Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], зобов'язати відділення державного департаменту громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Білгород - Дністровського МВ ГУМВС України в Одеській області зняти з реєстраційного обліку відповідачів, вказуючи, що вона на підставі договору купівлі - продажу від 04.07.2013 року є власником квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS]. За вказаною адресою зареєстровані відповідачі, однак з часу придбання нею квартири в ній не проживають, належних їм речей не має. Оскільки стосовно відповідачів їй нічого не відомо, тому позивачка і звернулася з позовом до суду. Позивачка в ході судового розгляду справи позовні вимоги підтримала та просить суд їх задовольнити, про що надала заяву. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про день слухання справи були повідомлені належним чином, причину неявки суду не сповістили, про що в матеріалах справи мається повідомлення. Зі згоди позивачки, про що свідчать заява позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані позивачкою докази, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що дійсно позивачка є власником квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS]. /л.с. 10-11, 12/ За вказаною адресою зареєстровані відповідачі, однак з часу придбання позивачкою квартири в ній не проживають, належних їм речей не має, що підтверджується актом про відсутність особи за місцем реєстрації від 28.01. 2014 року. /л.с. 13/ Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно до ст. 150 ЖК України, громадяни які мають у приватній власності житловий будинок, квартиру користуються ним (нею) для особистого проживання та проживання членів їх сімей та вправі розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ч.2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право власності, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. При таких обставинах, с урахуванням того, що відповідачі порушують права позивачки, суд вважає позовні вимоги позивачки в частині визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів, на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Виходячи з вищевказаних вимог закону, суд вважає позовні вимоги позивачки щодо зобов'язання зняття відповідачів з реєстраційного обліку є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають, оскільки є передчасними. На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивачки задовольнити частково, визнати відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. В іншій частині в задоволені позовних вимог позивачки - відмовити.

Outcome: partial