Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, який мотивований тим, що 11.10.2018 року між ПАТ «Київенерго» та КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» було укладено договір №602-18 про відступлення права вимоги, за яким ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01.08.2018 року з урахуванням оплат, що отримані кредитором за період 01.08.2018 року до дати укладання цього договору. Зокрема, позивач набув право вимоги до [PERSON] щодо стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення в розмірі 37 398,96 грн. та централізованого постачання гарячої води у розмірі 17 618,72 грн., а всього 55 017,68 грн. Враховуючи набуття позивачем права вимоги до відповідача за договором №602-18 про відступлення права вимоги, позивачем нараховано інфляційні втрати в розмірі 3 466,11 грн. та 3% річних в розмірі 1 650,53 грн., які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь разом із зазначеною заборгованістю. Крім того, з 01.05.2018 року надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води відповідачу здійснює КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», однак [PERSON] своєчасно не сплачувала за отримані послуги з 01.05.2018 року, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.09.2019 року складає 34 370,60 грн., з яких 24 757,78 грн. - заборгованість за послуги з централізованого опалення, 9 612,82 грн. - заборгованість за послуги з постачання гарячої води. Також позивачем нараховано інфляційні втрати від суми заборгованості в розмірі 1 432,18 грн. та 3% річних в розмірі 2 189,73 грн. В судовому засіданні представник позивача Білик І.О. позовні вимоги зменшила, пояснивши, що відповідачем сплачено заборгованість за отримані послуги за період з 01.05.2018 року по 31.10.2019 року, однак не сплачені інфляційні нарахування та 3% річних на сплачену і визнану тим самим суму заборгованості за вказаний період. Крім того, відповідачем не погашена заборгованість за період до 30.04.2018 року. Таким чином, представник просила стягнути з відповідача суму заборгованості за період до 30.04.2018 року за отримані послуги з гарячого водопостачання в сумі 17 618,72 грн., централізованого опалення в розмірі 37 398,96 грн., інфляційні втрати в розмірі 3 466,11 грн., 3% річних в розмірі 1 650,53 грн., а також інфляційні втрати від сплаченої суми заборгованості в сумі 1 432,18 грн. та 3% річних в розмірі 2 189,73 грн. Зменшені позовні вимоги представник підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні, пояснивши, що, оскільки квартира [ADDRESS] фактично від`єднана від мережі централізованого опалення, первинно запірна арматура була опломбована у 2015 році ОСББ «Авангард-Добробут», тому наявність боргу за опалення з 2016 року неможлива. Крім того, 29.08.2018 року було складено акт зняття контрольних показників з лічильника гарячої води, відповідно до якого поточний показник лічильника №006539 - 00024 м?, поточний показник лічильника №005338 - 00024 м?. Відповідно до платіжної квитанції за вказаний об`єм споживання гарячої води було сплачено 19.03.2011 року. 14.02.2019 року було здійснено заміну лічильників води. На момент заміни показник лічильника №006539 становив 00024 м?, та лічильника №005338 - 00024 м?, що свідчить про невикористання гарячої води. А також [PERSON] стверджувала, що в період з 2016 року по 2020 рік вона не проживала у квартирі [ADDRESS] , тому і не користувалась вказаними послугами. Суд, вислухавши представника позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом, ПАТ «Київенерго» є постачальником послуг з централізованого опалення та гарячої води за адресою: [ADDRESS] . Відповідач зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS] . 11.10.2018 р. між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго» укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) №602-18, відповідно до якого ПАТ «Київенерго» відступило, а КП «Київтеплоенерго» набуло права грошової вимоги до боржника з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01.08.2018 з урахуванням оплат, що отримані кредитором за період 01.08.2018 року до дати укладення цього договору. Перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається у Додатку № 1 та Додатку № 2 до цього договору. Відповідно до додатку № 1 та/або додатку № 2 до Договору цесії позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10-14). Відповідно до ст. 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» цей Закон регулює відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; споживач житлово-комунальних послуг - індивідуальний або колективний споживач; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.ст. 610, 612 ЦК України, порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Споживачі зобов`язані оплатити послуги, якщо вони фактично користувались ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вищевказана правова позиція викладена у постанові Верховного суду по справі 308/10167/15-ц від 12.03.2018. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як встановлено в судовому засіданні, ПАТ «Київенерго», правонаступником якого є позивач, відповідачу до 01.05.2018 року надавались послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, однак, відповідач не сплатила за отримані послуги, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка становить 17 618,72 грн. за послуги з постачання гарячої води та централізованого опалення в розмірі 37 398,96 грн., у зв`язку з чим, позивачем було нараховано інфляційну складову боргу в сумі 3 466,11 грн., 3% річних в розмірі 1 650,53 грн. Крім того, за відповідачем була наявна заборгованість за отримані житлово-комунальні послуги за період з 01.05.2018 року дот 31.10.2019 року в сумі 34 370,60 грн., яку вона сплатила. Однак, позивачем на вказану суму також було нараховано інфляційні втрати від суми заборгованості в розмірі 1 432,18 грн., а також 3% річних в розмірі 757,55 грн. Таким чином, оскільки на день розгляду справи, [PERSON] не погашено заборгованість за отримані послуги з постачання гарячої води та центрального опалення за період до 01.05.2018 року та не сплачено інфляційних втрат і 3% річних, як на наявну заборгованість, так і нараховані за сплачену заборгованість за період з 01.05.2018 року - 31.10.2019 року, тому суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому, суд не може покласти в основу рішення доводи відповідача, що вона проживала в іншому житловому приміщенні з 2016 року по 2020 рік, оскільки на підтвердження вказаних обставин нею не надано належних доказів. Крім того, [PERSON] не надано суду квитанцій про сплату послуг з постачання централізованого опалення та гарячого водопостачання на рахунок ОСББ. Суд також не бере до уваги твердження [PERSON] щодо неотримання нею послуги централізованого опалення, оскільки квартира [ADDRESS] фактично була від`єднана від мережі центрального опалення, оскільки відповідач не зверталась до позивача з повідомленням про наявність запорної арматури та не проживання її, відповідача, в квартирі. На підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи те, що позовні вимоги судом задоволені, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати з судового збору у розмірі 1921 грн.

Outcome: approved