Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з позовом,\~посилаючись на\~те,\~що [INFO] померла\~його мати\~ [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема на земельну ділянку площею 2,72 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Косівщинської сільської ради Сумського району Сумської області, яка належала останній на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яка в свою чергу належала до цього померлій [INFO] [PERSON] згідно Державного акту на право приватної власності на землю. За життя [PERSON] заповіту не залишила. Спадкоємцем після померлої є позивач. При зверненні до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] на вказану земельну ділянку позивачу було відмовлено, оскільки після\~отримання спадщини\~за життя\~спадкодавиця не\~здійснила державну\~реєстрацію права\~власності на\~земельну ділянку. Посилаючись на ці обставини, позивач просив визнати за ним право власності на вказану земельну ділянку в порядку спадкування за законом після померлої матері. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в письмовій заяві позов підтримав повністю, просив слухати справу без їх участі. Представник відповідача Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області (Косівщинської ради Сумського району Сумської області) в судове засідання не з`явився, від них надійшла заява, в якій вони просили справу слухати у їх відсутність, проти позову не заперечували. Вивчивши матеріали справи, суд вважає вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, - і не оспорюється сторонами, що [INFO] в м. Суми померла [PERSON] (а.с.7), мати позивача (а.с.4). Після її смерті відкрилась спадщина на належне померлій майно, зокрема на земельну ділянку площею 2,72 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Косівщинської сільської ради Сумського району, яка їй належала на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.6), яка належала до цього померлій [INFO] [PERSON] згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-СМ № 042829, виданого Косівщинською сільською радою від 24.01.2000, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1057 (а.с.5). Однак, за життя [PERSON] не здійснила державну реєстрацію права власності на земельну ділянку. Отже, суд приходить до висновку, що [PERSON] мала право на земельну ділянку і на законних підставах володіла спірною земельною ділянкою. За життя [PERSON] заповіту не залишила. Позивач є спадкоємцем померлої [PERSON] за законом. З метою оформлення спадщини він звернувся до Сумської міської держнотконтори, але в зв`язку з тим, що мати позивача [PERSON] за життя своє право приватної власності на вищевказану земельну ділянку не оформила шляхом отримання державного акту на підставі вказаного свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.11.2004 року, йому було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом (а.с.9,10). Спадкова справа після померлої [PERSON] заведена 15 липня 2005 року Першою Сумською державною нотаріальною конторою за заявою позивача, де він отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна, зокрема на Ѕ частку квартири (а.с.29-29). З повідомлення Міськрайонного управління Держгеокадастру у м. Сумах та Сумському районі від 02.09.2020 року вбачається, що згідно облікових даних, станом на\~01.01.2013\~року за\~гр.\~ [PERSON] право\~власності на\~земельні ділянки\~для ведення\~товарного сільськогосподарського\~виробництва на\~території Косівщинської\~сільської ради\~Сумського району\~Сумської області\~в управлінні\~не зареєстровано (а.с.8). Позивач звертався до Сумської міської держнотконтори, однак оформити спадкові права не має можливості, оскільки за життя спадкодавиця не здійснила державну реєстрацію права власності на земельну ділянку. За змістом ст. 392 Цивільного Кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до положень\~статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із вимогами\~статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень частини 1\~статті 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до частини 3\~статті 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до\~ст. 1268 ЦК України\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до\~ст. 1296 ЦК України\~відсутність свідоцтва про право на спадщину\~не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст.1297\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до положень ст.\~328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 ст.\~1225\~ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 1 ст.\~126\~ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Відповідно до роз`яснень, що містяться в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7, про те, що відповідно до статті 1225\~ЦКправо власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акту на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Нормами абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України визначено момент набуття особою права власності на майно, яке є нерухомим та відповідно до закону підлягає державній реєстрації. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Положеннями Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно є правовстановлюючим документом, на підставі якого проводиться державна реєстрація прав на об`єкти нерухомого майна. Наданими суду доказами доведено, що земельна ділянка площею 2,72 га, за життя належала [PERSON] , тому позивач має право її успадкувати. А тому, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача, так як рішення суду в такому разі буде підставою для належного оформлення за ним права на дану земельну ділянку.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved