Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Скалатської міської ради Підволочиського району, [PERSON] про визнання за ним в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO],права власності на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS], загальною площею 88,7 кв.м та житловою площею 56,6 кв.м, та на земельну ділянку загальною площею 2.54 га, в тому числі: 2,2166 га - кадастровий номер [NUMBER];0,0651 га - кадастровий номер [NUMBER]; 0,2590 га - кадастровий номер [NUMBER], призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Скалатської міської ради Підволочиського району, належну спадкодавцю на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку [NUMBER] від 07 вересня 2004 року, виготовленого на підставі розпорядження Підволочиської районної державної адміністрації № 208 від 01 квітня 2004 року. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що при зверненні до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначений житловий будинок та земельну ділянку йому відмовлено у вчинені нотаріальної дії у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності спадкодавця на спадкове майно та у зв'язку із реєстрацією відповідача разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Зазначив, що спірне будинковолодіння побудоване у 1967 році, та згідно законодавчих актів, які діяли на час його будівництва, виникненням права власності на житловий будинок був сам факт його збудування, без прив'язання до проведення реєстрації, а тому свідоцтво про право власності на ім'я спадкодавця не виготовлялось. Крім того стверджує, що відповідач не проживав на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, та не вчиняв жодних дій щодо оформлення на себе спадкових справ. Оскільки в позасудовому порядку захисти свої права позивач не має можливості просить позов задовольнити. В судове засідання позивач не з'явився, подав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити, справу розглянути у його відсутності. Представник відповідача - Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської області у судове засідання не з'явився, однак подали до суду заяву згідно якої просять справу розглянути у їх відсутності, позовні вимоги визнають. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву у відповідності до якої позовні вимоги визнає в повному обсязі,вказав, що після смерті [PERSON] спадщини не прийняв, із заявою про прийняття спадщини не звертався та звертатись не буде,від прийняття спадщини відмовився в користь брата [PERSON] Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти: Згідно довідки про технічний опис об'єкта нерухомого майна, виданої Підволочиським БТІ 07 серпня 2017 року №116, та технічного паспорта на житловий будинок індивідуального житлового фонду, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] житловою площею 56.6 кв.м., загальною площею 88,7 кв.м., належить на праві приватної власності [PERSON], свідоцтво про право власності не зареєстроване. Крім того, у відповідності до Державного акта на право власності на земельну ділянку [NUMBER] від 07 вересня 2004 року, виготовленого на підставі розпорядження Підволочиської районної державної адміністрації № 208 від 01 квітня 2004 року [PERSON] є власником земельної ділянки загальною площею 2.54 га, в тому числі: 2,2166 га - кадастровий номер [NUMBER];0,0651 га - кадастровий номер [NUMBER]; 0,2590 га - кадастровий номер [NUMBER], призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Скалатської міської ради Підволочиського району. [PERSON] померла [INFO], актовий запис № 204, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] видане виконкомом Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської області. Згідно довідки виданої виконкомом Скалатської міської ради Підволочиського району № 82 від 26 липня 2017 року та акту, складеного депутатом Скалатської міської ради 11 серпня 2017 року, на день смерті [PERSON] разом з нею в житловому будинку [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: син [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] невістка, та внуки [PERSON],[INFO] [PERSON], [INFO] [PERSON], [INFO],син померлої за зазначеною адресою був зареєстрований, проте з травня 1995 року не проживав. Позивач [PERSON], [INFO], який згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24 серпня 1965 року, є сином [PERSON], спадщину прийняв, оскільки постійно на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем, проте, як убачається із постанови приватного нотаріуса Підволочиського районного нотаріального округу № 162/01-16 від 10 серпня 2017 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок по вул. [ADDRESS] в м. Скалат Підволочиського району та через наявність реєстрації із спадкодавцем сина померлої [PERSON], який заяви про відмову від прийняття спадщини не подавав, що унеможливлює видати свідоцтво про право на спадщину на цілу частку у спадковому майні. Таким чином судом встановлено, що після смерті [PERSON], померлої [INFO], залишилось спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул.[ADDRESS], в м. Скалат Підволочиського району. До зазначеного майна позивач є спадкоємцем за законом, спадщину прийняв, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому відмовлено у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документу, який підтверджує право власності спадкодавця на зазначене спадкове майно та через наявність реєстрації із спадкодавцем сина померлої [PERSON], який заяви про відмову від прийняття спадщини не подавав, що унеможливлює видати свідоцтво про право на спадщину на цілу частку у спадковому майні. Крім того судом встановлено, що згідно технічного паспорта на житловий будинок індивідуального житлового фонду, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] в м. Скалат Підволочиського району,побудований у 1967 році. Відповідно до ч.3 ст.2 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно,що виникли до набрання чинності цим Законом, визначаються дійсним у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Згідно нормативних актів, що діяли станом на 1969 рік право власності на збудований житловий будинок набувалось в порядку, який існував на час його будівництва. У 1967 році питання набуття права власності регулювалися Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року) визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року №8502- 11), і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради „СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадянин на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 1948 року) які, зокрема, визначили умови та правові наслідки будівництва. Згідно зі ст..1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності житловий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п'яти як у місті, так і поза містом. Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначив, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним його додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Зважаючи на той факт, що вимогам законодавства, чинного на момент виникнення права власності (1967 р.) державна реєстрація не передбачалася ні як підстава переходу права власності, ні як формальна констатація перед третіми особами факту переходу права власності, до реєстрації права власності, що виникло в 1967 році, має застосовуватись законодавство про реєстрацію права власності чинне на момент такої реєстрації. На даний час питання реєстрації права власності на нерухоме майно врегульоване приписами Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року. Відповідно до п.41 зазначеного Порядку для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудований об'єкт нерухомого майна заявник подає, зокрема, документ, що, відповідно до вимог законодавства, засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта. Документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 5 серпня 1992 року є технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна. Отже, для визнання права власності в порядку спадкування слід встановити, що будинок(домоволодіння) не є самочинним будівництвом та може спадкуватися як об'єкт права власності - нерухоме майно. Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в Постанові від 18 грудня 2013 року по справі 6-23339св13. Також судом встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем не проживав, а тому у відповідності до ст.1268 ЦУК України не вважається таким, що спадщину прийняв. Крім того згідно письмових пояснень [PERSON], поданих на адресу суду, із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] він не звертався та звертатись не буде,від прийняття спадщини відмовився в користь брата [PERSON] Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі йог порушення, невизнання або оспорення. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захист цивільних прав та інтересів може бути визнання права. За вказаних обставин, суд вважає, що позов [PERSON]є підставним і підлягає до задоволення шляхом визнання за ним в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO],права власності на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS], загальною площею 88,7 кв.м та житловою площею 56,6 кв.м, та на земельну ділянку загальною площею 2.54 га, в тому числі: 2,2166 га - кадастровий номер [NUMBER];0,0651 га - кадастровий номер [NUMBER]; 0,2590 га - кадастровий номер [NUMBER], призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Скалатської міської ради Підволочиського району, належну спадкодавцю на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку [NUMBER] від 07 вересня 2004 року, виготовленого на підставі розпорядження Підволочиської районної державної адміністрації № 208 від 01 квітня 2004 року. На підставі наведеного,

Outcome: approved