Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до кредитної спілки «Прикарпаття-сім» про зобов'язання відповідача повернути депозитний вклад за договором № 10-14 від 06 травня 2014 року про залучення внеску члена кредитної спілки на депозитний рахунок у розмірі 55000 гривень 00 копійок та нараховані за вказаним договором депозитні відсотки у розмірі 6600 гривень 00 копійок та 1000 гривень 00 копійок моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані потребою судового захисту у зв'язку з відмовою відповідача повернути вкладені кошти та виплатити відсотки, яка порушує право позивача на повернення цих коштів, а також отримання відсотків. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнав в частині стягнення суми вкладу у розмірі 55000,00 грн. та відсотків у розмірі 6077,45 грн. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві та суду пояснили, що відповідач відсотки не виплачує та вкладені кошти не повернув. Позивач погодився із визнаною відповідачем сумою відсотків, оскільки знає, що на відсотки нараховується податок. Просили позов задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди заперечив та суду пояснив, що товариство в даний час перебуває у скрутному матеріальному становищі, а тому навіть незначні кошти має намір витрачати на виплати боргів по депозитам. Просив позов задовольнити частково. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які надані суду ними на обґрунтування їхніх вимог та заперечень, повно та всебічно з'ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість заявлених позовних вимог у зв'язку з наступним. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно вимог статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог чи заперечень, крім випадків наявності підстав для звільнення від доказування, передбачених статтею 61 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Судом встановлено, що сторонами спільно вчинено правочин - укладено договір № 10-14 від 06 травня 2014 року про залучення внеску члена кредитної спілки на депозитний рахунок (а.с. 4). В силу ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно вимог статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог чи заперечень, крім випадків наявності підстав для звільнення від доказування, передбачених статтею 61 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином не підлягають доказуванню обставини про укладення договору депозиту, сума вкладу, обов'язок відповідача щодо повернення вкладу та відсотків у розмірі 6077,45 грн., оскільки визнаються сторонами. Враховуючи згоду позивача на стягнення суми відсотків у розмірі 6077,45 грн., виходячи з положень ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України щодо права позивача на розпорядження власними правами і вимогами, суд вважає, що позов у цій частині слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача 6077,45 грн. річної відсоткової ставки. За змістом ст.ст. 1058, 1060 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Частиною 1 статті 1061 Цивільного процесуального кодексу України, передбачено, що банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Позовні вимоги в частині стягнення суми внеску у розмірі 55000,00 грн., який визнається відповідачем, слід задовольнити повністю. При вирішенні спору про стягнення з відповідача моральної шкоди суд виходив з оцінки причинного зв'язку між такою шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд вважає, що моральна шкода, завдана позивачу, у відповідності до пункту 2 частини 2 статті 23 ЦК України, полягає у душевних стражданнях, яких [PERSON] зазнав у зв'язку з протиправною поведінкою щодо нього. Твердження представника відповідача щодо відсутності доказів спричинення моральної шкоди суд вважає необґрунтованими, оскільки факт неповернення коштів підтверджений у судовому засіданні, і факт переживання особою моральних страждань, які вона отримала внаслідок раптової непередбаченої зміни звичного способу життя та відсутності того, на що вона розраховувала при укладенні договору внеску, знаходиться для суду поза розумним сумнівом. За таких обставини,

Outcome: partial