Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 11 січня 2010 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» є правонаступником прав та обовязків Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК». Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладено на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним і банком договір, що підтверджується його підписом у заяві і є відповідно до п.\~3.2 та п.\~3.3 Умов та Правил надання банківських послуг прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. У відповідності до умов договору банк свої зобовязання виконав в повному обсязі та видав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, а відповідач згідно з п.п. 6.5, 6.6 Умов та Правил надання банківських послуг зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором, а у разі невиконання зобовязань за договором на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. Відповідач свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконував, у звязку з чим станом на 26 липня 2017 року виникла заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 22036 грн. 16 коп., з яких 1869 грн. 46 коп. заборгованість за кредитом, 18641 грн. 17 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, а також нарахований відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг штраф в сумі 500 грн. (фіксована частина) та в сумі 1025 грн. 53 коп. (процентна складова), від сплати яких відповідач ухиляється, у звязку з чим позивач змушений звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором в примусовому порядку. Представник позивача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с. 132), у судове засідання 14 грудня 2017 року не зявився, надав суду клопотання згідно якого просить суд про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, у разі неявки відповідача не заперечували проти заочного розгляду справи (а.с. 22). Згідно письмових пояснень від 12 жовтня 2017 року, поданих на заперечення відповідача, зазначив, що відповідно до умов договору від 11 січня 2010 року відповідач отримав грошові кошти в розмірі 2000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну катку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При цьому, відповідач надав згоду до приєднання Умов та Правил надання банківських послуг від 06 березня 2010 року підписавши Анкету - заяву від 21 червня 2010 року. Згідно яких для погашення заборгованості по кредитним каткам для клієнтів передбачений пільговий період, що діє за умови погашення боргу до 25 числа наступного місяця з дати виникнення заборгованості. Пільговий період кредитування це установлений банком період з моменту виникнення заборгованості по кредиту, протягом якого нараховування процентів за користування кредитом проводиться за процентною ставкою 0,01 %, а в разі непогашення заборгованості протягом пільгового періоду за користування кредитом і овердрафтом банк нараховує проценти в розмірі, встановлено тарифами банку, з розрахунку 360/365 календарних днів. Крім того, в разі порушення термінів платежів по будь-якому з грошових зобовязань більше ніж 30 днів, банком нараховується штраф за формулою «500» грн.+ «5»% від заборгованості за кредитом, який не виражається в грошовій сумі, хоча згідно розрахунку він і складається з двох частин (фіксована складова + процентна складова), але юридично вони складові формули, за якою обчислюється нероздільне (цілісна) сума в залежності від розміру невиконаних або неналежно виконаних зобовязань. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Згідно п. 1.1.7.31 Умов та правил надання банківських послуг, строк позовної давності за кредитним договором щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років. По даному договору відкрито картковий рахунок, встановлений кредитний ліміт на картку, видано картку, яка є відновлювальною кредитною лінією, а сума обовязкового щомісячного мінімального платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Відповідно до правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже строк перевипущеної картки до останнього дня 08.2016 року, а позивач звернувся до суду з позовом 08 серпня 2017 року до спливу строку позовної давності. У звязку з чим, вважає, що обставини, на які відповідач посилається в своєму запереченні, не відповідають дійсності, строк позовної давності позивачем при зверненні до суду дотримано, тому прохали задовольнити позовні вимоги (а.с. 39-49). Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти задоволення позовних вимог в сумі 5098 грн. 87 коп. Згідно письмових заперечень наданих суду 22 вересня 2017 року (а.с. 29-30), зазначив, що згідно розрахунку позивача станом на 26 липня 2017 року, не вбачається, яким чином йому нараховані відсотки за використання кредитних коштів, оскільки за його розрахунками заборгованість по відсоткам за користування кредитом складає 2729 грн. 41 коп., що сумарно в 6,8 раз менше заявленої позивачем, а саме 18641 грн. 71 коп. Крім того, позивач на підставі п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг прохає стягнути з нього штраф (фіксована частина) 500 грн. та штраф (процента складова) 1025 грн. 53 коп. Він, вважає, що штраф (фіксована частина) та штраф (процентна складова) є одним видом цивільно-правової відповідальності, тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення, а саме: порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором, що свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме правопорушення, в звязку з чим, він визнає лише штраф (фіксовану частину) 500 грн. Крім того, прохав застосувати позовну давність щодо вимог про стягнення заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитним коштами за період з 12 січня 2010 року по 26 липня 2014 року, в межах строку позовної давності, яка згідно його розрахунків складає 2729 грн. 41 коп., а саме: 1869 грн. 46 коп. (сума заборгованості за кредитом) х 1095 (кількість днів використання коштів за щомісячною відсотковою ставкою 4%) х 4% - величина відсоткової ставки за тарифами в цей період х 12 місяців /360/100 = 2729 грн. 41 коп. Суд, ознайомившись із поясненнями позивача, вислухавши відповідача, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання і право на яку згідно ст. 550 ЦК України виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обовязків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однією із різновидностей зобовязання є кредитний договір, який укладається між сторонами відповідно до вимог ст.ст. 1046-1050, 1054-10561 ЦК України та відповідно до ст. 629 цього Кодексу є обовязковим до виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 1054 та ч. 1 ст. 1055 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит, при цьому кредитний договір укладається в письмовій формі. Судом встановлено, що між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» як позикодавцем, який є правонаступником ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с. 20) та відповідачем [PERSON] як позичальником, 11 січня 2010 року був укладений кредитний договір без номера (а.с.7), відповідно до якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 2000 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, при цьому відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладено на банківському сайті, складає між ним і банком договір, що підтверджується його підписом у заяві, і є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 6.5 Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 9-14). Дані обставини сторонами не оспорювались. Відповідно до умов зазначеного договору позивач (банк) свої зобовязання виконав в повному обсязі та видав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, а відповідач згідно заяви та п. 6.5 Умов та Правил надання банківських послуг зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту щомісячними платежами, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором, а у разі невиконання зобовязань за договором на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку, а у разі невиконання зобовязань за договором на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку (п. 6.6 Умов та правил). Крім цього, у випадку невиконання або неналежного виконання ним взятих на себе грошових зобовязань більше ніж 120 днів, у звязку з чим банк буде змушений звернутися в суд, сплатити банку згідно заяви позичальника та п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову (а.с. 12 оборотна сторона). Відповідно до п. 9.12 вищезазначених Умов та правил договір між сторонами діє 12 місяців з моменту підписання, якщо протягом цього строку ні одна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на той же самий строк (а.с. 13). Таким чином, суд приходить до висновку про те, що за формою та змістом зазначений кредитний договір між сторонами було укладено відповідно до вимог ст.ст. 626, 638, 639, 1046-1050, 1054-10561 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів. Відповідач [PERSON] в порушення умов договору не виконав взяті на себе грошові зобовязання та не виплатив кредит у встановлений строк в повному обсязі, в звязку з чим станом на 26 липня 2017 року виникла заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 22036 грн. 16 коп., з яких 1869 грн. 46 коп. заборгованість за кредитом, 18332 грн. 83 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 1 серпня 2014 року по 26 липня 2017 року, а також нарахований відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг штраф в сумі 500 грн. (фіксована частина) та в сумі 1025 грн. 53 коп. (процентна складова), що вбачається з наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості (а.с. 5-6), а вказане свідчить про те, що у відповідача виникла прострочена заборгованість, на яку позивачем нараховані відсотки, а також штраф за порушення умов договору. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Статтею 258 ЦК України для стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність\~ строком в один рік. Відповідно до статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони\~у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідачем подано до суду відповідно до вимог ч. 3 ст. 267 ЦК України заяву про застосування встановленого законом строку загальної позовної давності в частині позовних вимог про стягнення відсотків за період з 12 січня 2010 року по 26 квітня 2014 року. Як наголошує в своєму рішенні Верховний Суд України від 18 червня 2014 року по справі № 6-61 цс14 - у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Позивач просить стягнути з відповідача на їх користь відсотки за користування коштами за період з 12 січня 2010 року по 26 липня 2017 року, при цьому враховуючи, що відповідно до п. 2 Умов і правил надання банківських послуг сторони домовились про те, що відповідач повинен щомісячно сплачувати мінімальний обовязковий платіж, який складається з нарахованих відсотків та частини заборгованості по кредиту, тому суд вважає, що позивачем при зверненні до суду 15 серпня 2017 року, пропущено строк позовної давності відносно нарахованих відсотків за період з 12 січня 2010 року по 26 квітня 2014 року в сумі 308 грн. 34 коп., і тому в задоволенні цієї частини позовних вимог слід відмовити. Що стосується доводів відповідача про безпідставність подвійного нарахування штрафів, тобто наявності подвійної відповідальності за одне і те саме порушення, то суд зауважує таке. Відповідно до п. 8.6 Умов і правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів по будь-яким з грошових зобовязань передбачених договором більш ніж на 120 днів, клієнт зобовязаний сплатити штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми позову, тобто сторонами передбачено один штраф розмір якого відраховується за вказаним порядком, і тому суд вважає, що доводи відповідача про подвійну відповідальність за одне правопорушення є безпідставними, оскільки такого судом не встановлено. Таким чином, аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача за спірним кредитним договором б/н від 11\~січня 2010 року заборгованості у загальній сумі 21727 грн. 82 коп. є обґрунтованими та у відповідності до ст.ст. 611, 615 ЦК України підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України у звязку із частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору при зверненні з даним позовом до суду (а.с. 1, 2). На підставі викладеного,

Outcome: partial