Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом\~ про \~визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: с. Орли, вул. Молодіжна, 47 Покровського району Дніпропетровської області. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував\~ тим,\~ що на підставі договору купівлі-продажу будинку, посвідченого Орлівською сільською Радою народних депутатів Покровського району Дніпропетровської області від 22.01.1991 року та зареєстрованого в реєстрі за №3, він є власником будинку, що знаходиться за адресою: с. Орли, вул. Молодіжна, 47 Покровського району Дніпропетровської області. Крім позивача, в даному будинку зареєстровані також його дружина, [PERSON], та онук, [PERSON] Однак, [PERSON] не проживає за вказаною адресою з 2008 року, не бере участі в утриманні будинку, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов сімї. У звязку з чим, позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: с. Орли, вул. Молодіжна, 47 Покровського району Дніпропетровської області. Справу розглянуто згідно ч.3 ст.211 ЦПК України у відсутності позивача та представника третьої особи, які надіслали до суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просить позов задовольнити. Представник третьої особи органу реєстрації Орлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області рішення просить винести на розсуд суду. Справу розглянуто заочно відповідно до ст. 280 ЦПК України у відсутності відповідача, який вдруге не зявився в судове засідання не повідомивши причин неявки. Про час слухання справи в суді був повідомлений належним чином. Позивач не заперечує проти винесення заочного рішення. Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає\~задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Із матеріалів справи видно, що відповідно до копії Договору купівлі-продажу будинку, посвідченого Орлівською сільською Радою народних депутатів Покровського району Дніпропетровської області від 22.01.1991 року та зареєстрованого в реєстрі за №3, [PERSON] є власником будинку, що знаходиться за адресою: с. Орли, вул. Молодіжна, 47 Покровського району Дніпропетровської області (а.с.8-9). Відповідно до копії довідки, виданої Орлівською сільською радою Покровського району Дніпропетровської області від 22.01.2018 року №49, щодо відомостей про членів домогосподарства, у житловому будинку, розташованому за адресою: с. Орли, вул. Молодіжна, 47 Покровського району Дніпропетровської області зареєстровані: [PERSON], [INFO] голова домогосподарства; [PERSON], [INFO], - дружина; [PERSON], [INFO] родич (а.с.10). Як вбачається з копії акту обстеження матеріально побутових умов сім'ї [PERSON] від 22.01.2018 року №50, онук останнього [PERSON] зареєстрований в житловому будинку в с. Орли, вул. Молодіжна, 47 Покровського району Дніпропетровської області, але не проживає за вказаною адресою з 2008 року по теперішній час (а.с.11). За приписами ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Як вбачається з ч. 1\~ ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Зі змісту ст. 391 ЦК України вбачається, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право користування ним при його відсутності без поважних причин понад один рік. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття її з реєстрації за цим приміщенням відповідно до\~ ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про те, що позов [PERSON] є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved