Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON], [PERSON] «Алло» про відшкодування збитків, завданих порушення законодавства про захист прав споживачів. Позов обґрунтовує тим, що літом 2014 року у [PERSON] «Алло» ним було придбано два мобільні термінали моделі «Fly IQ 452 Quad Ego vision 1», один з яких чорного кольору s/n KFIQ452QG0004316, IМЕІ 358263028917914, 358263028917922 (далі Термінал № 1), придбаний 09.07.2014 року, інший - білого кольору s/n KFIQ452QGC0005199, IМЕІ 358263028935577, 358263028935585 (далі Термінал № 2), придбаний 19.06.2014 року. Гарантійний термін обслуговування кожного з терміналів 2 роки. Протягом гарантійного терміну обслуговування обидва термінали вийшли з ладу, а тому він віддав їх на гарантійний ремонт. Так в березні 2015 року вийшов з ладу Термінал № 1 у звязку з чим позивач 10.03.2015 року звернувся до фізичної особи-підприємця [PERSON] (сервісний центр «Люкссот») для гарантійного ремонту телефону (Термінал № 1). 18.05.2015 року до позивача надійшло СМС-повідомлення про те, що ремонт мобільного телефону (Термінал № 1) завершено, проте такий був повернутий йому не відремонтованим у зязку з неможливістю проведення такого. Після цього позивач 20.05.2015 року звернувся до [PERSON] «Алло», де представив акт про неможливість ремонту Терміналу № 1. Поряд з тим в [PERSON] «Алло» пояснили, що представлений акт про неможливість ремонту Терміналу № 1 не має жодного значення, а тому такий відправили для діагностики та обслуговування і тільки 13.06.2015 року йому були повернуті кошти за Термінал № 1 в розмірі 2299 грн. Крім цього, в квітні 2015 року вийшов з ладу Термінал № 2 у звязку з чим позивач 07.04.2015 року звернувся до фізичної особи-підприємцю [PERSON] (сервисний центр «Люкссот») для гарантійного ремонту телефону (Термінал № 2). 05.05.2015 року до позивача надійшло СМС-повідомлення про те, що мобільний телефон (Термінал № 1) відремонтований, який позивач забрав з сервісного центру та користується ним. При цьому вважає, що відповідачами було порушено розумний строк, а саме чотирнадцятиденний, безоплатного усунення недоліків товару, зокрема фізичною особою-підприємцем [PERSON] за Термінал № 1 на 55 днів, а за Термінал № 1 на 14 днів у звязку з цим, з такого має бути стягнута неустойка за кожний день затримки усунення недоліків понад установлений строк (чотирнадцять днів) в розмірі 2552,31 грн. Крім того, відповідачем [PERSON] «Алло» також порушено розумний строк безоплатного усунення недоліків товару за Термінал № 1 на 24 дні у звязку з цим, з такого має бути стягнута неустойка в розмірі 887,76 грн. Також зазначає, що розмір неустойки слід розраховувати від вартості товару виходячи на час предявлення вимоги, яку позивач визначив в розмірі 3699 грн., а тому з [PERSON] «Алло» також просить стягнути недоплачену різницю вартості телефону в розмірі 1400,00 грн. Також, відповідно до кінцевої редакції заяви про збільшення розміру позовних вимог, позивач просить стягнути з [PERSON] «Алло» вартість захисної плівки та вартість її наклеювання на Термінал № 2, оскільки така була пошкоджена, в розмірі 208,00 грн. До того ж у звязку з неправомірними діями відповідачів позивачу завдано душевні страждання, він втратив нормальні життєві звязки, витратив чималий час на пошук нового терміналу та його налаштування, а тому вважає, що відповідачі завдали йому моральної шкоди, яку оцінює в розмірі 5000 грн. та яку просить стягнути солідарно з відповідачів. Крім того просить солідарно стягнути з відповідачів витрати на правову допомогу в розмірі 1000 грн. В судове засідання позивач не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги, з врахуванням уточнених позовних вимог, підтримав, просив їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач фізична особа-підприємець [PERSON] в судове засідання не зявився за невідомих причин. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином судовою повісткою в порядку ст. 74 ЦПК України. Клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило. Причини своєї неявки відповідач суду не повідомив. Представник відповідача [PERSON] «Алло» в судовому засіданні проти задоволення позову в частині предявлених вимог до [PERSON] «Алло» заперечила. При цьому пояснила, 20.05.2015 року до [PERSON] «Алло» звернувся [PERSON] та представив акт про неможливість ремонту Терміналу № 1. Поряд з тим оскільки телефон не був опломбований сервісним центром, представники [PERSON] «Алло» узгодили з позивачем направлення телефону на діагностику про, що підписали відповідний акт. До того ж сторони погодили строк проведення діагностики 24 дні. 13.06.2015 року позивачу були повернуті кошти за телефон. При цьому вказала, що позивач погодився на таке, жодних претензій усних чи письмових не висловлював. У звязку з цим вважає, що [PERSON] «Алло» жодним чином не порушено строки усунення недоліків телефону. Крім того, оскільки модель телефону позивача була знята з виробництва та відповідно відсутня у продажі, тому йому були повернуті саме кошти за телефон в розмірі, за який він був придбаний. При цьому позивачем жодним чином не доведено збільшення вартості телефону. За таких обставин вважає, що також відсутні підстави для стягнення моральної шкоди та судових витрат. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3-4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що 09.07.2014 року [PERSON] у [PERSON] «АЛЛО» придбав мобільний термінал моделі «Fly IQ 452 Quad Ego vision 1», s/n KFIQ452QG0004316, IМЕІ 358263028917914, 358263028917922 (Термінал № 1) за 2299,00 грн., що підтверджується товарним чеком № 18826 від 09.07.2014. Відповідно до гарантійного талону гарантійний термін визначений два роки. У звязку з тим Термінал № 1 вийшов з ладу, а саме не вмикався, позивач 10.03.2015 року звернувся до офіційного сервісного центру фізичної особи-підприємця [PERSON] (сервісний центр «Люкссот») для гарантійного ремонту телефону. Так відповідно до квитанції № 11079340 від 10.03.2015 року Термінал № 1 був зданий для гарантійного ремонту фізичній особі-підприємцю [PERSON] Згідно з квитанцією за правилами ремонту сервісного центру послуги по ремонту обладнання виконуються протягом пяти днів, якщо інше не оговорено при здачі обладнання в ремонт. Також зазначено, що у випадку поломки, для усунення якої необхідно спеціальне устаткування і/або заміна комплектуючих, ремонт може проводитися спеціалістами сервісного центру фірми-виробника. В цьому випадку термін ремонту може бути продовжений до двох місяців. Крім того обумовлено, що при здачі обладнання замовник зобовязаний попередньо ознайомитися з даними умовами, попередньою вартістю, можливістю виконання ремонту і погодити їх з експертом, що приймає обладнання. В подальшому за твердженням позивача 18.05.2015 року до нього надійшло СМС-повідомлення про те, що ремонт мобільного телефону (Термінал № 1) завершено. В сервісному центрі фізичної особи-підприємця [PERSON] (сервісний центр «Люкссот») йому було повідомлено, що відремонтувати мобільний телефон (Термінал № 1) неможливо у звязку з наявністю істотного недоліку, повернули телефон та надали відповідний акт. Відповідно до акту [PERSON] «Крок-ТТЦ» № 7R4С1L8-1 про неможливість виконання ремонту, мобільний телефон (Термінал № 1) неможливо відремонтувати у звязку з наявністю істотного недоліку. У звязку з тим, що в сервісному центрі фізичної особи-підприємця [PERSON] (сервісний центр «Люкссот») не змогли обміняти телефон чи повернути гроші, [PERSON] звернувся до [PERSON] «Алло». В [PERSON] «Алло», як пояснила в судовому засідання представник відповідача, де позивач представив акт про неможливість ремонту телефону, оскільки Терміналу № 1 не був опломбований сервісним центром, за погодженням з [PERSON] телефон був відправлений на діагностику. Так відповідно до заяви від 20.05.2015 року № 0082-000052 [PERSON] звернувся до [PERSON] «Алло» з проханням передати до сервісного центру для проведення діагностики та обслуговування Термінал № 1 у звязку з тим, що такий не вмикається. При цьому позивачу розяснено його права як споживача про, що він власноруч підписався. Крім того був складений акт приймання товару для оцінки якості та обслуговування від 20.05.2015 року в якому сторонами було погоджено термін обслуговування 24 дні про, що свідчать їхні підписи. 13.06.2015 року позивачу були повернуті кошти за Термінал № 1 в розмірі 2299 грн. Крім того також встановлено, що 19.06.2014 року [PERSON] у [PERSON] «АЛЛО» придбав мобільний термінал моделі «Fly IQ 452 Quad Ego vision 1», s/n KFIQ452QGC0005199, IМЕІ 358263028935577, 358263028935585 (далі Термінал № 2). Відповідно до гарантійного талону гарантійний термін визначений два роки. У звязку з тим Термінал № 2 вийшов з ладу, позивач 07.04.2015 року звернувся до офіційного сервісного центру фізичної особи-підприємця [PERSON] (сервісний центр «Люкссот») для гарантійного ремонту телефону. Так відповідно до квитанції № 11079447 від 07.04.2015 року Термінал № 2 був зданий для гарантійного ремонту фізичній особі-підприємцю [PERSON] Згідно з квитанцією за правилами ремонту сервісного центру послуги по ремонту обладнання виконуються протягом пяти днів, якщо інше не оговорено при здачі обладнання в ремонт. Також зазначено, що у випадку поломки, для усунення якої необхідно спеціальне устаткування і/або заміна комплектуючих, ремонт може проводитися спеціалістами сервісного центру фірми-виробника. В цьому випадку термін ремонту може бути продовжений до двох місяців. Крім того обумовлено, що при здачі обладнання замовник зобовязаний попередньо ознайомитися з даними умовами, попередньою вартістю, можливістю виконання ремонту і погодити їх з експертом, що приймає обладнання. В подальшому за твердженням позивача 05.05.2015 року до нього надійшло СМС-повідомлення про те, що мобільний телефон (Термінал № 2) відремонтований, який позивач забрав з сервісного центру та користується ним. Відповідно до ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, права споживачів, а також механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів регулюються Законом України «Про захист прав споживачів». Так зокрема статтею 8 Закону України «Про захист прав споживачів» визначені права споживача у разі придбання ним товару неналежної якості. Як передбачено ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. Крім того у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обовязкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Таким чином у зазначеній нормі законодавець розмежував товари неналежної якості на такі категорії як товари, що мають недоліки та товари, що мають істотні недоліки. До того ж у п. 12 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» розяснено, що істотний недолік це недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. Також згідно з ч. 3 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, предявляються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача. Споживач має право предявити одну з вимог, передбачених частиною першою цієї статті, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену частиною першою цієї статті. Зазначені вимоги за місцезнаходженням споживача задовольняють також створені власником продавця торговельні підприємства та філії, що здійснюють продаж аналогічних придбаним споживачем товарів, або підприємства, на які ці функції покладено на підставі договору. Функції представників підприємств-виробників виконують їх представництва та філії, створені виробниками для цієї мети, або підприємства, які задовольняють зазначені вимоги на підставі договору з виробником. Як передбачено ч. 9 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», що при предявленні споживачем вимоги про безоплатне усунення недоліків товару вони повинні бути усунуті протягом чотирнадцяти днів з дати його предявлення або за згодою сторін в інший строк. Як було зазначено вище позивач звернувся до офіційного сервісного центру фізичної особи-підприємця [PERSON] (сервісний центр «Люкссот») для гарантійного ремонту телефону (Термінал № 1) 10.03.2015 року. 18.05.2015 року ремонт мобільного телефону (Термінал № 1) було завершено. Таким чином телефон (Термінал № 1) знаходився на ремонті з 10.03.2015 року по 18.05.2015 року, що на думку позивача є порушенням визначеного ч. 9 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» чотирнадцятиденного строку усунення недоліків товару. У звязку з цим вважає, що фізична особа-підприємець [PERSON] неправомірно порушив строк усунення недоліків на 55 днів. Аналогічно телефон (Термінал № 2) знаходився на ремонті з 07.04.2015 року по 05.05.2015 року, тобто 28 днів, що на 14 днів більше визначеного законом строку. Як передбачено також ч. 9 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», за кожний день затримки виконання вимоги про надання товару аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) та за кожний день затримки усунення недоліків понад установлений строк (чотирнадцять днів) споживачеві виплачується неустойка відповідно в розмірі одного відсотка вартості товару. Таким чином позивач просить з фізичної особи-підприємця [PERSON] стягнути за кожний день затримки усунення недоліків понад установлений строк неустойку, розмір якої визначив за 55 та відповідно 14 днів затримки виходячи з вартості телефонів на час предявлення вимоги, яку визначив в розмірі 3699 грн. в сумі 2552,31 грн. Поряд з тим слід зазначити наступне. Звертаючись до сервісного центру фізичної особи-підприємця [PERSON] (сервісний центр «Люкссот») позивач погодився на умови проведення ремонту. Зазначене застереження відображено в квитанціях №№ 11079340 та 11079447 в яких зокрема обумовлено, що у випадку поломки, для усунення якої необхідно спеціальне устаткування і/або заміна комплектуючих, ремонт може проводитися спеціалістами сервісного центру фірми-виробника в цьому випадку термін ремонту може бути продовжений до двох місяців. При цьому твердження позивача, що продовжений термін ремонту не може вважатися погодженим з ним, оскільки квитанції не є договірним документом жодним чином не обґрунтоване, а тому суд такі відкидає. З огляду на це та враховуючи те, що ремонт проводився спеціалістами сервісного центру фірми-виробника, суд приходить до висновку, що сторони узгодили термін такий ремонту. Більше того, встановлення за згодою сторін іншого строку, ніж передбачено (14 календарних днів) для безоплатного усунення недоліків товару відповідає і жодним чином не суперечить положенням ч. 9 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів». Таким чином, враховуючи строк, встановлений за згодою сторін, ремонт телефонів повинен був здійснений в строк не більше двох місяців. У звязку з цим суд приходить до висновку, що при здійсненні ремонту телефону (Термінал № 1), який знаходився на ремонті з 10.03.2015 року по 18.05.2015 року, фізичною особою-підприємцем [PERSON] був порушений узгоджений сторонами двомісячний строк ремонту на 8 днів, а тому саме за такий період підлягає стягненню неустойка. Вирішуючи питання про розмір неустойки за кожний день затримки усунення недоліків понад установлений строк слід зазначити наступне. Позивач визначаючи розмір неустойки відштовхувався від вартості телефону на час предявлення вимоги, яку визначив в розмірі 3699 грн. з огляду на положення ч. 7 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів». Як передбачено ч. 7 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», що при розірванні договору розрахунки із споживачем у разі підвищення ціни на товар провадяться виходячи з його вартості на час предявлення відповідної вимоги, а в разі зниження ціни - виходячи з вартості товару на час купівлі. На підтвердження підвищення вартості телефону позивач вказує на вартість телефону іншого виробника, поряд з тим із схожими характеристиками. При цьому надав суду ксерокопії інтернет сторінок. Разом з тим, суд критично ставиться до наданих позивачем доказів, що підтверджують вартість телефону та обґрунтування своєї позиції щодо збільшення вартості телефону до зазначеної позивачем 3699 грн., оскільки такі є інформаційно-консультативного характеру та не відповідають вимогам ст.ст. 57, 64 ЦПК України відповідно до яких джерелами доказів можуть бути зокрема письмові (є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи) та речові докази, висновки експертів. Більше того ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Також слід зазначити, врахування підвищення вартості товару Закон повязує з випадками заміни товару чи розірвання договору, а не при стягненні неустойки. Із врахуванням наведеного вимога позивача про стягнення неустойки за затримку усунення недоліків Терміналу № 1 з фізичної особи-підприємця [PERSON] підлягає задоволенню за період 8 днів виходячи з документально підтвердженої вартості телефону 2299 грн., розмір якої становить 183,92 грн. Вирішуючи питання про стягнення неустойки за затримку усунення недоліків Терміналу № 2 з фізичної особи-підприємця [PERSON] слід зазначити наступне. Як вже було згадано телефон (Термінал № 2) знаходився на ремонті з 07.04.2015 року по 05.05.2015 року, тобто 28 днів, що на 14 днів більше визначеного законом строку. Поряд з тим із зазначених вище підстав суд прийшов до висновку, що сторони узгодили продовжений до двох місяців термін ремонту телефону, а тому за таких обставин у позивача відсутнє передбачене ч. 3 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» право вимагати сплату неустойку в розмірі одного відсотка вартості товару внаслідок відсутності зі сторони відповідача затримки усунення недоліку понад установлений за згодою сторін строк, у звязку з чим в задоволенні вимоги в цій частині слід відмовити. Також з предявлених вимог до [PERSON] «Алло» слідує, що позивач 20.05.2015 року звернувся до відповідача у звязку з несправністю телефону (Термінал № 1), який перед тим перебував на ремонті в фізичної особи-підприємця [PERSON], та представив акт [PERSON] «Крок-ТТЦ» № 7R4С1L8-1 про неможливість виконання ремонту у звязку з наявністю істотного недоліку. Таким чином вважає, що [PERSON] «Алло» повинно відразу було вчинити дії, передбачені ч.ч. 6, 7 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів». Поряд з тим, кошти за Термінал № 1 в розмірі 2299 грн. були повернуті йому тільки 13.06.2015 року. У звязку з цим вважає, що з [PERSON] «Алло» підлягає стягненню неустойка за затримку розрахунку за всі 24 дні. В той же час зазначене не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду. Відповідно до ч.ч. 6, 7 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» за наявності товару вимога споживача про його заміну підлягає негайному задоволенню, а в разі виникнення потреби в перевірці якості - протягом чотирнадцяти днів або за домовленістю сторін. У разі відсутності товару вимога споживача про його заміну підлягає задоволенню у двомісячний строк з моменту подання відповідної заяви. Якщо задовольнити вимогу споживача про заміну товару в установлений строк неможливо, споживач вправі на свій вибір предявити продавцю, виробнику (підприємству, що виконує їх функції) інші вимоги, передбачені пунктами 1, 3, 4, 5 частини першої цієї статті. Під час заміни товару з недоліками на товар аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) належної якості, ціна на який змінилася, перерахунок вартості не провадиться. Під час заміни товару з недоліками на такий же товар іншої марки (моделі, артикулу, модифікації) належної якості перерахунок вартості товару з недоліками у разі підвищення ціни провадиться виходячи з його вартості на час обміну, а в разі зниження ціни - виходячи з вартості на час купівлі. При розірванні договору розрахунки із споживачем у разі підвищення ціни на товар провадяться виходячи з його вартості на час предявлення відповідної вимоги, а в разі зниження ціни - виходячи з вартості товару на час купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів. Як пояснила в судовому засіданні представник [PERSON] «Алло», оскільки позивач вперше звернувся до них, йому було розяснено, що оскільки Термінал № 1 не був опломбований, такий має бути відправлений на діагностику на, що [PERSON] добровільно погодився та жодних претензій чи вимог не заявляв. 13.06.2015 року, оскільки модель телефону позивача була знята з виробництва та відповідно відсутня у продажі, тому позивачу були повернуті саме кошти за телефон в розмірі, за який він був придбаний, а саме 2299 грн. Зазначене також знайшло своє підтвердження в заяві [PERSON] від 20.05.2015 року № 0082-000052 [PERSON] відповідно до якої він звернувся до [PERSON] «Алло» з проханням передати до сервісного центру для проведення діагностики та обслуговування Термінал № 1 у звязку з тим, що такий не вмикається. При цьому в заяві зазначено, що [PERSON] розяснено його права як споживача про, що він власноруч підписався. Після цього на виконання таких вимог позивача був прийнятий відповідний товар та складений акт приймання товару для оцінки якості та обслуговування від 20.05.2015 року в якому сторонами було погоджено термін обслуговування 24 дні про, що свідчать їхні підписи. Таким чином позивач звернувся до [PERSON] «Алло» у звязку з несправністю телефону (Термінал № 1) та підписуючи заяву від 20.05.2015 року позивач погодився, а відтак, сторони дійшли за взаємною згодою щодо строку вирішення такого питання, а саме 24 дні і в межах цього строку позивачу були повернуті кошти за телефон. При цьому встановлено, що позивач скористався на свій власний вибір саме предявленням вимоги про розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми. Більше того ч. 9 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає підстави нарахування неустойки за затримку виконання вимоги про надання товару аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) та за кожний день затримки усунення недоліків понад установлений строк, а не за затримку розрахунку, як це просить позивач згідно з предявлених позовних вимог. За таких обставин суд приходить до висновку, що [PERSON] «Алло» діяло в межах та порядку визначених ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», права [PERSON] як споживача жодним чином не порушено, а тому правові підстави для стягнення неустойки відсутні, у звязку з чим в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. Не підлягає задоволенню позовна вимога і в частині стягнення з [PERSON] «Алло» різниці в сумі 1400 грн. вартості телефону (Термінал № 1), яку позивач визначив в розмірі 3699 грн. із зазначених вище підстав. При цьому актуальна вартість телефону, у випадку збільшення такої, могла би бути підтверджена висновком спеціаліста чи експерта, чи будь-яким іншим письмовим доказом, який би відповідав вимогам ст.ст. 57-59 ЦПК України. Поряд з тим, таких суду таких не надано, клопотань про забезпечення чи будь-яких інших до суду не подавалося. Крім того позивач також просить стягнути з [PERSON] «Алло» вартість захисної плівки та вартість її наклеювання на Термінал № 2, оскільки така була пошкоджена, в розмірі 208,00 грн. На підтвердження визначеної суми представив товарний чек від 27.07.2015 року. При цьому, предявляючи таку вимогу до [PERSON] «Алло», суд звертає увагу, що телефон (Термінал № 2) взагалі не знаходився на ремонті в цього відповідача. Крім того, жодних доказів на підтвердження того, що плівка була пошкоджена, а також доказів на який саме телефон і чи взагалі телефон позивача, така була 27.07.2015 року наклеєна суду не надано. За таких обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні цієї вимоги слід відмовити. Обґрунтовуючи заявлений позов, позивач також зазначає, що в силу вимог ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» відповідачі зобовязані були на час ремонту йому надати товар аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) незалежно від моделі. Одночасно суд звертає увагу, що відповідно до предявлених позовних вимог позивачем не заявлялася вимога про стягнення неустойки за затримку виконання вимоги про надання товару аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації). При цьому як передбачено ч. 1 ст. 11 ЦПК України, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В той же час, враховуючи на таке обґрунтування в позові, суд вважає за необхідне звернути на це увагу. Так ч. 9 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що на письмову вимогу споживача на час ремонту йому надається (з доставкою) товар аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) незалежно від моделі. Для цього продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобовязані створювати (мати) обмінний фонд товарів. При цьому перелік таких товарів наведено в додатку № 2 до Постанови Кабінету Міністрів України від 19.03.1994 року № 172 «Про реалізацію окремих положень Закону України «Про захист прав споживачів». До зазначеного переліку входять зокрема апарати телефонні, у тому числі мобільного звязку. У цьому переліку відсутні інші вказівки на інші ознаки крім забезпечення телефонного звязку. Як безпосередньо в позові стверджує позивач, що йому було запропоновано з обмінного фонду на період ремонту телефон, проте простий, а не сматрфон, що не задовольнило позивача. У звязку з цим встановлено, що [PERSON] «АЛЛО» було запропоновано позивачу отримати на час проведення ремонту аналогічний товар, а саме мобільний телефон, який є телефоном системи стільникового звязку, та пристосований для забезпечення телефонного звязку, від отримання якого позивач відмовився. Більше того суд звертає увагу на те, що законодавець визначив форму вимоги про надання на час ремонту йому товару, яка має бути письмовою. Як безпосередньо в позові зазначає та відповідно визнає позивач, що він тільки усно звертався з такою вимогою та листи, які він надсилав до сервісного центру фізичної особи-підприємця [PERSON] (сервісний центр «Люкссот») ним не отримані. Зазначене без сумніву свідчить про те, що позивач не предявив вимогу надання на час ремонту йому товару в порядку ч. 9 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому судом не встановлено порушення прав [PERSON], як споживача, щодо ненадання на вимогу споживача на час ремонту аналогічного товару. Позивачем заявлена також вимога про стягнення солідарно з відповідачів моральної шкоди, яку позивач оцінює в розмірі 5000 грн. Обгрунтовуючи її розмір позивач зазначає, що неправомірними діями відповідачів йому завдано душевні страждання, він втратив нормальні життєві звязки, витратив чималий час на пошук нового терміналу та його налаштування. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. За змістом п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Зазначена норма Закону відображена редакції Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції». Відповідно до п. 6 ст. 1 Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції» шкодою є завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоровя або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого обєкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект. Оскільки [PERSON] не повязує відшкодування йому моральної шкоди із каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, пошкодженням або знищенням його майна, про такі наслідки порушення його прав не заявляє, посилаючись лише на зазначені ним нервові напруження, а таму суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідачів витрат на правову допомогу, то суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом судової справи, зокрема, належать витрати на правову допомогу. Згідно з ст. 84 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Встановлено, що 19.06.2015 року між позивачем та адвокатом [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги. Вартість вказаних послуг становить 1000 грн. Позивачем сплачена вартість послуг у повному обсязі, що підтверджується розрахунковою квитанцією № 36Ц/15 від 19.06.2015 року. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу, встановлюється Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». За таких обставин та враховуючи, що наданню правової допомоги передує відповідна підготовка та вивчення матеріалів по справі, шляхом підготовки позову, суд приходить до висновку про правомірність заявлення такої вимоги. Поряд з тим, суд вирішує питання розподілу судових витрат між сторонами із врахуванням положень ст. 88 ЦПК України, а також п. 36 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» відповідно до якого вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). Таким чином з відповідача фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 36,00 гривень судових витрат (витрати на правову допомогу виходячи з 1/2 від 1000 грн. та задоволених 7,2 % від розміру позовних вимог 2552,31). Крім того, фізичної особи-підприємця [PERSON] в дохід держави підлягає стягненню 7,53 гривень судових витрат (судовий збір виходячи від 243,60 грн. та задоволених 7,2 % від розміру позовних вимог 2552,31). Решта судових витрат слід віднести за рахунок держави.

Outcome: partial