиправними та такими, що суперечать нормам чинного законодавства і порушують його права як споживача, тому просить стягнути з відповідача на свою користь суму моральної шкоди, яку він оцінює у розмірі 2000,00 грн. та яка полягає у душевних стражданнях, які він пережив внаслідок відмови відповідачки у його вимозі про розірвання договору. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Таким чином, необхідною ознакою моральної шкоди є незаконні дії, що завдали такої шкоди. Суд також приходить до висновку про те, що відповідачка не чинила будь-яких незаконних дій, адже позивач у добровільному порядку укладав спірний договір і згодом, саме з його ініціативи укладений договір розривався. Також сумнівними видаються твердження позивача про пережиті ним душевні страждання та втрати немайнового характеру, адже жодних доказів на підтвердження таких доводів ним суду не надано. Так, задоволення такої вимоги за умови її пред'явлення можливе з урахуванням положень п.5 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів», який передбачає право споживачів на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією (товар, робота чи послуга, що виготовляється, виконується чи надається для суспільних потреб), у випадках, передбачених законом. Таким чином, суд вважає, що підстави для задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди відсутні. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження своїх доводів, а тому суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed