Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 27 жовтня 2004 року між Закритим акціонерним товариством [PERSON] «ПриватБанк» (правонаступником якого є позивач) та відповідачем укладено кредитний договір № DNN0SK00000438 від 27 жовтня 2004 року (надалі - Договір). Відповідно до умов Договору банк надав відповідачу строковий кредит у сумі 10000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач взяв на себе зобов'язання повернути суму кредиту, відсотки у за кредитом. Позивач виконав зобов`язання, надавши кредитні кошти. Позичальник зобов'язання за кредитним договором не виконує, у зв'язку з чим за ним виникла заборгованість, яка складається з заборгованості за кредитом, відсотками та пенею. У зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 142965,32 гривень та судові витрати, понесені ним при зверненні до суду. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю та просить суд про розглядати справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача, який в наданій заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що 27 жовтня 2004 року між Закритим акціонерним товариством [PERSON] «ПриватБанк» (правонаступником якого є позивач та відповідачем укладено кредитний договір № DNN0SK00000438, відповідно до умов якого [PERSON] надав відповідачу строковий кредит у сумі 10000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із сплатою комісії початково в момент надання кредиту в розмірі 1% на розвиток домашнього господарства. Кінцевий строк погашення кредиту 25 жовтня 2006 року включно. Сторонами в договорі узгоджено графік повернення кредиту. Для виконання договору Банком відкрито Позичальнику рахунки для зарахування коштів за кредитом, відсотками, обліку комісії. В забезпечення виконання договору Позичальником надано Банку в заставу майно Відеокамера, комп`ютер та комплектуючі, музичний центр, меблева стінка. Визначено, що на період дії договору предмети застави знаходяться у володінні позичальника. Відповідач взяв на себе зобов'язання повернути суму кредиту, відсотки у за кредитом. Позивач виконав зобов`язання, надавши кредитні кошти. З огляду на викладене вбачається, що між сторонами склались правовідносини передбачені главою 71 ЦК України. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України, - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як передбачено ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Отже, позичальник зобов'язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та вимог закону. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконує, допустив прострочення повернення кредиту і сплати відсотків за його користування, щомісячних платежі внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем. Так, станом на 09 жовтня 2015 року сума боргу відповідача перед позивачем становить 142965,32 гривень, що складається з наступного: 4450,00 гривень - заборгованість за кредитом; 36065,75 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом; 102449,57 гривень - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Таким чином, зважаючи на вищенаведене, та за урахуванням того, що на виконання ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, суд вбачає підстави для задоволення позову та присудження до стягнення заборгованості за договором на користь позивача з відповідача заборгованості за кредитним договором у зазначеному вище розмірі. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що позивачем документально підтверджено сплату судового збору у сумі 2144,48 гривень, тому у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, судові витрати в означеному розмірі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved