Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості з тих підстав, що відповідно до укладеного договору б/н від 22 травня 2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 2000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим торміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, відповідач станом на 28 лютого 2018 року має заборгованість у розмірі 91888 грн. 82 коп., з яких 1695 грн. 66 коп. - заборгованість за кредитом; 80354 грн. 19 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 5225 грн. 22 коп. - заборгованість за пенею, а також штрафи 250 грн. (фіксована частина) та 4363 грн. 75 коп. (процентна складова). Позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 91888 грн. 82 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву від відповідача не надходив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши докази в сукупності з іншими матеріалами справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню зі слідуючих підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 22 травня 2008 року відповідач заповнив та підписав заяву позичальника на отримання кредиту у ПАТ КБ «ПриватБанк», згідно якої банк надав позичальнику кредит у сумі 2000 грн. 00 коп., з умовами сплати за користування Кредитом відсотків у розмірі 36,00 % на рік із розрахунку 360 днів у році, в обмін на зобов'язання позичальника з поверненням кредиту, сплати відсотків, в зазначені в заяві та Умовах і правилах надання банківських послуг строки. Заповнивши та особисто підписавши вищезазначену заяву відповідач (позичальник) погодився з тим, що заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг (далі-Умов) позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Згідно п.п 6.6 та 6.7 Умов у разі невиконання зобов'язань за Договором на вимогу банку клієнт повинен виконати зобов'язання з повернення кредиту ( у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку, та власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 Правил користування платіжною карткою. Відповідно до кредитного договору, - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5 % від суми заборгованості. Відповідно до ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. ст. 526, 612 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно стявляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити борг, а також відсотки. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання(неналежне) виконання. Відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 28 лютого 2018 року має заборгованість у розмірі 91888 грн. 82 коп., з яких 1695 грн. 66 коп. - заборгованість за кредитом; 80354 грн. 19 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 5225 грн. 22 коп. - заборгованість за пенею, а також штрафи 250 грн. (фіксована частина) та 4363 грн. 75 коп. (процентна складова). Відповідно до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України є, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України № 6-100цс14 від 03 вересня 2014 року). Оскільки сума пені, яка становить 5225 грн. 22 коп., значно перевищує суму основного боргу, сума якого становить 1695 грн. 66 коп., тому дана обставина дає суду право зменшити розмір пені до 1000,00 грн. В п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що істотними обставинами в розумінні частини 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Конституційний Суд України в рішенні від 11.07.2013 року по справі № 1-12/2013 щодо офіційного тлумачення положень Другого речення преамбули Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» вказав, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Кодексу засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Судом також враховано, що позичальник вніс останній платіж на погашення основного боргу - 14.08.2015 року, із цього часу позивач не звертався до суду з позовом до відповідача з приводу порушення взятого на себе відповідачем зобов'язання. При дослідженні наданого позивачем розрахунку заборгованості суд враховує, що відповідно до ст. 549 ЦК України пеня і штраф є одним із видів цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування разом за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених в ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення (правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15). За таких обставин до стягнення підлягає з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором, яка складається з тіла кредиту, процентів за користування кредитом та пені. Докази про те, що сума заборгованості за кредитним договором сплачувалась відповідачем належним чином суду не надано. На підставі викладеного та

Outcome: partial