Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до первинної профспілкової організації Ставищенського житлово-комунального підприємства, третя особа Ставищенська селищна рада про: поновлення строку для звернення до суду щодо скарження протоколів первинної профспілкової організації Ставищенського ЖКП з вимогами про розірвання трудового договору від 17.12.2015року та 22.12.2015 року; визнання дій первинної профспілкової організації Ставищенського житлово-комунального підприємства щодо проведення зборів членів профспілкового комітету неправомірними; скасування протоколу № 22 засідання первинної профспілкової організації Ставищенського житлово-комунального підприємства від 17.12.2015 року в частині прийняття рішення про спрямування до Ставищенського селищного голови вимоги про розірвання трудового договору (контракту) із начальником Ставищенського житлово-комунального підприємства [PERSON], як із таким, який грубо порушив законодавство про працю, про колективні договори і угоди, Закон України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності»; скасування вимоги № 40 від 17.12.2015 року первинної профспілкової організації Ставищенського житлово-комунального підприємства про розірвання із [PERSON], як начальником Ставищенського житлово-комунального підприємства трудового договору, як таким, який порушив законодавство про працю, Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», Колективний договір укладений на підприємстві. Крім того, позивач просив скасувати протокол № 23 засідання первинної профспілкової організації Ставищенського житлово-комунального підприємства від 22.12.2015 року в частині прийняття рішення про висловлення начальнику Ставищенського житлово-комунального підприємства [PERSON] недовіру в звязку з зухвалим та грубим порушенням з його боку вимог законодавства про працю, про колективні договори і угоди, Закон України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та спрямування до Ставищенського селищного голови вимоги про розірвання трудового договору (контракту) із начальником Ставищенського ЖКП [PERSON], як з таким, який порушив вимоги законодавства про працю, колективний договір, що діє на підприємстві, Закон України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Скасувати вимогу № 41 від 22.12.2015 року первинної профспілкової організації Ставищенського житлово-комунального підприємства про розірвання із [PERSON], як начальником Ставищенського ЖКП трудового договору, як таким, який порушив законодавство про працю, ст..43 та ч.3 ст.252 КЗпПУ, ст.ст.39,41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Стягнути з первинної профспілкової організації Ставищенського житлово-комунального підприємства на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 1102,42 грн. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, наголосивши, що вказані в протоколах та вимогах ніби - то вчинені ним порушення (що він протягом останніх пяти років систематично, неодноразово, зухвало та грубо порушував вимоги трудового законодавства) є недостовірними та безпідставними. Посилання профкому на те, що ним, в порушення вимог трудового законодавства, були звільнені працівники в звязку із скороченням чисельності штату ( [PERSON], [PERSON], [PERSON]М.), є помилковими, оскільки в жодному рішенні суду першої та апеляційної інстанцій не зазначено, що керівником підприємства, себто ним, грубо порушені вимоги трудового законодавства. Його, як керівника підприємства, жодного разу не було притягнуто ні до адміністративної, ні до кримінальної відповідальності за порушення трудового законодавства, хоча перевірки щодо даних питань на підприємстві і проводилися. Крім того, профспілка жодного разу не зверталася ні до контролюючих органів, ні до керівництва підприємства, ні до суду із заявами щодо порушення керівником підприємства вимог трудового законодавства. Крім того, колективний договір Ставищенського ЖКП, був прийнятий на загальних зборах трудового колективу без тиску і примусу. Первинна профспілкова організація з поданням про усунення порушень умов колективного трудового договору до нього, як керівника, не зверталася та не оскаржувала його правомірність у судовому порядку. Крім того, безпідставними є твердження голови профспілки [PERSON] про те, що він відмовляв профспілці у наданні приміщення для забезпечення роботи виборного органу профспілки, вони спростовуються листами від 05.10.2015 та 22.12.2015, які головою були отримані. Також позивач зазначав, що на момент проведення засідання профкому 17.12.2015 та 22.12.2015 [PERSON], [PERSON], [PERSON] не були членами профспілкової організації взагалі, не мали права бути присутніми на засіданнях та ставити свої підписи, оскільки вони написали власноручно заяви у лютому, квітні 2015 року про вихід із профспілки, та з них були припинені відрахування від заробітної плати профспілкових внесків. Про дане свідчать письмові докази в справі ( заяви про вихід із профспілки та накази керівництва про припинення відрахування внесків із заробітної плати). З моменту його призначення на посаду ставлення адміністрації до профспілки жодним чином не погіршилося в порівнянні з попередніми періодами. Первинна профспілкова організація під керівництвом [PERSON] діє на підприємстві лише формально. Вона налічує всього 23 члени, проте жодного разу ні йому, ні на вимогу суду головою профкому [PERSON] не надані докази кількісного складу профспілкового комітету ( поіменно). Відносини голови профспілки з адміністрацією підприємства на даний час носять упереджений характер. Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та показали, що позивач пропустив двотижневий термін оскарження дій профспілки, у звязку з тим, що вказані вимога від 17.12.2015 була вручена позивачу особисто в залі судових засідань Ставищенського районного суду 17.12.2015 року, а вимога від 22.12.2015 була оголошена позивачу на засіданні виконкому Ставищенської селищної ради. Не дивлячись на це, позивач не просить суд поновити строки позовної давності та не надає докази поважних причин їх пропуску. Крім того, керівником Ставищенського ЖКП, в порушення вимог трудового законодавства, було звільнено [PERSON] та членів профкому [PERSON] та [PERSON], про що свідчать рішення судів першої та апеляційних інстанцій. [PERSON], на вимогу профкому, не надавав останнім приміщення для проведення засідань. Первинна профспілкова організація Ставищенського ЖКП свого Статуту не має і тому користується примірним. На підставі цього Статуту і було Президією Київської обласної організації працівників ЖКГ, МП, ПОН постановлено продовжити повноваження членів профкому, які закінчувалися 13.04.2015 року до 13.04.2016 року. Представник третьої особи голова Ставищенської селищної ради [PERSON] в судовому засіданні щодо вирішення спору покладався на розсуд суду та зазначав, що підприємство Ставищенська ЖКП є нерентабельним, необхідно проводити звільнення працівників, тому і виникають конфлікти . Свідок [PERSON] суду показав, що працює на підприємстві Ставищенська ЖКП з 1989 року, був членом профспілкового комітету, написавши заяву про вихід із профспілкової організації, з нього припинили утримувати профвнески. З 2011 року до 2015 року, після обрання головою профспілки [PERSON], збори щодо переобрання голови профспілки на підприємстві не проводилися. Після затвердження в 2013 році нового колективного договору та введення строкових трудових договорів на підприємстві, умови праці, соціальні гарантії, розмір заробітної плати не змінилися. На сьогоднішній день на їхньому підприємстві існує дві профспілкові організації, одна під керівництвом [PERSON], а інша - [PERSON]. Коли він був членом профкому, то їх чисельність становила сім осіб. На підставі власноручно написаних заяв в 2015 році, чисельність профкому зменшилася на 3 чоловіки. Свідок [PERSON] суду показала, що працює на підприємстві Ставищенська ЖКП з 1996 року, була членом профспілкової організації під керівництвом [PERSON] Членами профспілкового комітету було 7 чоловік, два з яких у 2014 році звільнилися з підприємства, а член профкому Пятецький вийшов із профспілкового комітету за власним бажання, тому легітимних членів профкому залишилося чотири. Членів профкому з 2011 року по 2016 рік не переобирали, загальні збори колективу проводили лише в 2013 році при укладенні нового колективного трудового договору. 15.07.2015 року на підприємстві Ставищенська ЖКП було створено нову профспілкову організацію, керівником якої вона являється. Членами даної профспілкової організації є 54 чоловіки підприємства. З 2013 року, відколи вона написала заяву про вихід із профспілкової організації під керівництвом [PERSON]П, жодного разу збори трудового колективу профком не збирав, не звітувався про використані кошти ( членські внески), не було оголошень про проведення зборів членів профспілкового комітету. Ніяких протиправних дій з боку керівництва щодо діяльності профспілкового комітету не було. Свідок [PERSON] суду показав, що працює на підприємстві Ставищенська ЖКП з 2002 року, є членом профспілки з 2010 року. З 2012 року профком проводив засідання де хотів, а потім позивач почав чинити тиск на членів профспілки, погрожував звільненням, забороняв проводити засідання профкому. Заяву про вихід із профспілки він написав під тиском позивача. На засіданнях профкому 17.12.2015 та 22.12.2015 було присутніх 5 членів профкому, протокол був завчасно підготовлений, засідання проводили в машині. Свідок [PERSON] суду показав, що працював на підприємстві Ставищенська ЖКП з 1997 року по грудень 2015 року, був членом профспілки з моменту прийняття його на посаду, а членом профкому з 2012 року. Заяву про вихід із профспілки писав у квітні 2015 року під тиском керівництва, профвнески відраховували із заробітної плати, а з 01.05.2015 року він почаву їх платити через касу [PERSON], казначею профкому. На засіданнях профкому 17.12.2015 та 22.12.2015 було присутніх 5 членів профкому, протокол був завчасно підготовлений, засідання проводили в машині. Профспілковий комітет збирався за дзвінком голови раз у три місяці. До 2015 року позивач ніколи не відмовляв профкому у наданні приміщення для засідань. З 2013 року на підприємстві були запроваджені строкові трудові договори. Свідок [PERSON] суду показала, що працює на підприємстві Ставищенська ЖКП з 05.07.1988 року та є членом профспілки. З 1993 року обіймає виборну посаду у профспілці, є членом профкому. Члени профкому доводили керівництву, що вони не мали права запроваджувати на підприємстві та укладати строкові трудові договори. Заяви про вихід із профспілки працівники писали під примусом керівництва, подавали їх спеціалісту кадровику. Члени профкому вважають, що позивач у своїй діяльності грубо порушує трудове законодавство і тому необхідно розірвати з ним контракт. В звязку з чим і були проведені засідання профкому у грудні 2015 та подані вимоги до селищного голови. Конфлікт між членами профкому та позивачем виник у 2013 році після запровадження на підприємстві строкових трудових договорів. У 2013 році на підприємстві членами профспілки було 86 осіб. У 2014 році із профспілки за заявами вийшло 6 осіб, а з 23.02.2015 року працівники почали масово писати заяви про вихід із профспілки. З лютого 2015 року позивач почав відмовляти членам профкому у наданні приміщення для проведення засідань, тому їх проводили де виходило. З березня 2015 року члени профспілки платили внески через касові ордери. У липні 2015 року була створена ще одна профспілкова організація на їх підприємстві. Заслухавши пояснення позивача, представників відповідача, представника третьої особи, свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 31.03.2011 року позивача було прийнято на роботу до Ставищенського житлово-комунального підприємства (надалі Ставищенське ЖКП), засновником якого є Ставищенська селищна рада, на посаду начальника вказаного підприємства згідно розпорядження виконавчого комітету Ставищенської селищної ради від 31.03.2011 року №51. 17.12.2015 року відбулося засідання профспілкового комітету первинної профспілкової організації Ставищенського ЖКП. В ході зазначеного засідання поряд із іншими питаннями розглядалася ситуація, що склалася на підприємстві внаслідок керівництва та дій начальника вказаного підприємства [PERSON] і за результатами даного засідання було прийнято рішення щодо спрямування до Ставищенського селищного голови вимоги про розірвання трудового договору (контракту) із начальником Ставищенського житлово-комунального підприємства [PERSON], як з таким, який грубо порушив законодавство про працю, про колективні договори і угоди, Закон України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Наведене підтверджується копією протоколу № 22 від 17.12.2015 р. (а.с. 14-15) 17.12.2015 року профспілковий комітет первинної профспілкової організації Ставищенського ЖКП звернувся до Ставищенського селищного голови та голови виконавчого комітету Ставищенської селищної ради із вимогою № 40 від 17.12.2015 року\~ про розірвання із [PERSON], як начальником Ставищенського житлово-комунального підприємства трудового договору в порядку передбаченому ст. 45 КЗпП України та ст. 33 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», мотивуючи дану вимогу тим, що ним порушуються вимоги законодавства про працю, ЗУ«Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та умови колективних договорів підприємства, зокрема: 1. Порушував вимоги п.4 ч.1 ст.40, ст..147 КЗпП України, звільнивши із займаної посади електромонтера [PERSON]. 2. У порушення вимог ст.ст.249, 252 КЗпП України, ст..42 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», п.п.9.2., 9.3 Колективного договору укладеного між організацією та трудовим колективом Ставищенська ЖКП, отримавши від голови профкому листа щодо надання об лаштованого опаленням, освітленням, меблями приміщення для проведення зборів працівників, категорично відмовився. ( а.с.12-13) 22.12.2015 року відбулося засідання профспілкового комітету первинної профспілкової організації Ставищенського ЖКП. В ході зазначеного засідання поряд із іншими питаннями розглядалося питання щодо недовіри начальнику Ставищенського ЖКП [PERSON] і за результатами даного засідання було прийнято рішення щодо висловлення недовіри начальнику Ставищенського ЖКП [PERSON] в звязку із зухвалим та грубим порушенням з його боку вимог законодавства про працю, про колективні договори і угоди, ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та спрямування до Ставищенського селищного голови та голови виконавчого комітету Ставищенської селищної ради вимоги про розірвання трудового договору (контракту) із начальником Ставищенського житлово-комунального підприємства [PERSON], як з таким, який порушив законодавство про працю, про колективні договори і угоди, Закон України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Наведене підтверджується копією протоколу № 23 від 22.12.2015 р. (а.с. 18-19) 22.12.2015 року профспілковий комітет первинної профспілкової організації Ставищенського ЖКП звернувся до Ставищенського селищного голови та голови виконавчого комітету Ставищенської селищної ради із вимогою № 41 від 22.12.2015 року\~ про розірвання із [PERSON], як начальником Ставищенського житлово-комунального підприємства трудового договору в порядку передбаченому ст. 45 КЗпП України та ст. 33 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», мотивуючи дану вимогу тим, що ним порушуються вимоги законодавства про працю, ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та умови колективних договорів підприємства, що укладалися на 2012-2015 роки, зокрема: в порушення вимог ст.43 КЗпП України, звільнив із займаних посад членів профкому [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] ( а.с.16-17) В судовому засіданні представники відповідача зазначали, що вимогу №40 від 17.12.2015 року позивач отримав в приміщенні Ставишенського районного суду, про що було складено відповідний акт. Вимогу №41 від 22.12.2015 позивачу було оголошено на засіданні виконавчого комітету Ставищенської селищної ради. Тому позивач пропустив строки звернення до суду. ( а.с.13,179) Позивач в судовому засіданні стверджував, що вимогу від 17.12.2015 року він не отримував, члени профкому ніякого акту щодо не отримання ним вказаної вимоги не складали. Йому, як керівнику Ставищенського ЖКП не було предявлено ні власником, ні виборним органом профспілкової організації будь-яких рішень та вимог про розірвання з ним контракту. Лише 26.01.2016 року, отримавши копію адміністративного позову профспілкового комітету первинної профспілкової організації Ставищенського ЖКП до Ставищенського селищного голови [PERSON], третя особа [PERSON] про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії, він дізнався про існування оскаржуваних протоколів та вимог. Дане підтверджується копією адміністративного позову з відміткою Ставищенського районного суду від 26.01.2016 року №62-11/30 ( а.с.11). Тому, суд приходить до висновку, що позивач обґрунтовано ставить вимогу про поновлення строку на оскарження вимог про розірвання з ним трудового договору та критично відноситься до акта від 17.12.2015 року, наданого представника відповідача в судове засідання, так як він складений всіма особами, які є зацікавленими та перебувають в неприязних відносинах із позивачем. ( а.с.179) Твердження представників відповідача щодо порушення позивачем ст. 23 КЗпП України в частині укладення із працівниками строкових трудових договорів, що в момент укладення не відповідало їх інтересам є безпідставним та не відповідає дійсності, так як в судовому засіданні було встановлено, що в момент їх укладення заперечень з боку працівників та профкому не було. Всі гарантії щодо умов праці, пільг, відпочинку, тощо передбачені працівникам колективним договором залишились та були гарантовані в трудових договорах. Всі строкові трудові договори були укладені за добровільними зверненнями (заявами) працівників та у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 23 та ч. 1 ст. 24 КЗпП України. Жоден працівник з 2013 року і по даний час не був звільнений, та не оскаржував їх укладення в судовому порядку. Також укладення строкових трудових договорів було передбачено Колективним договором, який було погоджено на зборах первинною профспілковою організацією та підписаний особисто її головою.\~ Крім того, строкові договори були укладені лише один раз та не переукладалися, як зазначає профспілкова організація. Термін дії самого договору за власною ініціативою (письмовими заявами) самих працівників продовжувалися на підставі додаткових угод до укладених договорів, які також жодним з працівників не оскаржувались. Дане встановлено із пояснень сторін, свідків. Крім того, за весь період перебування на виборній посаді керівника Ставищенського ЖКП [PERSON]. до адміністративної та кримінальної відповідальності за порушення трудового законодавства його не притягували та відповідних доказів сторонами не надано. Згідно ст. 21. ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» уповноважені представники профспілок мають право вносити роботодавцям, органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування - подання про усунення порушень законодавства про працю, які є обовязковими для розгляду, та в місячний термін одержувати від них аргументовані відповіді. У разі ненадання аргументованої відповіді у зазначений термін дії чи бездіяльність посадових осіб можуть бути оскаржені до місцевого суду». Оскаржень з боку профкому та працівників підприємства щодо укладення строкових трудових договорів до суду не було.\~ Твердження представників відповідача щодо грубого та зухвалого порушення позивачем трудового законодавства щодо членів профкому, про тиск позивача на працівників підприємства - є безпідставним та надуманим. Так, представниками відповідача на підтвердження обставин щодо оскарження саме дій позивача про незаконне звільнення із займаних посад членів профкому [PERSON], [PERSON], [PERSON] було зазначено, що є рішення першої та апеляційної інстанції, які набрали законної сили. Суд зазначає, що в судове засідання представником відповідача було надано лише рішення Ставищенського районного суду від 11.09.2015 року за позовом [PERSON] до Ставищенського ЖКП, третя особа [PERSON] про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди, яке не набрало законної сили ( а.с.194-196) Позивачем в судове засідання було надано копію рішення колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 22.03.2016 року в справі щодо розгляду апеляційної скарги на рішення Таращанського районного суду Київської області від 18.12.2015 року за позовом [PERSON] до Ставищенського ЖКП, третя особа [PERSON] про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відповідно до якого рішення Таращанського районного суду Київської області скасовано та ухвалено нове, яким в задоволенні позову [PERSON] відмовлено. ( а.с.97) Крім того, на підтвердження обставин щодо не легітимності зборів профспілкового комітету, проведених 17.12.2015 року, 22.12.2015 року ( дані збори були неправомочними, оскільки не було кворуму), позивачем надано в судове засідання протокол №7 від 05.04.2016 року засідання профспілкового комітету, яке проводилося на виконання вимоги Апеляційного суду Київської області в справі №220ц/780/1652/16 та лист на адресу Апеляційного суду Київської області №12 від 07.04.2016 року, де зазначено, що термін повноважень члена профспілки [PERSON] сплив 13.04.2015 року. ( а.с.218-219) Тобто, дане доводить, що на момент винесення та спрямування вимоги до Ставищенського селищного голови та голови виконавчого комітету Ставищенської селищної ради про розірвання трудового договору (контракту) із начальником Ставищенського житлово-комунального підприємства [PERSON] від 17.12.2015 року та 22.12.2015 року членами профспілкового комітету були лише: [PERSON], [PERSON] ( із пяти зазначених в оскаржуваних протоколах лише два: в [PERSON] закінчився термін повноважень, [PERSON] та [PERSON] подали заяви про вихід із профспілки) ( а.с.23-26, 218-219). У липні 2015 року в Ставищенському ЖКП було створено, зареєстровано Ставищенську житлову комунальну первинну профспілкову організацію чисельністю 54 особи. На засіданні профкому даної організації 26.01.2016 року вирішено звернутися до голови Ставищенської селищної ради та голови виконавчого комітету Ставищенської селищної ради, сесії селищної ради, як засновника Ставищенського ЖКП, втрутитись в ситуацію по свідомій дестабілізації роботи підприємства [PERSON], зведення наклепів на керівника підприємства [PERSON] Визнати ППО Ставищенського ЖКП під керівництвом [PERSON] як такою, що незаконно та умисно руйнує стабільну роботу підприємства та підриває ділові якості керівника. Крім того зазначили, що в організації, яка налічує 91 працівника з яких 54 є членами профспілки, не може інша профспілка, яка начебто налічує 6 чоловік, ставити вимоги щодо звільнення керівника. ( а.с.58-65) В листі профспілки від 19.10.2015 року №38, за підписом голови ППО [PERSON], умисно зазначено, що членами профспілки є 85 чоловік, і він просить забезпечити вибірний профспілковий орган ППО Ставищенського ЖКП для проведення зборів працівників приміщенням із звязком, опаленням, освітленням, прибиранням та меблями в кількості 85 стільців. В даному листі не було вказано, а ні часу, а ні місця проведення зборів. ( а.с.192) Представники відповідача посилаються на даний лист, як на обґрунтування тих обставин, що позивач відмовляв надавати їм приміщення для проведення відповідних засідань. Проте, дані твердження спростовуються показами позивача, свідків та самого [PERSON]. який в судовому засіданні зазначав, що жодного разу позивач не відмовляв профкому у наданні приміщення для проведення засідань. Відповідно до ст.ст. 28, 34 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» профспілки, їх обєднання мають право одержувати безоплатно інформацію від роботодавців, або їх обєднань, органів державної влади, та органів місцевого самоврядування з питань, що стосуються трудових і соціально-економічних прав, та законних інтересів своїх членів, а також інформацію про результати господарської діяльності підприємств, установ або організацій. На всі звернення профспілкової організації адміністрація підприємства надавала аргументовану відповідь та необхідну інформацію. Оскаржень в порядку ч. 10 ст. 21 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» зі сторони профспілки не було. Відповідно до ч. 2 ст. 45 КЗпП України, якщо керівник, стосовно якого предявлено вимогу про розірвання трудового договору, не згоден з цією вимогою, він може оскаржити рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) до суду у двотижневий строк з дня отримання рішення. У цьому разі виконання вимоги про розірвання трудового договору зупиняється до винесення судом рішення. Згідно ст. 37 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» профспілкові організації на підприємствах, в установах, організаціях та їх структурних підрозділах представляють інтереси своїх членів і захищають їх трудові, соціально-економічні права та інтереси. Свої повноваження первинні профспілкові організації здійснюють через утворені відповідно до статуту (положення) виборні органи, а в організаціях, де виборні органи не створюються, - через профспілкового представника, уповноваженого згідно із статутом на представництво інтересів членів профспілки, який діє в межах прав, наданих цим Законом та статутом профспілки. Ст. 38 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» визначені повноваження виборного органу первинної профспілкової організації на підприємстві, в установі, організації. Зокрема, п. 9 ч. 1 зазначеної статті, передбачене право приймати рішення про вимогу до роботодавця розірвати трудовий договір (контракт) з керівником підприємства, установи, організації, якщо він порушує цей Закон, законодавство про працю, ухиляється від участі у переговорах щодо укладення або зміни колективного договору, не виконує зобов'язань за колективним договором, допускає інші порушення законодавства про колективні договори. Системний аналіз наведених положень закону дає підстави для висновку, що чинним законодавством передбачено право профспілки приймати рішення про вимогу до роботодавця розірвати трудовий договір (контракт) з керівником підприємства, установи, організації в разі наявності певних порушень з боку керівника, так і право керівника, стосовно якого предявлено вимогу про розірвання трудового договору, оскаржити вимогу, в разі не згоди з нею. Разом з тим, ст. 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст. 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Проаналізувавши зазначені норми закону та зібрані у справі докази в їх сукупності, оцінивши докази по справі з дотриманням вимог ст. 212 ЦПК України, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов свого підтвердження факт порушення прав позивача щодо прийняття рішення профспілковим комітетом первинної профспілкової організації Ставищенського ЖКП в частині висловлення недовіри начальнику Ставищенського житлово-комунального підприємства [PERSON] та спрямування до Ставищенського селищного голови та голови виконавчого комітету Ставищенської селищної ради вимоги про розірвання трудового договору (контракту) із начальником Ставищенського житлово-комунального підприємства [PERSON], як з таким, який грубо порушив законодавство про працю, про колективні договори і угоди, Закон України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», оскільки позивачем в ході розгляду даної справи було доведено ті обставини на які він посилався в своїй позовній заяві як на обгрунтування своїх позовних вимог, адже судом було встановлено, що ним під час виконання обовязків начальника Ставищенського ЖКП не порушувалося законодавство про працю, про колективні договори і угоди, а також вимоги Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», сторона ж відповідача не довела протилежне, а тому рішення прийняті 17.12.2015 року на зборах вказаної первинної профспілкової організації щодо нього (протокол № 22) та вимога № 40 від 17.12.2015 року, протокол №23 від 22.12.2015 та вимога №41 є безпідставними та незаконними. На підставі наведеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved