Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 15.03.2013 року між ПАТ «Банк Русский Стандарт» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 104885709 та договір банківського обслуговування № 104885142 від 15.03.2013 року. 18.03.2013 року між ПАТ «Банк Русский Стандарт» та [PERSON] було укладено договір про надання та використання платіжної картки № 104955872. Позивач зазначає, що жодних грошових коштів згідно кредитних договорів не отримувала, а відповідно, у неї не виникло жодних зобов'язань перед ПАТ «Банк Русский Стандарт», що підтверджується вироком Хмельницького міськрайонного суду від 11 листопада 2013 року у справі № 686/19669/13-к у кримінальному провадженні № 12013240010003865 [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України. Даним вироком було встановлено, що [PERSON] 15.03.2013 року з метою отримання кредиту в ПАТ «Банк Русский Стандарт», перебуваючи в приміщенні Хмельницького відділення №1 ПАТ «Банк Русский Стандарт», що в м. Хмельницькому по вул. Кам'янецькій, 67, з використанням викраденого паспорта громадянки України на прізвище [PERSON] умисно підробила заяву (кредитний договір) № 104885709 від 15.03.2013 року, заяву (договір банківського обслуговування) № 104885142 від 15.03.2013 року, внісши до них неправдиві відомості, а саме видавши себе за [PERSON], підписала їх вигаданим підписом від її імені, після чого використала їх шляхом подання представнику ПАТ «Банк Русский Стандарт», в результаті набувши права на отримання кредиту в ПАТ «Банк Русский Стандарт» в сумі 14 911 гривень та кредитної картки. Продовжуючи свою злочинну діяльність, [PERSON] 18.03.2013 року з метою отримання кредиту в ПАТ «Банк Русский Стандарт», перебуваючи в приміщенні Хмельницького відділення № 1 ПАТ «Банк Русский Стандарт», що в м. Хмельницькому по вул. Кам'янецькій , 67, з використанням викраденого паспорта громадянки України на прізвище [PERSON] умисно підробила заяву (договір про надання та використання платіжної картки) № 104955872 від 18.03.2013 року саме видавши себе за [PERSON], підписала їх вигаданим підписом від її імені, після чого використала їх шляхом подання представнику ПАТ «Банк Русский Стандарт», в результаті набувши права на отримання кредитної картки ПАТ «Банк Русский Стандарт» з лімітом на ній в сумі 6 000 гривень. З цих підстав позивач просить суд визнати недійсними кредитний договір № 104885709, договір банківського обслуговування № 104885142 від 15.03.2013 року та договір про надання та використання платіжної картки № 104955872 від 18.03.2013 року укладенні між ПАТ «Банк Русский Стандарт» та [PERSON] Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про те, що позовну заяву підтримує, про заочний розгляд справи не заперечує та просив справу розглядати у його відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про визнання позовних вимог. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін, суд, на підставі вимог ст. ст. 169, 224 ЦПК України, ухвалив про заочний розгляд справи, отримавши згоду представника позивача. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 15.03.2013 року між ПАТ «Банк Русский Стандарт» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 104885709 та договір банківського обслуговування № 104885142 від 15.03.2013 року. 18.03.2013 року між ПАТ «Банк Русский Стандарт» та [PERSON] було укладено договір про надання та використання платіжної картки № 104955872. Вироком Хмельницького міськрайонного суду від 11 листопада 2013 року у справі № 686/19669/13-к у кримінальному провадженні № 12013240010003865 [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України. Із мотивувальної частини вироку вбачається, що [PERSON] 15.03.2013 року з метою отримання кредиту в ПАТ «Банк Русский Стандарт», перебуваючи в приміщенні Хмельницького відділення №1 ПАТ «Банк Русский Стандарт», що в м. Хмельницькому по вул. Кам'янецькій, 67, з використанням викраденого паспорта громадянки України на прізвище [PERSON] умисно підробила заяву (кредитний договір) № 104885709 від 15.03.2013 року, заяву (договір банківського обслуговування) № 104885142 від 15.03.2013 року, внісши до них неправдиві відомості, а саме видавши себе за [PERSON], підписала їх вигаданим підписом від її імені, після чого використала їх шляхом подання представнику ПАТ «Банк Русский Стандарт», в результаті набувши права на отримання кредиту в ПАТ «Банк Русский Стандарт» в сумі 14 911 гривень та кредитної картки. Продовжуючи свою злочинну діяльність, [PERSON] 18.03.2013 року з метою отримання кредиту в ПАТ «Банк Русский Стандарт», перебуваючи в приміщенні Хмельницького відділення № 1 ПАТ «Банк Русский Стандарт», що в м. Хмельницькому по вул. Кам'янецькій , 67, з використанням викраденого паспорта громадянки України на прізвище [PERSON] умисно підробила заяву (договір про надання та використання платіжної картки) № 104955872 від 18.03.2013 року саме видавши себе за [PERSON], підписала їх вигаданим підписом від її імені, після чого використала їх шляхом подання представнику ПАТ «Банк Русский Стандарт», в результаті набувши права на отримання кредитної картки ПАТ «Банк Русский Стандарт» з лімітом на ній в сумі 6 000 гривень. У відповідності до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є неправомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо невстановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, карий правочин може бути визнано судом недійсним (оспорюваний правочин). За встановлених обставин, суд приходить до висновку, що кредитний договір № 104885709, договір банківського обслуговування № 104885142 від 15.03.2013 року та договір про надання та використання платіжної картки № 104955872 від 18.03.2013 року укладенні між ПАТ «Банк Русский Стандарт» та [PERSON] є недійсними. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи наведене, на підставі ст. 22, 204, 215 ЦК України,

Outcome: approved