overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про зняття арешту з належного йому майна, накладеного постановою старшого державного виконавця відділу ДВС Прилуцького МРУЮ [PERSON] від 09.09.2014, якою також був накладений арешт і на автомобіль [NUMBER]. Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржувана постанова винесена у зв?язку з виникненням у відповідача, як боржника, невиконаних зобов?язань по сплаті аліментів. Проте, на даний час заборгованість по аліментах відсутня, при цьому переплата становить 1644,20 грн. Сторона позивача в судовому засіданні повністю підтримали заявлені вимоги, посилаючись на обставини, викладені у позові. Держвиконавець [PERSON] у суді проти позову заперечує, але повідомила про відсутність у Прилуцькому міськрайонному відділі ДВС виконавчих проваджень, по яких за позивачем існували б невиконані зобо?язання. [PERSON] в судовому засіданні не заперечує проти задоволення позову, та підтвердила про відсутність заборгованості позивача пере нею по сплаті поточних аліментів. Вислухавши пояснення сторін, представника, дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження внесено запис за номером 6939537 на підставі постанови держвиконавця відділу ДВС Прилуцького МРУЮ [PERSON], ВП № 32315252 від 09.09.2014 про арешт всього майна боржника [PERSON] (а.с. 10). З постанови старшого держвиконавця від 09.09.2014 в межах виконавчого провадження № 32325252 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі ? частини всіх видів доходу вбачається про накладення арешту на все майно, належне боржнику, та в межах суми звернення стягнення 10584,90 грн. (а.с. 9). Згідно розрахунку заборгованості, проведеного державним виконавцем вбачається відсутність станом на 31.12.2016 заборгованості [PERSON] по аліментах. Аліменти навіть сплачені наперед в розмірі 1644,20 грн. (а.с. 11). Так дійсно, згідно вимог ст.ст. 11, 55, 57 Закону України „Про виконавче провадження (далі Закон), з метою забезпечення реального виконання рішення держвиконавець має право, крім того, накладати арешт на майно боржника з оголошенням заборони на його відчуження. У той же час, згідно ч.3 ст.57 Закону арешт на майно накладається лише у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, та пов?язаних із стягненням додаткових витрат. [PERSON] до ч.5 ст.60 Закону, у випадку незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. У суді не було встановлено, що позивач має якісь боргові зобовязання перед стягувачами або перед іншими фізичними, юридичними чи третіми особами. За таких обставин, коли оскаржуваною постановою державного виконавця накладався арешт на майно боржника який, на даний час, не має жодних боргових зобов?язань, та лише існує незавершене виконавче провадження, тому відсутні правові підстави для обтяження всього майна [PERSON]. На підставі ст.60 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про зняття арешту з нерухомого майна. Позовну заяву мотивував тим, що він є власником квартири по вул. Гагаріна, 112, кв.40 Драбівського району Черкаської області. Він вирішив продату дану квартиру. У приватного нотаріуса при оформленні договору купівлі-продажу, виявилося, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об?єктів нерухомого майна містяться дані про накладення арешту на належну йому квартиру. Згідно відомостей реєстру арешт накладний на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборон на його відчуження від 25.10.2010 року ВДВС Драбівського РУЮ. В Драбівському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області йому повідомили, що постанови по якій накладено арешт в них не має, виконавче провадження закінчене, а справу знищено за строками зберігання. Позивач в судове засіданні не з?явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав. Представник відповідач не з?явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, вказав, що органах ДВС провадження щодо [PERSON] не перебувають. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Згідно наданих суду позивачем копій витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, він є власником квартири по вул. Гагаріна, 112, кв.40 Драбівського району Черкаської області. Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна на вказану квартиру накладено арешт постановою ВДВС Драбівського РУЮ від 25.10.2010 року АА №711327. З пояснень позивача вбачається, що перебування квартири під арештом перешкоджає йому реалізувати свої права як власника квартири щодо її розпорядженням. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦП України, право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Сторона відповідача не надала суду доказів про те, що на даний час вищевказана квартира перебуває під арештом на законних підставах. Таким чином, суд вважає, позовна заява обґрунтована, тому її потрібно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про зняття арешту з нерухомого майна посилаючись на те, що будучи спадкоємцем за законом, що прийняла спадщину невзмозі оформити спадщину на спадкову квартиру через наявність арешту, що на її думку порушує її права та законі інтереси, як спадкоємця. Позивач позовні вимоги підтримала та надала суду пояснення, що відповідають змісту позовних вимог. Відповідач визнав позовні вимоги та пояснив суду, що позивач є його донькою остання, не взмозі оформити спадщину після смерті матері через накладений арешт. Вивчивши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON], що підтверджується договором купівлі - продажу від 11 серпня 2000 року. З даних витягу Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 02 червня 2014 року судом вбачається, що на зазначену квартиру на підставі ухвали Хмельницького міськрайонного суду від 01 червня 2001 року накладено арешт. У провадженні Хмельницького міського суду перебувала справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на частину вище зазначеної квартири та з метою забезпечення позову було накладено арешт. Ухвалою від 07 лютого 2002 року зазначений позов залишено, без розгляду. В п. 16 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 26.12.2003 р. № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» роз'яснено, що вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил підвідомчості (ст. 24 ЦПК, ст. 12 ГПК) позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Зважаючи на викладене суд вважає, що відсутні підстави для накладення арешту на квартиру тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про зняття арешту з раніше належної [PERSON], а з 26.04.2011 року, зареєстрованої за [PERSON] 1/8 частини житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться у місті Одесі по провулку Слави №3, зазначеною під літерою «А», розташованої на земельній ділянці, площею 491 кв.м., накладеного ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 17.12.2009 року по цивільній справі №2-6805/09 та постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА №655551 від 30.11.2010 року Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції. Позивач посилався на обставини, викладені в позовній заяві. Позивач надав суду заяву в якій просить розглянути справу за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі. Відповідач надав суду заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню виходячи з наступного. Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 08.12.2010 року по цивільній справі №2-6061/10 за позивачкою - [PERSON] було визнано право власності на ? частину житлового будинку з надвірними спорудами за адресою:м.Одеса,пров.Слави 3 «А». Одним з продавців виступала [PERSON], яка ще 23.08.2009 року уклала з позивачкою договір купівлі-продажу, але повний розрахунок був здійснений 04.11.2009 року. Позивачка зареєструвалась у купленому будинку і проживає по теперешній час. У вересні 2015 року позивачу стало відомо, що на його 1/8 частину будинку накладено арешт ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 17.12.2009 року по цивільній справі №2-6805/09 та постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА №655551 від 30.11.2010 року Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції. Суд погоджується з доводами позивача що правові підстави для арешту майна відсутні, що наявність арешту порушує його право власності на житловий будинок з надвірними спорудами. Відновлення порушеного права власності у даному випадку можливе шляхом звільнення житлового будинку з надвірними спорудами з-під арештів. Згідно ч.1 ст.174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Також відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. При вищенаведених обставинах суд вважає позов [PERSON] до Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про зняття арешту підлягаючим задоволенню, у звязку із тим, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про зняття арешту та обмежень з автомобіля марки «ЗАЗ DAEWOO T13110» державний номерний знак [NUMBER] , власником якого він є. Арешт на автомобіль накладено державним виконавцем Барського РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області 18.12.2012 року. На даний час у провадженні ВДВС виконавчих документів про стягнення з нього на користь фізичних чи юридичних осіб на виконанні не перебуває. Згідно повідомлення Жмеринського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області заборгованість по платежах до пенсійного фонду у [PERSON] відсутня. Позивач просив суд скасувати арешт та зняти обмеження на проведення реєстраційних операцій щодо вказаного автомобіля. Представник позивача [PERSON] адвокат Іванова В.О. у судове засідання не з`явилася, надала суду письмову заяву про підтримання позову та розгляд справи без її участі. Представник відповідача Барського РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області Лєбєдєвич В.В. в судове засідання не з`явився, позов визнав повністю, не заперечував проти його задоволення, просив справу розглядати без його участі, про що зазначив в письмовій заяві до суду. Представник Жмеринського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області у судове засідання не з`явився. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є власником автомобіля «ЗАЗ DAEWOO T13110» державний номерний знак [NUMBER] . Право власності на автомобіль підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , яке видане Жмеринським МРЕВ у Вінницькій області 29.07.2004 року. Згідно повідомлення Регіонального сервісного центру у Вінницькій області територіального сервісного центру №0541 № 31/2/0541-1879 від 25.04.2019 року на транспортний засіб «ЗАЗ DAEWOO T13110» державний номерний знак [NUMBER] ВАЗ 2107, накладено обмеження на проведення реєстраційних дій. Згідно листа Барського РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області № 5486 від 17.03.2018 року у провадженні відділу державної виконавчої служби на виконанні виконавчих документів про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь фізичних чи юридичних осіб не перебуває. Згідно довідки Жмеринського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 1193/09-31/15 від 12.07.20918 заборгованість по платежах до Пеннсійного фонду у [PERSON] відсутня. Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки арешт автомобіля унеможливлює вільне розпорядження позивачами своєю власністю, створені в такій спосіб перешкоди підлягають усуненню судом шляхом зобов`язання відповідача скасувати вказану заборону. Таким чином, пред`явлений позов ґрунтується на законі, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про зняття арешту та розшуку автомобіля Lexus LX 470, 2007 року випуску, шасі(рама) №JTJHT00W274022791, реєстраційний номер [NUMBER], накладеного Постановами слідчого прокуратури міста Одеси [PERSON] від 28.02.2008 року та 03.04.2008 року відповідно. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що вказаний автомобіль належить йому на праві власності згідно рішення суду, до арештів позивач не має відношення, однак накладений арешт та розшук перешкоджає позивачеві користуватися та розпорядитися автомобілем, тому він вимушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав власника. У судове засідання усі учасники процесу подали заяви, згідно яких просили розглядати справу за їх відсутності, при цьому позивач підтримав вимоги за позовом у повному обсязі, представник прокуратури вимоги визнав повністю. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, може заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що Постановою слідчого прокуратури міста Одеси [PERSON] від 28.02.2008 року було накладено арешт із забороною його відчуження та використання автомобіля Lexus LX 470, 2007 року випуску, шасі(рама) №JTJHT00W274022791, реєстраційний номер [NUMBER], що на той час був оформлений на [PERSON] та належав [PERSON], у звязку з притягненням його до кримінальної відповідальності. Аналогічною постановою слідчого від 03.04.2008 року, крім повторного накладення арешту із забороною його відчуження та використання автомобіля, також було оголошено зазначений автомобіль в розшук. Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 09.07.2015 року, що набрало чинності, за [PERSON] було визнано право власності на автомобіль Lexus LX 470, 2007 року випуску, шасі(рама) №JTJHT00W274022791, реєстраційний номер [NUMBER]. Згідно ч.1 ст.316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює \~відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування, розпорядження своїм майном.Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1ст.319ЦК України). Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів (ч.1 ст.328 ЦК України). Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно статті 60 Закону України Про виконавче провадження, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. З урахуванням попереднього звернення позивача з вимогами про визнання права власності та задоволення судом такого позову, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про зняття арешту є законними й обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про зобов»язання відповідача видати належним чином оформлений акт форми Н-1 № 60 від 07.07.1988р. про нещасний випадок на виробництві, посилаючись на те. що в даний час він оформлює страхові виплати у зв»язку з отриманою 07.07.1988р. травмою на шахті «Ворошиловградськая № 1» і у зв»язку із тим, що йому була видана лише копія акту, не може отримати належні страхові виплати. Сторони по справі до суду не з'явилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач на позові наполягає, представники відповідача та третьої особи проти вимог заяви не заперечують. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач в 1987 році був прийнятий гірничим робітником очисного забою (Гроз) в шахту «Ворошиловградська № 1», виробничого об»єднання «Ворошиловградвуголь». 07.07.1988р. при виконанні позивачем роботи по видобутку вугілля на Експлуатаціній ділянці № 1, 3-го східного уклонного ходку пл. ЛІ трапився нещасний випадок на виробництві, що було зафіксовано адміністрацією підприємства в акті форми Н-1 № 60 про нещасний випадок, що підтверджується копією акту. Відділення Виконавчої дирекції Фонду в м. Луганську листом від 25.01.2014р. за № 359/04 відмовило позивачу у розгляді справи про страхові виплати у зв»язку з нещасним випадком за наявності копії акту. Так згідно статі 35 ЗУ «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» та розділу 3 «Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат» від 22.06.2007р. № 24 із змінами для розгляду справ про страхові виплати до Фонду СНВ подаються: акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання за встановленими формами. Відповіддю ВП Шахтоуправління «Луганське» ДП «Луганськвугілля» від 22.01.2014р. № 06от-83 позивачу відмовлено у видачі оригіналу акту, оскільки згідно п. 21 «Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011р. № 1232 екземпляр акту форми Н-1 підлягає зберіганню на підприємстві на протязі 45 років. Достовірність акту по формі Н-1 № 60 про нещасний випадок на шахті «Ворошиловградська № 1» з [PERSON] підтверджується архівними даними підприємства ВП «Шахтоуправління «Луганське» ДП «Луганськвугілля». Виходячи з того, що оформлення та отримання страхових виплат у зв»язку із нещасним випадком на виробництві, можливо лише за наявності оригіналу акту форми Н-1, який зберігається у відповідача, з метою поновлення порушених прав позивача, суд вважає вимоги позову обґрунтованими та підлягаючими задоволенню. На підставі ст. 16 Цивільного Кодексу України, ст. 35 ЗУ «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворюваннь, які спричинили втрату працездатності»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про зобовязання відповідача надати обгрунтований розрахунок формування величини теплової потужності системи опалення в будинку [ADDRESS], а також зобовязання відповідача провести перерахунок оплати за опалення вказаної квартири № 4 за період з січня по квітень 2014 року. Посилався на те, що відповідач проводить обчислення спожитої теплової енергії за формулою яка протирічить Методиці розрахунку, затвердженої Міністерством будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства, що порушує його права власника квартири. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, а представники відповідача позов не визнали і стверджували, що відповідачем булла правильно застосована формула 2.4 Методики, оскільки опалювальна площа місць загального користування не була визначена ні проектом забудовника, а ні технічним паспортом будинку. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним в задоволенні позову відмовити, виходячи з наступного. Як вбачається з договору (а.с.8-13) позивач, як власник квартири [ADDRESS], уклав з відповідачем 07.10.2011р. договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення умови якого сторонни виконували. 19 травня 2014 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок розміру плати за надані послуги за період з січня по квітень 2014 року, оскільки вважав, що відповідач завищив розмір оплати послуг за опалення на 372,32 грн. з чим відповідач не погодився, що підтверджується листами (а.с.13-21). В грудні 2014 року позивач отримав відповідь відповідача про порядок проведення розрахунків по вартості опалення в квартирі позивача за спірний період у відповідності з Методикою. Згідно затвердженої Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, відповідачем був зроблений розрахунок з використанням формули 2.4 оскільки в будинку № 26-і, де проживає позивач, не у всіх квартирах встановлені лічильники тепла, а опалювальна площа місць загального користування проектом забудови будинку не визначена. При цьому відповідачем були використані дані теплової потужності системи опалювання місць загального користування і, застосовуючи формулу 2.4 як це визначено п. 2.1.4 Методики, відповідач провів розрахунки за період з січня 2014 року по квітень 2014 року (а.с.34,35,77). Суд вважає, що відповідачем були правильно зроблені розрахунки плати за опалення в квартирі позивача за вказаний період, а тому позовні вимоги суд вважає необгрунтованими і не підлягаючими задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed