Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на праві приватної власності йому відповідно до договору купівлі-продажу від 28.10.2016 року укладеного між [PERSON] та ним, посвідченого державним нотаріусом Другої Синельниківської нотаріальної контори [PERSON], належить житловий будинок за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Великомихайлівка, вул.. Центральна, 91. Фактично він мешкає в цьому будинку з початку 2016 року. Вищевказаний жилий будинок зареєстрований у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, індексний номер 3212055 від 02.11.2016 року , в будинку були зареєстровані він та його співмешканка [PERSON] Місце її теперішнього мешкання йому невідомо. Реєстрація відповідачки у належному йому жилому будинку перешкоджає реалізації його цивільно-правових відносин, а саме це не надає йому можливості скористатися правом на субсидію на комунальні послуги і він вимушений сплачувати кошти у повному обсязі. Просить визнати [PERSON], [INFO], такою що втратила право користування житловим будинком розташованим за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Великомихайлівка, вул.. Центральна, 91. До початку судового засідання від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явилася по невідомим суду обставинам, про причини своєї неявки суду не повідомила, хоча про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином, не надала відзив. Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступне. Відповідно до договору купівлі продажу житлового будинку від 28.10.2016 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого державним нотаріусом Другої Синельниківської нотаріальної контори [PERSON], позивачу належить житловий будинок за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Великомихайлівка, вул.. Центральна, 91. Згідно до інформації адресно-довідкового відділу ГУДМС України в Дніпропетровській області, в будинку № 91, що знаходиться по вулиці Центральна в с. Великомихайлівка Синельниківського району Дніпропетровської області значаться зареєстрованою [PERSON], [INFO]. Згідно акта складеного 13.11.2017 року сусідами позивача: [PERSON] та [PERSON], [PERSON] за місцем реєстрації: вул..Центральна, 91, в с. Великомихайлівка Синельниківського района, Дніпропетровської області, фактично не проживає з кінця липня 2016 року до початку листопада 2017 року. У відповідності дост.41 Конституції Україникожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст.17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно з ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Оскільки договір найму житлового приміщення між сторонами не укладався, суд при розгляді спорів, що не урегульовані житловим законодавством, застосовує норми цивільного законодавства. Згідно ст.386 ЦК України, власник який має підстави передбачати можливість порушення свого права іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про позбавлення права користування житловим приміщенням. Виходячи з того, щоЗакон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, положенняст..7 цього Законупідлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим таку вимогу, як позбавлення права користування житловим приміщенням. Суд вважає, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки відповідач не проживає за адресою: [INFO], більше одного року без поважної причини. На підставі викладеного та

Outcome: approved