Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, обгрунтовуючи позовні вимоги, тим, що після померлої [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку, однак при подачі спадкоємцем заяви до нотаріальної контори йому було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину в зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове нерухоме майно. В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, надавши пояснення аналогічно викладеному в позові. Від відповідачів до суду надійшли письмові заява про розгляд справи без участі їх представників не заперечуючи проти задоволення позовних вимог. В судовому засіданні третя особа: [PERSON] та її представник проти позову не заперечували, при вирішення справи по суті поклались на розсуд суду. Від третьої особи: Відділу Держземагенства у Полтавському районі Полтавської області до суду надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, не заперечуючи проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, при визнанні відповідачем позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому уточнений позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 11 серпня 2011 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.5). Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїм спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно заповіту від 24 вересня 1992 року, встановлено, що [PERSON] склала заповіт згідно якому все належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося заповіла [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Як встановлено, 07 лютого 2012 року спадкоємець за заповітом - [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Нотаріусом Полтавської районної державної нотаріальної контори була відкрита спадкова справа за №53/2012, номер у Спадковому реєстрі 52384508. До складу спадкового майна входить земельна ділянка площею 5,36 га, яка була передана [PERSON] розпорядженням №202 від 27.03.1998р. голови полтавської районної державної адміністрації. Земельна ділянка зареєстрована на праві власності за [PERSON] у Державному земельному кадастрі. Кадастровий номер земельної ділянки 5324080500:00:017:0038; місце розташування:Полтавська область, Полтавський район, Василівська сільська рада;цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; площа земельної ділянки 5,3600 га., що підтверджує Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Постановою нотаріуса від 06 листопада 2015 року у видачі спадкоємцю за заповітом - [PERSON] свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 5,3600 відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на приватизовану земельну ділянку площею 5,3600. Отже, судом встановлено факт того, що в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку, спадкоємиць [PERSON] позбавлений можливості у встановленому законом порядку отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку після померлої [PERSON] Згідно Постанови ВСУ №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» (п.23) якщо нотаріусом обгрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки , що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 5,3600 га зареєстроване у Державному земельному кадастрі. 09.04.2015 року було проведено встановлення в натурі і погодження меж земельної ділянки за межами населених пунктів на території Василівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, про що був складений відповідний акт. Відповідно до ч.1 та 2 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В звязку з повним визнанням позову відповідачем та на підставі п. 24 ПП ВСУ «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року, суд вважає за можливе обмежитись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову, без зясування і дослідження інших обставин справи. На підставі вкладеного,

Outcome: approved