Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення вартості ремонту, витребування майна, відшкодування моральної шкоди, вказуючи, що його матері, [PERSON], належала квартира [ADDRESS], в якій вона проживала, а з 2010 р. проживав і позивач. Він перевіз в цю квартиру своє рухоме майно, за період проживання купував техніку, змінив вікна на метало-пластикові, встановив прилади обліку комунальних послуг, зробив інший ремонт. 13.12.2011 р. його мати [PERSON] подарувала квартиру [PERSON], який є сторонньою особою. Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 22.05.2012 р. [PERSON] визнана недієздатною. У січні 2012 р. позивач перебував на стаціонарному лікуванні, після чого 21.01.2012 р. повернувся додому, проте не зміг потрапити до квартири, оскільки відповідачі, які вселились у квартиру, змінили замки. З того часу він не має можливості потрапити до квартири та побачитись із матір'ю. Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 21.01.2013 р. позивача визнано таким, що втратив право проживання в цій квартирі. Зазначає, що в квартирі залишились його особисті речі, державні нагороди, побутова техніка. Він неодноразово звертався до відповідачів з проханням повернути належне йому майно, проте вони йому відмовили. Просить суд стягнути з відповідачів солідарно вартість проведеного ним ремонту у квартирі та поліпшень у розмірі 9 723,00 грн., витребувати з їх незаконного володіння, а за неможливості стягнути компенсацію вартості: холодильника, двох телевізорів, пральної машини, праски, пилососу, предметів одягу, бритви, статуетки, альбомів з фото та фотографічних портретів, ременя штангіста та рушника (усього 27 найменувань), витребувати 19 урядових нагород, стягнути моральну шкоду у розмірі 5000 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та пояснив, що він мешкав в квартирі разом з матір'ю з 06.08.2010 р. по 21.01.2012 р., в них було спільне господарство, бюджет, він давав матері гроші, дарував їй золоті вироби і побутову техніку. До 06.08.2010 р. він приїздив до матері у відпустку, під час якої також купував побутову техніку. Відповідачі в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково. Не заперечували проти повернення позивачеві статуетки кота та ременя штангіста, які й повернули йому під час судового розгляду. Пояснили, що позивач приходив у квартиру 21.01.2012 р. та 02.02.2012 р. і забрав усі свої особисті речі. Вони вселились у квартиру в кінці травня 2012 р. На теперішній час ніякого одягу та нагород позивача в квартирі немає. Побутова техніка, яку вимагає повернути позивач, в квартирі є, але вона була придбана особисто [PERSON] або подарована їй позивачем, і цією технікою користується [PERSON] Фотографії родини та фотоальбоми також є власністю [PERSON], і відповідачі не мають права забрати в неї ці речі. Вартість вікон та інших поліпшення в квартирі вони не повинні відшкодовувати, оскільки вони є невід'ємною частиною подарованої квартири. Представник третьої особи просив про розгляд справи у його відсутність, що суд вважає за можливе. Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про наступне. В судовому засіданні встановлено, що в квартирі за адресою: [ADDRESS], зареєстровані та мешкають [PERSON] - колишній власник, та відповідач [PERSON] (а.с.39) як дружина теперішнього власника [PERSON] [PERSON] також мешкає у вказаній квартирі, але без реєстрації. Згідно довідки дільниці №54 КП «Жилкомсервіс» від 30.07.2013 р., позивач [PERSON], син [PERSON], 17.02.2011 р. був зареєстрований у спірній квартирі та мешкав у ній (а.с.64), 30.04.2013 р. знятий з реєстрації на підставі рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 21.01.2013 р., яким визнаний таким, що втратив право на проживання в цій квартирі. Доказів примусового виселення позивача з квартири 21.01.2012 р. - суду не надано, у зв'язку з чим, враховуючи пояснення свідків [PERSON] і [PERSON] щодо відсутності майна позивача в квартирі, суд вважає, що він виселився самостійно, маючи можливість безперешкодно забрати усі свої речі та майно з квартири. Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 22.05.2012 р. [PERSON] визнана недієздатною. Як пояснили суду свідки з боку позивача - [PERSON], [PERSON], до 2011 р. між [PERSON] та [PERSON] були нормальні родинні стосунки, він 3-4 рази на рік приїздив до неї в гості, придбав їй необхідну техніку, встановив нові вікна, переказував гроші, з 2010 р. вони мешкали разом та вели спільне господарство. Свідок з боку відповідачів - [PERSON] також підтвердила суду, що під час проживання позивача у квартирі з матір'ю в них були нормальні стосунки, вони разом купили холодильник, пральну машину та менший телевізор [PERSON] купувала за свої гроші, більший телевізор позивач подарував матері. Після виселення позивача у його шафі було пусто. Згідно наданих суду письмових доказів, холодильник-морозильник «Індезит» був придбаний 17.01.2011 р., телевізор «Філіпс» - 20.08.2007 р., праска 18.08.2008 р., пральна машина «Самсунг» - 24.08.2008 р., телевізор «Еленберг» - 12.09.2010 р. (а.с.20-26), тобто до реєстрації позивача у квартирі 17.02.2011 р., крім того, суд не вважає наявність цих чеків достатнім доказом вважати, що вказані речі були придбані позивачем для власного користування. Відповідачі в судовому засіданні не оспорили факт знаходження у квартирі за адресою: [ADDRESS], у користуванні [PERSON], побутової техніки та фотографій, які позивач просить повернути йому, та визнали, що вони не є їх власниками, проте не вважають правомірним для себе позбавити [PERSON] права ним користуватись та, відібравши в неї це майно за життя, передати його позивачеві. На думку суду, судове рішення про визнання [PERSON] недієздатною також не є підставою для позбавлення її права користування речами, які знаходяться у квартирі, зокрема, побутовою технікою та фотографіями членів родини. Таким чином, фактично спір щодо повернення спірного майна (побутової техніки та фотографій) виник між позивачем, який вважає себе його власником, та його матір'ю, [PERSON], яка також має правомірні сподівання вважати себе власником цього майна, проте через свій стан здоров'я позбавлена можливості звернутись до суду з відповідними вимогами. Враховуючи, що дві речі повернуті позивачеві у безсудовому порядку (статуетка та ремінь), факт належності побутової техніки та фотографій саме йому, а не його матері [PERSON], - позивачем не доведений, а вимог щодо визнання вказаного майна спільною сумісною власністю та його поділу не заявлено, суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відмовляє в їх задоволенні. Що стосується вимог про повернення предметів одягу та нагород, суд вважає недоведеним сам факт знаходження їх у спірній квартирі та відповідно, у володінні відповідачів, про що пояснили суду свідки [PERSON] і [PERSON], у зв'язку з чим також відмовляє у задоволенні позову в цій частині. Оскільки проведення ремонту квартири, обладнання її лічильниками та новими вікнами проведене з метою поліпшення умов проживання на той час [PERSON] і [PERSON], а не відповідачів, при цьому колишній власник квартири продовжує нею користуватись, крім того, суд відмовляє у задоволенні вимог про відшкодування вартості ремонту та поліпшень - за безпідставністю. У зв'язку з відмовою у задоволенні основних позовних вимог, недоведеністю протиправності поведінки або неправомірності дій відповідачів, підстави для задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди - також відсутні.

Outcome: dismissed