Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, в якому вказав, що він є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується реєстраційним посвідченням БТІ від 05.11.1992 року та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09.06.2016 року. На даний момент в даній квартирі зареєстровано 4 особи [PERSON]- власник, [PERSON]- дружина, [PERSON]- син, [PERSON]- син. Відповідачі не проживають в ній протягом десяти років, оплату за житлово-комунальні послуги не здійснюють. Відповідачі переїхали на постійне місце за кордон. На підставі викладеного позивач просить суд визнати відповідачів [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] Позивач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі та третя особа в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Заперечень проти позову не надали, явку представника не забезпечив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS], що в м. Києві належить на праві власності позивачу що підтверджується реєстраційним посвідченням БТІ від 05.11.1992 року та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09.06.2016 року (а.с.13-15). Відповідно до довідки форми №3 за №62 від 07.04.2016року, у спірній квартирі зареєстровані відповідачі (а.с.6). Факт не проживання відповідачів в спірній квартирі підтверджується актом від 27.04.2016року, складений ЖБК « Кристал-3»( а.с. 16). Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 191 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачі втратили право користування спірним жилим приміщенням, добровільно залишивши спірне жиле приміщення і без поважних причин в ньому не проживають понад рік, не сплачують витрати за користування житловим приміщенням, комунальних послуг, що дає суду підстави визнати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved