Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, яким просив стягнути з останнього на його користь 53608,65 грн. відшкодування майнової (матеріальної) шкоди та 10000 грн. відшкодування моральної шкоди, а також судові витрати, що складаються із витрат на правову допомогу у розмірі 8000 грн., витрат на проведення судової автотоварознавчої експертизи у розмірі 3000 грн. та судового збору в розмірі 840,80 грн. Позов мотивує тим, що 01.08.2020 у Личаківському районі м. Львова на проїзній частині дороги на вул. Пасічній біля будинку № 84-Д відбулося падіння дорожнього знаку 4.7. (Об`їзд перешкоди з правого боку), що призвело до пошкодження транспортного засобу марки «BMW», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням позивача [PERSON] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль отримав механічні ушкодження. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником пошкодженого автомобіля марки «BMW», реєстраційний номер [NUMBER] , є [PERSON] , який є сином позивача [PERSON] . Позивач [PERSON] як законний користувач пошкодженого автомобіля має право на відшкодування шкоди в силу положень ст.ст. 395, 396, 1187 ЦК України, що підтверджується правовою позицією Верховного Суду у Постанові від 07.11.2018 у справі № 200/21325/15-ц. Одразу після ДТП [PERSON] викликав на місце пригоди працівників Управління патрульної поліції у Львівській області, які зафіксували факт ДТП. Окрім цього, факт ДТП підтверджується також і фотознімками з місця ДТП. Відповідно до складених на місці пригоди матеріалів Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради має нести відповідальність за заподіяні позивачу збитки, що підтверджується Актом обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 01.08.2020. Також відповідно до листа Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради від 23.09.2020 дорожнього знаку 4.7. «Об`їзд перешкоди з правого боку» поблизу будинку № 84-Д на вул. Пасічній у м. Львові немає, натомість є дорожній знак 4.7. «Об`їзд перешкоди з правого боку» поблизу будинку № 73 на вул. Пасічній у м. Львові, що був встановлений у 2014 році ТзОВ «Дорожні знаки» на замовлення районної адміністрації. Зі схеми ДТП та загальнодоступної фотографії ділянки на вул. Пасічній у м. Львові вбачається, що будинки № 73 і № 84-Д на вул. Пасічній у м. Львові знаходяться навпроти. Відповідно до наданого Личаківською районною адміністрацією Львівської міської ради Переліку плоских дорожніх знаків, встановлених у Личаківському районі (п. 18 на аркуші № 5 відповіді Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради), саме на замовлення відповідача було встановлено два знаки 4.7. «Об`їзд перешкоди з правого боку» в місці ДТП, один з яких і впав на автомобіль марки «BMW», реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до висновку № 118 від 10.09.2020 судової автотоварознавчої експертизи, складеного судовим експертом Галамаєм Я.І., вартість матеріального збитку з технічної точки зору завданого власнику автомобіля марки «BMW», реєстраційний номер [NUMBER] , становить 53608,65 грн. Крім того, у результаті ДТП позивачу [PERSON] було заподіяно моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях та переживаннях, яких він зазнав у зв`язку із пошкодженням майна. Після ДТП пошкоджений автомобіль марки «BMW», реєстраційний номер [NUMBER] , перебуває у незадовільному технічному стані і коштів для повноцінного його відновлення у позивача немає. У зв`язку з цим позивачу доводиться їздити в транспортному засобі з пошкодженими елементами, що негативно впливає на його моральний стан. Через неправомірні дії (чи бездіяльність) відповідача Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради ледь не трапилася трагедія, що могла мати набагато гірші наслідки для учасника ДТП, адже лише якимось дивом позивач не отримав тілесних ушкоджень. Очевидно, що осягнути в повній мірі рівень моральних страждань, яких зазнав [PERSON] у результаті ДТП, а тим більше оцінити їх в грошовому еквіваленті надзвичайно важко. Однак, враховуючи всю важкість обставин, заподіяну моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 10000 грн., відшкодування якої та матеріальної шкоди в сумі 53608,65 грн. просив стягнути в судовому порядку з відповідача. Позовна заява надійшла до суду м. Львова 16.10.2020. Ухвалою суду від 19.10.2020 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у справі. Копію зазначеної ухвали суду та позовної заяви з додатками відповідач отримав 13.01.2021, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 7900730197965. Відзиву на позов та інших заяв по суті спору із долученими до них письмовими доказами від відповідача не надходило. Всі наявні у справі докази були надані позивачем. Інших клопотань про долучення (витребування) у справі доказів від сторін до суду не надходило. З врахуванням вищенаведеного, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Судом встановлено, що 01.08.2020 у Личаківському районі м. Львова на проїзній частині дороги на вул. Пасічній біля будинку № 84-Д відбулося падіння дорожнього знаку 4.7. (Об`їзд перешкоди з правого боку), що призвело до пошкодження транспортного засобу марки «BMW», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням позивача [PERSON] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль отримав механічні ушкодження, які зафіксовані працівниками Управління патрульної поліції у Львівській області в схемі ДТП від 01.08.2020, акті обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 01.08.2020 та в довідці про ДТП № 3020217352343773 від 04.09.2020. Крім того, факт ДТП та спричинені автомобілю пошкодження підтверджується також фотознімками з місця ДТП. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником пошкодженого автомобіля марки «BMW», реєстраційний номер [NUMBER] , є [PERSON] , який є сином позивача [PERSON] . Стаття 395 ЦК України визначає види речових прав на чуже майно до яких належить право володіння. Речове право на чуже майно, як і право власності, носить абсолютний характер. Суб`єкт речового права на чуже майно вступає у відносини з усіма іншими суб`єктами, хто його оточує. Таким чином, абсолютний характер речового права проявляється в тому, що порушником речового права на чуже майно може бути будь-яка особа із числа тих, з ким він вступає у відносини. Відповідно до статті 396 ЦК України правила про захист права власності, які встановлені главою 29 ЦК України, поширюються на речові права власності на чуже майно. Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України. Факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права. Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо). Таким чином, спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 3 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14. Враховуючи наведене, позивач [PERSON] на законних підставах пред`явив позов до відповідача як особа, яка на законних підставах користувалась транспортним засобом марки «BMW», реєстраційний номер [NUMBER] , який зазнав ушкоджень в дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 01 серпня 2020 року. Вказане відповідатиме правовому висновку викладеному в постанові Верховного Суду від 7 листопада 2018 року в справі № 200/21325/15-ц. Відповідно до складених на місці пригоди матеріалів Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради має нести відповідальність за заподіяні позивачу збитки, що підтверджується Актом обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 01.08.2020. Вказаний висновок підтверджується положеннями наведених нижче законодавчих та підзаконних актів. Згідно з положеннями п.п. «г» п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до об`єктів благоустрою населених пунктів належать, території загального користування, зокрема, вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки. Відповідно до положень ст. 15 вказаного Закону органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть утворювати підприємства для утримання об`єктів благоустрою державної та комунальної власності. У разі відсутності таких підприємств органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень визначають на конкурсних засадах відповідно до закону балансоутримувачів таких об`єктів. Балансоутримувача, що здійснюватиме утримання і ремонт об`єкта благоустрою, який перебуває у приватній власності, визначає власник такого об`єкта благоустрою. Підприємство та балансоутримувач забезпечують належне утримання і своєчасний ремонт об`єкта благоустрою власними силами або можуть на конкурсних засадах залучати для цього інші підприємства, установи та організації. Орган державної влади або орган місцевого самоврядування за поданням підприємства чи балансоутримувача щорічно затверджує заходи з утримання та ремонту об`єкта благоустрою державної або комунальної власності на наступний рік та передбачає кошти на виконання цих заходів. Орган державної влади та орган місцевого самоврядування, підприємство та балансоутримувач несуть відповідальність за виконання затверджених заходів у повному обсязі. Згідно з положеннями ст. 17 вказаного Закону громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають право, зокрема, звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою. Відповідно до положень ст. 20 Закону організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Згідно з п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 21 Закону, елементами (частинами) об`єктів благоустрою є покриття площ, вулиць, доріг, проїздів, алей, бульварів, тротуарів, пішохідних зон і доріжок відповідно до діючих норм і стандартів, технічні засоби регулювання дорожнього руху. Пунктом 2.3.5 Ухвали Львівської міської ради № 376 від 21.04.2011 «Про Правила благоустрою м. Львова» передбачено, що елементами благоустрою, зокрема є технічні засоби регулювання дорожнього руху. Відповідно до підпункту 7 п. «а» ч. 1 ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою виробничих територій, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян. Відповідно до п. 4.34, 4.35 Положення про Личаківську районну адміністрацію Львівської міської ради, затвердженого рішенням виконкому від 01.11.2016 № 977, до повноважень Личаківської районної адміністрації належить здійснення контролю за утриманням будинків (квартир), які належать громадянам, а також прилеглих територій, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян, координація роботи підприємств, що здійснюють утримання та експлуатацію житлового фонду, на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці. Відповідно до п. 5.2.1. Положення про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради, затвердженого Ухвалою Львівської міської ради № 777 від 14.07.2016, на районні адміністрації, як виконавчий орган ради, покладається забезпечення благоустрою району та залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення. Відповідно до листа Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради від 23.09.2020 дорожнього знаку 4.7. «Об`їзд перешкоди з правого боку» поблизу будинку № 84-Д на вул. Пасічній у м. Львові немає, натомість є дорожній знак 4.7. «Об`їзд перешкоди з правого боку» поблизу будинку № 73 на вул. Пасічній у м. Львові, що був встановлений у 2014 році ТзОВ «Дорожні знаки» на замовлення районної адміністрації. Зі схеми ДТП та загальнодоступної фотографії ділянки дороги на вул. Пасічній у м. Львові вбачається, що будинки № 73 і № 84-Д на вул. Пасічній у м. Львові знаходяться навпроти. Відповідно до наданого Личаківською районною адміністрацією Львівської міської ради Переліку плоских дорожніх знаків, встановлених у Личаківському районі (п. 18), на замовлення відповідача було встановлено два знаки 4.7. «Об`їзд перешкоди з правого боку» в місці ДТП, один з яких і впав на автомобіль марки «BMW», реєстраційний номер [NUMBER] . Таким чином, виходячи із вищевказаних законодавчих норма та встановлених судом обставин саме Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради зобов`язана відшкодувати майнову шкоду, що була заподіяна позивачу в результаті неналежного утримання майна, що перебуває на її балансі. Згідно з частиною другою статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доказування відсутності його вини в заподіянні шкоди позивачу. Відповідачем суду не надано доказів для спростування висновків щодо причин пошкодження майна позивача та вартості відновлювального ремонту автомобіля. А тому суд при винесенні у справі рішення виходить із наявних у ній доказів та передбаченої у ч. 2 ст. 1166 ЦК України презумпції вини заподіювача шкоди, яка відповідачем у встановленому порядку не була спростована. При визначенні розміру заподіяної позивачу майнової шкоди суд, за відсутності доказів протилежного, виходить із даних висновку № 118 від 10.09.2020 судової автотоварознавчої експертизи, складеного судовим експертом Галамаєм Я.І., відповідно до якого вартість матеріального збитку з технічної точки зору завданого власнику автомобіля марки «BMW», реєстраційний номер [NUMBER] , становить 53608,65 грн. За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до п. 3 ч. 2 вказаної статті моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Вирішуючи спір в частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд виходить із того, що позивачем доведено факт спричинення йому моральної шкоди з вини відповідача, яка виразилась у душевних стражданнях та переживаннях, яких він зазнав у зв`язку із пошкодженням його майна. Визначаючи розмір грошового відшкодування, суд враховує глибину душевних страждань, та інші обставини, які мають істотне значення, зокрема, те, що зверненню до суду не передували спроби досудового врегулювання спору з відповідачем, що виключило можливість останнього добровільно відшкодувати спричинену позивачу майнову та моральну шкоду, а тому вважає за доцільне визначити розмір грошового відшкодування моральної шкоди в сумі 1000 грн., що відповідатиме вимогам розумності і справедливості. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд виходить із того, що позов задоволено частково (на 85,85% від ціни позову), а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути у відповідній частці понесені судові витрати в сумі 10165,33 грн., до складу яких суд відносить сплачений судовий збір в розмірі 840,80 грн., вартість проведення судової автотоварознавчої експертизи в сумі 3000 грн., що підтверджуються відповідними квитанціями, та 8000 грн. за послуги з надання правової допомоги, на підтвердження вартості яких як того вимагає ст. 137 ЦПК України надано відповідні квитанції, договір про надання правової допомоги з додатковою угодою від 14.09.2020 та акт прийому-передачі наданих послуг від 05.10.2020.

Outcome: partial