Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення процентів за договором позики, в якому зазначив, що рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 03.08.2011 року з [PERSON] на його користь стягнуто борг по договору позики в сумі 105211 гривень 92 копійки та судові витрати в сумі 1172 гривні 12 копійок. На підставі рішення було видано виконавчий лист №2-303/11 від 02.09.2011 року та пред'явлений до виконання до ВДВС Добровеличківського РУЮ Кіровоградської області. Протягом 2012-2014 років борг частково був погашений, станом на 01.01.2015 року непогашеним залишився борг в розмірі 90000,00 грн. З 2015 року [PERSON] ухиляється від сплати боргу, маючи реальну можливість його сплатити,що спонукало позивача звернутися до суду з даним позовом. До суду від позивача надійшла заява про зменшення розміру стягнення заборгованості так як 2016 рік є високосним. Також позивач надав оновлений розрахунок, який направлений відповідачу та визначив суму відсотків за користування позикою 55 908,08 гривень. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та обґрунтував обставинами викладеними в позовній заяв , просить їх задовольнити. Також надав заяву в якій просив справу розглядати за його відсутності. Із відзивом на позовну заяву та заявою про застосування строків позовної давності він не погоджується, оскільки в своїй заяві [PERSON] про перегляд заочного рішення визнав, що в рішенні суду від 25.07.2018 року застосований правильно розрахунок суми процентів, проте заочне рішення просив скасувати, так як він його не отримував. В заяві про застосування строку позовної давності [PERSON] визнає період нарахування з 01.01.2015 по 17.05.2015. Дане твердження [PERSON] про застосування строків позовної давності не може буди судом прийнято до уваги так як в 2015 році виконавчий лист про стягнення 90 000 гривень боргу із [PERSON] на його користь знаходився на виконанні у ДВС Добровеличківського району і до його звернення до суду 18.05.2018 року, а тому строк позовної давності був зупинений. Відповідно до ст.1048 ЦК України проценти виплачуються щомісячно до дня повернення позики. [PERSON] свідомо ухиляється від погашення боргових зобов'язань. Просить задовольнити його позовні вимоги, які були задоволені згідно рішення суду від 25.07.2018 року. Відповідач та представник в судове засідання не з'явилися, просили справу слухати за їх відсутності. Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву та заяву про застосування наслідків спливу стоку позовної давності, де зазначив, що за рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 03.08.2011 у справі №2-303/11 з нього на користь [PERSON] стягнуто борг за договором позики в сумі 105211 гривень 92 копійки та судові витрати в сумі 1172 гривні 12 копійок. На виконання судового рішення виданий виконавчий лист №2-303/11 від 02.09.2011, який пред'явлений до виконання ВДВС Добровеличківського РУЮ Кіровоградської області. Із рішення суду від 03.08.2011відповідач отримав згідно розписки від 13 лютого 2011 року позику 13200 доларів США та зобов'язувався борг повернути 01 червня 2011 року. [PERSON] діяв у недобросовісний спосіб, оскільки він користуючись родинними відносинами фактично ввів його в оману щодо розміру позики, яка фактично була лише всього 15000,00 гривень. Рішення суду від 03.08.2011 виконано частково. За твердженнями позивача залишок боргу за договором позики від 13.02.2011 складає 90 000 гривень. Він має докази про те, що сума боргу за договором позики набагато менша та не може становити 90000,00 гривень. У жовтні 2014 року позивач в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 13.02.2011 зібрав урожай - 10 тон насіння соняшника вартістю 8500, 00 гривень за одну тонну, а всього на 85000,00 грн із належної йому земельної ділянки розміром 8,2 га, що розташована на території Любомирівської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області, а відтак сума боргу за договором позики фактично становить лише 5000,00 гривень станом на жовтень 2014року. За рішенням Добровеличківського районного суду від 06 квітня 2016 року у справі №387/269/16-ц встановленим є те, що позивачем фактично визнано, що він дійсно в рахунок погашення заборгованості за договором позики у 2014 році здійснив збір врожаю на його земельній ділянці, внаслідок чого позивач зменшив розмір боргу за договором позики та визначив його в сумі 90 000,00 гривень, однак фактично отримав майно на суму 85 000,00 гривень. Вимоги про стягнення процентів за період із 01.01.2015 року по 17.05.2018 заявлені позивачем в розмірі 55908,08 грн та виходять за межі трирічного строку позовної давності, що надає йому право подати заяву про застосування спливу строків позовної давності щодо таких вимог у період із 1 січня 2015р. по 17 травня 2018 року. Обрахунок процентів за користування кредитом за період з 01 січня 2015 року по 17 травня 2018 року визначений на рівні облікової ставки Національного банку України, розмір процентів - 55908,08грн. за період із 01.01.2015 по 17.05.2018 є вірним. Проте, з урахуванням трирічного строку позовної давності, до уваги має бути прийнято, що за період із 01 січня по 17 травня 2015 року проценти становлять 8040,83 гривень та підлягають відрахуванню із суми розмірі 55908,08 гривень та в межах строку становлять 47867,25 гривень а саме: 01.01.2015 - 05.02.2015 -1242, 74 гривень; 06.02.2015 - 03.03.2015 - 1250,14 гривень; 04.03.2015 - 17.05.2015 - 5547,95 гривень. Дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 03.08.2011 з [PERSON] на його користь стягнуто борг за договором позики в сумі 105211 гривень 92 копійки та судові витрати в сумі 1172 гривні 12 копійок. На підставі рішення було видано виконавчий лист №2-303/11 від 02.09.2011 та пред'явлений до виконання до ВДВС Добровеличківського РУЮ Кіровоградської області. Відповідно до постанови Апеляційного суду Кіровоградської області від 24.01.2018 встановлено, що апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення. Рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 07.11.2017 залишено без змін. ( а.с.4-5) Постановою начальника відділу ВДВС Добровеличківського РУЮ про повернення виконавчого документа стягувачеві від 28.12.2015 ВП №48956672, виконавчий документ було повернуто у зв'язку із відсутністю майна на яке може бути звернуто стягнення. ( а.с.7) Відповідно до розрахунку розміру нарахування відсотків за користування позикою згідно облікової ставки нацбанку з 13.11.2014 -17.05.2018 становить 56111,55 ( а.с.6). Згідно заяви [PERSON] від 19.07.2017 року, встановлено, що позивач звертався до Добровеличківського РВДВС ГТУЮ з заявою про відкриття виконавчого провадження ( а.с.8). Відповідно до витягу Національного банку України процентна облікова ставка за період з 17.07.2014 по 12.04.2018. (а.с.9) Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з статтею 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк ( термін ) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін). Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно із ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Суд зазначає, що позивач визначаючи розмір процентів, які підлягають стягненню з відповідача за період з 01.01.2015 по 17.05.2018 рахував наступним чином, а саме: суму заборгованості множив на облікову ставку Національного банку України за відповідний період та ділив на кількість днів у році та множив на відповідну кількість днів у відповідному періоді року за відповідною обліковою ставкою Національного банку України. Також суд з'ясував, що позивач порахував кількість днів у 2016 році як високосний. Отже суд вважає наданий позивачем розрахунок обґрунтованим. (а.с.29-30). Враховуючи вищезазначені положення закону та умови укладеного між [PERSON] і [PERSON] договору позики, якими не обумовлено розміру процентів після спливу визначеного у договорі строку повернення грошей, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача процентів від суми позики на рівні облікової ставки Національного банку України. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду України за №6-771цс15 від 27 січня 2016 року, № 6-1412цс16 від 7 вересня 2016 року. Щодо доводів відповідача, то суду не надано належних та допустимих доказів підтвердження обставин, а саме, що [PERSON] діяв у недобросовісний спосіб, оскільки він користуючись родинними відносинами фактично ввів його в оману щодо розміру позики, яка фактично була лише 15000,00 гривень. Також відповідачем не доведено, що за договором позики у 2014 році здійснив збір врожаю на його земельній ділянці, внаслідок чого позивач зменшив розмір боргу за договором позики та визначив його в сумі 90 000,00 гривень, однак фактично отримав майно на суму 85 000,00 гривень. Водночас відповідач в судовому засіданні заявив клопотання про застосування строків позовної давності, у зв'язку із чим позов визнають частково. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 256 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки. Частиною 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Статтею 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Враховуючи вищезазначені положення закону та умови укладеного між [PERSON] і [PERSON] договору позики, суд вважає за необхідне застосувати трирічний строк позовної давності, який становить починаючи з 21.05.2015 по дату звернення до поштового відділення позивача із цивільним позовом 21.05.2018. Суд не приймає доводи позивача, що строки позовної давності до даних правовідносин не застосовуються, також в суд не знайшов встановлені ЦК України підстави зупинення строку позовної давності з огляду на доводи позивача. Крім того цитовані судом положення ЦК України щодо строку позовної давності не встановлюють винятків застосування, в тому числі до правовідносин щодо стягнення процентів за договором позики відповідно до 1048 ЦК України. Суд перевірив надані розрахунки відповідачем та з'ясував, що період поза межами строку позовної давності становить з 01 січня по 20 травня 2015 року. Розмір процентів, який підлягає зменшенню за зазначений період становить 8262,74 гривень, а саме: 01.01.2015 - 05.02.2015 -1242,74 гривень; 06.02.2015 - 03.03.2015 - 1250,14 гривень; 04.03.2015 - 20.05.2015 - 5769,86 гривень. Вказаний розмір процентів підлягає відрахуванню із суми позовних вимог у розмірі 55908,08 гривень та в межах строку позовної давності за період з 21.05.2015 по 17.05.2018 становить 47645 гривень 34 копійки. У відповідності із ч.1 ст.141 ЦПК, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на зазначене, на підставі ст.ст. 526, 530, 536, 631, 1048, ЦК України,

Outcome: partial