Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості посилаючись на те, що між ними було укладено договір б/н від 03 червня 2008 року, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом . Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою. Відповідач умови договору порушив і станом на 24 лютого 2014 року наявна заборгованість в сумі 23511,26 грн, яка складається з заборгованості по кредиту - 3000,00 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом - 11670,49 грн, заборгованість по комісії за користування кредитом - 7245,00 грн, а також штрафи відповідно до п.8 умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф(процентна складова) - 1095,77 грн. Представник позивача за довіреністю Моспан О.М. у судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених у заяві а також пояснила, що підстав для застосування позовної давності немає, оскільки договір кожного разу продовжувався на строк його укладення в один рік автоматично. Відповідач у судовому засідання в режимі відеоконференції позов не визнав, просить застосувати позовну давність. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, вважає, що позовні вимоги ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» про стягнення заборгованості підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. 03 червня 2008 року між сторонами було укладено договір, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом . Відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання щодо повернення кредиту і відсотків, в зв'язку з чим станом на 24 лютого 2014 року наявна заборгованість в сумі 23511,26 грн, яка складається з заборгованості по кредиту - 3000,00 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом - 11670,49 грн, заборгованість по комісії за користування кредитом - 7245,00 грн, а також штрафи відповідно до п.8 умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф(процентна складова) - 1095,77 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно з вимогами статей 1049, 1050, 1054 i 1056 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки. У разі порушення позичальником встановленого кредитним договором обов'язку цільового використання кредиту кредитодавець має право відмовитися від подальшого кредитування позичальника за договором. Також позичальник зобов'язаний повернути кредит кредитодавцеві у термін, встановлений договором. Відповідно вимог ст.1048 ЦК України розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Статтями 525 i 623 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п.6.5 Договору позичальник зобов'язується погасити заборгованість по кредиту, сплатити за його користування відсотки, по перевищенню платіжного ліміту, а також сплачувати комісію. Відповідно до п.6.6 Договору, у випадку невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту, оплати Винагороди Банку. Відповідно до п.8.6 Договору, при порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Приймаючи до уваги невиконання зобов'язань відповідачем за кредитним договором від 03 червня 2008 року щодо повернення заборгованості за кредитом, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно з ч.1 ст.638 та ч.1 ст.640 ЦК договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. На підставі ч.2 ст.640 ЦК у разі, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання майна або вчинення певної дії. Законодавець пов'язує момент укладення договору з моментом передання грошей у випадку укладення договору позики (ст.1046 ЦК). Однак кредитний договір, спір щодо якого вирішується, є укладеним з моменту досягнення його сторонами у письмовій формі згоди з усіх істотних умов договору. Банк і позичальник уклали кредитний договір у письмовій формі, як вимагається ч.1 ст.1055 ЦК, договором було передбачено, що кредит надається Банком позичальнику готівкою, згідно заяви на видачу готівки позичальник 03.06.2008 року отримав в Банку обумовлену договором суму кредиту - 3000,00 гривень, для погашення заборгованості за кредитом Банк відкрив позичальнику рахунок № б/н. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові згідно ч.4 ст.267 ЦК України. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сторони по даному кредитному договору встановили наступний порядок сплати заборгованості по кредиту: щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості, але не менше 50грн. та не більше залишку заборгованості. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч.3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Відповідач не приступив до виконання щомісячного зобов'язання з погашення кредиту з 03 червня 2008 року, а з 30 червня 2008 року - зобов'язання зі сплати процентів за користування кредитом, у той час як з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом та з вимогами про дострокове повернення кредиту банк звернувся з позовом 28 лютого 2014 року, включивши до позовних вимог як всю заборговану суму, так і майбутні платежі. Оскільки умовами договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Отже, аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року №6-116цс13. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст.1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК України). Оскільки за період з червня 2008 року по лютий 2011 року не встановлено поважних причин пропуску строку позовної давності позивачем, тому до заявлених вимог про стягнення заборгованості за цей період слід застосувати позовну давність, і ухвалити рішення про часткове задоволення позовних вимог. З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором в межах строку позовної давності, а саме: з 01 лютого 2011 року по 28 лютого 2014 року в сумі 14290 гривень 44 копійки. Відповідно до ст.88 ЦК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 243 гривні 60 копійок. На підставі наведеного та

Outcome: partial