Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Соколівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, в якому просить визнати незаконним та скасувати рішення п'ятнадцятої сесії сьомого скликання Соколівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області від 09 листопада 2016 року № 678. Позовні вимоги обґрунтував тим, що згідно рішення Соколівської сільської ради №293/5 від 10.07.2007 року йому надано земельну ділянку, площею 0,12 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель за адресою: [ADDRESS] 14.12.2016 року він дізнався, що рішенням Соколівської сільської ради № 678 від 09.11.2016 року зазначена земельна ділянка у нього вилучена з тих підстав, що вона знаходиться в занедбаному стані та не використовується за цільовим призначенням. Після звернення позивача до сільської ради з клопотанням скасувати рішення № 678 від 09.11.2016 року, в якому він вказав, що земельна ділянка використовується за цільовим призначенням, питанням будівництва він не займався через перенесення тяжкого захворювання, відповідачем рішення №678 від 09.11.2016 року залишено без змін. У судовому засіданні представники позивача позов підтримали, просили його задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві, надали пояснення по обставинам справи. Представники відповідача позов не визнали, згідно письмових заперечень представника відповідача [PERSON], наданих суду, земельна ділянка надана позивачу за рішенням сільської ради у 2007 році, а інсульт він переніс у 2014 році. Відсутність технічної документації на вказану земельну ділянку, яку [PERSON] мав оформити протягом семи років, свідчить про те, що позивач фактично не приступив до використання земельної ділянки за призначенням. Надана позивачу земельна ділянка з 2007 року пустує, на ній не підтримується належний стан. Виходячи із наведеного просив відмовити в задоволенні позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши представників сторін, приходить до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що згідно рішення шістнадцятої сесії Соколівської сільської ради п'ятого скликання №293/5 від 10.07.2007 року [PERSON] надано земельну ділянку, площею 0,12 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, за адресою: [ADDRESS] Рішенням Соколівської сільської ради № 678 від 09.11.2016 року вказану земельну ділянку вилучено в зв'язку з тим, що земельна ділянка знаходиться в занедбаному стані, не використовується за цільовим призначенням (а.с.7). Рішенням Соколівської сільської ради № 91 від 25.01.2017 року рішення сільської ради №678 від 09.11.2016 року залишено без змін (а.с.46). З виписок із медичних карт амбулаторного (стаціонарного) хворого №№ 69/17, №2495/657, епікризу з медичної карти стаціонарного хворого № 4673/1234 [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в Неврологічному відділенні КЗ «Центральна міська лікарня» з 04.01.2014 року по 14.01.2014 року, з 04.04.2014 року по 14.04.2014 року та з 26.06.2014 по 07.07.2014 року. Згідно довідки КЗ «Поліклінічне об'єднання м.Кіровограда» від 20.02.2017 року, за наслідками ішемічного інсульту [PERSON] перебуває на «Д» обліку у лікаря-невропатолога (а.с.34-36). Згідно відповіді Соколівської сільської ради Кіровоградського району та області №559 від 17.05.2017 року земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] перебуває. Відомості про згоду [PERSON] на вилучення вказаної земельної ділянки в матеріалах засідання комісії з земельних питань Соколівської сільської ради відсутні. В п.7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» № 3 від 01.03.2013 зазначено, що земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК, статті 2, 5 Земельного Кодексу України). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування. Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується, наприклад, позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи невирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею (статті 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК та інші). Згідно ч.1 ст.21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно ч.1 ст.152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Відповідно до п. г) ч.3 ст.152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Як зазначено у оскаржуваному рішенні, відповідачем прийнято рішення про вилучення у позивача земельної ділянки. Підставою для вилучення земельної ділянки став висновок про те, що «земельна ділянка знаходиться в занедбаному стані, не використовується за цільовим призначенням». Частина п'ята статті 116 ЗК України передбачає, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Норма статті 141 ЗК України встановлює, що підставами припинення права користування земельною ділянкою є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини. Порядок вилучення земельних ділянок визначений статтею 149 ЗК України. Відповідно до частини другої статті 149 ЗК України вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень. У разі незгоди землекористувача з вилученням земельної ділянки питання вирішується в судовому порядку (ч. 10 ст.149 ЗК України). У даному випадку позивач, як землекористувач, згоди на вилучення земельної ділянки не надавав, що не заперечувалось представниками відповідача під час судового розгляду. Отже, питання про вилучення земельної ділянки могло вирішуватися виключно в судовому порядку, як те передбачено ст.149 ЗК України. При виявленні випадків використання землі не за цільовим призначенням органи державного контролю за використанням і охороною природних об'єктів мають право складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності. У даному випадку позивач не повідомлявся про встановлення фактів щодо використання наданої йому земельної ділянки не за цільовим призначенням, до юридичної відповідальності із зазначеного він не притягувався. Доказів зворотного відповідачем суду не надано. Як передбачено ч.2 ст.19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст.12 Земельного Кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст, зокрема, належить розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу, організація землеустрою, тощо. Відповідно до п.п.34 п.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільських, селищних та міських рад вирішуються питання регулювання земельних відносин. Розгляд та обговорення питання на пленарному засіданні п'ятнадцятої сесії Соколівської сільської ради щодо вилучення спірної земельної ділянки у позивача депутатами проведено без наявності документів, які могли підтвердити факт використання позивачем земельної ділянки не за цільовим призначенням. Вищезазначене свідчить, що за відсутності згоди позивача на вилучення у нього наданої йому земельної ділянки, порядок вилучення земельної ділянки Соколівською сільською радою Кіровоградського району та області проведено без дотримання вищезазначених вимог закону, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст. 12, 116, 141, 149, 152, ст.21 ЦК України,

Outcome: approved