Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з неї заборгованості за договором позики. У підтвердження своїх позовних вимог зазначає, що між нею та відповідачем було укладено договір позики щодо 10300 гривень. На підтвердження договору позики, відповідач 08 серпня 2013 року надала їй розписку, у якій зобов'язалася повернути борг до 01 лютого 2014 року. Однак до вказаного строку відповідач грошові кошти не повернула. На прохання позивача про добровільну сплату заборгованості ніяким чином не відреагувала. У зв'язку з цим, позивач просить стягнути з відповідача боргу в розмірі 10300 грн., а також судовий збір в розмірі 243,60 грн. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, надала пояснення аналогічні викладеним у позові. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач до судового засідання не з'явилась, про час, дату та місце слухання справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, тому суд вважає можливим зі згоди позивача провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами було укладено договір позики, відповідно до якого відповідач взяла в борг у позивача 10300 гривень, що підтверджується розпискою відповідача від 08 серпня 2013 року, в якій остання зобов'язалася повернути вищевказану суму до 01 лютого 2014 року. Але до теперішнього часу свої зобов'язання не виконала. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Згідно зі змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК). Як передбачено ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У зв'язку з тим, що відповідач до тепер не повернула позивачу позичені в неї гроші в розмірі 10300 грн., тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму, а також судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved