Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що між публічним акціонерним товариством «Альфа Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений договір кредиту №500230901 від 04 жовтня 2011 року, відповідно до умов якого на принципах поворотності, платності, строковості банком відповідачу було надано кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії в сумі 15540 гривень 00 копійок з кінцевим терміном повернення до 05 жовтня 2012 року. Всупереч договірним зобовязанням відповідач виконував взяті на себе зобовязання з істотним порушення умов договору кредиту, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати та не у повному обсязі або не сплачуючи їх взагалі, що привело до виникнення простроченої заборгованості, яка станом на 23 грудня 2013 року складала 23285 гривень 74 копійки, з яких 14153 гривні 38 копійок - заборгованість по тілу кредиту; 2332 гривні 36 копійок - прострочена комісія та пеня в сумі 6800 гривень 00 копійок, у звязку з чим банк має право вимагати дострокового погашення кредиту. Внаслідок істотних порушень відповідачем зобовязань за договором кредиту банк визнав строк повного повернення кредиту таким, що настав, та розпочав процедуру досудового врегулювання проблемної заборгованості, здійснюючи телефонні дзвінки та письмові повідомлення про необхідність сплати простроченої заборгованості, але вимоги банку були залишені без задоволення. 23 грудня 2013 року між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» було укладеного договір факторингу №2013-1, відповідно до умов якого банк відступив на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» своє право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі і за договором кредиту №500230901 від 04 жовтня 2011 року, укладеного між ПАТ «Альфа Банк» та [PERSON], яка станом на 23 грудня 2013 року складала 23285 гривень 74 копійки, в звязку з чим до позивача перейшли права вимоги повернення кредитних коштів від відповідача, який не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобовязання. ТОВ «Росвен Інвест Україна» з метою сплати відповідачем простроченої заборгованості за договором кредиту неодноразово телефонувало відповідачеві та надсилало повідомлення з проханням погасити заборгованість, а також надіслало вимогу про погашення простроченої заборгованості, але всі звернення залишились без задоволення, у звязку з чим змушені звернутись з позовом до суду про стягнення з відповідача заборгованості в примусовому порядку. Представник позивача ТОВ «Росвен Інвест Україна», який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.65,66), у судове засідання не зявився, надавши письмове клопотання про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримали та прохали його задовольнити, а у разі неявки відповідача не заперечували проти розгляду справи в порядку заочного провадження (а.с.68-69). Відповідач [PERSON]А, який про день та час розгляду справи повідомлений належним чином шляхом вручення йому особисто судової повістки під розписку (а.с.64), в судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, як не дав і заперечень проти позову та доказів, які їх обґрунтовують. У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197, ст.224 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, але не зявились в судове засідання, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та в звязку з неявкою належним чином повідомленого відповідача за письмовою згодою позивача (а.с.68,69) у порядку заочного провадження по наявним у справі доказах. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки(штрафу, пені), якою відповідно до ст.549 ЦК України є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання і право на яку згідно ст. 550 ЦК України виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обовязків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однією із різновидностей зобовязання є кредитний договір, який повинен відповідати вимогам ст.ст. 1046-1050,1054-1056-1 ЦК України,та відповідно до ст. 629 ЦК України є обовязковим до виконання сторонами. Згідно ч.1 статті 1054 та ч.1 ст.1055 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит, при цьому кредитний договір укладається в письмовій формі, а зазначене свідчить про те, що за формою та змістом укладений між сторонами кредитний договір відповідає зазначеним вимогам. Судом встановлено, що 04 жовтня 2011 року між публічним акціонерним товариством «Альфа Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений договір кредиту №500230901, відповідно до умов якого на принципах поворотності, платності, строковості, банком відповідачу шляхом безготівкового перерахування на картковий рахунок позичальника №26258000506419 було надано для власних потреб кредит в сумі 15540 гривень 00 копійок зі сплатою відсотків у розмірі 17% річних та комісійної винагороди за послуги банку у розмірі 330 гривень щомісячно з кінцевим терміном повернення до 05 жовтня 2012 року (а.с.14-15, 70-71), при цьому всі відносини між позичальником та банком, що виникають на підставі цього договору, врегульовуються розділом 2 «Загальні умови кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа Банк», які є невідємною частиною цього договору та визначають істотні умови договору, зокрема, але не виключно, порядок і умови нарахування процентів за користування кредитом, умови здійснення платежів, умови настання відповідальності за неналежне виконання зобовязань з повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та інших платежів, що вказані в договорі, а також будь-які інші умови, необхідні для врегулювання відносин між позичальником та банком. Відповідач відповідно до п.13,30 Загальних умов кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа Банк» (розділ 2 договору кредиту) зобовязався здійснювати погашення кредиту та відсотків за користування ним, а також інших передбачених договором платежів, в тому числі фіксованого розміру комісії, щомісячно, рівними частинами у сумах та в термін, визначені договором та відповідно до графіку платежів, який є додатком 1 до цього договору та його невідємною частиною (а.с.14,15,19-20), а у разі прострочення платежів чи сплати їх не у повному обсязі сплачувати на користь банку штраф у розмірі: якщо сума кредиту становить суму грошових коштів у розмірі до 19999,99 гривень - 150,00 гривень за перше прострочення платежів та 350,00 гривень за кожний наступний прострочений поспіль платіж. Згідно п.15 Загальних умов кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа Банк» (розділ 2 договору кредиту) банк має право, в тому числі в судовому порядку. вимагати дострокового виконання боргових зобовязань за договором кредиту у випадку прострочення більш ніж на один місяць терміну сплати обовязкового платежу за кредитом невиконання позичальником зобовязань за кредитним договором: строків або суми сплати будь-якого з щомісячних платежів, при цьому зобовязання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобовязань в цілому настає з дати відправлення позикодавцем на адресу позичальника відповідної вимоги рекомендованим листом. Крім цього, згідно п.23 Загальних умов кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа Банк» ( розділ 2 договору кредиту) (а.с.71) сторони домовились про те, що строк позовної давності за спорами, що виникають із договору, включаючи, але не обмежуючись, відшкодуванням збитків, сплати неустойки (штрафів) тощо, становить 50 років, що не суперечить вимогам ст.257 ЦК України, відповідно до якої загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а згідно положень п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю, в тому числі позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), при цьому відповідно до ст.259 ЦК України встановлена законом позовна давність може бути збільшена за домовленістю сторін. Всупереч договірним зобовязанням відповідач виконував взяті на себе зобовязання з істотним порушення умов договору кредиту, що привело до виникнення простроченої заборгованості, яка станом на 23 грудня 2013 року складала 23285 гривень 74 копійки, з яких 14153 гривні 38 копійок - заборгованість по тілу кредиту; 2332 гривні 36 копійок - прострочена комісії та пеня в сумі 6800 гривень 00 копійок (а.с.10), у звязку з чим у банка виникло право вимагати погашення кредиту, процентів за користування кредитом, комісії та інших передбачених договором платежів, що свідчить про порушення позичальником зобовязань за кредитним договором, та виникнення у банку як позикодавця права вимагати повернення кредиту, процентів та всіх інших передбачених договором кредиту платежів. 23 грудня 2013 року між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» було укладеного договір факторингу №2013-1 (а.с.6-10), відповідно до умов якого банк (клієнт) відступив на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» (фактора) своє право вимоги за укладеним між ПАТ «Альфа Банк» та [PERSON] договором кредиту №500230901 від 04 жовтня 2011 року заборгованості за основною сумою кредиту, нарахованим процентам, комісіями та всіма іншим платежам, розмір якої станом на 23 грудня 2013 року становить 23285 гривень 74 копійки. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника), а відповідно до ст.1078 цього Кодексу, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога), при цьому згідно ст.1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. З урахуванням зазначеного, до позивача ТОВ «Росвен Інвест Україна» перейшло право вимоги повернення за укладеним між ПАТ «Альфа Банк» та [PERSON] договором кредиту №500230901 від 04 жовтня 2011 року кредитних коштів від відповідача [PERSON], який згідно ст.625 ЦК України не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобовязання, в звязку з чим суд приходить до висновку, що необхідно стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в загальній сумі 23285 гривень 74 копійки. Крім того, в звязку із задоволенням позову з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору, який було сплачено позивачем при зверненні з позовом до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved