Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення коштів. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 29.09.2014 між позивачем та відповідачем було укладено договір банківського вкладу №001-09502-290914 у доларах США, відповідно до умов якого, банк прийняв від позивача грошові кошти у сумі 32 000,00 доларів США на строк зберігання до 29.10.2014під 9,25%, якийвідповідно до п.1.11 договору №001-09502-290914 був продовжений до 28.12.2014. 25.12.2014 позивач звернувся до відповідача щодо повернення банківського вкладу та нарахованих відсотків. Однак, всупереч умовам договору, відповідачем не було виплачено позивачу всю суму грошових коштів за вищевказаним договором. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав заяву, згідно якої просив розглядати справу у його відсутність, задовольнити позов з наведених у ньому підстав, проти винесення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, подав заперечення на позов, заяв про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України, оскільки позивач та його представники не заперечували проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.09.2014 позивачем та відповідачем було укладено договір банківського вкладу №001-09502-290914 у доларах США, відповідно до умов якого, банк прийняв від позивача грошові кошти у сумі 32 000,00 доларів США. на строк зберігання до 29.10.2014 під 9,25%, який відповідно до п.1.11 договору №001-09502-290914 був продовжений до 28.12.2014. 25.12.2014 позивач звернувся щодо повернення банківського вкладу та нарахованих відсотків. Однак, всупереч умовам договору, відповідачем не було виплачено позивачу всю суму грошових коштів за вищевказаним договором. 29.12.2014 відповідачем було здійснено перенесення суми депозиту з процентами на поточний рахунок, операції за якими можуть здійснюватися із використанням платіжної картки [NUMBER] у доларах США та встановлено ліміт на зняття коштів за одну операцію. Таким чином, позивачу було відмовлено у задоволенні його вимоги щодо повернення коштів. На підставі наведеного, позивач просив стягнути з відповідача суму заборгованості. Так, відповідно до змісту ст.ст. 610-612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з п. 3 ст. 1068 ЦК України, банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Згідно пункту 1.13. договору від 29.09.2014 у випадку, якщо вкладник письмово заявляє про бажання достроково припинити дію цього договору або про бажання зняти частину вкладу до закінчення строку, зазначеного в п.1.3. цього договору або продовженого відповідно до умов, викладених в п.1.11 цього договору, дія цього договору вважається припиненою достроково, а банк виплачує вкладнику весь вклад та проценти нараховані за фактичний період перебування коштів на рахунку, за ставкою 0,01 процентів річних. Проаналізувавши зазначені норми закону та зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні беззаперечно знайшла своє підтвердження та обставина, що відповідачем порушено передбачений договором порядок виплати суми вкладу, тому позов підлягає задоволенню в межах заявлених позивачем вимог щодо стягнення боргу за договором банківського вкладу (банківського рахунку) 32 000,00 доларів США, нарахованих процентів 640,09 доларів США, що разом становить 32 640, 09 доларів США, згідно курсу НБУ на день подачі позову 20.01.2015 становить 514 734, 22 грн. Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст. 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Оскільки суд дійшов до висновку про задоволення позову, то відповідно до ст. 88 ЦПК України всі судові витрати: судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід Держави України пропорційно задоволених вимог, оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору при подачі позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved