Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], померлої 15 березня 2015 року. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 15 березня 2015 року померла його мати [PERSON], яка проживала за адресою: [INFO]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частки зазначеного нерухомого майна. Він та його брат [PERSON] є спадкоємцями за законом, але він пропустив строк для прийняття спадщини, оскільки тяжко хворів. Також він не міг звернутися до нотаріальної контори у звязку із тим, що втратив свідоцтво про народження, в якому вказано, що прізвища з матірю в них відрізняються, в нього «Шайхатдінов», а в матері «Шайхутдінова», на підставі чого також просить встановити факт родинних відносин. Вважає причини пропуску строку поважними, а тому просить встановити факт родинних відносин та визначити йому додатковий строк в три місяці, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позові, наполягали на їх задоволенні. Відповідач позовні вимоги визнав частково, оскільки не заперечував, що позивач є його братом по матері, проте заперечував проти визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, обґрунтувавши тим, що стан здоров позивача не був перешкодою для подання заяви до нотаріальної контори. Суд, зясувавши думку сторін, дослідивши надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] померла 15 березня 2015 року в місті Маріуполі Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] І-НО №899490 від 16.03.2015 року, актовий запис №412 від 16 березня 2015 року, зареєстрований Іллічівським відділом державної РАЦС реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області. 11 серпня 2004 року Управлінням міського майна було видано Свідоцтво на право власності на житло квартиру [ADDRESS] у місті Маріуполі, відповідно до якого вона належить на праві спільної власності: [PERSON], [PERSON], [PERSON] (№30124 від 11.08.2004 року). Загальна площа квартири складає 27,0 кв.м. Згідно заяви [PERSON] від 10.08.2017 року поданої до Третьої маріупольської державної нотаріальної контори, останній приймає спадщину після смерті матері [PERSON]. Також зазначено, що крім нього є ще спадкоємцем [PERSON]. Відповідно до постанови Третьої маріупольської державної нотаріальної контори від 14.02.2017 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину за законом після смерті [PERSON], померлої 15 березня 2015 року, у звязку із тим, що відсутні документи, які підтверджують родинний зв'язок між спадкоємцем та спадкодавцем. Відповідно до рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя від 03 травня 2017 року, встановлено факт того, що [PERSON] є рідним сином [PERSON], померлої 15 березня 2015 року. Суд вважає, доведеним факт того, що [PERSON] є рідним сином [PERSON], про що, не заперечує сам відповідач [PERSON] Згідно копій медичних документів наданих позивачем, вбачається, що останній дійсно хворів та проходив лікування у м. Маріуполі. За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини. Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 26\~вересня 2012 року (справа № 6-85цс12) та 04 листопада 2015 року (справа № 6-1486цс15), яка за змістом ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися усіма судами України. У справі, де предметом розгляду є визначення додаткового строку для прийняття спадщини, позивач, як підставу для задоволення позову, наводить тривалий час лікування, при цьому на підтвердження таких обставин ним долучено виписки з медичних карток про перебування у гастроентерологічному відділенні м. Маріуполя. Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.\~ст.\~5760 ЦПК України. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, у цьому випадку саме на позивача покладено обовязок довести, що причини не подачі заяви про прийняття спадщини у встановлений строк спадкоємцем повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами. Згідно із ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підстав яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК України). Проводячи оцінку поданих позивачем виписок з медичних карток, суд приходить до висновку, що саме по собі перебування на лікарняному не може бути розцінене як причина, яка повязана з обєктивними, непереборними або істотними труднощами для позивача щодо подачі заяви про прийняття спадщини, інших доказів, які б указували на хворобу позивача суду не представлено, тим паче, що саме лікування проходило у місті Маріуполі, а відтак причини, на які посилається позивач не є поважними, тому підстави для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відсутні. На підставі Цивільного Кодексу України,

Outcome: partial