Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою посилаючись на те, що відповідачем порушено її права щодо користування земельною ділянкою, яка належить їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, а саме відповідачем, який є власником сусідньої земельної ділянки, при облаштуванні огорожі по межі їх домоволодінь, шляхом демонтажу огорожі, яка була встановлена раніше змістив при цьому в сторону позивача і таким чином порушив межі земельних ділянок. На звернення до відповідача про перенесення ним огорожі та встановлення її по межі візначеною актом встановлення межі в натурі на місцевості він не реагує. Позивач в судовому засідані надала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві та підтримала позовні вимоги. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. В судове засідання відповідач повторно не зявився, повідомлений вчасно та належним чином про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі, заяв про розгляд справи в його відсутність до суду не надходило. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши позивача, дослідивши докази по справі суд вважає позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.11.2002 року посвідченого [PERSON], державним нотаріусом Фастівської міської державної нотаріальної контори. Зареєстровано в реєстрі за 32023 позивачу належить житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в м.Фастові по вул.Дімітрова, будинок №17 (бувший 13) Київської області (а.с.7). Відповідно до Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку Серії КВ №054652 від 15.01.2004 року зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 0002153 [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,1000 га, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою м.Фастів вул.Дімітрова, 17 Київська область (а.с.11). Вказана земельна ділянка межує з домоволодінням відповідача. Межа між земельними ділянками проходить по дерев»яному паркану, що підтверджується Актом про встановлення на місцевості та погодження зовнішньої межі земельної ділянки від 20 грудня 1996 року (а.с.12). Відповідно до ст.321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.78 ЗК України та ст. 373 ЦК України, право власності в тому числі на землю, включає в себе право володіти, користуватися і розпоряджатися земельною ділянкою. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним прав користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Позивач звернувся до суду з даним позовом де зазначає, що відповідач порушив межу між земельними ділянками, а саме здійснив демонтаж огорожі, яка була встановлена раніше і встановлено огорожу зі зміщенням на земельну ділянку позивача, чим здійснив самозахват її земельної ділянки. Свої позовні вимоги підтвердила листом №5/зр-80 від 19червня 2014 року Комітету самоорганізації населення мікрорайону Заріччя де зазначено, що дійсно при комісійному обстеженні вказаних земельних ділянок було встановлено, що відповідач самовільно повитягував забетоновані в землі металеві стовпчики і поставив свої з порушенням меж землекористування (а.с.9,10). Також, факт зміщення межі між земельними ділянками позивача і відповідача підтверджено Кадастровим планом земельної ділянки та Зведеним планом ділянок (а.с.18,19). Відповідно до ч.2 ст.90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Згідно зі ст.91 ЗК України власники земельних ділянок зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватися правил добросусідства. Небажання відповідача надавати докази зокрема з причин ухилення від участі в судових засіданнях, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягуються з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved