Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON], матір [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та стягнення на користь дітей аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [PERSON] є матір'ю малолітніх [PERSON]. та [PERSON] Діти перебувають на профілактичному обліку у відділі по Вознесенівському районі служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, у зв'язку із тим, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, у зв'язку із чим просить позбавити її батьківських прав, а також стягнути з відповідача аліменти на користь особи або установи, яка буде здійснювати опіку над малолітніми у розмірі ? частини всіх сукупних доходів, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, з підстав викладених у позовній заяві просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила, зазначила, що дійсно не в повному обсязі виконує батьківські обов'язки, однак бажає виправитись. З'ясувавши фактичні обставини, що мають значення для справи, перевіривши їх доказами з огляду на їх достатність та взаємозв'язок, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є матір'ю [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відомості про батька дітей внесені за вказівкою матері, відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України, що підтверджується довідкою Вознесенівського районного у м. Запоріжжя відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 10.04.2017 року №544а/17.5-06-106 та №544/17.5-06-106. [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], перебувають на профілактичному обліку у відділі по Вознесенівському районі служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, як такі, що опинились у складних життєвих обставинах. До 19.05.2017 року діти проживали разом із матір'ю, за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні встановлено, та не оспорено учасниками судового розгляду, що під час перебування дітей на обліку з [PERSON] систематично проводились бесіди, її ознайомлено із наслідками, які можуть настати у разі невиконання батьківських обов'язків. Так представниками відділу по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей ЗМР та представниками Запорізького міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді здійснювалися виходи за адресою проживання сім'ї [PERSON], зокрема 28.04.2017, 12.05.2017, 16.05.2017. За результатами виходів встановлено, що санітарно-побутові умови є несприятливими для проживання дітей, про що складено відповідні акти. Даний факт також підтверджується долученими в судовому засіданні фотокартками кімнати проживання відповідача [PERSON] разом із дітьми. Як вбачається з довідки № 01-8/578, виданої КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №10» від 28.03.2017 року, діти відвідують заклад дуже рідко, профілактичні огляди проводяться нерегулярно. З листа начальника Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області вбачається, що відносно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.184 КУпАП (АП № 857769) за неналежне виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до її малолітніх дітей. На підставі розпорядженням голови районної адміністрації ЗМР по Вознесенівському району від 19.05.2017 року №379р у відповідача відібрано її малолітніх дітей без позбавлення батьківських прав. Згідно інформації, яка надана заступником головного лікаря з медичної частини Дитячої лікарні №11 Департаменту охорони здоров'я ЗМР від 22.05.2017 року №01-14/301, [PERSON], [PERSON] доставлені до закладу у соціально запущеному стані, не доглянуті, тіло та одяг дітей сильно брудний, при первинному огляді у [PERSON] виявлені синці та садна, педикульоз, в обох дітей виявлено грибкове ураження 2 ступеню. В подальшому дітей влаштовано до Комунальної установи Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» ЗОР. Згідно інформації, яка надана головним лікарем даної установи від 08.08.2017 року, відповідач двічі відвідала дітей, а саме 12.07.2017 та 01.08.2017, спілкувалась з працівниками групи, розпитувала про доньок, цікавилася станом здоров'я, речі, харчування, ліки дітям не привозила. З питанням повернення дитини в сім'ю до адміністрації не зверталася. Відповідно до висновку районної адміністрації по Вознесенівському району ЗМР від 25.05.2017 року, [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав по відношенню до її малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як роз'яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, тому суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. За тими ж роз'ясненнями, позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В абз.2 п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З огляду на встановлені обставини, суд приходить до висновку, що є всі правові підстави для позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до її малолітніх дітей, оскільки вона свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, що підтверджено наданими органом опіки та піклування доказами та не спростовано в ході судового розгляду справи відповідачем. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батьків, або у твердій грошовій сумі. Частиною 2 ст.182 Сімейного кодексу України, яка діяла на час подання позову, визначено, що розмір аліментів на одну дитину, за жодних обставин, не може бути меншим 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Частиною 1 ст.183 Сімейного кодексу України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів також підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved