Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить стягнути солідарно з них заборгованість за кредитним договором від 28.12.2005 року, укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], в розмірі 169646 грн. 65 коп. станом на 10.03.2015 року. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав.Надав письмові пояснення, з яких вбачається, що відповідачка [PERSON] спочатку виконувала обов*язки за кредитним договором, останній платіж здійснила 23.06.2009 року. В подальшому у вересні 2012 року позивач звертався з позовом до відповідачки та поручителя за договором поруки від 20.10.2010 року- ПАТ «Акцент-Банк» і рішенням Індустріального райсуду м.Дніпропетровська від 09.10.20012 року в рахунок погашення заборгованості за вказаним кредитним договором станом на 30.08.2012 року з [PERSON] та ПАТ «акцент-[PERSON]» було стягнуто заборгованість в сумі 10000 грн. і звернуто стягнення на предмет застави- автомобіль ВАЗ-21104 реєстраційний номер [NUMBER], яке до теперішнього часу не виконано, а тому строки позовної давності перервалися. Відповідачка [PERSON]. яка діє також як представник відповідача [PERSON], як і особисто відповідач [PERSON], в судове засідання не з*явилися, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином та своєчасно, подали заяву про розгляд справи у їх відсутність на підставі письмових заперечень на позов. В наданих запереченнях на позов відповідачі просять застосувати строк позовної давності та неможливість подвійного стягнення заборгованості за одним і тим самим кредитним договором, яка вже була стягнута шляхом звернення стягнення на предмет застави. Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши надані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного: Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання , забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Стаття 611 ЦК України передбачає правові наслідки у разі порушення зобовязань, встановлені договором або законом, а ст.625 ЦК України - відповідальність за порушення грошового зобовязання, згідно якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст..1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до укладеного договору № HAА0АК00020042 від 28.12.2005 року відповідачка [PERSON] 28.12.2005 року отримала кредит у розмірі 42000 грн. на термін до 27.12.2010 року нп купівлю автомобіля, та зобов»язалася сплатити відсотки за користування кредитом в строки та в порядку, встановленим кредитним договором. Відповідно до договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідачка [PERSON] повинна надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору ( а.с.10-11). У порушення умов договору відповідачка свої зобов»язання за вказаним договором належним чином не виконала. У зв»язку із зазначеними порушеннями зобов»язань за кредитним договором станом на 10.03.2015 року мається заборгованість- 169646 грн. 65 коп. /а.с. 4-5/, яка складається з : -24146,49 грн. заборгованість за кредитом; -14899,82 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; - 1436,40 грн.- заборгованість по комісії за користування кредитом; - 129163,94 грн.- пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором; В забезпечення виконання зобов»язання за кредитним договором, 28.12.2005 року було укладено договір поруки №1 з поручителем [PERSON], відповідно до умов якого у випадку невиконання боржником [PERSON] умов кредитного договору, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідно до п.12 даного договору порука за ним припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором (а.с.12). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Після\~ переривання\~\~\~ перебіг\~\~ позовної \~\~давності\~\~ починається\~\~ заново (частини перша, третя статті 264 ЦК України).Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). За зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частина пята статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252 - 255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У справі, що розглядається,\~суд\~установив, що позичальник [PERSON] здійснила останній платіж за кредитним договором 23.06.2009 року. В \~\~подальшому припинила\~оплату чергових платежів, що стало підставою для звернення позивача до Індустріального районного суду м.Днівпропетровська про звернення стягнення на предмет застави автомобіль в рахунок погашення заборгованості за даним кредитним договором в сумі 102499 грн. 19 к. станом на 30.08.2012 року та стягнення з [PERSON] та поручителя ПАТ «Акцент-Банк» заборгованості в сумі 10000 грн рішення від 09.10.2012 року (а.с.50-51).\~ Таким чином строк позовної давності перервався спочатку оплатою відповідачкою чергового платежу, а в подальшому зверненням позивача до суду в межах трирічного строку з моменту порушення чергового с року платежу, щонайменше з вересня 2009 року. Звернувшись до суду 08.04.2015 року позивач дотримався меж позовної давності, в тому числі і для виконання договору поруки з [PERSON], відповідно до умов якого строк дії поруки встановлений у 5 років з моменту настання терміну повернення за кредитним договором. Зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598\~ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених кредитним договором. оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Суд встановив, що згідно розрахунку заборгованості за даним кредитним договором сума 40000 грн. 04.02.2015 року зарахована в рахунок нарахованих процентів за користування кредитом і з урахуванням цієї суми ухвалює рішення про стягнення суми, що залишилася несплаченою станом на 10.03.2015 року і таким чином, подвійного стягнення за двома рішеннями суду не відбувається. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані, підтверджені доказами, тому їх необхідно задовольнити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача стягуються судові витрати в розмірі 1696,47 грн. , тобто по 848 грн.23 к. з кожного.

Outcome: approved