Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що 06.03.2019 року між нею та відповідачем ФОП [PERSON] було укладено договір позики № 06/03/2019-11, відповідно до п.1.1 якого вона передала у власність відповідачу грошові кошти в сумі 133 800 грн., що є еквівалентом 5000 грн. за курсом НБУ на дату укладення договору. Згідно п.1.2 договору, відповідач зобов`язана щомісяця до двадцятого числа, починаючи з квітня 2019 року сплачувати грошові кошти в розмірі, що становить гривневий еквівалент 145,83 долари США, але в будь-якому разі не більше ніж 4888,12 грн. Крім того, 29.03.2019 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки до вказаного договору позики, за умовами якого відповідач [PERSON] зобов`язався відповідати перед нею, як кредитором, за виконання всіх зобов`язань ФОП [PERSON] , що виникли з договору. Як зазначає позивач, з липня 2019 року відповідач ФОП [PERSON] почала невчасно сплачувати чергові платежі, а з вересня 2019 року виплати припинились. Відповідачам були направлені вимоги про усунення порушень від 05.12.2019 року. Вказані вимоги були отримані відповідачем ФОП [PERSON] 24.12.2019 року, відповідачем [PERSON] 11.12.2019 року. Крім того, позика мала бути повернута 23.01.2020 року, проте цього не відбулось. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить стягнути з відповідачів, солідарно, заборгованість за договором позики в розмірі 116 400 грн. та штраф, передбачений п.4.2 договору позики, в розмірі 6000 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1224 грн. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 26.02.2020 року справу направлено до Голосіївського районного суду м.Києва для розгляду за підсудністю. Ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 18.05.2020 року справу передано до Деснянського районного суду м.Києва для розгляду за підсудністю. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 13.07.2021 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представника позивача не з`явився, надавши суду заяву, в якій просить розглядати справу в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі та їх представники в судове засідання не з`явились, про час розгляду справи повідомлялись належним чином у порядку, про причину неявки суд до відома не поставили. Крім того, будучи достовірно обізнаними про розгляд справи в суді, відповідачі своїм правом на подання відзиву не скористались, з жодними клопотаннями не звертались. Виходячи з того, що відповідачі повідомлені про час та місце розгляду справи, обізнані про знаходження справи в провадженні суду та її предмет, суд вважає повідомлення відповідачів про час розгляду справи належним, а тому вважає можливим розглянути справу в заочному порядку, проти чого не заперечував представник позивача в своїй заяві. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 06.03.2019 року між позивачем [PERSON] та відповідачем ФОП [PERSON] було укладено договір позики № 06/03/2019-11, згідно п.1.1 якого позивач передала у власність відповідачу, а відповідач прийняла грошові кошти в сумі 133 800 грн., що є еквівалентом 5000 доларів США згідно курсу НБУ на дату укладення договору, та зобов`язується повернути позивачу отримані грошові кошти у строк та на умовах, передбачених договором. Пунктом 1.2 сторони погодили, що за користування позикою відповідача зобов`язана щомісяця, до 20 -го числа, починаючи з квітня 2019 року, сплачувати на рахунок позивача, вказаний у договору, грошові кошти в розмірі, що становить гривневий еквівалент 145,83 доларів США за курсом НБУ, встановленим на дату їх перерахування позичу, але в будь-якому разі не більше ніж 4878,12 грн. Відповідно до п.1.3 договору позики, за домовленістю сторін повернення грошових коштів позики здійснюється в національній валюті - гривні по курсу НБУ, встановленому на момент виплати, в еквіваленті 5000 доларів США, але не більше ніж 167250 грн. на розрахунковий рахунок картки позичальника 20.04.2020 року. Згідно п.4.2 договору позики, у разі прострочення чергового платежу на строк, що перевищує 10 календарних днів, позичальник додатково сплачує штраф у розмірі 1000 грн. за кожне таке прострочення. Крім того, 29.03.2019 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки до договору позики № 06/03/2019-11 від 06.03.2019 року, за умовами п.1.1. якого відповідач [PERSON] зобов`язався відповідати перед позивачем, як кредитором, за виконання всіх зобов`язань відповідача ФОП [PERSON] , що виникли з вищевказаного договору позики. Також, судом встановлено, що відповідач ФОП [PERSON] не виконала належним чином зобов`язання за кредитним договором та не повернула позичені кошти у визначений договором позики строк, в зв`язку з чим на адресу відповідачів було направлено листи-вимоги від 20.11.2019 року. Вказані вимоги були отримані відповідачем ФОП [PERSON] 24.12.2019 року, відповідачем [PERSON] 11.12.2019 року, проте залишені ними без реагування. Згідно із ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідачка порушує зобов`язання за даним Договором. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Згідно ч.1, 2 ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як вбачається з письмових матеріалів справи, відповідач ФОП [PERSON] не виконала належним чином умови договору позики щодо повернення грошових коштів у визначений строк та у визначеному розмірі, в зв`язку з чим має заборгованість у розмірі 116 400 грн., яка підлягає стягненню з відповідачів в солідарному порядку відповідно до умов договору позики та договору поруки. Крім того, з відповідачів солідарно належить стягнути штраф, передбачений п.4.2 договору позики в розмірі 6000 грн. в якості штрафних санкцій за прострочення щомісячних платежів за період з липня 2019 року по грудень 2019 року. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню солідарно витрати по сплаті судового збору в сумі 1224 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved