Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить визнати частково недійсним договір дарування житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], укладений між ним та відповідачкою 3.11.1993 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Кагарлицької сільської ади Біляївського району, реєстровий №89 та визнати за ним право власності на вказаний житловий будинок загальною площею 72,4 кв.м. та житловою площею 42,9 кв.м. з надвірними спорудами: двома сараями та огорожею. Свої вимоги мотивує тим, що 3 листопада 1993 року між ним та відповідачкою був укладений договір дарування житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. В договорі зазначено, що житловий будинок має загальну житлову площу 55,0 кв.м. та надвірні споруди: сарай, підвал та літню кухню. Він вирішив продати будинок, у зв'язку з чим звернувся до нотаріуса з метою нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. Нотаріус роз'яснив йому необхідність проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок та присадибну земельну ділянку. 12 травня 2015 року позивач отримав свідоцтво про право власності на земельну ділянку площею 0,1884 га, надану для будівництва житлового будинку та розташовану за адресою: [ADDRESS]. 29 травня 2015 року державним реєстратором було відмовлено позивачеві у реєстрації права власності на житловий будинок, скільки у спірному договорі дарування вказана загальна житлова площа будинку 55,0 кв.м. та надвірні споруди: сарай, підвал та літня кухня, натомість як в технічному паспорті, складеному 26 липня 2014 року співробітниками Біляївського бюро технічної інвентаризації, зазначена загальна площа будинку 72,4 кв.м., житлова - 42,9 кв.м. та прибудинкові споруди - два сараї та огорожа. Позивач вказує, що за весь період користування будинком він не проводив будь-якої реконструкції житлового будинку та не будував прибудинкові споруди. У зв`язку з викладеним позивач звернувся до суду з позовом. У судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог і пояснив, що через розбіжності у житловій площі позивач позбавлений можливості зареєструвати право власності на житловий будинок. Також пояснила, що з часу укладення договору дарування і до теперішнього часу реконструкція будинку і добудови не проводились. Відповідачка до судового засідання повторно не з'явилася, хоча була повідомлена належним чином про день розгляду справи, а тому за згодою представника позивача суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 3 листопада 1993 року був укладений договір дарування, згідно якого [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв в дар житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], який посвідчено секретарем виконавчого комітету Караглицької сільської ради Біляївського району, реєстровий №89 (а.с. 8), у п.1 договору зазначено, що будинок має загальну житлову площу 55 кв.м. та надвірні споруди: сарай, підвал, літня кухня. 12 травня 2015 року позивач отримав свідоцтво про право власності на земельну ділянку площею 0,1884 га, надану для будівництва житлового будинку та розташовану за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Відповідно до рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень 29 травня 2015 року державний реєстратор відмовив позивачеві у реєстрації права власності на житловий будинок, оскільки у спірному договорі дарування вказана загальна житлова площа будинку 55,0 кв.м. та надвірні споруди: сарай, підвал та літня кухня, натомість як в технічному паспорті, складеному 26 липня 2014 року співробітниками Біляївського бюро технічної інвентаризації, зазначена загальна площа будинку 72,4 кв.м., житлова - 42,9 кв.м. та господарських будівель - два сарії (а.с.10). Згідно технічного паспорту від 26 липня 2014 року зазначено рік забудови житлового будинку - 1965 рік, сараїв -1975, 1980 р.р. та відсутні відмітки про проведення реконструкції будинку або зведення самочинного будівництва, що підтверджує ту обставину, що площа житлового будинку і кількість надвірних споруд з часу укладення договору дарування до теперішнього часу не змінилася (а.с.11-13). Відповідно до довідки Кагарлицької сільської ради Біляївського району Одеської області № 02-11-333 від 29.10.2015 року згідно запису в погосподарській книзі Кагарлицької сільської ради №7, сторінка №1 за адресою: [ADDRESS] розташований житловий будинок 1965 року побудови, загальною площею 72,40 кв.м., житловою площею 42,9 кв.м., господарські будівлі та споруди: сарай, сарай, огорожа. За період з 2000 року по 29.10.2015 року добудови та реконструкції житлового будинку, господарських будівель та споруд не було (а.с.18). Оскільки у судовому засіданні доведено, що загальна площа житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], становить 72,4 кв.м., житлова площа 42,9 кв.м., а біля будинку розташовані надвірні споруди: два сараї та огорожа, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги і визнати частково недійсним договір дарування житлового будинку і визнати за позивачем право власності на вказаний житловий будинок.

Outcome: approved