Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, посилаючись на те, що з 06.01.2016 року він обіймав посаду в.о.директора ДП «Державне науково-виробниче підприємство «Винкосервпроект» згідно наказу №2 від 05.01.2016 року начальника РВ Фонду державного майна України в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі. Наказом від 19.12.2016 року №686 та наказом від 01.03.2017 року №95 начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі його було звільнено у зв`язку з закінченням строку трудового договору. Позивач вважає його звільнення , що дії відповідача є незаконними, оскільки він працював за безстроковим трудовим договором. У зв`язку з викладеним позивач звернувся до суду з даним позовом та з урахуванням уточнень просить зобов`язати Регіональне відділення Фонду державного майна України в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополіпоновити його на роботі та стягнути з ДП «Державне науково-виробниче підприємство «Винкосервпроект» середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.01.2017 року по 06.08.2019 року в сумі 184424,85 гривень., судові витрати просить покласти на відповідача. Ухвалою суду від 29.08.2018 року призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадженні зі стадії підготовчого засідання. Ухвалою суду від 24.01.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнитиз зазначених підстав.В останнє судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просивзадовольнитипозовні вимоги з урахуванням уточнень.підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача - Регіонального відділення Фонду державного майна України в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні за необґрунтованістю.В останнє судове засідання судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог заперечував та просив у їх задоволенні позову відмовити у зв`язку з необґрунтованістю. Представник відповідача - ДП «Державне науково-виробниче підприємство «Винкосервпроект» в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, надав до суду заперечення, просив у задоволенні позову відмовити у зв`язку за необґрунтованістю. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні правовідносини. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Судом встановлено, що ДП «Державне науково-виробниче підприємство «Винкосервпроект» переданое до Регіонального відділення Фонду державного майна України в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі згідно аАкту приймання-передачі єдиного майнового комплексу із сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства України, затвердженому наказом № 418 від 01.10.2015 року, для здійснення процедури приватизації на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2015 р. № 271 «Про проведення прозорої та конкурентної приватизації у 2015 році». 29.12.2015 року [PERSON] звернувся з заявою до Регіонального відділення Фонду державного майна України в Херсонській області, про призначення його в.о. директора підприємства ДП «Державне науково-виробниче підприємство «Винкосервпроект». Наказом №2 від 05.01.2016 року начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі позивача [PERSON] призначено на посаду в.о.директора ДП «Державне науково-виробниче підприємство «Винкосервпроект» на умовах, визначених Контрактом від 18.03.2013 року №4694 в редакції від 30.10.2015 року, до проведення конкурсного відбору керівника ДП «Державне науково-виробниче підприємство «Винкосервпроект» в установленому законом порядку. З пояснень позивача та представника відповідача - Регіонального відділення Фонду державного майна України в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополів судовому засіданні встановлено, що контракт з позивачем на виконанняв.о. директора ДП «Державне науково-виробниче підприємство «Винкосервпроект» не укладався. Наказом Регіонального відділення «Про оголошення конкурсного відбору на посаду директора ДП «ДНВП «Винкосервпроект» №43 від 25.01.2016 року оголошено конкурсний відбір на посаду директора ДП «ДНВП «Винкосервпроект». Відповідно до протоколу №1 комісії з проведення конкурсного відбору директора підприємства від 02.02.2016 року, відповідно до якого затверджені вимоги до претендентів та проект оголошення. З журналу реєстрації заяв на конкурсний відбір керівників підприємств Регіональним відділенням зареєстрована заява [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до протоколу №2 від 02.03.2016 року комісії з проведення конкурсного відбору директора підприємства, відповідно до якого визначено переможцем конкурсу [PERSON] за умови отримання відповідних відомостей від Нацполіції в Херсонській області щодо відсутності (наявності) судимості, заборони займати відповідні посади або займатися певними видами діяльності. 10.03.2016 року Регіональним відділенням надіслано запит за №10-07-00700 по [PERSON] до ГУ Нацполіції Херсонської області, 23.03.2016 року №10/00931 отримано відповідь про необхідність надсилання запита до МВС України. 05.04.2016 року Регіональне відділення надіслано запит за №07-04-01042 до МВС України про надання відповідних відомостей по [PERSON] 26.09.2016 року Регіональне відділення надіслано запит за №07-04-02872 до МВС України по [PERSON] 29.11.2016 року Регіональне відділення звернулось до ГУ Нацполіції у Херсонській області листом №10-04-03647 щодо надання відомостей щодо [PERSON] . Згідно листа ГУ Нацполіції у Херсонській області від 06.12.2016 року №2754/9/01/4-2016 Регіональному відділення відмовлено у видачі необхідних відомостей щодо [PERSON] . Відповідно до протоколу №4 комісії з проведення конкурсного відбору директора підприємства від 12.12.2016 року прийнято рішення вважати конкурсний відбір завершеним без визначення переможця конкурсу. Наказом в.о. начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі №686 [PERSON] від 19.12.2016 р., позивача [PERSON] 21.01.2016 року звільнено у зв`язку із закінченням строку трудового договору та зобов`язано в строк до 05.01.2017 року передати особі, визначеній органом управління, справи з управління майновим комплексом та матеріальні цінності ДП «Державне науково-виробниче підприємство «Вінконсервпроект» за актом прийому-передачі. Підставою для видачі наказу зазначено протокол №4 від 12.12.2016 року комісії з проведення конкурсного відбору директора підприємства ДП «Державне науково-виробниче підприємство «Вінконсервпроект». В зазначений наказ наказом в.о. начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі № 95 [PERSON] від 01.03.2017 року «Про виправлення технічної помилки в наказі від 19.12.2016 р. № 686 «Про звільнення [PERSON] » змінено дату звільнення позивача на 21.12.2016 року ( замість 21 січня 2016 року). Регіональне відділення листом від 20.12.2016 року №11-04-03858 та цінним листом від 21.12.2016 року №11-04-03884 повідомило про вищезазначене [PERSON] та запропоновано з оригіналом наказу від 19.12.2016 року №686 ознайомитись в приміщенні регіонального відділення. 21.12.2016 року Регіональне відділення направило на електронну адресу [PERSON] - [INFO] телефонограму №11-04-03881 про ознайомлення з оригіналом наказу Регіонального відділення від 19.12.2016 року №686 «Про звільнення [PERSON] ». Регіональним відділенням наказом від 21.12.2016 року №688 призначено виконуючого обов`язки керівника ДП «Державне науково-виробниче [PERSON], про що занесений запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців. Листом №18-04-00286 від 30.01.2017 року Регіонального відділення Фонду державного майна України в Херсонської області, Автономній республіці Крим та м.Савестополі [PERSON] було повідомлено, що відповідно до наказу Регіонального відділення від 19.12.2016 року №686 «Про звільнення [PERSON] », про що позивача повідомлено листом від 20.12.2016 року №11-04-03858, він зобов`язаний передати в строк до 05.01.2017 року новопризначеному виконуючого обов`язки керівника ДП «Державне науково-виробниче підприємство «Вінконсервпроект» справи з управління майновим комплексом та матеріальними цінностямти вказаного підприємства. Регіональним відділенням наказом від 21.12.2016 року №688 призначено виконуючого обов`язки керівника ДП «Державне науково-виробниче [PERSON]. Наказом начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі № 95 від 01.03.2017 року «Про виправлення технічної помилки в наказі від 19.12.2016 р. № 686 «Про звільнення [PERSON] » змінено дату звільнення позивача на 21.12.2016 року. Регіональне відділення листом від 20.12.2016 року №11-04-03858 та цінним листом від 21.12.2016 року №11-04-03884 повідомило про вищезазначене [PERSON] та запропоновано з оригіналом наказу від 19.12.2016 року №686 ознайомитись в приміщенні їхньої установи. Крім того, Регіональне відділення направило на електронну адресу [PERSON] - [INFO] телефонограмувід 21.12.2016 року №11-04-03881 про ознайомлення з оригіналом наказу Регіонального відділення від 19.12.2016 року №686 «Про звільнення [PERSON] ». Статтею 23 КЗпП України визначено, що трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Постановою Пленуму Верховного Суду України №9 від 6 листопада 1992 року (з подальшими змінами) «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що при укладенні трудового договору на визначений строк, цей строк встановлюється погодженням сторін і може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної події. Підставою припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не поставила вимогу про їх припинення (пункт 2 статті 23 КЗпП України). Згідно п.2 ст.36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення. Пунктом 2 статті 36 КЗпП передбачено можливість припинення трудового договору у зв`язку з закінченням його строку. При цьому, припинення трудового договору по закінченню строку не потребує заяви чи якогось іншого волевиявлення працівника, оскільки свою волю він вже виразив, коли уклав договір з визначеним строком трудового договору, одночасно виразивши і волю на припинення такого трудового договору по закінченню строку, на якій він був укладений. Роботодавець також не зобов`язаний попереджувати чи іншими чином інформувати працівника про майбутнє звільнення. Закон лише вказує на те, що якщо після закінчення строку дії трудового договору трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія цього договору вважається продовженою на невизначений строк (ч.1 ст. 39-1 КЗпП України). Сторонами у даному випадку узгоджений строк дії договору. Відповідач, як одна із сторін трудового договору, заявив вимогу про припинення трудового договору, видавши наказ про звільнення позивача з 19.12.2016. Укладений між сторонами строковий тТрудовий договір, який був обумовлений часом настання певної події,, який в судовому порядку недійсним не визнавався, вичерпав свою дію, трудові відносини з позивачем припинені у зв`язку з закінченням погодженого сторонами строку, на який він укладався. Тобто, твердження позивача про незаконність його звільнення з підстав закінчення строку дії трудового договору є такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону. Таким чином, дійсний трудовий договір між відповідачем та позивачем має строковий характер та укладений на визначений строк, а тому позивача було звільнено у зв`язку із закінченням строку дії трудового договору на підставі п.2 ч.1 ст.36 КЗпП України із дотриманням вимог чинного трудового законодавства. Відповідно до ч.2 ст.47 Кодексу законів про працю, у разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника. Посилання позивача на те, що у день його звільнення не було видано копії наказу про звільнення, є необґрунтованим, оскільки позивач не з`явився до Регіонального відділення та ухиляється від отримання кореспонденції відповідача. Крім того, позивачу неодноразово було направлено повідомлення про припинення строкового трудового договору із пропозицією отримати наказ про звільнення від 19.12.2016 року. Тому, суд приходить до висновку, що припинення трудового договору після закінчення строку не вимагає заяви або іншого волевиявлення працівника. Свою волю на укладення строкового трудового договору він виявив, коли звертався із заявою про прийняття на роботу за строковим трудовим договором. У цей же час він виявив і волю на припинення такого договору після закінчення строку, на який його було укладено. Власник не зобов`язаний попереджати або в інший спосіб інформувати працівника про майбутнє звільнення за п. 2 ст. 36 КЗпП України. Таким чином, суд приходить до висновку про законність звільнення позивача та відсутності підстав для його поновлення на роботі. Суд критично оцінює доводи позивача про те, що не знав про наказ про звільнення та продовжував виконання обов`язків директора , оскільки з пояснень позивача, його заяв, матеріалів справи вбачається, що з 01.01.2016 року ДП « ДНВП « Винконсервпроект» не здійснювало жодної господарської діяльності, вже станом на 05.01.2016 року на підприємстві не працювало жодної особи, на рахунках підприємства були відсутні грошові кошти.Комісією 02.02.2017 року за участю передставників ГУ НП в Херсонській області, ГУ ДСНС у Херсонській області відновлено доступ до приміщень державного підприємства, складено відповідний акт. Доводи позивача, що [PERSON] не мала повноважень начальника регіонального відділення ФДМ в Херсонській області на час винесення наказу про його звільнення, суд до уваги не приймає, оскільки оскаржуваний наказ підписаний в.о.начальника відділення [PERSON], яка на той час здійснювала зазначені повноваження. У зв`язку із тим, що звільнення позивача було законним, не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, адже такий можливо стягнути лише при задоволені позову про поновлення на роботі (ч.2 ст.235 КЗпП України). Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. У суду не виникає сумнівів щодо того, що сторони при укладанні трудового договору досягли згоди, зокрема: щодо строку дії цього договору, що підтверджується доказами наданими, як позивачем, так і відповідачем. Відповідно до ст.263 ЦПК України: рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Outcome: dismissed