Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві посилався на те, що між КБ «ПриватБанк» та відповідачем 27 вересня 2010 року було укладено договір б/н. Відповідно до договору позивач надав відповідачу кредит в сумі 25000,00 грн., а відповідач [PERSON] взяла зобовязання щодо повернення кредиту. Відповідач свої зобовязання не виконала. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 54668,33 грн., з яких заборгованість по одержаному кредиту 24540,48 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 12458,21 грн., заборгованість за пенею 14590,20 грн., а також штраф в розмірі 500 грн. (фіксована складова), штраф в розмірі 2579,44 грн. (процентна складова) та судові витрати. Ухвалою судді від 05 лютого 2019 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Заперечення від учасників справи проти розгляду справи в спрощеному позовному провадженні до справи не подавалися. Відповідач [PERSON], будучи повідомленою про розгляд справи судом, відзив на позовну заяву та будь-які клопотання до суду не подавала. Заяви та клопотання від сторін не надходили. Представник позивача в судове засідання не зявився. До матеріалів справи додано заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач в засідання також не зявилась, не повідомивши про причини неявки. За таких обставин судом відповідно до положень норм ст. ст. 280, 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 27 вересня 2010 року між сторонами по справі укладено кредитний договір б/н. За умовами зазначеного договору позивач надав відповідачу кредит в сумі 25000,00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у встановленому договором розмірі з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позичальник зобовязувався забезпечити повернення кредиту та сплатити відсотки за користування кредитом. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Як встановлено в судовому засіданні, позивачем зобовязання перед відповідачем по кредитному договору виконано, але відповідач взяті на себе зобовязання не виконала. Станом на 20 січня 2019 року заборгованість відповідача перед позивачем по одержаному кредиту складає 24540,48 грн., заборгованість за відсотками - 12458,21 грн. Позивачем також нараховано відповідачу заборгованість за пенею у розмірі 14590,20 грн., а також штраф в розмірі 500 грн. (фіксована складова), штраф в розмірі 2579,44 грн. (процентна складова). Відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, які є невідємною частиною кредитного договору, передбачено сплату штрафу за порушення строків сплати будь-якого з грошових зобовязань. Нарахування позичальнику пені одночасно з штрафами передбачено тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». Згідно з\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 3\~ст. 551 ЦК України\~розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Всилу\~ст. 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Але всупереч викладеному позивач нарахував відповідачу заборгованість за пенею, а також штрафи фіксовану та процентну складову. Зважаючи на норми\~ст.61 Конституції України, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову в частині стягнення із позивача заборгованості за пенею слід відмовити. Крім того, відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові № 6-1374 цс17 від 11 жовтня 2017 року щодо одночасного стягнення штрафів фіксованої частини і процентної складової, суд вищої інстанції дійшов висновку, що така заборгованість є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення, а саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зважаючи на вказане, з відповідача підлягає стягненню 500 грн. фіксованої частини штрафу. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по одержаному кредиту 24540,48 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 12458,21 грн., штраф у розмірі 500,00 грн., а всього 37498,69 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд бере до уваги, що позов задоволено на 69 %, тому судові витрати підлягають відшкодуванню позивачу пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1325,49 грн.

Outcome: partial