Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначив те, що 04.09.2019 року до служби у справах дітей виконкому Інгулецької районної у місті Кривому Розі ради надійшло повідомлення від КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Криворізької міської ради, що 23.08.2019 року до закладу зараховано неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Під час з`ясування обставин, за яких неповнолітній опинився в складних життєвих обставинах та потрапив до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей, встановлено, що його мати, [PERSON] , померла [INFO] , а батько, [PERSON] , [INFO] , тривалий час з сім`єю не проживав і в цей час немає відомостей про його місцезнаходження. Неповнолітній [PERSON] з вересня 2018 року навчався в Криворізькому професійному транспортно-металургійному ліцеї, певний час проживав із старшою повнолітньою сестрою, [PERSON] , яка в цей час проживає за адресою: [ADDRESS] . 29.07.2019 року [PERSON] був госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня» ДОР, після виписки з лікарні був направлений управлінням - службою у справах дітей Соборної районної у місті Дніпро ради до м. Кривого Рогу в КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Криворізької міської ради, оскільки місце проживання неповнолітнього [PERSON] разом з матір`ю зареєстроване в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу за адресою: [ADDRESS] . В цей час неповнолітній [PERSON] фактично залишився без батьківського піклування, з 23.08.2019 року перебуває в КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Криворізької міської ради. Батько [PERSON] чи інші родичі за телефоном або особисто не цікавились долею дитини. Також, встановлено, що відповідач до серпня 2019 року тривалий час не проживав з [PERSON] та дітьми, він залишив сім`ю, та самоусунувся від його виховання та утримання. За таких обставин, виникла необхідність надати неповнолітньому [PERSON] статус дитини, позбавленої батьківського піклування, та прийняти рішення органу опіки та піклування про його влаштування до сімейних форм влаштування дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, чи на повне державне утримання в дитячий державний заклад, це можливо у разі вирішення в судовому порядку питання позбавлення батьківських прав його батька, [PERSON] . Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може за власною ініціативою чи ініціативою позивача вирішити питання про стягнення аліментів на дітей Тому, просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] , у відношенні неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку на користь опікуна (піклувальника), прийомних батьків, батьків - вихователів, або дитячого навчально-виховного закладу, залежно від форми влаштування дитини. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] присутнім не був, до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій просив позов задовольнити. Проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в жодне судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом оприлюднення інформації на офіційному веб-порталі судової влади України. Причини неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи суду не надавав. Правом на відзив не скористався. Суд, вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України та відповідно вимогам ст. 247 ЦПК України провести судове засідання без фіксування технічними засобами. Суд, дослідивши надані докази, оцінивши їх у сукупності, всебічно з`ясувавши обставини, на які представник позивача посилається як на підставу задоволення своїх позовних вимог, вважає за необхідне задовольнити позов у повному обсязі з урахуванням наступного. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , в свідоцтві про народження якого в графі батько записано [PERSON] , та в графі мати [PERSON] , яке видане відділом реєстрації актів громадянського стану Дзержинського районного управління юстиції міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 263 (а.с. 7). Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 11.04.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення суду оскаржено не було та набрало законної сили 17.05.2013 року (а.с. 12). [INFO] [PERSON] померла, свідоцтво про смерть видано Інгулецьким районним у місті Кривому розі відділі ДРАЦС у Дніпропетровській області, актовий запис №551 (а.с. 13). Згідно повідомлення КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Криворізької міської ради № 398 від 27.08.2019 року неповнолітній [PERSON] , [INFO] , з 23.08.2019 року зарахований до закладу (а.с. 14). Відповідно до рішення Інгулецької районної у місті ради Виконавчого комітету від 15.04.2020 року №119 про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] , прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенні до його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Із змісту ст. 150 СК України встановлено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про стан її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Частиною 1 ст. 164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Передбачене п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року №3, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. З аналізу вищезазначених норм слідує, що для позбавлення батьківських прав мало упевнитися в невиконанні обов`язків щодо виховання дитини, необхідно також установити, що батько свідомо ухиляється від їх виконання, адже ухилення від виконання обов`язку по вихованню неповнолітньої дитини завжди є актом свідомої винної поведінки, коли особа має реальну можливість виконати покладені на неї обов`язки, але не вчиняє відповідних дій і не бажає цього робити, а це значить, що батько наполегливо, систематично, незважаючи на всі заходи попередження, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки; чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач [PERSON] за власною ініціативою самоусунулись від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до неповнолітнього сина [PERSON] без поважних причин, залишивши його без батьківської уваги та турботи, при цьому доведено, що поведінка відповідача відносно неповнолітнього сина є свідомим нехтуванням ними своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення його батьківських прав. Також, згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. В даному випадку норми закону передбачають обов`язковість батьків утримувати свою неповнолітню дитину. Таким чином, враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються судом, оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів є також обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий в розмірі 1536,80 грн.

Outcome: approved