Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Миколаїської міської ради про визнання за ним право власності на 22/150 частини домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що її спадкодавиця [PERSON] мешкала в домоволодіння [ADDRESS] з 1955 року. Позивач вказує, що спірне домоволодіння належало [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 01.06.1971 року. 24 серпня 1971 року [PERSON] подарував [PERSON] 56/100 частин спірного домоволодіння. Після смерті [PERSON] мати [PERSON] [PERSON] отримала у власність 44/150 часток спірного домоволодіння. Після смерті [PERSON] [PERSON] отримала у спадщину 44/150 часток спірного домоволодіння та стала власницею 128/150 частин даного домоволодіння. Позивач також зазначила, що 22/150 частин домоволодіння залишились значитися за померлим [PERSON] . Також позивач вказує, що протягом усього часу володіння майном [PERSON] дбала про майно як про власне, робила поліпшення, доглядала за зовнішнім та внутрішнім станом, сплачувала комунальні платежі за вказане майно, тому вважає, що набула право власності на нього на підставі ч.1ст.344\~Цивільного кодексу України. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримала, просив їх задоволити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до\~ст.344 ЦК України\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Cудом досліджено договір дарування від 24.08.1971 р. згідно якого [PERSON] подарував [PERSON] 56/100 частин домоволодіння [ADDRESS] . Судом досліджено свідоцтво про право на спадщину за законом згідно якого [PERSON] є спадкоємицею 11/50 частини домоволодіння [ADDRESS] після смерті [PERSON] . Судом досліджено свідоцтво про право власності від 27.03.1986 року згідно якого [PERSON] домоволодіння [ADDRESS] . Судом досліджено свідоцтво про право на спадщину за законом від 23.12.2014 року згідно якого [PERSON] є спадкоємицею 44/150 часток домоволодіння [ADDRESS] після смерті [PERSON] . Судом досліджено рішення Центрального районного суду м. Миколаєві від 12 серпня 2014 року згідно якого встановлено факт, що [PERSON] є дочкою [PERSON] . Судом досліджено лист Приватного нотаріусу Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Яковлєвої Н.П. від 16.11.2018 року з якого вбачається, що [PERSON] померла [INFO] , спадкоємцем якої є [PERSON] . Суд не може прийняти доводи позивача в обгрунтування позовних вимог щодо добросовісності володіння позивачем спірним майном, - про те, що ніхто із спадкоємців не заявив своїх прав на спадкове майно, оскільки спадкоємець не обмежений в часі щодо оформлення своїх спадкових прав. Окрім цього, відповідно до ст.1277 Цивільного кодексу України спірне майно може входити до відумерлої спадщини та перейти до іншого власника - як то органу місцевого самоврядування.Також, позивачем не надано доказів того позивач взагалі володіє (користується) спірним майном. Отже, суд приходить до висновку, що в даному разі не має обставин добросовісного володіння позивачем спірним майном, а тому позовні вимоги є необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню. Судові витрати згідност. 141 ЦПК України, слід віднести на рахунок позивача.

Outcome: dismissed