Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення 66701,74 грн. заборгованості за кредитним договором. У подальшому позивач уточнив позовні вимоги та просив про стягнення заборгованості за кредитним договором за період з 19.06.2013 року по 16.11.2016 у розмірі 71354,72 грн., з яких: 67385,45 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов*язання за договором, а також штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 3369,27 грн. (процентна складова). Представник позивача просив про розгляд справи у його відсутності, уточнені вимоги позову підтримав. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності представника позивача, заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Обставини справи, встановлені судом. 02.09.2008 року між ПАТ Акцент Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №ACZMRC27340009, за умовами якого Банк зобов'язався надати відповідачу кредит в сумі 4457,74 грн. на строк 12 місяців по 02.09.2009 року включно з умовами сплати відсотків за його користування у розмірі 1,0% у місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з «10» по «15» число кожного місяця Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 445,45 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з із заборгованості по кредиту, відсотків, винагороди та комісії. Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 06.11.2013 року позов ПАТ «Акцент Банк» задоволено у повному обсязі та стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Акцент Банк» заборгованість за кредитним договором №ACZMRC27340009 від 02.09.2008 року у розмірі 81059,59 грн. Вказане рішення набрало законної сили. Згідно з ч. З ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Зазначеним судовим рішенням встановлено, порушення відповідачем умов договору №ACZMRC27340009 від 02.09.2008 року. Тому дані обставини доказуванню не підлягають. Отже, зобов'язання зводиться до сплати грошей на підставі укладеного договору кредиту, тобто є грошовим зобов'язанням. Звертаючись до Центрального районного суду м. Миколаєва з даним позовом позивач просив стягнути з відповідача заборгованість станом на 16.11.2013 року у розмірі 144108,87 грн., яка складалася з: боргу за кредитом - 3748,71 грн.; заборгованості за відсотками - 181,97 грн.; заборгованості по комісії за користування кредитом - 392,32 грн., заборгованості по пені - 139785,87 грн. Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 81059,59 грн., яка була задоволена рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 06.11.2013 року з [PERSON] на користь ПАТ «Акцент Банк», яка складалась з: заборгованості за кредитом у розмірі 3748,71 грн., заборгованості за процентами у сумі 181,97 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 392,32 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов*язань за договором у розмірі 72400,42 грн. Отже, заборгованість за період з 19.06.2013 року по 16.11.2016 року становить 67385,45 грн. (139785,87 грн. - 72400,42 грн. = 67385,45 грн.), а також штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 3369,27 грн. (процентна складова). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 536 ЦК України, встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За правилами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Аналогічна правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України № 6-1252цс16 від 21.09.2016 року. Разом з тим, суд не погоджується з розміром пені. Відповідно до частини першої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Положення частини третьої статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Так, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 06.11.2013 року, зокрема, стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Акцент Банк» основну заборгованість за кредитом в розмірі 3748,71 грн. Так, звертаючись з даним позовом позивач просив стягнути на його користь пеню за договором №ACZMRC27340009 від 02.09.2008 року на загальну суму 67385,45 грн. Оскільки розмір пені, яку просить стягнути позивач значно перевищує розмір основної заборгованості, суд вважає за можливе застосувати положення ч. 3 с. 551 ЦК України та зменшити розмірі пені, яка підлягає стягненню з відповідача до розміру основної заборгованості, а саме 3748,71 грн. Що стосується вимог про стягнення штрафів, то вони задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов*язку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов*язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов*язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов*язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору, а саме Тарифами, викладеними в памятці клієнта, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов*язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, п. 8.6 Умов фіксована частина штрафу складає 500 грн., то суд вважає, що саме ця сума підлягає стягненню з відповідача, так як це передбачено Умовами, що діями на час укладення кредитного договору. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, їх одночасне застосування за одне й те саме порушення (строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором) свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові № 6-2003 від 21.10.2015р. Враховуючи наведене, у задоволенні вимог про стягнення штрафів слід відмовити. Таким чином, позов підлягаює частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість по пені у розмірі 3748,71 грн. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1378,00 грн.

Outcome: partial