Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів , з урахуванням його уточнень, в якому просить: встановити факт родинних відносин між позивачем та померлою [PERSON] ,як між донькою та матір,ю; встановити факт проживання однією сім,єю позивача і [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , починаючи з 01.01.2004 року до [INFO] року ; визнати за позивачем право на безоплатну приватизацію спірної квартири з визнанням недійсним розпорядження №985-Ц2 від 23.06.2017 року відділу приватизації житлового фонду Управління майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна виконавчого комітету ХМР ; зобов,язати [PERSON] не чинити перешкоди позивачу у володінні , користуванні спірною квартирою і надати ключі від вхідної двері до квартири; вселити позивача в спірну квартиру ; визнати недійсним свідоцтво про право власності на ім,я [PERSON] за №3-17-321212-ц2 від 23.06.2017 року на спірну квартиру; скасувати ,як незаконне , рішення про державну реєстрацію за №35961205 від 03.07.2017 року о 18:59:39 , свідоцтва про права власності за №3-17-321212-ц2 від 23.06.2017 року , прийняте державним реєстратором Департаменту реєстрації ХМР Шеховцовою М.Є. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що позивач є донькою [PERSON] ,яка померла [INFO] року . У 1977 році мати позивача повторно вийшла заміж за [PERSON] , і у 1978 році у неї народився син відповідач по справі [PERSON] У [INFO] року [PERSON] помер . Після його смерті у 1994 році мати позивача оселилася в спірній квартирі , на підставі ордеру [NUMBER] від 28.04.1994 року , виданого на підставі рішення виконкому Комінтернівської ради народних депутатів .Ордер виданий на двох осіб , одна з них мати позивача - [PERSON] У 1994 році в спірну квартиру був прописаний відповідач. З 1994 року до смерті у 2015 році мати позивача постійно проживала у квартирі . У 2003 році [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] , забрав з квартири всі свої речі та переїхав до дружини на постійне місце мешкання , де постійно мешкав до 2015 року. Приблизно з 2000 року самопочуття та здоров,я матері позивача погіршилося . У 2004 році мати стала зовсім слабка та позивач погодилася переїхати до неї. До переїзду в спірну квартиру відповідач надав згоду і не заперечував проти проживання однією сім,єю з матір,ю ,здійснювала за нею догляд , оскільки він сам заїздив до матері лише на святкування її дня народження. З 2004 року позивач зі своєю матір,ю до смерті постійно мешкала у спірній квартирі , позивач займала одну кімнату , мати нішу . Вони визначили порядок користування кімнатою, де позивач мешкала весь цей час. В квартиру позивач перевезла всі свої речі , вони і зараз знаходяться там. З матір,ю у позивача був спільний бюджет . На спільні кошти вони придбали предмети обіходу , зробили в квартирі ремонт . Особистою працею за допомогою своїх доньок та родичів позивач переклеїла в квартирі шпалери,які були придбані за її кошти , всіляко підтримувала квартиру у технічному та санітарному стані , придатному для мешкання. З 2004 року по теперішній час позивач сплачує за квартиру , в спірній квартирі позивач з матір,ю святкували всі дні народження , на які приходити діти позивача та онуки, брат з дружиною. Своїми коштами позивач купувала матері продукти харчування , ліки, одяг , взуття , всі необхідні побутові предмети та речі , викликала лікарів . В спірній квартирі до теперішнього часу знаходиться все майно позивача , оскільки іншого жила вона не має. З 2003 по 2015 роки відповідач приходив в спірну квартиру тільки відсвяткувати день народження матері та позивача , з моменту прописки до теперішнього часу не платить за комунальні послуги , не приймає особистої участі в підтриманні квартири у житловому стані. На момент переїзду позивача до спірної квартири була отримана усна згода відповідача [PERSON] на постійне мешкання позивача , письмово згода ніяк не була оформлена. Відповідач [PERSON] жодного разу не висловлював матері та позивачу незгоду щодо постійного мешкання позивача у спірній квартирі , не звертався з питанням про виселення .На час виконання ухвали суду від 04.07.2017 року про забезпечення позову , відповідач [PERSON] змінив замки у вхідній двері спірної квартири та приватизував її, знаючи, що у суді є дана справа , та неодноразово намагався відчужити її на власний розсуд , порушуючи житлові та майнові права позивача. Згідно зі змістом інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [NUMBER] від 21.07.2017 року підставою виникнення права власності [PERSON] на спірну квартиру зазначено свідоцтво про право власності ,серія та номер №3-17-321212-ц2 від 23.06.2017, відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна виконавчого комітету ХМР . Рішення про державну реєстрацію права власності вцілому на спірну квартиру на відповідача прийнято державним реєстратором Департаменту реєстрації ХМР Шеховцовою М.Є. за №35961205 від 03.07.2017 року о 18:59:39 , тобто за півдня до судового засідання від 04.07.2017 року . З огляду не це, представник позивача вважає, що зазначене свідоцтво має бути визнане недійсним , а рішення про державну реєстрацію скасуванню. Крім того, відповідач [PERSON] з заявою про приватизацію спірної квартири звернувся під час слухання даної справи , але орган приватизації про це не повідомив.В матеріалах приватизаційної справи наявна копія форми «А» на померлу [PERSON] , з якої вбачається , що у неї двоє дітей: відповідач [PERSON] та [PERSON] , але остання чомусь закреслена. Відповідач [PERSON] 27.09.2003 року одружився на [PERSON] ,шлюб відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 травня 2017 року розірвано . Рішення набрало законної сили 20 травня 2017 року. З огляду на викладене розпорядження про приватизацію та свідоцтво про право власності на ім,я відповідача [PERSON] мають бути визнані недійсними , а рішення про державну реєстрацію скасуванню. 31 травня 2017 року провадження по справі відкрито. 04 липня 2017 року заява представника позивача про забезпечення позову задоволена. 26 вересня 2018 року ухвалою суду уточнену позовну заяву залишено без руху, в зв,язку з неповною сплатою судового збору. 01 лютого 2018 року ухвалою суду в задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] _ [PERSON] про зустрічне забезпечення по справі відмовлено. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] -[PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував частково . Проти встановлення факту родинних відносин між позивачем та її матір,ю [PERSON] не заперечував. В іншій частині позовних вимог просив відмовити в задоволенні , посилаючись на їх недоведеність. Крім того зазначив, що мати [PERSON] звернулася до позивача з проханням переїхати до неї, на що відповідач [PERSON] надав згоду на її тимчасове мешкання в спірній квартирі , але зареєстрованою позивач у спірній квартирі ніколи не була. З 2015 року за півтора - два роки до смерті матері позивач, відповідач та їх матір проживали втрьох у спірній квартирі. Представник відповідача ХМР в судове засідання не з,явився, надав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що позивачем не надано довідку з місця проживання про склад сім,ї та прописку встановленого зразку на спірну квартиру , зокрема невідомо хто був зареєстрований у вказаній квартирі , не надано жодного доказу , що підтверджує факт її постійного проживання із [PERSON] та не надано доказів письмової згоди всіх членів сім,ї ,які проживали у зазначеній квартирі і підтверджують наявність будь-якої згоди наймача , та членів його сім,ї на вселення позивача. Позивачем не надано відомостей , де було зареєстровано її місце проживання з 1994 по 2015 рік та не надано доказів родинних стосунків , у зв,язку з чим неможливо з,ясувати , що позивач є донькою [PERSON] Матеріали справи не містять доказів, того , що позивач перебуває на обліку осіб ,які потребують поліпшення житлових умов , та відмови управління обліку та розподілу житлової площі ХМР у наданні цієї квартири та звернення щодо визнання її наймачем за раніше укладеним договором найму житлового приміщення замість [PERSON] Позивачем не доведено наявність підстав для визнання за нею права користування спірною квартирою , а тому представник ХМР просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Представники відповідачів Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна виконавчого комітету Харківської міської ради та Департаменту реєстрації Харківської міської ради в судове засідання не з,явилися. Суд , вислухавши вступне слово представника позивача [PERSON] та представника відповідача [PERSON] - [PERSON] , допитавши свідків , вивчивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. За приписами ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, свобод чи інтересів фізичних осіб , прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є дітьми [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] виданого Палацом новонароджених м. Харкова 15 жовтня 1968 року та відповідача серії [NUMBER] виданого Палацом новонароджених м. Харкова 13 вересня 1978 року . [INFO] року [PERSON] померла , про що 10 серпня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції складено актовий запис №12049. 29 березня 2017 року між відповідачем [PERSON] та [PERSON] укладено договір про наміри укладання договору купівлі- продажу , предметом якого є квартира [ADDRESS]. Також , між відповідачем та [PERSON] , яка діє за дорученням від [PERSON], укладено договір про наміри укладання договору купівлі- продажу , предметом якого є домоволодіння [ADDRESS]. Відповідно до довідки КП «Жилкомсервіс» дільниця №24 від 04.09.2015 року в квартирі по [ADDRESS] , зареєстровані : наймач [PERSON] з 08.06.1994 року до [INFO] року , відповідач [PERSON] з 07.09.1994 року. Квартира є не приватизованою , та належить територіальній громаді м. Харкова . Як вбачається з заяви [PERSON] про готування до скоєння тяжкого злочину від 12.05.2017 року позивачем до Слобідського ВП ГУНП в Харківській області та Харківської місцевої прокуратури №5 подано заяву про готування до скоєння тяжкого злочину зі сторони відповідача [PERSON] 31.05.2017 року на заяву позивача з Харківської місцевої прокуратури №5 надано відповідь про недоведеність фактів викладених у зверненні [PERSON] . Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [NUMBER] від 21.07.2017 року право власності на квартиру [ADDRESS] належить відповідачу [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності ,серія та номер №3-17-321212-ц2 від 23.06.2017, виданого відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна виконавчого комітету ХМР . Підстава внесення запису рішення про державну реєстрацію права власності в цілому на спірну квартиру на відповідача прийнято державним реєстратором Департаменту реєстрації ХМР Шеховцовою М.Є. за №35961205 від 03.07.2017 року о 18:59:39. Згідно листа Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна від 23.10.2017 року за №15755, у період з 2004 року по 2015 рік звернень від [PERSON] стосовно приватизації квартири [ADDRESS] до управління не надходило. 13 червня 2017 року відповідачем [PERSON] до відділу приватизації житлового фонду управління комунального майна та приватизації подано заяву про оформлення у приватну власність квартири [ADDRESS]. Надано довідку про склад сім,ї наймача квартири від 13.06.2017 року , де зазначено , що в спірній квартирі мешкає лише відповідач [PERSON] Відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 травня 2017 року шлюб між відповідачем [PERSON] та його дружиною [PERSON] розірвано. Згідно довідки комітету району в місті жителів приватного сектору Новобоварського району м. Харкові від 14.06.2017 року за №86 дружина відповідача - [PERSON] разом з спільними дітьми відповідача [PERSON] мешкають за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до розпорядження №985-Ц2 від 23.06.2017 року відділу приватизації житлового фонду Управління майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна виконавчого комітету ХМР, прийнято рішення про передачу відповідачу [PERSON] квартири [ADDRESS] у приватну власність. Як вбачається з заяви від 20.10.2017 року позивач [PERSON] подавала заяву до Управління майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна виконавчого комітету ХМР , щодо розгляду питання про приватизацію квартири [ADDRESS] з урахуванням її законних прав. Відповідно до листа Управління майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна виконавчого комітету ХМР від 25.10.2017 року , позивачу повідомлено , що вказана квартира на підставі розпорядження відділу приватизації житлового фонду управління за №985-Ц2 від 23.06.2017 року передана у приватну власність [PERSON] Інформація про те, що позивач була зареєстрована у вказаній квартирі , або постійно мешкала в ній у наданих документах була відсутня. Як вбачається з акту від 07 червня 2017 року у складі комісії : [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] , він складений про те , що позивач постійно проживала в [ADDRESS] разом зі своєю матір,ю [PERSON] ,яка померла [INFO] року , починаючи з січня 2004 року по цей час , де оселилася за згодою свого брата [PERSON] Переїз до своєї матері був пов,язаний з її хворобою та старістю , що викликало необхідність догляду за нею , оскільки її син [PERSON] у 2003 році одружився та переїхав жити до свої дружини. Під час спільного проживання позивача зі своєю матір,ю вони мали спільний бюджет , вели спільне господарство , дбали про квартиру , сплачували за комунальні послуги . Після смерті матері [PERSON] став створювати позивачу перепони в проживанні у спірній квартирі , а навесні 2017 року змінив замок на вхідні двері , вчиняв скандали . Згідно відповіді на адвокатський запит КЗОЗ « Харківська міська поліклініка №19» померла [PERSON] спостерігалася у лікарні та знаходилася на диспансерному обліку. Як вбачається з матеріалів справи будинок [ADDRESS] , належить на праві спільної приватної власності [PERSON] та [PERSON], які є рідними доньками позивача, що підтверджується свідоцтвами про їх народження ,які містяться в матеріалах справ. За даною адресою станом на травень 2017 року мешкали та зареєстровані : донька позивача - [PERSON] , онука позивача [PERSON] , донька позивача - [PERSON] та онука позивача - [PERSON]. В матеріалах справи міститься витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань, з якого вбачається , що за заявою [PERSON] в ЄРДР внесено відомості про кримінальне правопорушення за №12018220540000818 від 06.04.2018 року , про вчинення шахрайських дій. З протоколів допитів потерпілої [PERSON] та свідків вбачається, що ці дії стосуються квартири [ADDRESS]. Позивач зазначає в своєму позові, що вона разом з померлою [PERSON]. проживала однією сім'єю, вона піклувалася про неї, вони мали спільний побут, вона сплачувала за комунальні послуги, дбала про квартиру . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що вона не знаходиться у родинних відносинах з позивачем . З 2003 року у спірній квартирі мешкав відповідач [PERSON] з матір,ю [PERSON] , а потім за матір,ю доглядала позивач . приблизно в кінці 2014 року у відповідача [PERSON] в сім,ї почалися сварки та він переїхав проживати до спірної квартири. У [INFO] померла [PERSON] , після її смерті у [PERSON] та [PERSON] виникали сварки з приводу спірної володіння квартирою , у зв,язку з чим, позивач викликала поліцію . На початку червня 2017 року свідку було запропоновано підписати акт про те, що позивач разом з матір,ю проживала у спірній квартирі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивач є її матір,ю . Її мати [PERSON] протягом 10 років мешкала з бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , вели спільне господарство , мали спільний бюджет. Відповідач [PERSON] виселяти нікого не хотів, але після смерті бабусі відповідач розлучився з дружиною та квартира стала всім перешкодою. Будинок по [ADDRESS] належить свідку та її сестрі в рівних частках , після смерті батька ,позивач не має права на цей будинок , хоча й була там зареєстрована , вона виписалася з будинку з метою прописатися в спірній квартирі. Дозвіл на проживання в квартирі відповідач [PERSON] надавав позивачу не в присутності свідка [PERSON] Матеріальну допомогу бабусі [PERSON] надавали позивач [PERSON] та [PERSON] Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що у 2003 році відповідач [PERSON] одружився з [PERSON] та переїхав проживати до неї в Лідне. На початку 2004 року позивач переїхала до своєї матері [PERSON] в спірну квартиру , оскільки остання дуже хворіла , проживали разом , вели спільне господарство, робили ремонт у спірній квартирі. На яких правових підставах позивач вселена до спірної квартири свідку невідомо. [INFO] року [PERSON] померла. У травні 2017 році відповідач [PERSON] змінив замки у спірній квартирі та позивач переїхала проживати до свідка за адресою: [ADDRESS]. За даною адресою вона не зареєстрована, і взагалі на теперішній час реєстрації немає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона знає позивача з 2010 року , оскільки остання була її сусідкою по [ADDRESS] . Позивач з 2003 року доглядала за матір,ю , возила на операції , проживали вони у різних кімнатах. Відповідач [PERSON] після розлучення у 2017 році переїхав проживати до матері . Позивач виїхала зі спірної квартири , оскільки відповідач її вигнав , привів до квартиру співмешканку . Сусідами складався акт на підтвердження факту проживання позивача у спірній квартирі , догляду за матір,ю , але дату коли складався акт свідок не пам,ятає, вона його не читала , а тільки його підписувала . Акт читала її матір, [PERSON] Також ,акт підписували , матір свідка [PERSON] [PERSON], [PERSON]. Про вказане в акті свідку відомо зі слів позивача та її матері [PERSON] Про події 2004 року свідок знає з розповіді матері [PERSON] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона працює лікарем . Матір позивача [PERSON] перебувала на обліку у ендокринолога з 2010 року з приводу сахарного діабету , середньої тяжкості . В журналі лікарні вона значиться , що останній час на прийом не приходила, оскільки була лежача .За наявності державного фінансування для [PERSON] ліки видавалися позивачу [PERSON] , про що останній раз у квітні [INFO] зроблена відмітка у відповідному журналі. Стан хворого пацієнта [PERSON] був тяжкий , оскільки вона сама не в змозі була прийти до лікарні. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідач є її колишнім чоловіком . Довгий час вони проживали у неї за адресою: [ADDRESS], в спірну квартиру їздили один раз на місяць та проживали там по тижню. Розійшлися вони з відповідачем у 2014 році , й з цього часу відповідач мешкає за адресою: [ADDRESS] , і по теперішній час. На час укладання шлюбу з відповідачем [PERSON] проживала одна , позивач приїжджала приготували їжу . З 2004 року позивач почала проживати з матір,ю , відповідач не був проти цього . В спірній квартирі знаходилися речі позивача , вона ходила на роботу та приходила з роботи в цю квартиру , ночувала там, разом харчувалися з матір,ю [PERSON] На даний час конфліктів , майнових спорів , претензій у свідка з відповідачем [PERSON] відсутні, на розірвання шлюбу з позовом до суду звернувся він, аліменти на дітей сплачує. Також свідок зазначила, що відповідач займав гроші у борг на операцію матері [PERSON] Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено, що факт родинних відносин між позивачем та померлою [PERSON] підтверджується письмовими доказами , а саме: копією свідоцтва про народження [PERSON] , тобто даний факт встановлений, а тому відповідно до ст. ст. 315,318 ЦПК України доказуванню не підлягає. У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 та ч. 2 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Зокрема згідно зі ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю між їх учасниками. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Сімейні відносини регулюються лише у тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у вищевказаній Постанові Пленуму Верховного суду України та листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, у випадках, коли спадкоємці постійно проживали разом зі спадкодавцем, проте зареєстровані за іншою адресою, судам слід враховувати, що місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини підлягають задоволенню судом, якщо у паспорті спадкоємця відсутня відмітка про місце реєстрації особи. Отже, норми чинного законодавства визначають, що для встановлення факту проживання зі спадкоємцем однією сім'єю має істотне значення факт відсутності відмітки про реєстрацію місця проживання в паспорті особи. А як встановлено в судовому засіданні , позивач разом з померлою [PERSON] були зареєстровані за різними адресами. Статтею 65-1 Житлового кодексу УРСР передбачено, що наймачі жилих приміщень у будинках державного чи громадського житлового фонду можуть за згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з ними, придбати займані ними приміщення у власність на підставах, передбачених чинним законодавством. Правові основи приватизації житла, як одного із засобів набуття його у власність, визначені в Законі України «Про приватизацію державного житлового фонду». Відповідно до ст.1 вказаного Закону приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Згідно з ч.1 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Відповідно до ч. 10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею цим Кодексом. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може грунтуватися на припущеннях. Таким чином, судом встановлено, що з пояснень допитаних судом свідків з боку позивача та наданих суду документів, якими позивач обґрунтовує свої посилання на ведення спільного побуту з померлою [PERSON] , не вбачається підстав для задоволення позовних вимог про встановлення факту проживання однією сім,єю позивача і [PERSON] за адресою: [ADDRESS], починаючи з 01.01.2004 року до [INFO] року. Позовні вимоги про визнання за позивачем право на безоплатну приватизацію спірної квартири з визнанням недійсним розпорядження №985-Ц2 від 23.06.2017 року відділу приватизації житлового фонду Управління майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна виконавчого комітету ХМР : зобов,язання [PERSON] не чинити перешкоди позивачу у володінні , користуванні спірною квартирою і надати ключі від вхідної двері до квартири; вселення позивача в спірну квартиру ; визнання недійсним свідоцтва про право власності на ім,я [PERSON] за №3-17-321212-ц2 від 23.06.2017 року на спірну квартиру та скасування ,як незаконного , рішення про державну реєстрацію за №35961205 від 03.07.2017 року о 18:59:39 , свідоцтва про права власності за №3-17-321212-ц2 від 23.06.2017 року , прийняте державним реєстратором Департаменту реєстрації ХМР Шеховцовою М.Є. ,є похідними, тому суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні даного позову в повному обсязі. Відповідно до ч. 9,10 ст. 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України , у разі відмови в позові судовий збір покладається на позивача [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: dismissed