Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання втратившим право користування житловим будинком та про виселення, про зняття з реєстраційного обліку, просить суд визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], зобов'язати Державну міграційну службу України, зняти з місця реєстрації відповідача за адресою: [ADDRESS], вказуючи, що згідно договору купівлі - продажу ВКО № 223942 від 16.05.2008 року, який зареєстровано в реєстрі права власності на нерухоме майно ССС № 578230 від 03.06.2008 року вона є власником житлового будинку [ADDRESS] За вказаною адресою зареєстрований відповідач, відповідно укладеного 09.06.2008 року договору № 156 про здачу в найм житлового приміщення. В кінці 2012 року відповідач покинув місце проживання, виїхавши в невідомому напрямку, належних йому речей не має. Оскільки добровільно знятися з реєстрації відповідач не бажає, тому позивачка і звернулася з позовом до суду. Позивачка в ході судового розгляду справи позовні вимоги підтримала та просить суд їх задовольнити, про що надала заяву. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про день слухання справи були повідомлені належним чином, причину неявки суду не сповістили, про що в матеріалах справи мається повідомлення. Зі згоди позивачки, про що свідчать заява позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані позивачкою докази, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що дійсно згідно договору купівлі - продажу ВКО № 223942 від 16.05.2008 року, який зареєстровано в реєстрі права власності на нерухоме майно ССС № 578230 від 03.06.2008 року позивачка є власником житлового будинку [ADDRESS] /л.с. 12-13/ За вказаною адресою зареєстрований відповідач, який у спірному приміщені не проживає, належних йому речей не має. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно до ст. 150 ЖК України, громадяни які мають у приватній власності житловий будинок, квартиру користуються ним (нею) для особистого проживання та проживання членів їх сімей та вправі розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ч.2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право власності, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. При таких обставинах, с урахуванням того, що відповідач порушує права позивачки, суд вважає позовні вимоги позивачки в частині визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів, на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Виходячи з вищевказаних вимог закону, суд вважає позовні вимоги позивачки щодо зобов'язання Головного управління департаменту еміграційної служби зняти відповідача з реєстраційного обліку є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають, оскільки є передчасними. На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивачки задовольнити частково, визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - житловим будинком [ADDRESS]. В іншій частині в задоволені позовних вимог позивачки - відмовити.

Outcome: partial