Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини в обґрунтування якого зазначив, що до органу опіки та піклування Єрківської селищної ради звернулась служба у справах дітей Катеринопільської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON], [INFO], відносно його малолітнього сина: [PERSON], [INFO] зареєстрованого Єрківською селищною радою Катеринопільського району Черкаської області, № актового запису 42 від 02 вересня 2004 року та малолітньої дочки : [PERSON], [INFO] зареєстрованої Єрківською селищною радою Катеринопільського району Черкаської області, № актового запису 14 від 19 квітня 2006 року. [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в зв'язку з тим, що батько не займається їх вихованням направлені в школу-інтернат м.Канів. Відповідач [PERSON] є батьком малолітніх : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстрований в [ADDRESS] але за даною адресою не проживає власного житла та постійного місця проживання не має, вихованням своїх дітей не займається. З 2008 року перебуває на обліку як неблагополучна сім'я в Єрківській селищній раді. Неодноразово був попереджений про неналежне виконання своїх батьківських обов'язків стосовно своїх малолітніх дітей з боку служби у справах дітей Катеринопільської районної державної адміністрації та Катеринопільського РВ УМВС України в Черкаській області. Вищезазначені дії у відповідності до частини 2 статті 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення батьківських прав. Представник позивача Яременко А.М. в суді підтримала в повному обсязі вимоги за позовною заявою та вважає, що громадянин [PERSON], [INFO], житель [ADDRESS], повинен бути позбавлений батьківських прав та сплачувати аліменти на користь своїх малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Представник служби у справах дітей Катеринопільської РДА в судовому засіданні підтримала в повному обсязі вимоги про позбавлення батьківських прав. Відповідач [PERSON], належним чином та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. За ухвалою суду справа розглянута з відсутності відповідача порядку ст. 224 ЦПК України заочно за наявних в справі доказів. На підставі досліджених доказів судом встановлені наступні фактичні обставини: Згідно копій свідоцтва про народження (а.с. 10), дитина [PERSON] народилась [INFO] року від матері [PERSON] та батька [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження (а.с. 11), дитина [PERSON] народився [INFO] року від матері [PERSON] та батька [PERSON]. Вирішуючи позовні вимоги в частині позбавлення відповідача батьківських прав, суд виходить з наступного. Згідно п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. За ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 цього ж кодексу, батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Судом встановлено, що відповідач не виконує покладені на нього ст. 150 Сімейного кодексу України обовязок щодо піклування про здоровя своєї дитини, її духовний та моральний розвиток, тобто ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Наведене знаходить свій прояв в тому, що відповідачка не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. В судовому засіданні не встановлені обєктивні перешкоди для відповідача у належному вихованні дитини, що свідчить про свідоме нехтування відповідачем своїх батьківських обовязків. Згідно висновку Органу опіки та піклування, позбавлення відповідача батьківських прав щодо дитини є доцільним (а.с. 6). Наведені обставини в своїй сукупності є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав щодо дитини і, на підставі викладеного, таке позбавлення батьківських прав є необхідним та відповідає інтересам дітей. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини, суд виходить з наступного. Згідно ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обовязку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. За ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки відповідач позбавлений батьківських прав щодо дитини і позивачем заявлена вимога про стягнення аліментів, на підставі ч. 2 ст. 166, ст. 180 Сімейного кодексу України слід стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей. За ч. 1 ст. 182 цього ж Кодексу, при визначенні розміру аліментів суд враховує: -стан здоровя та матеріальне становище дитини; -стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; -наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; -інші обставини, що мають істотне значення. Як зазначено в ч. 2 ст. 182 цього ж Кодексу, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів суд враховує визначені ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України обставини та дійшов висновку, що розміром аліментів, який відповідає як фактичним обставинам справи, так і вимогам закону буде 1/2 частка усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця з дотриманням вимог ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, тому позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved