Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою № 40 в будинку № 14 по вулиці Будівельників в м. Миколаєві. Свої вимоги мотивував тим, що відповідач є його колишньою невісткою, хоч і зареєстрована за вказаною адресою, проте не проживає в вищезазначеній квартирі з дня її реєстрації, не бере участі в утриманні житла, не сплачує комунальні послуги. У звязку з реєстрацією відповідачки за адресою, у позивача виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які фактично не надаються, але нараховуються. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою № 40 будинку № 14 по вулиці Будівельників в м. Миколаєві. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Судом ухвалено провести заочний розгляд справи. Зясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS] на підставі витягу з рішення № 151 від 12.05.1974 р. , та підтверджується довідкою обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Будівельник-14» від 20.07.2017 р. На підставі акту про не проживання від 20.07.2017 року підписаного свідками та завіреною печаткою обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Будівельник-14», [PERSON] за адресою: [ADDRESS] фактично не проживає з 01.01.2007 року. Згідно\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1\~ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Верховний Суд України в постанові від 16 листопада 2016 року в справі №6-709цс16 зазначив, що за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сімї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сімї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сімї власника без поважних причин понад один рік. Згідно із ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності з ст. 150 Житлового кодексу Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. За змістом ч. 1 ст. 405 Цивільного кодексу України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Аналогічні положення передбачені ч. 1 ст. 156 Житлового кодексу Української РСР. Частиною 2 статті 64 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що до членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. \~За таких обставин, оскільки відповідач не є власниками вказаної квартири, крім того не проживає в спірній кімнаті в гуртожитку, витрати на його утримання не несе, за комунальні послуги не сплачує, суд вважає, що факт реєстрації відповідача в будинку позивача порушує його права як власника, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та законними, і такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 317, 321, 383, 391 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved