Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Придніпровська залізниця» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок втрати професійної працездатності. В обґрунтування позову зазначив, що 26.04.1994 року при посадці у вагон приміського поїзду «Дніпропетровськ-Південний-Лошкарівка» на станції «Зустрічна» він попова під колеса рухомого составу. Внаслідок чого йому було заподіяно травму ампутацію гомілок обох ніг. Він переніс декількох операцій, був визнаний інвалідом першої групи безстроково, що підтверджується висновком Дніпропетровського обласного бюро судово-медичної експертизи №20Т від 03.05.1999 року. Рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 27.09.2000 року встановлено, що нещасний випадок щодо нього стався з вини Дніпропетровського державного підприємства по перевезенню вантажів та пасажирів (зараз Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень Державного підприємства «Придніпровська залізниця») та встановлено обовязок відповідача відшкодувати йому витрати, які заподіяні пошкодженням здоровю. За рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 16.09.2014 року він отримує від відповідача щомісячно 1337 грн. 94 коп. на відшкодування витрат, починаючи з 01.09.2014 року. В звязку із підвищенням вартості життя, посилаючись на положення ст.1208 ЦК України, позивач просив стягнути з відповідача у рахунок відшкодування шкоди, завданої внаслідок втрати професійної працездатності 2077 грн. 82 коп., щомісячно, починаючи з 01.09.2014 року, а також стягнути витрати на придбання ліків в сумі 982 грн. 57 коп. В наданій заяві позивач просив провести розгляд справи за його відсутності, зазначивши про підтримання позову. Від представника відповідача надійшла заява про визнання позову в повному обсязі. Враховуючи неявку сторін, подані останніми заяви та визнання позову відповідачем, суд у відповідності до ст.ст.158,169,174,197 ЦПК України вважає за можливе провести розгляд справи по суті у відсутності останніх та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв'язку з втратою здоров'я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів. Відповідно до ст.1208 ЦК України за заявою потерпілого у разі підвищення вартості життя розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, підлягає індексації на підставі рішення суду. За заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду. Судом встановлено, що 26.04.1994 року при посадці у вагон приміського поїзду «Дніпропетровськ-Південний-Лошкарівка» на станції «Зустрічна» він попова під колеса рухомого составу. Внаслідок чого йому було заподіяно травму ампутацію гомілок обох ніг. Факт нещасного випадку підтверджується актом службового розслідування нещасного випадку від 26.04.1994 року. Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 27.09.2000 року встановлено, що нещасний випадок стався з вини Дніпропетровського державного підприємства по перевезенню вантажів і пасажирів та відповідач повинен відшкодувати витрати, які заподіяні пошкодженням здоровя. Згідно висновку Дніпропетровського обласного бюро судово-медичної експертизи №20Т від 03.05.1999 року внаслідок отриманих в результаті нещасного випадку 26.04.1994 року травм, позивач втратив 90% загальної працездатності та 95% професійної працездатності, потребує в постійному сторонньому догляді, санаторно-курортному лікуванні та курсовому медикаментозному лікуванні 2 рази на рік. Згідно довідки МСЕК від 04.07.1994 року позивачу встановлено І групу інвалідності безстроково. Згідно з переліком ліків, що придбані позивачем за період з 27.06.2014 року по 22.05.2015 року на підставі рекомендацій лікаря, вартість останніх склала 982 грн. 57 коп., що підтверджується наданими позивачем рецептами та чеками. Попереднє стягнення з відповідача на користь позивача шкоди, завданої внаслідок втрати професійної працездатності, проводилось на підставі рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 16.09.2014 року в сумі 1337 грн. 94 коп. щомісячно, починаючи з 01.09.2014 року. З урахуванням вищезазначеного, в звязку із збільшенням індексу споживчих цін, відповідно до наданих позивачем довідок Головного управління статистики у Дніпропетровській області, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі та з відповідача на користь позивача слід стягнути у рахунок відшкодування шкоди, завданої внаслідок втрати професійної працездатності кошти в сумі 2077 грн. 82 коп., щомісячно, починаючи з 01.09.2015 року, а також стягнути витрати на придбання ліків за період з 27.06.2014 року по 22.05.2015 року в сумі 982 грн. 57 коп. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави також підлягають стягненню судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved