Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просить розірвати шлюб, між ним та відповідачем, зареєстрований 05.08.2011 року Новорозсошанською сільською радою Новопсковського району Луганської області, актовий запис №04. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі з 05.08.2011 року, від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя у них з відповідачем не склалося. Вони не мають того відношення один до одного, як раніше до реєстрації шлюбу, вони не ведуть спільне господарство, у них з відповідачем різний бюджет. Більше того, з серпня 2015 року вони мешкають окремо та шлюбні відносини між ними фактично припинилися. За таких обставим знаходження його та відповідача в зареєстрованому шлюбі суперечать його інтересам. Спір щодо мешкання сина відсутній. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, на позовних вимогах наполягає, просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги визнає повністю. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст.21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 05 серпня 2011 року Новорозсошанською сільською радою Новопсковського району Луганської області, між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис №04 (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 07 лютого 2014 року Артемівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції (а.с. 9). Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що відповідач з позовними вимогами згодна, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у чинність ст.112 Сімейного Кодексу України, відповідно до якої шлюб розривається, якщо подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. У чинність ч.2 ст.115 Сімейного Кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. У чинність п.2 ч.3 ст.115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved