Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інжпромбудсервіс» про розірвання інвестиційної угоди, стягнення неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначив, що 22.12.2005 р. між [PERSON] та ТОВ «Інжпромбудсервіс» була укладена інвестиційна угода №146 про пайову участь у будівництві навчально - житлового комплексу в кварталі обмеженому вулицями Індустіральною, Борщагівською та провулком Індустріальним у Солом'янському районі м. Києва. За умовами угоди термін закінчення будівництва ІІ секції - ІV квартал 2008 р. Об»єкт інвестування - однокімнатна квартира №146 загальною площею 53,51 кв.м. Відповідно до п.3.5 угоди сума паю становить 150 900 грн. 00 коп. На виконання умов договору пайовик перерахував грошові кошти в розмірі 161 493 грн. 18 коп. на р/р відповідача. 27.07.2007 р. між [PERSON] та [PERSON] була укладена угода про уступку вимоги, відповідно до умов якої позивач отримав право, як пайовик, вимагати від відповідача виконання зобов'язань за інвестиційною угодою №146 від 22.12.2005 р. Позивач зазначає, що відповідач не виконав свої зобов'язання за угодою щодо будівництва житла в строки передбачені п.1.3 Інвестиційної угоди, а тому угода підлягає розірванню на підставі ст. 651 ЦК України, а перераховані грошові кошти в розмірі 161 493 грн. 18 коп. - поверненню. Крім того, на підставі п.3.12 Угоди підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пеня у розмірі 9 043 грн. 62 коп. та упущена вигода в розмірі 373 606 грн. 82 коп. Також позивачу була завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що він позбавлений можливості отримати квартиру, на яку чекав майже 5 років та отримання якої було основною метою не лише позивача, але й інших членів його сім'ї, що завдало душевних страждань. Моральну шкоду оцінює у 15 000 грн. 00 коп. У зв'язку з чим звернувся до суду з вказаним позовом та просить суд розірвати інвестиційну угоду №146 від 22.12.2005 р., стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інжпромбудсервіс» на користь позивача суму пайового внеску в розмірі 161 493 грн. 18 коп., неустойку в розмірі 9 043 грн. 62 коп., упущену вигоду в розмірі 373 6065 грн. 82 коп., моральну шкоду в розмірі 15 000 грн. 00 коп. Позивач в судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву з проханням розглядати справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Згідно з ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд, врахувавши письмову заяву представника позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 22.12.2205 року між [PERSON] (пайовик) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інжпромбудсервіс» (товариство) укладено інвестиційну угоду №146 на пайову участь у будівництві навчально - житлового комплексу в кварталі обмеженому вулицями Індустіральною, Борщагівською та провулком Індустріальним у Солом'янському районі м. Києва. Відповідно до п.1.2 Угоди об»єкт пайової участі - житловий будинок за адресою: Солом'янський район в кварталі обмеженою вул. Індустіральною, Борщагівською та провулком Індустріальним, квартира №146 загальною площею 53,51 кв.м. Згідно з п.1.3 Угоди термін закінчення будівництва ІІ секції - ІV квартал 2008 р. Відповідно до п.3.5 угоди сума паю становить 150 900 грн. 00 коп. Пунктом 3.12 угоди передбачено, що у разі перенесення терміну вводу в експлуатацію більше ніж на три місяці, Товариство сплачує пайовику неустойку в розмірі 0,1% від фактично перерахованих коштів за кожний місяць прострочки. На виконання умов інвестиційної угоди №146 на пайову участь у будівництві навчально - житлового комплексу в кварталі обмеженому вулицями Індустіральною, Борщагівською та провулком Індустріальним у Солом'янському районі м. Києва від 22.12.2005 р. [PERSON] перерахував на користь відповідача грошові кошти в розмірі 150 900 грн. 00 коп. та в розмірі 10 593 грн. 18 коп., що підтверджується довідками №24 від 23.12.2005 р. та №24/1 від 24.12.2005р. 27.07.2007 року між [PERSON] та [PERSON] укладено Угоду про уступку вимоги, відповідно до умов якої [PERSON] уступає, а [PERSON] приймає на себе право вимагати виконання зобов'язань за інвестиційною угодою №146 на пайову участь у будівництві навчально - житлового комплексу в кварталі обмеженому вулицями Індустіральною, Борщагівською та провулком Індустріальним у Солом'янському районі м. Києва, укладеним між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інжпромбудсервіс». 27.07.2007 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інжпромбудсервіс» укладено Додаткову угоду №1 до інвестиційної угоди №146 на пайову участь у будівництві навчально - житлового комплексу в кварталі обмеженому вулицями Індустіральною, Борщагівською та провулком Індустріальним у Солом'янському районі м. Києва, за яким стороною за договором виступає [PERSON] 27.07.2007 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інжпромбудсервіс» укладено договір доручення №146 на укладання угоди пайової участі у будівництві навчально - житлового комплексу в кварталі обмеженому вулицями Індустіральною, Борщагівською та провулком Індустріальним у Солом'янському районі м. Києва. Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. (стаття 514 ЦК України) Таким чином, відповідно до угоди про уступку вимоги від 27.07.2007 р. позивач набув права кредитора до відповідача за інвестиційною угодою №146 на пайову участь у будівництві навчально - житлового комплексу в кварталі обмеженому вулицями Індустіральною, Борщагівською та провулком Індустріальним у Солом'янському районі м. Києва від 22.12.2005 р. Судом встановлено, що відповідач своїх зобов'язань за інвестиційною угодою №146 на пайову участь у будівництві навчально - житлового комплексу в кварталі обмеженому вулицями Індустіральною, Борщагівською та провулком Індустріальним у Солом'янському районі м. Києва від 22.12.2005 р. та Додатковою угодою №1 до неї не виконав, а саме в строк визначений в угоді, ІV квартал 2008 р., і станом на день розгляду справи в суді, будинок не побудував і квартиру позивачу не передав, що в порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України не спростовано самим відповідачем. Судом встановлено, що відносини, які виникли між сторонами регулюються ЦК України та ЗУ «Про інвестиційну діяльність», оскільки Договір укладений між сторонами за своєю природою є інвестиційним. Так зі змісту статей 2, 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність» вбачається, що інвестиційною діяльністю є сукупність практичних дій громадян, юридичних осіб і держави щодо реалізації інвестицій. Інвестиційна діяльність здійснюється зокрема на основі інвестування, здійснюваного громадянами, недержавними підприємствами, господарськими асоціаціями, спілками і товариствами, а також громадськими і релігійними організаціями, іншими юридичними особами, заснованими на колективній власності. Об'єктами інвестиційної діяльності можуть бути будь-яке майно, в тому числі основні фонди і оборотні кошти в усіх галузях економіки, цінні папери (крім векселів), цільові грошові вклади, науково-технічна продукція, інтелектуальні цінності, інші об'єкти власності, а також майнові права. Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про інвестиційну діяльність», основним правовим документом, який регулює взаємовідносини між суб'єктами інвестиційної діяльності, є договір (угода). Частина перша статті 509 ЦК України визначає, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що відповідачем незважаючи на вимог вищезазначених норм чинного законодавства, порушено п.п.1.3, 2.2 угоди, а саме відповідач в строк визначений в Договорі, будинок не побудував і квартиру позивачу не передав. Стаття 611 ЦК України визначає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України (постанова Судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року № 6-75цс13), однією з підстав розірвання договору є істотне порушення стороною цього договору. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (абзац другий частини другої статті 651 ЦК України). Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди; її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати. Враховуючи вищевикладене, встановлені в судовому засіданні обставини, які підтверджують факт істотного порушення відповідачем договору (одностороння відмова від зобов'язання, що потягнуло не виконання своїх обов'язків передбачених п.п. 1.3, 2.2 Договору, про будівництво та передачу об'єкта у власність позивача у строк визначений Договором), суд приходить до висновку, що вимоги позивача про розірвання інвестиційної угоди є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно з ч. 5 ст. 653 ЦК України, якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Враховуючи ту обставину, що суд прийшов до висновку про доведеність вимог позивача про розірвання інвестиційної угоди у зв'язку з його істотним порушенням відповідачем, з останнього на користь позивача також підлягає стягненню сума пайових внесків за угодою в розмірі 161 493 грн. 18 коп. Крім того, пунктом 3.12 угоди передбачено, що у разі перенесення терміну вводу в експлуатацію більше ніж на три місяці, Товариство сплачує пайовику неустойку в розмірі 0,1% від фактично перерахованих коштів за кожний місяць прострочки. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. За таких підстав, з відповідача на користь позивача підлягає також стягненню пеня в розмірі 9 043 грн. 62 коп. Позивачем також заявлено до стягнення упущену вигоду в розмірі 373 606 грн. 82 коп. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. (ч. 1 ст. 22 ЦК України). Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч.1,2 ст. 1166 ЦК України). В обґрунтування позовних вимог зазначено, що упущена вигода полягає в зобов'язанні відповідача відшкодувати вартість квартири в тій же місцевості, з тією ж площею та з аналогічними технічними характеристиками. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Збитками, в розумінні положень ст. 22 ЦК України, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди є одним із видів цивільно-правової відповідальності. Для застосування такої міри відповідальності потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем належними та допустимими доказами складу цивільного правопорушення, а саме наявності протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини, необхідного для стягнення упущеної вигоди з відповідача, а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд зазначає. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно зі ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діяти чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Однак, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, характер та тривалість порушення його прав, а тому, вважаючи вимоги в частині розміру компенсації частково обґрунтованими, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 500 грн. 00 коп. Після всебічного, повного дослідження й оцінки всіх наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо необхідності часткового задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними позивачем та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Крім того, згідно зі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1 705 грн. 37 коп. за вимоги майнового характеру та у розмірі 243 грн. 60 коп. за вимоги немайнового характеру, оскільки з причини невиконання відповідачем взятих на себе обов'язків, позивач змушений був звернутися до суду з позовом. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial