Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо дитини, [PERSON], [INFO]. В своєму позові позивач посилається на те, що відповідач [PERSON] являється її колишнім цивільним чоловіком, з яким вона проживала в період часу з 01 січня 2008 року по 01 липня 2011 року. Коли відповідач дізнався, що позивач вагітна, то він відмовився від її та її майбутньої дитини, але коли [INFO] народився син, [PERSON], то відповідач покаявся і попросив позивача, щоб дати прізвище батька, про що вона зараз шкодує, оскільки батьком він так і не став. На сьогоднішній день позивач має іншу сім'ю. Відповідач, [PERSON], являється батьком малолітньої дитини, [PERSON], [INFO] народження, проте він не піклується про фізичний і духовий розвиток дитини, його навчанням, не здійснює підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідним харчуванням, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання освіти. Весь час відповідач життям сина не цікавиться, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні. На сьогоднішній день дитині вже п'ять років, але він не пам'ятає батька та не має до нього ніяких почуттів, оскільки за ці всі роки жодного разу його не бачив, та й відповідач не намагався побачитись з сином. Крім того, [PERSON] дав офіційну нотаріальну згоду на усиновлення його дитини іншою особою. В зв'язку з наведеними обставинами позивач просить позбавити батьківських прав відповідача відносно своєї малолітньої дитини. В підготовчому судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала з наведених підстав, викладених в позовній заяві, наполягала на їх задоволенні. Відповідач в підготовчому судовому засіданні позов визнав повністю, та пояснив суду, що дійсно не спілкується з дитиною, не заперечує проти усиновлення його дитини теперішнім чоловіком позивача. Представник третьої особи Лях О.К. в підготовчому судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог, вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав. Суд, вислухавши думку позивача, відповідача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідач позов визнав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO] народження, що підтверджується свідоцтвом про народження (серія [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Іванківського районного управління юстиції у Київської області) (а.с.3). З довідки № 1631 від 07.06.2017 року, виданої Іванківською селищною радою Іванківського району Київської області слідує те, що [PERSON] має такий склад сім'ї: [PERSON], [INFO] - чоловік, [PERSON], [INFO] - дочка, [PERSON], [INFO], дочка - [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO] (а.с.4). Як вбачається з протоколу № 10 засідання Комісії з питань захисту прав дитини від 27.10.2017 року, щодо вирішення питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сини [PERSON], [INFO] було рекомендовано: не позбавляти батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON], [INFO]; батьку [PERSON] та матері [PERSON] звернутись до нотаріуса щодо оформлення заяви про згоду на усиновлення малолітнього [PERSON], [INFO] [PERSON] та подати відповідно заяву до Іванківського районного суду (а.с.5). З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї від 09.06.2017 року слідує, що сім'я [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] Будинок дерев'яний, обкладений цеглою, в кімнатах охайно та тепло. Діти забезпечені одягом, іграшками та мають окремі кімнати (а.с.6). Довідкою-характеристикою, виданою Іванківською селищною радою 21.06.2017 року підтверджується те, що [PERSON] по місцю проживання характеризується позитивно, підтримує добрі відносини з сусідами. Скарг на неї в Іванківську селищну раду не надходило (а.с.7). З свідоцтва про шлюб (а.с.8) слідує, що [PERSON] та [PERSON] 14 лютого 2014 року зареєстрували шлюб. Згідно заяви [PERSON], посвідченої 31 жовтня 2017 року Ющенко Л.В., приватним нотаріусом Іванківського районного нотаріального округу та зареєстрованої в реєстрі за № 2174, [PERSON] дав згоду на усиновлення його малолітнього сина, [PERSON], [INFO] народження, [PERSON], чоловіком матері дитини, [PERSON], з присвоєнням прізвища дитині «[PERSON]» та по батькові «[PERSON]». Вирішуючи даний позов, суд, згідно ст.3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 р., приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що відповідач [PERSON] не виконує покладених на нього законом обов'язків щодо виховання своєї дитини, а саме: безвідповідально ставиться до виконання батьківських обов'язків, не піклується про свою дитину, не цікавиться життям свого сина, що свідчить про дійсне ухилення його від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Крім того, на сьогоднішній день вихованням дитини, [PERSON] займається чоловік матері дитини - [PERSON], який має намір усиновити дитину, що також не оспорюється сторонами та підтверджується наявними доказами в матеріалах справи. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. За змістом роз'яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, у т.ч. ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У зв'язку з викладеними обставинами, 16 березня 2018 року Служба у справах дітей та сім»ї Іванківської районної державної адміністрації Київської області прийняла рішення про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача щодо його дитини. Суд погоджується з таким висновком, який є обґрунтований та відповідає іншим матеріалам справи. У справі встановлено, що відповідач від виконання своїх батьківських обов'язків щодо своєї дитини ухилився. Відтак, пред'явлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах Закону і підлягають задоволенню. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов'язками щодо сина є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення її батьківських прав. Судовий збір сплачений позивачем при подачі позову до суду. На підставі ст.ст.164 ч.1 п.2, 166 ч.2, 167 СК України,

Outcome: approved