Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про визнання права спільної часткової власності на квартиру, що є об'єктом права спільної власності подружжя, в рівних частках по ? частині спірної квартири за кожним. Позовні вимоги вмотивовані тим, що позивач перебував у шлюбі з відповідачкою з 2 грудня 1967 року, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Торезького міського управління юстиції Донецької області (актовий запис №775). 24 червня 2008 року шлюб між зазначеними особами розірваний. Під час шлюбу подружжям спільно було придбане нерухоме майно: двокімнатна квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Торезькою державною нотаріальною конторою 8 грудня 2003 року за реєстром №3-2339 та зареєстрованого у БТІ м. Тореза за реєстром №5054 від 13 грудня 2003 року, яка була оформлена на ім'я відповідачки. На цей час відповідачка відмовляється визнавати право власності за позивачем та поділити добровільно, хоча при розірванні шлюбу вона запевнила його про визнання за позивачем правова власності на частину квартири. Позивач позбавлений можливості користуватися та розпоряджатися належним йому майном, внаслідок чого він вимушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Позивач просив визнати за ним та відповідачкою право спільної часткової власності на житлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS], що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя в рівних частках по ? частині спірної квартири за кожним з них. Позивач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. До початку судового засідання до суду надійшла письмова заява від позивача про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки суду не відомі Відповідно до ст.169 ЦПК України справу розглянуто за відсутності сторін, так як в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. За згодою позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено, що 02 грудня 1967 року між [PERSON] та [PERSON] відділом реєстрації актів цивільного стану Торезького міського управління юстиції Донецької області зареєстрований шлюб, актовий запис №775. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с.6) Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, 24 червня 2008 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис №149 (а.с.7) Згідно з інформаційною довідкою з реєстру прав власності на нерухоме майно [PERSON] є власником двокімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Підстава виникнення права власності - договір купівлі-продажу, посвідчений 29.03.2006 року приватним нотаріусом Торезького міського нотаріального округу [PERSON] і зареєстрований в реєстрі за №1028. Форма власності - приватна. Частка - 1/1 (а.с.35-37). Згідно домової книги в квартирі, що розташований за адресою: [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.9-11). Відповідно до положень ст. 5 Цивільного кодексу України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності Згідно зі ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Відповідно до ст. 28 цього ж Кодексу, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Суд може визнати майно, нажите кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу, власністю кожного з них. Згідно зі ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63 Сімейного кодексу України). В судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS], набута позивачем та відповідачем за час шлюбу. На час придбання квартири позивач і відповідач проживали сумісно однією сім'єю, вели сумісне господарство, мали спільний бюджет. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що вказана квартира є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] В судовому засіданні не здобуто відомостей про наявність договору між подружжям або наявність шлюбного контракту про розмір часток майна кожного з них; кожен визнав рівність їх часток у спільній сумісній власності; документи оформлені тільки на відповідача, через що іншими особами не визнається право власності позивача на її частину будинку, чим обмежуються її права на частину власності вказаного будинку; тому суд вважає, що спірна квартира, що розташована по [ADDRESS], належить позивачу та відповідачу у рівних частинах, по 1/2 частині, і вимоги позивача підлягають задоволенню. Необхідно визнати за [PERSON] та [PERSON] право спільної часткової власності на квартиру розташованої по [ADDRESS], в рівних частках - по 1/2 частині за кожним. Відповідно до ст.88 ЦПК України, пп.1 п.1. ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» від 08.07.2011 р. № 3674-VІ з відповідача необхідно стягнути на користь позивача витрати по оплаті судового збору у сумі 257,02 грн., які підтверджені наданою позивачем квитанцією (а.с.1).

Outcome: approved