Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що з 25.11.1980 року він працював в ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання. 06.11.2017 року він звільнився з роботи за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію (ст.38 КЗпП України). Згідно ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. На день звільнення з роботи ПАТ «Сумське НВО» нарахувало йому заборгованість з заробітної плати станом на 06.11.2017 року у сумі 222443грн. 24коп., але виплатити її внаслідок відсутності грошових коштів відмовилося. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, підприємство, установа, організація, згідно ч.1 ст.117 КЗпП України, повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку включно. Стаття 237-1 КЗпП України встановлює, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Зазначеними діями відповідача йому завдано значної моральної шкоди, у зв'язку з тим, що його було позбавлено можливості утримання сім'ї. Він постійно знаходився у стані емоційного неспокою, був роздратований та пригнічений. Такі неправомірні дії відповідача завдали йому моральної шкоди, яку він оцінює в 3000грн. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути на його користь з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» 222443грн. 24коп. нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середній заробіток за період затримки розрахунку в сумі 48118грн. 80коп. до дня подачі позову та додатково за час до прийняття рішення суду та стягнути на його користь моральну шкоду у розмірі 3000грн. В судове засідання позивач не з`явився, представник позивача надала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю з зазначених в позові підстав, просила справу розглядати без її участі. Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідно до довідки Товариства сума заборгованості по заробітній платі (враховуючи вихідну допомогу, та з відрахуванням усіх податків та обов'язкових платежів), що підлягає сплаті позивачу становить 219067,73грн. Крім того, згідно з наказом від 21.03.2014 року №75 в Товаристві встановлений режим неповного робочого, а саме триденний робочий тиждень з робочими днями: понеділок, вівторок, середа. Середньоденна заробітна плата на день звільнення позивача складала 1185грн. 06коп. (обчислена у відповідності до вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100). При визначенні кількості робочих днів для обчислення стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні для позивача необхідно виходити із робочих днів, встановлених наказом відповідача від 21.03.2014 року №75 (понеділок, вівторок, середа), яка на 06.02.2018 року (дату розгляду справи судом) складає 38 робочих днів: листопад - 11 робочих днів (7,8.13,14,15,20,21,22,27,28,29); грудень-12 робочих днів (4,5,6,11,12,13,18,19,20,25,26,27); січень - 13 робочих днів (2,3,9,10,15,16,17,22,23,24,29,30,31); лютий -2 робочих дні (5,6). Таким чином, у разі задоволення судом позовних вимог позивача про стягнення з Товариства на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку станом на 06 лютого 2018 року (дату розгляду справи судом) підлягає стягненню з Товариства 45032грн. 28коп. Із суми 45032грн. 28коп. підлягають утриманню податок з доходів фізичних осіб та військовий збір. Розгляд справи просили здійснювати без присутності представника Товариства. Суд, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав: Судом встановлено, що позивач [PERSON] працював в ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання». 06.11.2017 року звільнився з роботи за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію ст.38 КЗпП України. Викладені обставини підтверджуються копією трудової книжки позивача [PERSON] (а.с.5-6). Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України). Судом встановлено, що в день звільнення [PERSON] ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» не виплатило належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України, що визнано відповідачем. Згідно довідки ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» №16-07/178 від 30.01.2018 року заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] становить 219067грн.73коп. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі в розмірі 219067грн.73коп. (ця сума визначена з урахуванням утриманого податку на доходи фізичних осіб та військового збору). Відповідно до Наказу № 75 від 21.03.2014 року у ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» з 26.05.2014 року встановлено всім працівникам робочу неділю з режимом роботи 3 робочі дні: понеділок, вівторок, середа. Згідно з довідкою Товариства середньоденна заробітна плата позивача становить 1185грн.06коп. Період затримки розрахунку при звільненні позивача на дату ухвалення цього рішення, тобто з 07.11.2017 року по 06.02.2018 року становить 37 робочих днів (листопад 11, грудень 11 (4,5,6,11,12,13,18,19,20,26,27), січень -13, лютий - 2), а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 43847грн. 22коп. (1185,06х 37 = 43847,22грн.). Відповідачем невірно включено в робочі дні 25 грудня 2017 року релігійне свято. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи характер та обсяг страждань [PERSON], тривалість вимушених змін у його життєвих стосунках та їх негативні наслідки внаслідок невиплати заробітної плати з вини відповідача протягом тривалого часу, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача у розмірі 500грн. Суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково - стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у розмірі 219067грн. 73коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 43847грн. 22коп. та 500грн. в відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 2629грн.15коп. (за вимогу майнового характеру) та 704грн.80коп. судового збору (за вимогу немайнового характеру).

Outcome: partial