Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване виробниче підприємство «Криворіждорвибухпром» про відшкодування моральної шкоди, нанесеної травмуванням на виробництві. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач суду вказав, що 23 вересня 2013 року він працюючи слюсарем з ремонту устаткувань на Товаристві з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване виробниче підприємство «Криворіждорвибухпром», приблизно о 09.30 годині, виконуючи наряд, з метою огляду даху слюсарної майстерні, піднявся, піднявся на дах і став на покрівлю з азбестоцементних листів товщиною 10 мм. Під його вагою крівля не витримала навантаження і він впав з висоти 3 метрів на підлогу та отримав тілесні ушкодження шийних хребців. Відповідно до висновку експерта судово-медичної експертизи Криворізького міжрайонного відділу КЗ «Дніпропетровське обласне Бюро судово-медичної експертизи ДОР» №787 від 25 квітня 2016 року, він отримав компресійний перелом тіла 5 шийного хребця підвивих 4 шийного хребця. Вказані травми відносяться до середнього ступеня тяжкості. Наряд на виконанні робіт він отримав від механіка бурової дільниці [PERSON], який після видачі наряду залишив територію бурової дільниці. Досудовим слідством встановлено, що відповідно до експертного висновку судової експертизи з безпеки життєдіяльності та охорони праці Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз №5541-15 від 15 лютого 2016 року роботи, які він виконував згідно з нарядом відносяться до робіт підвищеної небезпеки. Згідно з вищевказаним висновком дії механіка бурової дільниці [PERSON] не відповідали вимогам: ст.14 Закону України «Про охорону праці»; п.4.1 Типового положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охороні праці та Переліку робіт з підвищеною небезпекою; розділу 1 пункту 1.3 Правил охорони праці при виконанні робіт на висоті; розділу 7.2 п. 7.2.2, 7.2.4, 7.2.6, 7.2.7 Правил охорони праці при виконанні робіт на висоті; п. 7.9.11 додатку 2 Положення №4 про систему управління охороною праці у ТОВ «СВП Криворіждорвибухпром»; п.2.5, 5.4 Положення №1 про порядок видачі наряду на виконання робіт ТОВ «СВП Криворіждорвибухпром»; п.2.16, 2.17, 2.19, 2.20, 2.21,2.36 Посадової інструкції механіка бурової дільниці ТОВ «СВП Криворіждорвибухпром». Керівником робіт на даній буровій дільниці є начальник бурової дільниці [PERSON] Згідно з експертним висновком судової експертизи з безпеки життєдіяльності та охорони праці дії начальника бурової дільниці [PERSON] не відповідали вимогам: ст.14 Закону України «Про охорону праці»; п.4.1 Типового положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охороні праці та Переліку робіт з підвищеною небезпекою; розділу 1 пункту 1.3 Правил охорони праці при виконанні робіт на висоті;.п.2.3 додатку 2 Положення №4 про систему управління охороною праці у ТОВ «СВП Криворіждорвибухпром»; п.2.2, 2.36, 2.54, 4.7, 4.8 Посадової інструкції начальника бурової дільниці ТОВ «СВП Криворіждорвибухпром». Внаслідок бездіяльності та порушення [PERSON] та [PERSON] своїх професійних обовязків і недотримання ним норм і правил охорони здоровя та техніки безпеки його здоровю була заподіяно шкоду. [PERSON] та [PERSON] вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 272 КК України за ознаками порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на підприємстві особою, яка зобовязана їх дотримувати, якщо це порушення заподіяло шкоду здоровю потерпілого та створило загрозу його гибелі. Ухвалою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 грудня 2016 року у справі №213/2535/16-к кримінальне провадження по даному факту відносно [PERSON] та [PERSON] за ч.1 ст. 272 КК України закрито у звязку із закінченням строків давності. В результаті свого падіння з такої висоти він спочатку отримав 2 групу інвалідності, а потім 3 групу інвалідності. Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №005846 від 18 травня 2016 року ступінь втрати його працездатності у відсотках становить 35 %. Він 4 місяці знаходився в лікарні, переніс важку операцію. Був на лікарняному 8 місяців. Переніс фізичні страждання, повязані з біллю. Він молодий чоловік, однак відчуває себе неповноцінним, оскільки досі відчуває біль у шиї, не може вести повноцінний спосіб життя. Вимушений кожний рік витрачати кошти на додаткове профілактичне лікування, масажі, вживання ліків, санаторне лікування, при цьому все це за власні кошти. Його турбує те, що він не може утримувати свою сімю, оскільки отримує пенсію у розмірі 1 130,00 грн. і за станом здоровя не може влаштуватись на високооплачувану роботу. Крім того, він має доньку [INFO] і крім того у нього 14 листопада 2015 року народився син. Його непокоїть те, що він не може належним чином допомагати своїй дружині по догляду за дитиною, оскільки дуже часто відчуває фізичний біль. Під час вирішення питання про закриття кримінального провадження підприємством йому було обіцяно сплатити матеріальну шкоду, однак до теперішнього часу кошти він не отримав. Просить стягнути з відповідача спричинену йому моральну шкоду, яку він оцінює в 50\~000,00 грн. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить задовольнити позов у повному обсязі. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить задовольнити позов. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, надав заперечення, в яких зазначає, що позивачем не надано будь-якого обґрунтування та розрахунку зазначеної суми спричиненої йому моральної шкоди, доказів щодо заподіяння моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків чи необхідності додаткових зусиль для організації свого життя позивачем не надано. Позивач проігнорував дотримання правил техніки безпеки, його дії не відповідали вимогам «Книги нарядів» та дорученням керівників, виконував роботу та дії, які не були йому доручені, що через його необачність та легковажність призвело до нещасного випадку. Просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, закріплений у статті 10 ЦПК України принцип змагальності зобов'язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказами являються будь-які фактичні дані, які встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України). Судом встановлено, що 19 грудня 2016 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області винесено ухвалу про закриття кримінального провадження у звязку із закінченням строків давності у відношенні [PERSON] та [PERSON] про притягнення їх до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 272 КК України за фактом травмування 23 вересня 2013 року на Товаристві з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване виробниче підприємство «Криворіждорвибухпром» слюсаря з ремонту устаткувань [PERSON], [INFO] (а.с.10-14). Однак, суд зауважує, що закриття кримінальної справи за закінченням строків давності, є нереабілітуючою підставою. При застосуванні нереабілітуючих підстав необхідно встановити факт вчинення конкретною особою протиправного діяння, передбаченого Законом України про кримінальну відповідальність, що в свою чергу, не дає права цій особі на реабілітацію. Так, із вищевказаної ухвали суду вбачається, що [PERSON] та [PERSON] вину в даному скоєному кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.272 КК України визнали повністю. Відповідно до приписів ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З врахуванням викладених обставин справи, суд вбачає наявність спричинення позивачу моральної шкоди, яку йому повинен відшкодувати Відповідач, оскільки саме з вини працівників підприємства-відповідача стався нещасний випадок з Позивачем, який призвів до втрати працездатності та встановлення групи інвалідності. У судовому засіданні встановлено, що при виконанні трудових обов'язків здоров'ю позивача була заподіяна шкода, він втратив працездатність в розмірі 35%, та отримав інвалідність третьої групи (а.с.9). Позивач щороку знаходиться на стаціонарному лікуванні у звязку з виробничою травмою, переносить періодично фізичний біль та моральні переживання, оскільки не може вести повноцінний спосіб життя. При вказаних обставинах суд вважає, що наслідками отриманого каліцтва, позивачеві порушено звичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв'язки, у звязку з чим останній переносить моральні страждання та переживання. Відповідно до статті 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Частина і статті 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. На підставі статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. За положеннями ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні справи про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Також підлягають з'ясуванню, чим підтверджується факт заподіяння моральної шкоди чи фізичних страждань немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі оцінюється заподіяна моральна шкода. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: в приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Отже, враховуючи те, що позивачу встановлено 35% втрати працездатності та 3 група інвалідності у звязку із каліцтвом на виробництві, а також фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, і наслідків, що наступили та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що слід позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване виробниче підприємство «Криворіждорвибухпром» на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 35000 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial