Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Територіальної громади в особі Новоолександрівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області про визнання права власності на ? частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 01.03.2002 року померла його мати - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку загальною площею 4,960 га, яка розташована на території Новоолександрівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті матері були він та його вітчим - [PERSON]. Позивач отримав у нотаріуса свідоцтво право на спадщину за законом після смерті мами на ? частини земельної ділянки загальною площею 4,960 га, розташованої на території Новоолександрівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області та призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті своєї дружини - [PERSON], так як проживав та був зареєстрований разом з нею на час її смерті. Але до нотаріальної контори для оформлення спадкових прав [PERSON] не звернувся та свідоцтво про право на спадщину не отримав. 21.10.2007 року [PERSON] помер. Спадщина після його смерті у вигляді ? частини земельної ділянки, яка залишилася після смерті матері позивача - [PERSON], залишилася не успадкованою. Спадкоємці І-ІІІ черги за законом, які б звернулися до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON], відсутні. Позивач був зареєстрований разом з [PERSON] та вони проживали однією сімєю з 1996 року та до часу його смерті, а тому він належить до четвертої черги спадкування у відповідності до ст. 1264 ЦК України. Померлий [PERSON] був позивачу вітчимом, вони проживали разом з ним та мамою однією сімєю, вели спільне господарство та спільний бюджет. Після смерті мами він залишився проживати разом з ним та його сімєю, вони підтримували вітчима як морально так і матеріально, відносилися до нього як до рідного батька. Заповіту [PERSON] не залишав. Позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті вітчима, але у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у звязку з тим, що за [PERSON] не оформлено право власності на спадкове майно. Оскільки [PERSON] за життя мав право на отримання у власність ? частини спірної земельної ділянки шляхом її державної реєстрації, відповідно його спадкоємці також набувають такі права в порядку спадкування. Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON], який прийняв спадщину, тому до нього переходять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У звязку з цим, позивач просить визнати за ним права та обовязки спадкодавця на оформлення та отримання на своє імя правовстановлюючих документів на право приватної власності на ? частину земельної ділянки загальною площею 4,960 га, розташованої на території Новоолександрівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області та призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 21.10.2007 року. До початку судового засідання позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Будучи раніше допитаним в судовому засіданні посянив, що з 1996 року він постійно проживав зі своїм вітчином [PERSON] до його смерті. Він вважав його батьком, вони разом займалися веденням домашного господарства. Представник відповідача до початку судового засідання надав заяву про розгляд справи без його участі. Проти задоволення позовних вимог не заперечує. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивач є її чоловіком. Померлий у 2007 році [PERSON] є вітчимом [PERSON]. У 1996 році й до часу смерті вітчима [PERSON] проживав разом з ним постійно, вони вели разом домашнє господарство. Вона також проживала разом з ними, тому їй відомо про ці обставини. При визнанні позову суд ухвалює рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення свідка, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, прийшов до наступного висновку. 01.03.2002 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія 1-КИ № 433267. Згідно свідоцтва про смерть серія 1-КИ № 165488, 21.10.2007 року помер [PERSON]. З свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серія IV-КИ № 449618, вбачається, що його батьками є : « мати [PERSON]». Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серія ІІ-КИ № 255879, 13.01.1979 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Прізвище після укладення шлюбу : «Ільченко». На підставі рішення 17 сесії ХХІІІ скликання Новоолександрівської сільської ради № 79 від 13.12.2000 року [PERSON] передана у приватну власність земельна ділянка площею 4,960 га, яка розташована на території Новоолександрівської сільської ради та передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серія І-ДП №027420. 15.11.2016 року [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину земельної ділянки загальною площею 4,960 га, яка розташована на території Новоолександрівської сільської ради, після смерті [PERSON], померлої 01.03.2002 року. Спадкоємцем іншої ? частини спадкового майна є чоловік померлої [PERSON]. Свідоцтво про право на спадщину на ? частку ще не видано. Постановою приватного нотаріуса Синельниківського районного нотаріального округу від 17.11.2016 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,960 га. після померлого 21.10.2007 року [PERSON] у звязку з тим, що ним не було надано ні оригіналів документів, що підтверджують виникнення прав власності на земельну ділянку за спадкодавцем, ні документів, що підтверджують родинні стосунки зі спадкодавцем. Згідно довідки виконкому Новоолександрівської сільської ради № 1239 від 15.11.2016 року померла [PERSON] дійсно була зареєстрована та проживала за адресою : [INFO], та на день смерті проживала разом з : [PERSON] чоловіком, та [PERSON] сином. Згідно довідки виконкому Новоолександрівської сільської ради № 1240 від 15.11.2016 року померлий [PERSON] дійсно був зареєстрований за адресою : [INFO]. На день смерті проживав разом з : [PERSON] пасинком; [PERSON], [PERSON], [PERSON] Згідно довідки приватного нотаріуса Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області № 100/01/16 від 14.12.2016 року, спадкова справа після померлого 21.10.2007 року [PERSON] не заводилася. Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 статті 1220 ЦК України передбачено відкриття спадщини внаслідок смерті особи та часом відкриття спадщини є день смерті особи. Останнє місце проживання спадкодавця є місцем відкриття спадщини, що передбачено ч.1 ст.1221 ЦК України. У відповідності до вимог ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини. Пунктом 21 абз.1,2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Зазначений пятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сімєю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сімєю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Отже в порядку спадкування може передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис). Оскільки спадкодавцю за життя перейшла у власність ? частина земельної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті дружини [PERSON], померлої 01.03.2002 року, але за життя [PERSON] не встиг отримати свідоцтво про прийняття спадщини на вказану частину земельної ділянки та зареєструвати її на своє імя у звязку зі смертю, тому відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України таке право перейшло до спадкоємця. Таким чином, зясувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, повністю підтверджені документально, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved