Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Державного підприємства Житомирський державний центр науково-технічної інформації та інновацій, Житомирського державного технологічного університету та просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість по заробітній платі, середній заробіток за час затримки розрахунку. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебував у трудових відносинах з Державним підприємством „Житомирський державний центр науково-технічної інформації та інновацій із 04 квітня 2005 року та наказом від 10 грудня 2015 року його було звільнено у звязку із скороченням штату на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. 15.09.2015 року Міністерством освіти і науки України прийнятий наказ № 933 Про реорганізацію Державного підприємства „Житомирський державний центр науково-технічної інформації та інновацій. На день звільнення ДП Житомирський державний центр науково-технічної інформації та інновацій, не провів із позивачем розрахунок по заробітній платі і станом на 10 грудня 2015 року заборгованість становила 1737,30 грн.. 28.12.2015 року позивач звертався до ДП ЖДЦНТІ із письмовою заявою з проханням виплатити заборгованість по заробітній платі, проте обґрунтованої відповіді щодо причин невиплати заборгованості позивач не отримав та на час розгляду справи заборгованість не погашена. Просить суд стягнути у солідарному порядку з відповідачів на користь позивача заборгованість із заробітної плати у розмірі 1737,30 грн., середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні у розмірі 857,76 грн. У судове засідання позивач не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник Житомирського державного технологічного університету у судове засідання не зявилася, до суду подала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги не визнала в поновному обсязі. Представник ДП Житомирський державний центр науково-технічної інформації та інновації у судове засідання не зявився, причини неявки не повідомив та не надіслав заяви про розгляд справи за його відсутності. За викладених обставин та відповідно ч.1 ст.224 ЦПК України, суд має можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає позов таким що підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідності до ст.ст.11, 60 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [PERSON] з 04 квітня 2005 року, згідно Наказу ДП Житомирський державний центр науково-технічної інформації та інновації за № 8-к від 04.04.2005 року, працював на посаді робітника з комплексного обслуговування і ремонту будівель відділу матеріально-господарського обслуговування та технічного забезпечення ДП Житомирський державний центр науково-технічної інформації та інновації (а.с. 4). Наказом за № 47/265-к від 10 грудня 2015 року його було звільнено із займаної посади і в порушення ст.116 КЗпП України, на момент звільнення ДП Житомирський державний центр науково-технічної інформації та інновації не провело виплату всіх сум, що належать їй від підприємства. Згідно наказу Міністерства освіти і науки України № 933 від 15.09.2015, правонаступником всіх прав та обовязків ДП Житомирський державний центр науково-технічної інформації та інновації є Житомирський державний технологічний університет. На даний час даних у єдиному державному реєстрі юридичних осіб щодо ліквідації ДП Житомирський державний центр науково-технічної інформації та інновації відомості відсутні. Як вбачається із довідки виданої ДП ЖДЦНТІ від 10.12.2015 року виданої за підписом директора [PERSON], заборгованість по заробітній платі перед позивачем станом на 10 грудня 2015 року становить 1737,30 грн. (а.с.17).. Нормою ч.1 ст.47 КЗпП встановлено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний у день звільнення працівника видати працівникові належно оформлену ним трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст.116 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.116 КЗпП, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно ч.1 ст.117 КЗпП, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства про оплату праці від 24.12.1999 за № 13, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що обов'язок роботодавцем по виплаті позивачу належних сум в день звільнення не виконано, заборгованість по заробітній платі у розмірі 1737,30 грн. підлягає стягненню з підприємства в судовому порядку. А також, на підставі ст.117 КЗпП стягненню з ДП Житомирський державний центр науково-технічної інформації та інновації на користь позивача підлягає середній заробіток за час затримки розрахунку. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд відмовляє у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку з Житомирського державного технологічного університету, оскільки відповідно до статті 116 ЦК України, обов'язок роботодавця по виплаті працівнику належних сум в день його звільнення не виконано, в даному випадку ДП Житомирський державний центр науково-технічної інформації та інновації. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з ДП Житомирський державний центр науково-технічної інформації та інновацій також підлягає стягненню судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial