Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 12.09.2007 року відповідач отримав кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Правилами користування платіжною карткою складає між ним і позивачем договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав та станом на 31.10.2016 року має заборгованість в розмірі 27929,39 грн., яка складається з наступного: заборгованості за кредитом в сумі 1703,09 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 21020,14 грн.; заборгованості за пенею та комісією в сумі 3400 грн., а також штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксованої частини) в сумі 500 грн.; штраф (процентна складова) в сумі 1306,16 грн. В звязку з порушенням відповідачем умов договору, позивач вимушений звертатись до суду з даним позовом та просить суд стягнути з відповідача на його користь вищезазначену суму заборгованості та сплачений судовий збір. Представник позивача в судове засідання не зявився, але надіслав заяву в якій просив слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд вважає, що справу можливо розглянути у відсутність сторін на підставі письмових доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки в ході розгляду справи встановлено, що 12.09.2007 року між сторонами було укладено договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав та станом на 31.10.2016 року має заборгованість в розмірі 27929,39 грн., яка складається з наступного: заборгованості за кредитом в сумі 1703,09 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 21020,14 грн.; заборгованості за пенею та комісією в сумі 3400 грн., а також штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксованої частини) в сумі 500 грн.; штраф (процентна складова) в сумі 1306,16 грн. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положенням ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України божник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязком для виконання. Положенням ч.1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцеві) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк та інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. А тому суд з урахуванням наведеного вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 27929,39 грн., яка складається з наступного: заборгованості за кредитом в сумі 1703,09 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 21020,14 грн.; заборгованості за пенею та комісією в сумі 3400 грн., а також штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксованої частини) в сумі 500 грн.; штраф (процентна складова) в сумі 1306,16 грн. Приймаючи до уваги викладене та,

Outcome: approved