Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, за наступними підставами. [PERSON] звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 21.03.2011 року. Цією заявою, як вказує позивач, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві. Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач, за посиланнями позивача, станом на 29.12.2020 року має заборгованість 134539 гривень 52 копійки, яка складається з наступного: 5473,84 гривень заборгованість кредитом, 23546,51 гривень заборгованість за відсотками за користування кредитом; 105519,17 гривень заборгованість за пенею. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 21.03.2011 року у розмірі 134539 гривень 52 копійки, яка складається з наступного: 5473,84 гривень заборгованість кредитом, 23546,51 гривень заборгованість за відсотками за користування кредитом; 105519,17 гривень заборгованість за пенею, та судові витрати у розмірі 2270 гривень 00 копійок судового збору. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 03.03.2021 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача надав на адресу суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності. Представник позивача зазначив, що наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідач до судового засідання не з`явився повторно, не повідомивши про причини неявки, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем проживання. Проте, відповідачем було надано відзив на позов, в якому [PERSON] позов не визнала частково в частині нарахування процентів та пені, посилаючись на те, що незаконними, на її думку, є положення додаткової угоди від 15.02.2019 року щодо незастосування списання пені і процентів у разі порушення відповідачем умов цієї угоди, є незаконним. Також зазначає про те, що додаткова угода є похідною від основного договору кредитування, в якому не зазначено ані процентну ставку по кредиту, ані умови про встановлення відповідальності у вигляді штрафу чи пені за порушення зобов`язання. Крім того, відповідач вказує, що первісний договір кредиту неможна вважати дійсним, оскільки позивачем не надано підтвердження того, що Умови та Правила надання банківських послуг, додані позивачем до позову, діяли саме на момент укладення кредитного договору. Враховуючи наведене, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог щодо нарахування пені. Позивачем було до суду надано відповідь на відзив, в якому позивач зазначив, що посилання відповідача на незаконність певних положень додаткової угоди є безпідставною, оскільки відповідач добровільно погодилася на ці умови, що підтвердила своїм підписом. Крім того, позивач зазначає, що, підписуючи додаткову угоду від 15.02.2020 року, відповідач погодилася з вірністю нарахування відсотків та пені за договором кредитування, а також з розміром заборгованості за вказаним договором. Таким чином, підтвердивши свою згоду на те, що на момент укладення відповідачем кредитного договору з Банком діяли саме такі Умови та Правила надання банківських послуг, на підставі яких були проведені Банком відповідні нарахування по кредитному договору. Зважаючи на наведене, позивач вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч.2\~ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як зазначає позивач, відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, задля чого подав позивачеві заяву № б/н від 21 березня 2011 року (а.с. 10). Через несвоєчасне виконання відповідачем зобов`язань за вказаним кредитним договором, у відповідачки перед позивачем виникла заборгованість. Ці факти стороною відповідача не оспорюються. Проте, відповідачка у своєму відзиві зазначає про те, що у даному випадку подання нею анкети-заяви не можна вважати договором приєднання, оскільки у заяві не зазначалася процентна ставка по кредиту та види і розмір штрафу і пені у разі порушення зобов`язання. З цими доводами відповідачки, на думку суду, погодитися неможна, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, 15.02.2019 року відповідачкою було підписано додаткову угоду з позивачем, в якій вона визнала факт обізнаності з умовами та правилами кредитування і розмір заборгованості, вказаної позивачем. Також безпідставними, на думку суду, є посилання відповідачки не незаконність такої умови у додатковій угоді, як відмова Банку від списання заборгованості у разі порушення відповідачкою умов цієї угоди, оскільки жодним чином відповідачкою це необґрунтовано, а додаткову угоду вона підписувала добровільно і, як випливає з наданої виписки по її картковому рахунку, частково виконала умови цієї угоди. Як вбачається з наданого розрахунку заборгованості (а.с. 9), станом на 15.02.2019 року у відповідачки перед позивачем існувала заборгованість за наданим кредитом у сумі 6568,60 гривень, заборгованість за процентами у сумі 21920,23 гривень, заборгованість за пенею у сумі 105519,17 гривень. Згідно до наданої виписки по картковому рахунку позивачки, 15.02.2019 року нею було сплачено 5105,96 гривень та 1094,76 гривень, 25.03.2019 року відповідачкою перераховано позивачеві 1503,24 гривень. У відповідності до умов додаткової угоди від 15.02.2019 року п. 1.7.3 (а.с. 11), кошти, отримані від Клієнта, перш за все направляються на погашення простроченого тіла кредиту, далі - прострочених відсотків. З вище наведеного випливає, що відповідачкою було сплачено 7703,96 гривень, тобто, тіло кредиту у сумі 6568,60 гривень погашено повністю, також частково погашені відсотки на суму 1135,36 гривень. Тобто, залишок прострочених відсотків складає 20784,87 гривень. Щодо нарахованих за додатковою угодою відсотків, то в цій частині доводи відповідачки суд вважає цілком доречними, оскільки у п. 1.4 вказаної угоди зазначено, що процентна ставка складає 0,01%, проте не зазначено, від чого вираховується ця процентна ставка (від залишку заборгованості, тілу кредиту чи інше), також не зазначено, за який період (за день, місяць чи рік). З огляду на наведене, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими у частині стягнення з відповідачки заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 20784,87 гривень та за нарахованою пенею у розмірі 105519,17 гривень. В іншій частині суд вважає позовні вимоги необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. За ст. 89 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналіз вищевикладеного дає підстави для висновку, що необхідно винести рішення - про часткове задоволення позову стягнути з відповідача на користь Банку заборгованість за простроченими відсотками у розмірі 20784,87 гривен, та за нарахованою пенею у розмірі 105519,17 гривень, у іншій частині позову - відмовити. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задовольняються судом частково, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем надано квитанцію про сплату судового збору у розмірі 2270,00 гривень. Пропорційно до суми задоволених позовних вимог стягненню підлягають у даному випадку судові витрати у розмірі 2133,80 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial