Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що на підставі договору дарування від 17.10.2010 року, посвідченого державним нотаріусом 11-ї ХДНК Левковець \~ О.Л., реєстровий № 3-1403 позивачу належить квартира [ADDRESS]. Позивач 09.11 1993 року уклав шлюб з [PERSON], від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. 19.11.2003 року шлюб між позивачем та відповідачкою [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу з 2003 року відповідачі не проживають в спірній квартирі, їх речей в квартирі не має, житловим приміщенням не цікавляться, комунальні послуги не сплачують, їх реєстрація у житловому приміщенні носить формальний характер, у зв'язку з чим позивач просить суд визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщеннямта зняти їх з реєстраційного обліку в квартирі [ADDRESS]. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомили. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вислухав позивача, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши надані докази, приходить до переконання, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 17.10.2010 року, посвідченого державним нотаріусом 11-ї ХДНК Левковець \~ О.Л., реєстровий № 3-1403 [PERSON] належить квартира [ADDRESS]. В квартирі [ADDRESS] зареєстровані позивач - [PERSON], [INFO], відповідачі: дружина - [PERSON], [INFO] ,син- [PERSON], [INFO]. 19.11.2003 року шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] розірвано, відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER], виданого 09.10.2007 року Московським відділом РАЦС Харківського міського управління юстиції ,актовий запис № 1174. Після розірвання шлюбу з 2003 року відповідачі не проживають в спірній квартирі, їх речей в квартирі не має, житловим приміщенням не цікавляться, комунальні послуги не сплачують, її реєстрація у житловому приміщенні носить формальний характер. В судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили факт не проживання відповідачів в належній позивачу квартирі [ADDRESS]з 2003 року. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до Закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідності зі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Реєстрація відповідача у спірній квартирі позбавляє позивача можливості вільно розпоряджатися належним йому нерухомим майном, тягне за собою збільшення вартості комунальних платежів. В статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зазначено, що місце проживання - житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель, дачний будинок тощо), у відповідному населеному пункті або за його межами на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, де особа проживає строком понад шість місяців на рік. Згідно ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ст. 107 Житлового кодексу України, у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачі [PERSON] [PERSON] втратили право користування спірною квартирою [ADDRESS], як особи, що не проживають без поважних причин строком більше шести місяців , що відповідно є підставою для зняття їх з реєстрації згідно вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». На підставі викладеного та

Outcome: approved