Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про зменшення розміру аліментів на утримання їх малолітньої дочки [PERSON], [INFO], що були стягнуті Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 18.04.2016 року у твердій грошовій сумі по 8000 гривень щомісячно з моменту звернення до суду і до повноліття дитини, на аліменти у розмірі 700 гривень щомісячно, починаючи з дня набрання чинності рішення суду і до повноліття дитини. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що раніше він працював моряком та судом при прийнятті рішення були прийняті і враховані дані щодо розміру його доходів на той час, однак з 01.01.2017 року він має постійне місце роботи у ТОВ Столичний юрист у м.Києві з окладом 3300 гривень та має додаткові витрати на утримання матері, тому не має можливості виплачувати аліменти у вказаному розмірі, у звязку з чим він вимушений звернутися з позовом до суду. У судове засідання представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності та долучення даних з місця роботи позивача і розміру його заробітної плати, наполягав на задоволенні позову та не заперечував проти ухвалення рішення в заочному порядку у випадку неявки відповідачки. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, може заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідачка до судового засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином за місцем проживання, про причини неявки суд не повідомила, клопотання щодо відкладення розгляду справи від відповідачки до суду не надходило. За таких обставин, підстави для відкладення розгляду справи, що передбачені ч.ч.1, 2 ст.169 ЦПК України, відсутні. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (ухвалює заочне рішення). Враховуючи також вимоги ст.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести в заочному порядку за відсутності відповідачки, що відповідає положенням ч.4 ст.169 та ст.224 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 10.06.2015 року. Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 18.04.2016 року, залишеного без змін Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 26.09.2016 року, з позивача на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання їх малолітньої дочки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі по 8000 гривень щомісячно з моменту звернення до суду, а саме з 09.10.2015 року, і до повноліття дитини, при цьому судом були враховані відомості ДП [PERSON] (Україна) щодо перебування у закордонних рейсах та розмір доходів за останні три роки. Платник аліментів (позивач у справі) з 01.01.2017 року на підставі трудового договору №Ю/04/12/16/К від 29.12.2017 року призначений на посаду юриста юридичного департаменту Товариства з обмеженою відповідальністю Столичний юрист з 01.01.2017 року з окладом 3300 гривень на місяця (згідно штатного розкладу), що підтверджується відповідною довідкою та відомостями про виплату грошей. Відповідно до вимог ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. \Частина перша статті 192 із змінами, внесеними згідно із Законом №2302-VI від 01.06.2010\. Таким чином, на даний час позивач має постійне місце роботи зі встановленим розміром заробітної плати, що значно менший від розміру аліментів, що стягуються з нього за Рішенням суду, тому вимоги про зменшення розміру аліментів є законними й обгрутованими. Разом з тим, підстави для зменшення розміру аліментів і стягнення їх у твердій грошовій сумі в розмірі 700 гривень щомісячно, як заявлено позивачем, відсутні, оскільки відсутні передбачені ч.1 ст.184 СК України підстави, а саме, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід. Згідно ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих між сторонами аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, рівності батьків щодо обов'язку по утриманню дітей, враховуючи вимоги ст.ст.182, 184 СК України, суд вважає, що заявлений позов, з урахуванням наявності у позивача постійного місця роботи та встановленого розміру заробітної плати, підлягає частковому задоволенню та зменшення розміру аліментів, однак стягненню з нього аліментів не у твердій грошовій сумі, як зазначено у позовних вимогах, а у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, проте не менше 30% від прожиткового мінімуму, встановленого для дітей цього віку, з моменту набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття, що відповідатиме інтересам дитини, оскільки підстави, передбачені ч.1 ст.184 СК України для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, відсутні. Суд не приймає до уваги та не враховує ствердження позивача щодо додаткових витрат у звязку з перебуванням на його утриманні матері, оскільки жодного доказу на підтвердження таких обставин до суду не надано. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: partial