Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів в якому зазначив, що рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06.04.2005 року по справі №2-802/05 з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходів), але не менше одного неоподатковуваного мінімуму. \~ \~ \~ \~Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06.07.2017 року по справі №279/1230/17 ухвалено про стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вважає, що розмір аліментів відповідно до вищевказаних рішень суду підлягає до зміни з 1/4 частки до 1/6 частки його доходу на кожну дитину, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. При прийнятті рішення суду від 06.05.2005 року у нього була відсутня друга дитина [PERSON] , [INFO] . На сьогодняшній день він працевлаштувався на роботу, його заробіток становить приблизно 10000 гривень. Прожитковий мінімум на дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , станом на день подачі позову складає 2218 гривень. Тобто, держава визначила суму для достатнього забезпечення дитини. Зважаючи на розмір його заробітної плати при визначенні розміру аліментів по 1/6 частці кожна дитина орієнтовано буде отримувати по 1600 гривень, що не буде меншим за встановлений законом 50 % прожитковий мінімум на дитину відповідного віку. Діти будуть забезпечені більше ніж зазначений мінімум, що буде відповідати їх інтересам. Рішенням суду просить змінити рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06.04.2005 року по справі №2-802/05 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , за яким прийняти рішення про стягнення на утримання останньої аліментів у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Змінити рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06.07.2017 року по справі №279/1230/17 за позовом [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , за яким прийняти рішення про стягнення на утримання останнього аліментів у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Одночасно просив стягнути з відповідача понесені судові витрати. 22.09.2019 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) сторін, та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових та електронних доказів щодо заперечення проти позову. Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатком отримана відповідачем 06.10.2020 року. У встановлений судом строк відповідач подала відзив на позов, в якому зазначила, що вимоги позивача не грунтуються на законі, тому просила відмовити у задоволенні позову. Одночасно просила стягнути з позивача витрати за надання правової правничої допомоги в сумі 1000 гривень. Відповідь на відзив у встановлений судом строк позивач не подав. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що 06.04.2005 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області ухвалено рішення у справі № 2-802/05 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходів), але не менше одного неоподатковуваного мінімуму. 06.07.2017 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області ухвалено рішення у справі №279/1230/17 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказані рішення суду набрали законної сили, отже є чинними. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів, про що також зроблено висновок у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач послався на те, що у нього змінився сімейний стан, тобто народилась друга дитина, а також , що він працевлаштувався. Проте, як слідує зі змісту рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 6 липня 2017 року у справі №279/1230/17 обставина стосовно наявності другої неповнолітньої дитини була врахована при визначенні розміру аліментів, які стягнуто з позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану, як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Доводи, на які посилається позивач в обгрунтування позовних вимог, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Саме по собі утримання аліментів з позивача на двох неповнолітніх дітей у загальному розмірі 1/2 частки доходу не може бути підставою для зменшення аліментів у розумінні положень ст.192 СК України. Згідно зі статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. \~Отже,\~ оскільки\~позивач \~належними,\~достатніми \~та допустимими\~доказами не\~підтвердив погіршення\~свого майнового\~стану,\~внаслідок якого\~ він\~не спроможний\~сплачувати аліменти\~на утримання\~обох дітей\~в розмірі,\~визначеному судовими\~рішеннями,\~ по\~1/4\~частині усіх\~видів заробітку\~на кожну\~дитину,\~а навпаки зазначив про збільшення доходів, а також, що наведені в позовній заяві обставини були предметом судового дослідження при ухваленні судових рішень у справах №2-802/05, №279/1230/17, тому підстави для задоволення позову відсутні. Розподіл судових витрат у справі підлягає вирішенню в порядку ст.141ЦПК України.

Outcome: approved