Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований Соломонівською сільською радою, Ужгородського району, Закарпатської області, про що в книзі записів актів громадського стану про одруження 04.10.1986 року зроблено відповідний запис за №6. Судові витрати покласти на відповідача. Свої вимоги мотивував тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося в силу різних причин, зокрема через відсутність взаєморозуміння, втрату почуття любові та поваги. Шлюбні відносини припинилися, проживають окремо. На переконання позивача подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе, шлюб існує тільки формально. 21.11.2018 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області відкрито провадження за вищевказаним позовом та призначено підготовче судове засідання у справі. 25.01.2019 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу до судового розгляду. У судове засідання позивач не з'явився. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відзив у встановленому порядку не подала, будь-яких клопотань від неї чи її представника до суду не надходило. За викладених обставин, суд провів розгляд справи, про що 28.03.2019 року постановлено ухвалу, на підставі наявних в ній доказів відповідно до ст. 223 ЦПК, та в порядку, передбаченому ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, причини позову про розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає задоволенню. Як встановлено судом з свідоцтва про шлюб серії І-ФМ №190184, виданого Ужгородським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 04.10.1986 року, про що складено відповідний актовий запис за № 06. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON]. Судом, на підставі наявних матеріалів встановлено, що сторони сімейних стосунків не підтримують, а фактично шлюбні відносини припинено, сім'я існує формально. Статтею 24 СК України\~визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Загальна декларація прав людини у частині 2 статті 16 та стаття 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права містять положення, за яким шлюб не може укладатися без вільної і повної згоди сторін, що одружуються. З вказаних положень закону вбачається, що однією із засад шлюбу є його добровільність. При чому, принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу (наявність вільної згоди) - це його довічна риса. [PERSON] добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Згідно ч. 2\~ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 10\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена\~Конституцією України\~охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що між сторонами, як подружжям, втрачено взаєморозуміння, у них відсутні спільні інтереси та немає бажання на подальше спільне життя. Позивач не бажає миритись, а відповідач, зі своєї сторони, на цьому також не наполягає. Таким чином судом встановлено, що причини розладу шлюбних відносин сторін мають тривалий і глибинний характер. Сторони втратили взаємні почуття любові та поваги, між ними відсутні взаємодопомога та підтримка, тобто те, що є правовою основою шлюбу. Оскільки сторони не змогли зберегти сім'ю та не бажають цього робити, суд вважає, що подальше їх спільне життя, як подружжя, і збереження їх шлюбу буде суперечити інтересам, як позивача, так і відповідача, тому постановляє рішення про задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2\~ст. 115 СК України\~документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, понесені позивачем в розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved