Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 27.10.2007 року між ним та відповідачем укладено шлюб. Від шлюбу дітей не мають. На сьогоднішній день сім`я фактично розпалася у зв`язку з тим, що ми з відповідачем мають різні життєві позиції та погляди на майбутнє, не можуть знаходити спільної мови та взаєморозуміння, подальше спільне життя між нами є неможливим. Через протиріччя між ними виникали сварки, що негативним чином впливає на емоційний стан кожного з подружжя. З відповідачем на даний час не проживає разом, не веде спільного господарства та він не зацікавлений у продовженні сімейного життя. Тому, просить суд розірвати шлюб. Позивач до початку судового засідання надав заяву, в якій просив розглянути справу без його присутності, позовні вимоги просив задовольнити. Відповідач до початку засідання надала заяву, згідно якої просила розглянути справу без її присутності, позовні вимоги визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище, взяте у шлюбі. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали цивільної справи суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача з урахуванням наступного. Судом встановлено, що 27.10.2007 року між сторонами по справі було укладено шлюб, який зареєстровано Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що зроблено відповідний актовий запис №752 (а.с. 9). У відповідності до положень ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. З урахуванням вимог ст. 112 Сімейного Кодексу України судом з`ясовано фактичні взаємини подружжя, дійсні причини про розірвання шлюбу, взято до уваги ті обставини, що шлюбні відносини між сторонами припинені, не ведуть спільного господарства, сім`я фактично розпалася, поновлення сімейних стосунків вважають неможливим. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що має істотне значення, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження по справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище, взяте у шлюбі - [PERSON] . Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved