Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів та просив стягнути з ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 1006,52 грн., з [PERSON] 1000,00 грн. та судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 20.06.2013 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №936142-02-10-01, відповідно до якого страховик застрахував автомобіль «Toyota Corolla», д.н. [NUMBER]. 26.10.2013 року на перехресті вул. Бальзака та вул. Лаврухіна в м. Києві сталася дорожньо - транспортна пригода, за участю автомобіля «Toyota Corolla», д.н. [NUMBER], яким керувала [PERSON] та автомобіля «Subaru Forester», д.н. [NUMBER], яким керував [PERSON] Відповідно до постанови Деснянського районного суду м. Києва від 25.11.2013 року, дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху [PERSON] Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль «Toyota Corolla», д.н. [NUMBER], який належить [PERSON] Відповідно до звіту №1311/871/599773 з оцінки транспортного засобу від 12.10.2013 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Toyota Corolla», д.н. [NUMBER], становить 12370,61 грн. Згідно умов договору страхування ПрАТ «СК «ВУСО» сплатило страхувальнику суму страхового відшкодування в розмірі 13377,13 грн. Таким чином, фактичні витрати страхової компанії, пов'язані з цим страховим випадком складають 13377,13 грн. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Subaru Forester», д.н. [NUMBER] на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» відповідно до полісу №АС/0443415. Згідно з даним полісом ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну (на одного потерпілого) становить 50000,00 грн., при цьому франшиза складає 1000,00 грн. 23.05.2014 року та 28.05.2014 року ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» здійснило виплату страхового відшкодування на загальну суму 11370,61 грн. Страхове відшкодування було виплачено відповідачем не в повному обсязі. Таким чином, з моменту виплати страхового відшкодування у ПрАТ «СК «ВУСО» виникло право вимоги до ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» по відшкодуванню спричиненого збитку в межах фактичних витрат за вирахуванням франшизи на суму 1006,52 грн. та до [PERSON] в межах встановленої полісом франшизи на суму 1000,00 грн. На підставі викладеного просив позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рашення не заперечував. Відповідачі ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» та [PERSON] в судове засідання не з'явились, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечувала представник позивача. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 20.06.2013 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №936142-02-10-01, відповідно до якого страховик застрахував автомобіль «Toyota Corolla», д.н. [NUMBER]. 26.10.2013 року на перехресті вул. Бальзака та вул. Лаврухіна в м. Києві сталася дорожньо - транспортна пригода, за участю автомобіля «Toyota Corolla», д.н. [NUMBER], яким керувала [PERSON] та автомобіля «Subaru Forester», д.н. [NUMBER], яким керував [PERSON] Відповідно до постанови Деснянського районного суду м. Києва від 25.11.2013 року, дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху [PERSON] Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно - правові наслідки дій осби, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії водія [PERSON] вочевидь не відповідали вимогам ПДР України, а тому він, як особа, що керував автомобілем «Subaru Forester», д.н. [NUMBER], внаслідок чого позивач поніс значні матеріальні збитки, є єдиною винною особою дії якої призвели до ДТП. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль «Toyota Corolla», д.н. [NUMBER], який належить [PERSON] Відповідно до звіту №1311/871/599773 з оцінки транспортного засобу від 12.10.2013 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Toyota Corolla», д.н. [NUMBER], становить 12370,61 грн. Згідно умов договору страхування ПрАТ «СК «ВУСО» сплатило страхувальнику суму страхового відшкодування в розмірі 13377,13 грн. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Subaru Forester», д.н. [NUMBER] на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» відповідно до полісу №АС/0443415. Згідно з даним полісом ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну (на одного потерпілого) становить 50000,00 грн., при цьому франшиза складає 1000,00 грн. 23.05.2014 року та 28.05.2014 року ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» здійснило виплату страхового відшкодування на користь позивача на загальну суму 11370,61 грн. Однак, виплата була здійснена не в повному обсязі. Позивач просив стягнути з ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» затрати по виплаті страхового відшкодування в сумі 1006,52 грн. та з [PERSON] 1000,00 грн., на що слід зазначити нступне. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, заподіяна неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Крім того, оскільки відповідач не відшкодував шкоду в добровільному порядку та згідно з положеннями ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» позивач отримав право вимоги на таке відшкодування. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач довів ті обставини на які посилався як на підставу своїх позовних вимог, а тому з відповідача ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» на користь позивача підлягають стягненню кошти в розмірі понесених витрат в сумі 1006,52 грн. (за вирахуванням франшизи 1000,00 грн. та суми вже сплаченого страхового відшкодування 11370,61 грн., та з [PERSON] грошові кошти в сумі 1000,00 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Стаття 88 ЦПК України не передбачає солідарного стягнення судових витрат. Оскільки даний спір вирішено на користь позивача, суд приходить до висновку, що судові витрати, понесені позивачем, повинні бути відшкодовані відповідачами в рівних частинах, а саме стягненню підлягає сума судового збору 121,80 грн. з кожного. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved