Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо - транспортної пригоди. В обгрунтування позову посилається на те що 24 травня 2019 року о 10 годині 25 хвилин [PERSON] , керуючи автомобілем «Тойота», н.з. [NUMBER] , по вул. Братиславській, 3, у Деснянському районі міста Києва, під час руху заднім ходом, не врахувала дорожньої обстановки, не переконалася, що це буде безпечним, не звернулася за допомогою до сторонніх осіб, та здійснила зіткнення з автомобілем «Хонда», н.з. [NUMBER] , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 21.06.2019 року [PERSON] , було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. ТДВ СК «Альфа-Гарант» 16.07.2019 року та 23.09.2019 року виплатило 33 936 , 77 грн.. Проте, відповідно до актів виконаних робіт, виданих ПАТ «Дніпро Мотор Інвест», вартість затрат на відновлення пошкодженого в ДТП автомобіля «Хонда», н.з. [NUMBER] складає: 902,88+78 205,25+18 343,14=97 451 , 27 грн. Враховуючи, що ТДВ СК «Альфа-Гарант» здійснило виплату страхового відшкодування лише частково у розмірі 33 936,77 гривень, то невідшкодованою залишалася майнова шкода в розмірі 97 451,27-33 936,77=63 514 гривень 50 коп. На виконання рішення Київського апеляційного суду страхова компанія має ще сплатити 23 616,90 гривень, тобто у повній мірі спір врегулювати не вдалося. Невідшкодованою залишається майнова шкода в розмірі 97 451,27-33 936,77- 1 000,00-23 616,90-902,88=37 994 грн. 72 коп.- тобто різниця між вартістю відновлювального ремонту, яка була сплачена позивачем на користь ПАТ «Дніпро Мотор Інвест», та сумою страхового відшкодування, що підтверджується вищезазначеними актами виконаних робіт, квитанціями та судовими рішеннями у справі № 754/15616/19. Просить стягнути з відповідачки матеріальну шкоду в розмірі 37 994 грн. 72 коп. , судові витрати, витрати на правову допомогу. Відповідачка надала відзив, проти позову заперечувала, вказувала на те що сума відшкодування не підтверджена, страхова компанія виплатила кошти. Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 2.04.2021р. відкрито провадження в порядку спрощеного. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до слідуючого. 24 травня 2019 року о 10 годині 25 хвилин [PERSON] , керуючи автомобілем «Тойота», н.з. [NUMBER] , по вул. Братиславській, 3, у Деснянському районі міста Києва, під час руху заднім ходом, не врахувала дорожньої обстановки, не переконалася, що це буде безпечним, не звернулася за допомогою до сторонніх осіб, та здійснила зіткнення з автомобілем «Хонда», н.з. [NUMBER] , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 21.06.2019 року [PERSON] , було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Обов`язкова цивільно-правова відповідальність Відповідача щодо автомобіля була застрахована страховиком - «Страхова компанія «Альфа-гарант» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/4487554. Відповідно до ст. ст. 1, 6, 9, 22,29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страхова компанія перерахувала позивачу на ремонт автомобіля страхове відшкодування у розмірі 33 936,77 грн. На підставі постанови Київського апеляційного суду від 5.02.2021р. стягнуто з страхової компанії на користь позивача страхове відшкодування 23 616,90 грн. Судом встановлено, що відповідно до актів виконаних робіт, виданих ПАТ «Дніпро Мотор Інвест», вартість затрат на відновлення пошкодженого в ДТП автомобіля «Хонда», н.з. [NUMBER] складає: 902,88+78 205,25+18 343,14=97 451 гривень 27 копійок, а саме: - акт виконаних робіт від 24.05.2019 року № 629к на суму 902 гривні 88 копійок; - акт виконаних робіт від 12.08.2019 року № 101 Ок на суму 78 205 гривень 25 копійок; - акт виконаних робіт від 17.08.2019 року № 1025к на суму 18 343 гривні 14 копійок. Відповідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно ст. 4. ЦПК України Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.5. ЦПК України 1. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст. 12 ЦПК України 1. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.2. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.3. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України 1. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за особою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного виплаває, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права. ВС наголосив, що стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. У постанові Верховного Суду України від 2 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці, незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку, згідно зі статтею 1194 ЦК України, відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Оскільки вартість майнового збитку, завданого пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із відповідача , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням. Судом враховано, що різниця між виплаченою особі страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлюваного ремонту автомобіля, пошкодженого у ДТП, викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме франшизою та врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу. Верховний Суд у постанові від 13 березня 2018 року у справі №910/9396/17 зазначив, що визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди у разі виникнення спору щодо визначення його розміру виходять із фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Заперечуючи проти розміру відновлювального ремонту відповідачем не надано належних доказів, не звертався з клопотанням про проведення експертизи. З огляду на вищевикладені норми відповідальність за шкоду несе безпосередньо винуватець ДТП - особа, яка завдала шкоди. Така особа, відповідно до ст. 1192 ЦК України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За таких обставин саме відповідачка , як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язана сплати таку різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню невідшкодована майнова шкода в розмірі 37 994 грн. 72 коп. (97 451,27-33 936,77- 1 000,00-23 616,90-902,88) тобто різниця між вартістю відновлювального ремонту, яка була сплачена позивачем на користь ПАТ «Дніпро Мотор Інвест», та сумою страхового відшкодування, що підтверджується вищезазначеними актами виконаних робіт, квитанціями, постановами суду, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення , суд присуджує з другої строни понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати в розмірі 908 грн., які підтверджені документально. За правилами ч. 2-4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного Суду від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19 за умови підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, не надання іншою стороною доказів невідповідності заявлених до відшкодування витрат критеріям співмірності, у тому числі спростування правильності відповідних розрахунків, витрати на надану професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено, чи тільки має бути сплачено. Крім того, у п.п. 113-117 рішення ЄСПЛ у справі «Бєлоусов проти України» від 07 листопада 2013 року, ЄСПЛ дійшов висновку про те, що навіть у разі не сплати заявником адвокатського гонорару на час розгляду справи, витрати за цим гонораром є «фактично понесеними», оскільки заявник має сплатити такий гонорар згідно із договірними зобов`язаннями. Згідно з ч. 1-3 с.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Тому, дослідивши надані позивачем документи на підтвердження оплати професійних послуг адвоката, суд дійшов висновку, про задоволення вимог про відшкодування витрат на правничу професійну допомогу в загальному розмірі 8 172,00 грн. Саме такий розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Outcome: approved