Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання договору купівлі продажу №16029 квартири за адресою: [ADDRESS] укладеного 07.08.1996 року на Одеській товарній біржі між [PERSON] та [PERSON] дійсним. У підтвердження своїх вимог позивач посилається на те, що після укладення вказаного договору право власності на вказану квартиру було зареєстровано в Міському бюро технічної інвентаризації м. Одеси 08.08.1996 року, однак вказаний договір не був зареєстрований нотаріально. Тому, через зазначений недолік позивач не може реалізувати свої права, а саме розпоряджатися своєю власністю та змушений звернутися до суду з зазначеним позовом. Позивач не приймав участь у судовому засіданні, однак представник надав заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримують та просять розглядати справу без їх участі.. Відповідач та представник третьої особи не приймали участь у судовому засіданні, про дату, час та місце розгляду справи були сповіщені у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки до суду не повідомили. У звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований, доказаний та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що 07.08.1996 року на Одеській товарній біржі між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі продажу №16029 квартири за адресою: [ADDRESS]. Право власності на вказану квартиру було зареєстровано в Міському бюро технічної інвентаризації м. Одеси 08.08.1996 року. При укладанні договору між сторонами було досягнуто згоди по всім важливим пунктам. Так, позивач, з однієї сторони, передала відповідачу обговорену заздалегідь суму грошей, а відповідач, у свою чергу, передала правовстановлюючі документи на вищезазначену квартиру, фактично передала у користування. Біржове оформлення сторонами було вибрано, оскільки така форма оформлення подібного роду договорів відповідала дійсному законодавству, що підтверджується державною реєстрацією спірного договору. З моменту придбання вищевказаного нерухомого майна і до цього часу, позивач здійснює право користування та володіння даною квартирою у повному обсязі, сплачує всі комунальні послуги, здійснює поточний ремонт. Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» №1957 ХІІ від 10.12.91 року, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), нотаріальне посвідчення угод обов'язково лише у випадках, встановлених законом. Суд за позовом сторони, яка виконала усі умови угоди, може визнати таку угоду дійсною. Відповідно з п. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому випадку нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 28.04.1978 року, зі змінами №15 від 15.05.1998 року «Про судову практику по справам про визнання угод недійсними, з підстав недодержання нотаріальної форми», визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обовязковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі - продажу. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд, на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК, за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Суд вважає, що сторони домовилися про усі істотні умови договору купівлі - продажу квартири, виконання договору відбулося. Статтею 41 Конституції України, встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 334 ЦК України, право власності на нерухоме майно виникає з моменту посвідчення договору, або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору дійсним, якщо договір відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту такої реєстрації. При таких обставинах суд вважає, що такий договір можна визнати дійсним.

Outcome: approved