Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що [PERSON] підписав заяву №б/н від 03 березня 2007 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 21600 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/ складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві, а відповідно до п.3.2, п.3.3 зазначених Умов та Правил відповідач також надав згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і він надав право на зменшення/збільшення в будь-який момент кредитного ліміту. При укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, а друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Позивач посилається на те, що відповідно до умов договору він свої зобов'язання виконав в повному обсязі та видав відповідачу кредит у розмірі, визначеному договором, а відповідач свої зобов'язання не виконав належним чином, у зв'язку з чим станом на 31 грудня 2017 року виникла заборгованість розмірі 67 284 гривні 00 копійок, з яких 5 281 гривня 34 копійки - заборгованість за тілом кредиту, 54 780 гривень 47 копійок - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 3 542 гривні 00 копійок - заборгованість за пенею, а також нараховані штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг в розмірі 500 гривень (фіксована частина) та 3 180 гривень 19 копійок (процентна складова), у зв'язку з чим позивач змушений звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором в примусовому порядку. Представник позивача, який про день та час розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.60), в судове засідання 07 червня 2018 року не з'явився, надавши суду письмову заяву (а.с.26), відповідно до якої прохали розглядати справу у відсутність їх представника, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, прохали їх задовольнити та не заперечували проти заочного розгляду справи в разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON], який про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання 07 червня 2018 року не з'явився, надав заяву, згідно якої позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні. Також просив застосувати строк позовної давності до спірних правовідносин (а.с.62-66). У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався без фіксуваннясудового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку спрощеного позовного провадження, оскільки справа є малозначною. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПКУкраїни суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Частиною 2 ст. 13 ЦПК України передбачено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.23), як позикодавцем та [PERSON] згідно анкети-заяви 27 лютого 2008 року був укладений договір про надання банківських послуг (а.с.10). Також відповідач був ознайомлений про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» 27 лютого 2008 року, про що мається підпис відповідача (а.с 11). Відповідачу було видано картку [NUMBER]. 03 березня 2007 року, згідно відміток банку, був відкритий рахунок та видано картку [NUMBER]. Доказів укладення договору з [PERSON] 03 березня 2007 року позивач до позову не надав, оскільки відкриття рахунку здійснюється на підставі укладеного договору після того, як сторони дійдуть згоди щодо всіх його істотних умов. Позивач на підтвердження своїх вимог надав до суду банківські виписки по карті [NUMBER] за період з 03 березня 2007 року по 31 грудня 2017 року (а.с.34-38). Банківські виписки по карті [NUMBER] суду не надані. Згідно письмових пояснень відповідача, він отримав кредитну карту [NUMBER] з кредитним лімітом 700 гривень, а кредит в розмірі 21 600 гривень не отримував. Просить відмовити в позові із застосуванням строку позовної давності. Відповідно од ст. ст. 256, 257, 259-261 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Позовна давність, встановлена законом, не може бути скорочена за домовленістю сторін. Позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Доказів збільшення строків позовної давності позивач суду не надав. Оскільки позивачем не надано суду доказів укладення договору з відповідачем 03 березня 2007 року, остання операція згідно банківської виписки за карткою [NUMBER] здійснена 23 грудня 2014 року, а з позовом до суду ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся лише в лютому 2018 року, тому суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, оскільки відповідач подав заву про застосування строку позовної давності. У зв'язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на позивача.

Outcome: dismissed