Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсним попереднього договору купівлі-продажу квартири та стягнення з відповідача 143000 грн. збитків та 25000 грн. моральної шкоди. В подальшому позивач збільшив позовні вимоги і просив стягнути з відповідача 286000 грн. збитків. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 03.10.2014р. позивач підписала з відповідачем попередній договір, за умовами якого відповідач зобов'язався продати позивачу квартиру [ADDRESS] за 228000 грн. до 26.08.2015р., а позивач зобов'язалась укласти з позивачем основний договір і на підтвердження своїх намірів передала відповідачу забезпечувальний платіж в сумі 114000 грн. Стверджувала, що вона підписала оспорюваний договір під впливом обману з боку відповідача який і не збирався будувати багатоквартирний будинок, а насправді почав будівництво індивідуального одноквартирного будинку. Вказувала, що відповідач на підставі ч. 2 ст. 230 ЦК України зобов'язаний відшкодувати позивачу збитки у подвійному розмірі, а також відшкодувати моральну шкоду, яка була завдана позивачу у вигляді душевних страждань. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов, а представник відповідача позов не визнав. Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним позов задовольнити частково, виходячи з наступного. Як вбачається з договору (а.с.16), сторони 03.10.2014р. уклали попередній договір, за умовами якого відповідач зобов'язався в строк до 26.08.2015р. збудувати та здати в експлуатацію будинок [ADDRESS] загальною площею 38 кв.м. або укласти договір купівлі-продажу майнових прав на вказану квартиру. До підписання оспорюваного договору позивач передала відповідачу забезпечувальний платіж в сумі 114000 грн. Решту коштів позивач зобов'язалась вносити щомісячно рівними частинами по 4750 грн. на протязі 24 місяців, що було визначено п. 6 Договору. Як вбачається з листів (а.с. 28-34) в [ADDRESS] розташована земельна ділянка площею 0,1000 га, яка належить [PERSON] на праві власності з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку. Відповідач в червні 2013р. отримав містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки де об'єкт будівництва визначений як індивідуальний житловий будинок. При цьому, до 21.04.2015р. дозвільних документів на початок виконання будівельних робіт по будівництву житлового будинку по [ADDRESS] відповідач в управлінні містобудування та архітектури не отримав. Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Згідно правової позиції Верховного Суду України і виходячи зі змісту зазначеної норми, правочин визнається вчиненим внаслідок обману у разі навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. Судом же встановлено, що відповідач, діючи через свого уповноваженого представника, під час укладання правочину умисно ввів в оману позивача, оскільки уклавши з [PERSON] попередній договір купівлі-продажу квартири у будинку, відповідач замовчав ту обставину, що у цьому будинку не може бути багато квартир і цей будинок є одноквартирним. Відтак, оспорюваний договір слід визнати недійсним з наслідками передбаченими ч. 2 ст. 216 ЦК України та ч. 2 ст. 230 ЦК України. Згідно ч. 2 ст. 230 ЦК України, сторона яка застосувала обман, зобов'язання відшкодувати другій стороні збитки в подвійному розмірі та моральну шкоду. Враховуючи те, що позивач сплатила відповідачу при укладанні оспорюваного договору 143000 грн., а останній повернув позивачу у вересні і жовтні 2015р. 14250 грн. (а.с.97), то з відповідача необхідно стягнути (143000грн.*2-14250грн.=) 271750 грн. збитків. Як пояснив представник позивача, остання в результаті введення її в оману відповідачем втратила можливість придбати для своєї сім'ї житло, що призвело до душевних страждань позивача і що свідчить про заподіяння позивачу моральної шкоди. Відповідно ч. 4 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Враховуючи глибину душевних страждань, умисну вину відповідача в заподіянні шкоди та

Outcome: partial