Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 14556,40 грн та судовий збір у розмірі 1921 грн. В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що 06.06.2018 між позивачем та відповідачем був укладений договір про надання безвідсоткової позики № 1680 на 48000 грн, яку позичальник зобов`язаний був повернути до 30.06.2019. Пунктом 4.2 договору передбачено, що повернення суми отриманої позики мало здійснюватися шляхом утримання її із заробітної плати відповідача щомісяця. Наказом № 145-п від 25.04.2019 відповідач був звільнений з посади провідного експерта відділу експертизи заявок на винаходи, корисні моделі та топографії інтегральних мікросхем у технічних галузях відділення експертизи заявок на винаходи, корисні моделі та топографії інтегральних мікросхем за систематичне невиконання ним без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку, відповідно до п.3 ст.40 КЗпП України. Відповідно до п.5.1 договору у випадках звільнення позичальника з роботи до моменту повернення всієї позики сума неповернутого залишку підлягає обов`язковому поверненню позивальником негайно шляхом внесення готівкових коштів в касу підприємства за 5 робочих днів до моменту звільнення. Станом на 29.08.2019 борг за відповідачем складає 14556,40 грн. Виходячи з цього, просить задовольнити позов, стягнути суму боргу та в порядку ст.625 ЦК України річні та інфляційні збитки в зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Ухвалою суду призначено справу до розгляду в порядку спрощенного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. ДП «Український інститут інтелектуальної власності» в судове засідання явку свого представника не забезпечили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. В матеріалах справи міститься заява представника позивача, відповідно до якої останній просив розглядати справу без участі позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Згідно вимог ст.280 ЦПК України, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, відповідно до ст.ст.223, 280 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у відсутності відповідача, оскільки його неявка не перешкоджає ухваленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.280 та відповідно до ч.1 ст.281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, та на підставі наявних у справі доказів суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ч.1 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Судом встановлено, що 06.06.2018 року між сторонами був укладений договір про надання безвідсоткової позики № 1680, за умовами якого відповідачу була надана позика в розмірі 48000 грн. Відповідно до п.4.1 договору позика надавалася строком на 12 місяців і мала бути повернута до 30.06.2019. На виконання умов договору сума позики була отримана відповідачем з каси підприємства, що підтверджується видатковим касовим ордером від 11.06.2018. Пунктом 4.2 договору сторони дійшли згоди, що повернення суми отриманої позики мало здійснюватися шляхом утримання її із заробітної плати відповідача щомісяця. Наказом № 145-п від 25.04.2019 відповідач був звільнений з посади провідного експерта відділу експертизи заявок на винаходи, корисні моделі та топографії інтегральних мікросхем у технічних галузях відділення експертизи заявок на винаходи, корисні моделі та топографії інтегральних мікросхем за систематичне невиконання ним без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку, відповідно до п.3 ст.40 КЗпП України. Відповідно до п.5.1 договору №1680 у випадках звільнення позичальника з роботи до моменту повернення всієї позики сума неповернутого залишку підлягає обов`язковому поверненню позивачьником негайно шляхом внесення готівкових коштів в касу підприємства за 5 робочих днів до моменту звільнення. Позивач зазначає, що отримані кошти відповідачем після звільнення повернуті не були і станом на 29.08.2019 заборгованість становить 14556,40 грн. Претензії позивача від 22.07.2019 залишилася без відповіді. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Судом встановлено, що на момент звільнення відповідача заборгованість за умовами договору в сумі 14400 грн, умови договору щодо повернення коштів при звільненні не виконав. Цивільний кодекс України у ст.ст.3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За правилами ст.611 цього кодексу разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Виходячи з цих обставин, невиконання відповідачем умов договору, порушення зобов`язання про повернення коштів позивачу, як позичальнику, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача. При зверненні до суду позивачем надано розрахунок річних та інфляційних витрат, що підлягають стягненню з відповідача, правильність якого перевірена судом. Відповідач, не подав відзив на позов, приведені позивачем розрахунки не спростував. При вирішенні спору суд також враховує наступне. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Статтями 15 та 20 ЦК України кожній особі гарантовано та закріплено право на судовий захист своїх прав та вільний вибір способів такого захисту. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ч.ч.1,2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідач, не надав будь - яких доказів, які б спростовували надані позивачем докази. В свою чергу, доводи позивача підтверджені належними та допустимими доказами. З огляду на наведене, позовна заява підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову та на підставі ст.141 ЦПК України, стягненню з відповідача підлягає судовий збір в сумі 1921 гривні.

Outcome: approved