Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про зняття арешту з автомобіля марки «Ford Mondeo», реєстраційний номер [NUMBER] , 1994 року випуску, накладений Теребовлянським районним відділом державної виконавчої служби Південно Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ). В обґрунтування своїх вимог зазначив, що йому на праві власності належить зазначений автомобіль, який був арештований через заборгованість по виплаті аліментів. В даний час заборгованість по сплаті аліментів позивачем погашена. Наявність арешту на автомобіль чинить перешкоди позивачу у його користуванні та розпорядження автомобілем, через що просить зняти з нього арешт. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав письмову заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, справу просив розглянути за його відсутності. Представник відповідача Теребовлянського районного відділу державної виконавчої служби Південно Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ) у судове засідання не з`явилася, подала письмову заяву про розгляд справи без її участі, вказала, що в даний час позивачем заборгованість по аліментах погашена в повному обсязі. При вирішенні справи покладається на думку суду. Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступних висновків. [PERSON] на праві власності належить автомобіль «Ford Mondeo», реєстраційний номер [NUMBER] , 1994 року випуску. На примусовому виконанні у Теребовлянському районному відділі державної виконавчої служби Південно Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ) перебуває виконавче провадження № 62135748 за виконавчим листом № 606/426/20, виданим 19.05.2020 року про стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн. на кожну дитину, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13.02.2020 року до досягнення старшою дитиною повнолітнього віку. 16.10.2020 року заступником начальника Теребовлянського районного відділу державної виконавчої служби Південно Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ) Ключник В.М. по вказаному виконавчому провадженню винесено постанову про арешт майна боржника. Згідно із розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 07 грудня 2020 року, складеному заступником начальника Теребовлянського районного відділу державної виконавчої служби Південно Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ) Ключник В.М., станом на 07.12.2020 року заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів за виконавчим провадженням № 62135748 відсутня. Відповідно до\~ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно\~ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як вбачається зі\~ст. 316 Цивільного кодексу України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1, 2, 7\~ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч. 3\~ст. 41 Конституції України,\~ст.321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Як вбачається з положень\~ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до п.11 Пленуму ВССУ №5 від 03.06.2016 року « Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» при розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно з`ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, неухильно додержуючись при цьому як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і положень про належність та допустимість доказів. Порядок зняття арешту визначений\~ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої арешт з майна боржника може бути знятий за рішенням суду. Згідно з ч. 2\~ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»\~у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Відповідно до ч. 5\~ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», у випадках завершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Таким чином, у зв`язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги вказаних Законів, приймаючи до уваги положення\~ст. 13 ЦПК України\~щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, враховуючи те, що на час звернення позивача до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, враховуючи, що у позасудовий порядок зняти арешт не можливо, то право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна.

Outcome: approved