Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості посилаючись на те, що 18.01.2011 р. відповідач уклав з\~ ними кредитний договір за яким отримав кредит у розмірі 14400,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Порядок, строки повернення кредиту та сплати відсотків, передбачені Договором. Однак, відповідач свої обов'язки по договору виконує неналежним чином, прострочена заборгованість станом на 14.05.2018 р. становить 37758 грн. 20 коп., яка складається з 6590,23 грн. тіла кредиту, 13036,22 грн. нарахованих відсотків за користування кредитом, 15857,55 грн. нарахованої пені, 500,00 грн. штрафу (фіксована частина), 1774,20 грн. штрафу (процентна складова). А тому просив стягнути з відповідача суму боргу та судові витрати у справі. Відповідно до ч.4\~ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ст. 274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Представник позивача в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою в якій позов підтримує повністю, просить справу розглянути в його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, звернувся до\~суду з\~письмовою заявою\~в якій\~позов визнав\~частково, просив справу розглянути в його відсутністі. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що\~\~18.01.2011 р. між відповідачем [PERSON] та [PERSON]\~ укладено кредитний договір, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 14400,00 грн.\~ у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок в строки та в порядку, встановлених кредитним договором (а.с.11,12). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 629 ЦК України\~договір є\~обов'язковим\~для виконання\~сторонами. В\~ порушення\~ умов кредитного договору, відповідач неналежно виконував взяті на себе зобов'язання щодо погашення наданого йому кредиту, у зв'язку з чим станом на 14.05.2018 р. у відповідача утворилась заборгованість перед банком, яку необхідно стягнути в наступному розмірі 6590,23 грн. тіла кредиту та 13036,22 грн. нарахованих відсотків за користування кредитом. Вказані обставини підтверджуються наданим позивачем розрахунком заборгованості, а також визнаються відповідачем у поданій ним заяві від 23.10.2018 р. (а.с.9,10). Відносно позовної вимоги про стягнення з відповідача 500,00 грн. штрафу (фіксована частина) та 1774,20 грн. штрафу (процентна складова) необхідно зазначити наступне. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга\~статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя\~статті 549 ЦК України). За положеннями\~статті 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до\~статті 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України\~\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такий правовий висновок Верховний Суд України виклав у постанові 21 жовтня 2015 року в справі 6-2003цс15. Умовами договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час тарифами обслуговування кредитних карт передбачено сплату штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків платежів за будь-яким грошовим зобов'язанням. Отже, вимога банку про стягнення з відповідача штрафу є подвійною відповідальністю і суперечить\~статті 61 Конституції України. Отже в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 500,00 грн. штрафу (фіксована частина) та 1774,20 грн. штрафу (процентна складова) має бути відмовлено. Що ж стосується нарахованої пені в сумі 15857,55 грн., то з даного приводу необхідно зазначити наступне. Умовами кредитного договору, зокрема пунктом 2.1.1.12.6.1, передбачено, що у разі виникнення прострочених зобов'язань за борговими зобов'язаннями на суму від 100 грн., Клієнт сплачує [PERSON] пеню, відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту. В той же час, пунктом 2.1.1.12.2.2 кредитного договору визначено, що у разі виникнення прострочених зобов'язань із терміном прострочки понад 90 днів, Клієнт сплачує [PERSON] пеню в розмірах, зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування. При цьому відсотки за користування Кредитом Клієнт не сплачує. З аналізу зазначених пунктів договору вбачається наявність подвійної відповідальності за виникнення прострочених зобов'язань у вигляді як пені за борговими зобов'язаннями на суму від 100 грн. так і пені за наявність прострочених зобов'язань із терміном прострочки понад 90 днів. Таким чином, одночасне застосування відповідальності за прострочення виконання зобов'язання відповідно до п. 2.1.1.12.2.2 та п. 2.1.1.12.6.1 також суперечитиме статті 61 Конституції України. Оскільки в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на п. 2.1.1.12.6.1 кредитного договору, яким передбачено пеню за виникнення прострочених зобов'язань на суму від 100 грн., то задоволенню підлягає сума пені яка нарахована відповідно до вказаного пункту договору, а саме 1600,00 грн. Таким чином\~враховуючи зазначені\~вище вимоги\~закону,\~а також\~умови кредитного\~договору,\~суд вважає,\~що з\~відповідача на\~користь позивача\~має бути\~стягнуто заборгованість\~за кредитним\~договором в\~сумі 21226,45 грн. Відповідно до\~статті 141 ЦПК України\~з відповідача\~підлягають також\~стягненню на\~користь позивача\~понесені судові\~витрати відповідно\~до задоволеної\~частини позовних\~вимог в\~розмірі 990,54 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial