Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення суми заборгованості за договорами позики. В обґрунтування позову зазначив, що 14.02.2018 року між ним та [PERSON] укладено договір позики № 1402 на суму 20 000 грн., відповідно до якого суму позики а також проценти в розмірі 20% за один місяць користування в тій же валюті, позичальник [PERSON] повинна була повернути в строк до 14 березня 2018 року. Сплата процентів мала здійснюватися в момент повернення позикових коштів, але не пізніше 14.03.2018 року. Також, 26.04.2018 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] укладено договір позики № 26/04 на суму 210 000 грн., відповідно до якого суму позики в тій же валюті, а також проценти в розмірі 20% за один місяць користування чи 240 % процентів річних, позичальник [PERSON] повинна була повернути в строк до 01 вересня 2018 року. Відповідно до договору проценти на прострочену заборгованість нараховуються починаючи с першого дня після кінцевого строку сплати позикових коштів та підлягають сплаті до 5-го числа місяця, наступного за місяцем нарахування. Але відповідач свої зобов`язання за договорами позики № 1402 від 14.02.2018 року на суму 20 000 грн. та за договором позики № 26/04 від 26.04.2018 року на суму 210 000 грн. не виконала, позивачу не повернуто ані суми позики, ані процентів за користування позикою та припинила виконання договорів в односторонньому порядку. Таким чином просить стягнути з відповідачки на його користь за договором позики №1402 від 14.02.2018 року: -суму основної заборгованості, що складає 20 000, 00 грн. -пеню в розмірі 36 000, 00 гривень за прострочення виконання зобов`язання за період з 15.03.2018 року - по 10.09.2018 року - (180 сто днів); -проценти за користування грошовими коштами в розмірі 27 484, 93 грн. за період користування грошовими коштами з 14.02.2018 року до 10.09.2018 року, тобто 209 днів; - інфляційні втрати 239, 09 гривень за прострочення виконання зобов`язання за період з 15.03.2018 р. - по 10.09.2018 року (180 днів); -3% річних в сумі 295, 89 гривень за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 15.03.2018 р. - по 10.09.2018 року (180 днів), а всього за договором позики №1402 від 14.02.2018 року в розмірі 84 019, 91 гривень; за договором позики № 2604 від 26.04.2018 року: -суму основної заборгованості, що складає 210 000, 00 грн.; -пеню в розмірі 18 900, 00 гривень за прострочення виконання зобов`язання за період з 02.09.2018 року - по 10.09.2018 року - (9 днів); -проценти за користування грошовими коштами в розмірі 12 427,40 грн., за період користування грошовими коштами з 02.09.2018 року до 10.09.2018 року, тобто 9 днів; -3% річних в сумі 155,34 гривень за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 02.09.2018 р. - по 10.09.2018 року (9 днів), а всього за договором позики №2604 від 26.04.2018 року в розмірі 241 482, 74 гривень. За двома договорами позики сума боргу складає 325 502, 65 грн. (триста двадцять п`ять тисяч п`ятсот дві гривні шістдесят п`ять копійок). Також просив стягнути з відповідачки на його користь судові витрати за сплату судового збору в розмірі 3255,03 грн. Позивач в судове засідання не з`явився надав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав та просив їх повністю задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення суду. Відповідачка у судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Суд вважає, що причини неявки відповідачки, належним чином повідомленої про час та місце розгляду справи, не є поважними, у зв`язку з чим, зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку із розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Зі змісту статті 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч.10 ст.84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами з урахуванням ч.1 ст.13 ЦПК України. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] було укладено договір позики № 1402 від 14.02.2018 року (а.с. 7-9), відповідно до якого позикодавець [PERSON] передає позичальнику [PERSON] грошові кошти в сумі 20 000 грн., а позичальник зобов`язана повернути позикодавцеві таку ж суму коштів та нараховані проценти, в національній валюті в розмірі 20% за один місяць користування. Сплата процентів здійснюється в момент повернення позикових коштів, але не пізніше 14.03.2018 року. Відповідно до договору позики 26/04 від 26.04.2018 року (а.с. 10-13) позикодавець [PERSON] передав позичальнику [PERSON] грошові кошти в сумі 210 000 грн., а позичальник зобов`язана повернути позикодавцеві таку ж суму коштів та нараховані проценти в національній валюті в розмірі 20% в місяць чи 240% річних за один місяць користування. Кінцевий строк погашення позики 01 вересня 2018 року. Проценти на прострочену заборгованість нараховуються починаючи с першого дня після кінцевого строку сплати позикових коштів та підлягають сплаті до 5-го числа місяця, наступного за місяцем нарахування. Відповідно до копії розписки від 26.04.2018 року (а.с.14), відповідачка [PERSON] в присутності [PERSON] , отримала грошові кошти в сумі 210 000 грн. відповідно до кредитного договору № 26/04 від 26.04.2018 року, строком повернення 01.09.2018 року. Відповідно до розрахунку заборгованості наданого позивачем до договору позики № 1402 від 14.02.2018 року: -сума основної заборгованості складає 20 000, 00 грн. -пеня в розмірі 36 000, 00 гривень за прострочення виконання зобов`язання за період з 15.03.2018 року - по 10.09.2018 року - (180 сто днів); -проценти за користування грошовими коштами в розмірі 27 484, 93 грн. за період користування грошовими коштами з 14.02.2018 року до 10.09.2018 року, тобто 209 днів; - інфляційні втрати 239, 09 гривень за прострочення виконання зобов`язання за період з 15.03.2018 р. - по 10.09.2018 року (180 днів); -3% річних в сумі 295, 89 гривень за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 15.03.2018 р. - по 10.09.2018 року (180 днів), а всього за договором позики №1402 від 14.02.2018 року сума боргу складає 84 019, 91 гривень. Відповідно до розрахунку заборгованості наданого позивачем до договору позики № 26/04 від 26.04.2018 року: -сума основної заборгованості складає 210 000, 00 грн. -пеня в розмірі 18 900, 00 гривень за прострочення виконання зобов`язання за період з 02.09.2018 року - по 10.09.2018 року - (9 днів); -проценти за користування грошовими коштами в розмірі 12 427,40 грн. за період користування грошовими коштами з 02.09.2018 року до 10.09.2018 року, тобто 9 днів; -3% річних в сумі 155,34 гривень за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 02.09.2018 р. - по 10.09.2018 року (9 днів), а всього за договором позики №2604 від 26.04.2018 року сума боргу складає 241 482, 74 гривень. Відповідно до ст. 1046 за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Свої зобов`язання за договорами позики відповідачка не виконала належним чином, за час користування грошима загальна сума заборгованості за договорами позики № 1402 від 14.02.2018 року та № 2604 від 26.04.2018 року складає 325 502,65 грн. Відповідно до ст.526, ст.530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Зобов`язання підлягає виконанню у встановлений договором строк. Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, суд вважає, що відповідачка не виконала взяте на себе грошове зобов`язання, що порушує право позивача, за захистом якого він звернувся до суду. Суд приходить до висновку, що позов [PERSON] про стягнення заборгованості за договорами позики № 1402 від 14.02.2018 року в розмірі 84 019, 91 гривень та №26/04 від 26.04.2018 року в розмірі 241 482, 74 гривень, на загальну суму 325 502,65 грн. підлягає задоволенню. Також з відповідачки [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача [PERSON] понесені останнім витрати по сплаті судового збору в сумі 3255,04 гривні.

Outcome: approved