Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 03.08.2016 року між КС «Профспілкова скарбниця» та [PERSON] був укладений договір №1556-І, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 20000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в сумі 27,00% річних від суми залишку кредиту. Наданий кредит забезпечується договором поруки, а також всім майном та коштами позичальника. Відповідно до умов договору поруки від 03.08.2016 року поручителем по кредитному договору є [PERSON] , яка зобов`язалась відповідати перед кредитором по зобов`язаннях [PERSON] , що виникли за договором кредиту №1556-І від 03.08.2016 року. У порушення умов кредитного договору відповідач [PERSON] зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав. У зв`язку з порушенням відповідачем [PERSON] умов кредитного договору, станом на 17.08.2017 року у нього перед позивачем виникла заборгованість в сумі 17761,74 грн., в ому числі заборгованість з погашення суми кредиту 14997,20 грн. та заборгованість із сплати відсотків за користування кредитом в сумі 2784,54 грн. На підставі вищевикладеного просив позов задовольнити. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 15.11.2017 року у справі відкрито провадження та призначено до розгляду. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 20.03.2019 року головуючим у справі визначено Оксюту Т.Г. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про день і час розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Суд, відповідно до ст.ст. 223, 280, 281 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у їх відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право на звернення стягнення на предмет застави. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 03.08.2016 року між КС «Профспілкова скарбниця» та [PERSON] був укладений договір №1556-І, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 20000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в сумі 27,00% річних від суми залишку кредиту. Наданий кредит забезпечується договором поруки, а також всім майном та коштами позичальника. Відповідно до умов договору поруки від 03.08.2016 року поручителем по кредитному договору є [PERSON] , яка зобов`язалась відповідати перед кредитором по зобов`язаннях [PERSON] , що виникли за договором кредиту №1556-І від 03.08.2016 року. Встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі та здійснив видачу кредитних коштів. В свою чергу, [PERSON] скористався кредитними коштами та свої зобов`язання за договором №1556-І від 03.08.2016 року належним чином не виконав. Таким чином, загальна сума заборгованості [PERSON] , відповідно до розрахунку його заборгованості перед позивачем, станом на 17.08.2017 становить 17761,74 грн., в ому числі заборгованість з погашення суми кредиту 14997,20 грн. та заборгованість із сплати відсотків за користування кредитом в сумі 2784,54 грн. З метою досудового врегулювання спору позивачем направлялись позичальнику та поручителю вимоги про сплату заборгованості, що підтверджується листами від 28.12.2016 року №473 та №474, від 17.01.2017 року за №10, від 02.03.2017 року за №86 та №87, від 01.06.2017 року за №190 та №191. Однак, зазначені листи залишені відповідачами без уваги. При цьому, останній платіж було здійснено 09.12.2016 року, що свідчить про визнання відповідачем [PERSON] боргу за кредитним договором №1556-І від 03.08.2016 року. Згідно ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Таким чином, виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що [PERSON] порушив умови кредитного договору №1556-І від 03.08.2016 року, а тому з нього та [PERSON] , як солідарних боржників, слід стягнути на користь позивача заборгованість в сумі 17781,74 грн. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачів на користь позивача суми сплаченого судового збору 800,00 грн. з кожного. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved