Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування за законом. В своїй заяві позивач зазначив, що [INFO] помер [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS]. Позивач є спадкоємцем за законом, проте не має можливості успадкувати зазначений будинок через відсутність відповідних правовстановлюючих документів на спадкове майно, у зв'язку з чим державний нотаріус Глобинської державної нотаріальної контори Глобинського району Полтавської області відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину. Посилаючись на викладене, позивач просив суд визнати за ним в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS]. У підготовче засідання позивач, не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності та вказав, що позовні вимоги підтримує. Представники відповідача та третіх осіб в підготовче засідання не з'явилися, подали до суду заяви в яких просили справу розглядати за їх відсутності та вказали, що заперечень проти позову не мають. Відповідно до ч. 1 ст. 198 ЦПК України підготовче судове засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 цього розділу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Третя особа - [PERSON] в підготовче засідання не з'явилася, не повідомивши суд про причину неявки, належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання. Відповідно до п.2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України,якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об'єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, [NUMBER], виданого Пустовійтівською сільською радою Глобинського району Полтавській області [INFO] (а.с. 8). Згідно довідки виконавчого комітету Пустовійтівської сільської ради Глобинського району Полтавської області від 21 лютого 2018 року №72/02-44 [PERSON] згідно запису №293 погосподарської книги №4 виконкому сільської ради належало нерухоме майно - житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS] на не приватизованій земельній ділянці площею 0,25 га (а.с.15). [PERSON] є сином померлого [INFO] [PERSON] (а.с. 19). [PERSON] (позивач) звернувся до державного нотаріуса Глобинської державної нотаріальної контори Глобинського району Полтавської області із заявою про видачу на його ім'я свідоцтва про право на спадщину померлого [INFO] [PERSON]. 23 січня 2018 року нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва, оскільки заявнику не було надано правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с. 6). Згідно довідки виконавчого комітету Пустовійтівської сільської ради Глобинського району Полтавської області від 25 січня 2018 року №40/02-44 [PERSON] на день смерті був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] (а.с. 16). Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні копії спадкової справи№316, заведеної після померлого [INFO] [PERSON], заяву про прийняття спадщини подав [PERSON], який є спадкоємцем за законом. Нотаріусом визначено коло спадкоємців та встановлено, що єдиним спадкоємцем, який прийняв у встановленому порядку спадщину є [PERSON], на ім'я якого видавалося свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с. 49-52). Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок по [ADDRESS] від 26 квітня 2017 року та висновку по будівництву №68/02-03 від 06 лютого 2018 року, житловий будинок літ. «А» загальною площею 30,0 кв. м, житловою площею 21,0 кв. м, сарай літ. «Б» площею 11,70 кв. м, вимощення літ. «І» - збудовані без істотних порушень діючих будівельних норм та правил (а.с. 9,12-14). Як вбачається із довідки КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Полтавської обласної ради» №1581 від 26 квітня 2017 року, за даними архівного обліку станом на 28.12.2012 року право власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано (а.с. 11). Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №1237544690 від 14 травня 2018 року, за житловим будинком [ADDRESS] право власності, інші речові права, іпотеки та обтяження не зареєстровані (а.с. 53). Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, тому позивач позбавлений можливості отримати дублікат правовстановлюючого документу на ім'я померлого. Правовідносини по спадкуванню майна після [PERSON] виникли на час дії Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року. Відповідно до ч. 1 ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ч. 1 ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти ( у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ч.1, 2 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. На час будівлі будинку в якому розташована квартира (у 1950 році) питання набуття права власності регулювалися Указом Президії Верховної ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків». Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Запис в погосподарській книзі сільської ради про належність домоволодіння певній особі, був офіційним доказом права власності даної особи на це домоволодіння. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON]. за життя на передбачених законом підставах набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS] позивач є особою, яка прийняла спадщину за законом, інші спадкоємці, які прийняли спадщину, у тому числі, які мають право на обов'язкову частку у спадщині відсутні, а отже позивач [PERSON] має право на успадкування названого майна. Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що позов є законним та обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved