Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду\~з позовом до відповідачів, який в подальшому уточнив і просив суд: - визнати недійсним Договір № 5/13 від 13.03.2013 року про надання послуг з реалізації транспортного засобу або іншої машини з видачою довідки-рахунку (далі - Договір) щодо відчуження комбайну зерно збірного, марки КЗС-812-02, 2008 року випуску, заводський номер 0169, номер двигуна [NUMBER] (далі - комбайн), укладений між товариством з обмеженою відповідальністю Інформаційно-консультативний центр «Агротехекспертиза», [PERSON] та [PERSON], - повернення комбайну у власність [PERSON]. В обґрунтування уточненого позову позивач посилається на те, що\~позивач та відповідач [PERSON] перебувають у шлюбі з 21.08.1986 року. Під час перебування в шлюбі ними придбано комбайн, який за погодженням між ними було оформлено на її імя. Комбайн є спільною сумісною власністю. В червні 2014 року позивачу стало відомо про відчуження комбайну без його згоди. 13.03.2013 року [PERSON] продав комбайн ТОВ ІКЦ «Агротехекспертиза» відповідно до довідки-рахунку № 046591 від 13.03.2013 року. Позивач припускає, що давав згоду на відчуження комбайну, але цей продаж здійснено всупереч умовам, вказаних у письмовій згоді. Позивач надав згоду нотаріусу, вона не адресована іншій особі. Він не надавав відповідачу дозвіл на видачу довіреностей на відчуження комбайну. При укладенні оспорюваного договору була суттєво занижена вартість комбайну. З відповідачем [PERSON] він домовлявся про його продаж за 380\~000 грн. Згода дана на укладення [PERSON] договору в той самий день особисто, а не пізніше через представника. Позивач вважає, що комбайн продано без його згоди. Позивач, його представник, виступаючи в судовому засіданні, уточнені позовні вимоги підтримали, як і їх обгрунтування, викладене в позовній заяві. Відповідач [PERSON], повідомлена про час та місце судового засідання в установленому законом порядку, в судове засідання не зявилася, в письмовій заяві просили суд проводити розгляд за її відсутності. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю, вважаючи його необґрунтованим. Відповідач [PERSON], його представник, повідомлені про час та місце судового засідання в установленому законом порядку, в судове засідання не зявилися, в письмовій заяві просили суд проводити розгляд за їх відсутності, позов не визнають повністю. Третя особа [PERSON], її представник в судовому засіданні повідомили, що вважають уточнені позовні вимоги необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню. Комбайн правомірно відчужено. Вимоги щодо повернення комбайну, зважаючи на добросовісного набувача [PERSON], може бути заявлена лише стороною недійсного правочину в порядку ст. 216 ЦК України. Третя особа ТОВ ІКЦ «Агротехекспертиза», повідомлена про час та місце судового засідання в установленому законом порядку, в судове засідання свого представника не направила, в письмовій заяві просили суд проводити розгляд за відсутності їх представника. В письмових запереченнях зазначає, що позов необґрунтований і не підлягає задоволенню. Суд вважає, що необхідно відмовити в позові повністю з наступних підстав: 21.08.1986 року було укладено шлюб між позивачем та відповідачем [PERSON], що підтверджується відповідними записами в Свідоцтві про укладення шлюбу (а.с. 6). Згідно Свідоцтва про реєстрацію машини (а.с. 7), відповідач [PERSON] станом на 11.08.2008 року була власником транспортного засобу зернозбиральний, реєстраційний номер 43705АА (2008 року випуску, заводський № 0169, двигун № [NUMBER]) (далі - комбайн). Основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60\~СК України). Сторони не оспорюють, що комбайн є їхньою спільною сумісною власністю. Отже, на підставі викладеного суд приходить до висновку, що комбайн є спільною сумісною власністю позивача та відповідача [PERSON] і даний факт не спростований в судовому засіданні. Статтею 63 ЦК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 65 ЦК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Отже, за змістом зазначених норм матеріального права належність подружжю майна, придбаного за час шлюбу за спільні кошти подружжя, на праві спільної сумісної власності законодавством презюмується. 18.12.2012 року відповідачем [PERSON] третій особі [PERSON] видано довіреність (зареєстровано в реєстрі за № 1126, номер бланка ВТВ № 00 (наступні цифри номеру не читабельні)), згідно змісту якої вона уповноважила останнього укладати правочини щодо розпорядження (продавати, обмінювати, здавати в оренду, позичку) комбайном за ціну та на умовах за його розсудом. Строк дії довіреності 1 рік (а.с. 8). 18.12.2012 року позивачем надано відповідачу [PERSON] письмову, нотаріально посвідчену, заяву (зареєстровано в реєстрі за № 1128, номер бланка ВТВ № 00 (наступні цифри номеру не читабельні)) - згоду на укладення договору купівлі-продажу, продаж комбайну, який є їх спільною сумісною власністю (а.с. 34, далі - заява). Також зазначено: «Договір купівлі-продажу укладатиметься в інтересах сімї на умовах, які ми попередньо обговорили і вважаємо вигідним для нас, укладення договору відповідає нашому спільному волевиявленню». З аналізу зазначеної фрази, при сприйнятті її буквально і без розширеного тлумачення, припущень, випливає, що має місце констатація факту, що відбувся: подружжя домовилося продати саме комбайн в інтересах їх сімї; вони обговорили і прийшли до певної домовленості між собою щодо умов укладення договору-купівлі продажу комбайну. Однак ні в заяві, ні в будь-якому іншому з наданих суду доказів відсутні будь-які згадки про такі умови, в тому числі відсутні будь-які докази домовленості між цим подружжям щодо продажу комбайну виключно за ціною 380\~000 грн. В той час, як в довіреності на імя [PERSON] відповідачкою викладено її позицію щодо ціни договору купівлі-продажу комбайну - за ціну та на умовах за розсудом останнього. Погодження [PERSON] ціни з позивачем, відповідачем [PERSON] не передбачено. Отже, суд приходить до висновку, що саме на таких умовах в інтересах сімї подружжя [PERSON] і домовилося між собою продати комбайн, тобто за ціну та на умовах за розсудом особи, яка буде безпосередньо здійснювати продаж, тобто матиме в договорі статус «продавець». Факт заборони [PERSON] від позивача щодо видачі довіреностей від її імені з питань відчуження комбайну в судовому засіданні підтвердження не знайшов. Докази такої заборони суду не надано. 13.03.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Інформаційно-консультативний центр «Агротехекспертиза» в особі [PERSON] та [PERSON] було укладено в письмовій формі Договір № 5/13 про надання послуг з реалізації транспортного засобу або іншої машини з видачею довідки-рахунку (а.с. 9). Предметом Договору є комбайн. Згідно умов Договору [PERSON] виступає як продавець і саме в такому статусі зазначений, а [PERSON] покупця. Відповідно до п. 3.1 Договору ціна комбайну встановлена згідно експертної оцінки і становила 95\~137,77 грн. Як випливає з аналізу тексту Договору, він є договором купівлі-продажу і у відповідності до п. 5.3 Договору, Акту приймання-передавання машини від 13.03.2013 року, зважаючи на не оспорювання Договору [PERSON], Договір на даний час виконано повністю. Те, що комбайн на день продажу має більшу вартість, ніж експертна оцінка в сумі 95\~137,77 грн. позивачем не доведено. Згідно п. 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою довідка-рахунок, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери. Згідно довідки-рахунку серії ТО № 046591 від 13.03.2013 року (а.с. 11), комбайн проданий [PERSON] Копія заяви позивача надана Товариством з обмеженою відповідальністю Інформаційно-консультативний центр «Агротехекспертиза», однак в останнього її оригінал відсутній (а.с. 12, 154). Оригінал цього документу, як пояснив [PERSON] в судовому засіданні, в нього відсутній. Також він відсутній в державному нотаріальному архіві в Кіровоградській області, де зберігаються документи, які передані до нього нотаріусом [PERSON] у звязку з припиненням його діяльності на території області. Позивач 18.12.2012 року надав відповідачу [PERSON] письмову, нотаріально посвідчену, згоду на продаж комбайну без зазначення строку дії такої згоди. В судовому засіданні позивач неодноразово зазначив, що давав таку письмову згоду, але лише на один день без права видачі довіреності, з 19.12.2012 року не вчинив жодних дій щодо припинення її дії. Твердження позивача щодо строку дії згоди та заборони видачі довіреностей відповідачем [PERSON] іншим особам щодо права продажу комбайну обєктивними даними не підтверджується. Суд визнає ксерокопію заяви позивача від 18.12.2012 року про надання згоди на продаж комбайну (а.с. 34) належним і допустимим доказом у справі, оскільки сам позивач повністю підтвердив вірність її змісту. Сам факт її існування підтверджується показаннями свідка [PERSON], який в якості нотаріуса вчиняв нотаріальні дії щодо посвідчення підпису позивача на цій заяві, і підтвердив вчинення ним далі описану нотаріальну дію, що в свою чергу підтверджується відповідними записами і підписом позивача в Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса Долинського районного нотаріального округу Кіровоградської області [PERSON] за період з 03.01.2012 року по 27.12.2012 року, а саме щодо вчинення нотаріальної дії № 1128 18.12.2012 року для позивача (анкетні та паспортні дані збігаються з даними позивача (а.с. 5,220-221)) по засвідченню справжності його підпису на заяві до нотаріуса про згоду на продаж комбайна. Від проведення почеркознавчої експертизи з метою встановлення чи виконаний підпис в реєстрі нотаріальних дій від імені позивача ним особисто особи, які беруть участь у справі, в судовому засіданні відмовилися. Суд бере до уваги ту обставину, що ця нотаріальна дія зареєстрована в реєстрі за № 1128 (бланк серії ВТВ № 009387), а довіреність, видана відповідачем [PERSON], посвідчена тим самим нотаріусом в той самий день, за № 1126 на бланку серії ВТВ № 00.. (як зазначив нотаріус він одна за одною в один день вчинив три нотаріальні дії за участі подружжя [PERSON]: посвідчив довіреність від імені [PERSON] і підпис позивача на заяві про згоду на продаж комбайну, тому номери послідовні, а під номером 1127 повинна бути зареєстрована довіреність від імені позивача). Сам зміст заяви ніхто не оспорює. Довіреність і заява стосуються продажу комбайну. Докази того, що укладення договору купівлі-продажу комбайну, як стверджує позивач, мала відбутися саме в день надання письмової згоди на це, не підтверджена жодним доказом. Згідно п. п. 2, 3, Глави 11 Розділу 1 Порядку\~ вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріальна дія вважається вчиненою з моменту внесення про це запису до реєстру для реєстрації нотаріальних дій. Запис у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій є доказом вчинення нотаріальної дії. П. 4.2 Глави 1 Розділу 11 Порядку\~ вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що при посвідченні правочинів щодо розпорядження спільним майном подружжя, якщо правовстановлюючий документ оформлений на імя одного з подружжя, нотаріус вимагає письмову згоду іншого з подружжя. Справжність підпису другого з подружжя на заяві про таку згоду має бути нотаріально засвідчена. Суд бере до уваги і ту обставину, що Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, на положення якої посилався представник відповідача [PERSON], втратила чинність на час надання письмової згоди позивачем. Крім того, посвідчувальний напис на письмовій згоді (а.с. 34) ідентичний до викладеного у Формі № 44 Додатку 25 Правил ведення нотаріального діловодства. Іншого зразку посвідчення таких заяв не передбачено. В даному випадку справжність підпису посвідчена нотаріально і нотаріусом здійснено запис у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій щодо неї, тобто нотаріальна дія вчинена. Також суд бере до уваги, що відповідно до положень\~частини першої статті 388 ЦК\~власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. Недійсність правочину, на виконання якого передано майно, сама по собі не свідчить про його вибуття із володіння особи, яка передала це майно, не з її волі. При цьому суд встановив, що воля позивача була на передачу права володіння іншій особі. Відповідач [PERSON] є добросовісним набувачем, бо правочин, за яким він набув у володіння спірне майно, відповідає усім ознакам дійсності правочину і це позивачем не спростовано. Пунктом 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України передбачено, що у разі придбання майна за відплатним договором у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у випадку, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Згідно зі ст. 388 ЦК України добросовісне придбання можливе тоді, коли майно придбане не безпосередньо у власника, а у особи, яка не мала права відчужувати це майно. Дані про те, що [PERSON] знав, чи міг знати, що позивач не давав згоди на укладення договору не встановлено, при цьому суд враховує, що в будь-якому випадку покупець комбайну є добросовісним набувачем . Відповідно до ч. 4 ст. 369 ЦК України правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень. Законодавством не встановлено недійсності правочину при відчуженні спільного сумісного майна подружжя без письмової згоди одного з подружжя, а тому при розгляді спорів про розподіл цінного спірного майна та визнання недійсними правочинів з відчуження такого без письмової згоди одного з подружжя, за умови наявності іншої згоди, суди мають виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сімї майна (постанова Верховного Суду України в судовій справі № 6-7цс15 від 08.04.2015 року). Судові витрати відшкодуванню позивачу не підлягають. Вжиті заходи забезпечення позову не підлягають скасуванню на час ухвалення даного рішення. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed