Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсним договору з моменту укладання додаткової угоди. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору № NKT0GA0000000010 від 21.03.2008 року позивач отримав у кредит 11300 доларах США з умовою сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 1% на місяць від суми залишку боргу та винагороди за резервування ресурсів в розмірі 0,48% та з кінцевим терміном повернення кредиту до 21.03.2018року. Позивач зобов'язався погашати борг в сумі 147,27 дол.США. Від імені відповідача договір та додатки було підписано [PERSON] 20.07.2011р. між сторонами було укладено додаткову угоду з додатком №1,відповідно до якого суму заборгованості що виникла станом на 20.07.2011року було зменшено на 1511,65 дол.США пені та у разі порушення умов позивач сплачуватиме штраф в сумі 1511,65 дол.США. Також збільшено розмір щомісячного платежу до 219,31 дол. США. 31.05.2013 року сторони уклали додаткову угоду №2 з додатком, відповідно до якої заборгованість зменшено на 1529,58 дол.США пені та збільшено розмір платежу щомісяця до 228,95 дол.США. 25.06.2014року сторони уклали додаткову угоду №3 з додатком, відповідно до якої заборгованість зменшено на 1212,96 дол.США, збільшено розмір процентів до 1,26% та збільшено розмір платежу щомісяця до 297,78 дол.США. Всі додаткові угоди повинні укладатись в письмовій формі та завірятись належним чином, проте вони містять факсимільне відтворення підпису та відтиску печатки. Таким чином, позивач вважає що укладання вказаних додаткових угод здійснено із порушення законодавства. Крім того, мало місце безпідставне збільшення щомісячного фіксованого платежу на шкоду. Від позивача надійшла заява про слухання справи у його відсутність і без участі представника, та підтримання позову. Представник відповідача до суду не з'явився, надавши до суду заперечення, відповідно до яких форма додаткових угод відповідає вимог закону, так як банком може застосуватися факсимільне відтворення підпису голови правління та відбиток печатки технічними друкованими пристроями. Також, банк просить застосувати позовну давність до позову, оскільки перебіг давності закінчився 20.07.2014року. Дослідивши наявні у справі матеріали (копію кредитного договору від 21.03.2008 року;додаткової угоди від 20.07.2011р., додатку до неї, додаткової угоди №2 від 31.05.2013року), суд приходить до висновку що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. 21.03.2008 року позивач отримав у кредит 11300 доларах США з умовою сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 1% на місця від суми залишку боргу та винагороди за резервування ресурсів в розмірі 0,48% та з кінцевим терміном повернення кредиту до 21.03.2018року. 20.07.2011р. між сторонами було укладено додаткову угоду з додатком №1, відповідно до якого суму заборгованості що виникла станом на 20.07.2011року було зменшено на 1511,65 доларах США пені та у разі порушення умов позивач сплачуватиме штраф в сумі 1511,65 доларах США. 31.05.2013 року сторони уклали додаткову угоду №2 з додатком, відповідно до якої заборгованість зменшено на 1529,58 дол.США пені та збільшено розмір платежу щомісяця до 228,95 доларах США. 25.06.2014року сторони уклали додаткову угоду №3 з додатком, відповідно до якої заборгованість зменшено на 1212,96 доларах США, збільшено розмір процентів до 1,26% та збільшено розмір платежу щомісяця до 297,78 доларах США. Згідно ч.3 ст.207 ЦК України використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Із матеріалів слідує, що відповідно до Додаткової угоди №-1 до кредитного договору № NKT0GA0000000010 від 21.03.2008 року в п.10 визначено, що при укладені вказаної додаткової угоди Банком використовується відтворення підпису Голови Правління Банку, а також відтворення відбитка печатки Банку технічними друкованими пристроями, про що сторони були попередженні та поставили свої підписи. Вказане вище свідчить, про те, що сторони дійшли згоди про використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису. Окрім цього відповідно до рішення Баштанського районного суду від 16.04.2015 року, яке сторонами не оскаржувалося, було встановлено, що [PERSON], в судовому засіданні підтвердив та визнав факт укладення кредитного договору з позивачем та додаткових угод до нього. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Отже, в судовому засіданні встановлено, що позивачу було достеменно відомо, про існування додаткової угоди, так як він її підписав. Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася, або могла довідатися про порушення свого права, або про особу яка його порушила. Наведене дає підстави стверджувати, що 20.07.2014 року закінчився трирічний строк позовної давності. Частиною 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. До суду позовну заяву [PERSON], надійшла 07.09.2015 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України. Заперечуючи проти позову, відповідач просив суд застосувати позовну давність. Виходячи з наведеного, [PERSON], слід відмовити в задоволені позову у зв'язку із пропуском строку звернення до суду.

Outcome: dismissed