Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Київське обласне дорожнє управління» ПАТ ДАК «Автомобільні дороги України», третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Публічне акціонерне товариство ДАК «Автомобільні дороги України» про стягнення грошових коштів за період вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди. Мотивував свої вимоги тим, що він обіймаючи посаду начальника відділу служби охорони праці Державного Українського інституту по проектуванню об'єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» отримав пропозицію віл керівника ДП «Київське обласне дорожнє управління» [PERSON], щодо призначення на посаду заступника директора ДП «Київський облдорупр» шляхом переведення на підставі п. 5 ст. 36 Кодексу законів про працю України. 27 січня 2016 року на адресу директора державного Українського інституту по проектуванню об'єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» [PERSON] було надіслано лист з проханням звільнити [PERSON] з посади начальника СОП по переведенню для подальшої роботи в ДП «Київський облдорупр». 29 січня 2016 року [PERSON] було звільнено з займаної посади згідно п. 5 ст. 36 Кодексу законів про працю України. Позивач зазначає, що в подальшому йому, без пояснень будь-яких причин було відмовлено у зайнятті посади заступника директора ДП «Київський облдорупр». Позивач зазначає, що у такий спосіб, через неправомірну відмову в призначенні на посаду заступника директора ДП «Київський облдорупр», незважаючи на наявність погодження про його призначення та заповнення відповідної картки погодження, було порушено його трудові права. Він намагався владнати дану ситуацію у спосіб досудового врегулювання, шляхом усних звернень до керівництва ДАК «Автомобільні дороги України», однак останнє питання його працевлаштування не вирішило, у зв'язку з чим він був змушений звернутися до суду. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати його право на відшкодування відповідачем матеріальної шкоди за період вимушеного прогулу з 28 січня 2016 року по день ухвалення рішення і стягнути таку з розрахунку середньої заробітної плати. Також позивач просить суд задовольнити вимоги про стягнення з відповідача на його користь 30000 гривен моральної шкоди та вирішити питання про судові витрати. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог з посиланням на письмові заперечення, які долучені до матеріалів справи. Зокрема зазначила, що лист за підписом першого заступника директора ДП «Київський облдорупр» [PERSON] був підписаний не уповноваженою особою, відповідно до Статуту підприємства, а також зазначила, що не було дотримано процедуру здійснення погодження, щодо правил, які застосовуються до здійснення працевлаштування по переведенню працівника. ПАТ ДАК «Автомобільні дороги України» в судове засідання не забезпечив явку свого представника. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а тому суд з урахуванням думки сторін вважає за можливе ухвалити рішення у його відсутність за наявними матеріалами справи та з урахуванням доводів і заперечень сторін, які брали участь у судовому засіданні. Заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. 27 січня 2016 року на адресу директора державного Українського інституту по проектуванню об'єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» [PERSON] було надіслано лист з проханням звільнити [PERSON] з посади начальника СОП по переведенню для подальшої роботи в ДП «Київський облдорупр». 29 січня 2016 року [PERSON] було звільнено з займаної посади згідно п. 5 ст. 36 Кодексу законів про працю України. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України, підставами припинення трудового договору є переведення працівника за його згодою, на інше підприємство, в установу, організацію, або перехід на виборну посаду. В судовому засіданні позивач наполягав на розгляді справи на підставі наявних доказів та в межах заявлених позовних вимог. Судом, перед початком розгляду справи по суті та в ході розгляду справи по суті неодноразово позивачу було роз'яснено про його право збільшити розмір позовних вимог, а також те, що суд розглядає справи виключно в межах позовних вимог заявлених стороною спору. Позивачем не порушувалась перед судом вимога про зарахування його на посаду заступника директора ДП «Київський облдорупр», а так само про допуск його до виконання обов'язків заступника директора ДП «Київський облдорупр». В той же час [PERSON] ставить вимогу про стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Відповідно до правил статті 235 Кодексу законів про працю України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а тому у суду відсутні підстави для задоволення такої вимоги, оскільки саме у зв'язку із задоволенням вимог про поновленням(зарахування на посаду), у суду виникають правові підстави для вирішення питання про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Принцип безпосередності судового розгляду закріплено у ст.159 ЦПК України відповідно до якої суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В частині позовних вимог про стягнення на користь позивача моральної шкоди, суд також вважає за необхідне відмовити, оскільки факт завдання такої в судовому засідання доведений не був, а тому вимоги [PERSON] в цій частині позову не підлягають задоволенню у зв'язку з недоведеністю таких перед судом. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову.

Outcome: dismissed