Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення 8110,38 гривень, що є фактичними збитками позивача та становить різницю між фактичним розміром завданої шкоди (виплаченого страхового відшкодування) та сумою отриманого реґресного страхового відшкодування від страхувальника відповідача. Заявлені вимоги мотивує тим, що 15.01.2018 року між ТДВ «СК ЕКСПО Страхування» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту ДНТ № 12/0102/18 відповідно до якого було застраховано автомобіль марки «KIA RIO» д.н.з. [NUMBER] з визначенням страхової суми в розмірі 150000 гривень. 27.04.2018 року [PERSON] притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, а саме за те, що вчинив ДТП в якому був пошкоджений автомобіль марки «KIA RIO» д.н.з. [NUMBER] . Згідно звіту ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза-стандарт» від 29.03.2018 року вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля становить 35033 гривень. [PERSON] звернувся до ТДВ «СК ЕКСПО Страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування. 18.04.2018 року ТДВ «СК ЕКСПО Страхування» було складено страховий акт № 15/0102/18 за яким вищевказану подію визнано страховим випадком та визначено суму страхового відшкодування, що підлягає виплаті страхувальнику в розмірі 25899,75 гривень з розрахунку 75 % від вартості відновлювального ремонту. Платіжним дорученням № 6621 від 20.04.2018 року сума страхового відшкодування у розмірі 25899,75 гривень була виплачена позивачем на рахунок [PERSON] . Враховуючи те, що на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача за шкоду заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу «ГАЗ» д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] , була застрахована в ПрАТ «СК «Провідна», згідно полісу АК/8001130/2504/18, позивач 01.08.2018 року звернувся із заявою-вимогою до ПрАТ «СК «Провідна» про виплату страхового відшкодування (регресного платежу за претензією). Платіжним дорученням № 049066 від 07.11.2018 року ПрАТ «СК «Провідна» здійснило виплату страхового відшкодування позивачу в розмірі 17789,37 гривень. Оскільки страхувальником відповідача не було в повному обсязі відшкодовано розмір фактичних збитків, які поніс позивач у зв`язку з настанням страхового випадку, у позивача виникло право вимоги до відповідача на суму 8110,38 гривень. При цьому вказує, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які поніс і очікує понести позивач у зв`язку із розглядом справи становить 12102 гривні. Відповідачем [PERSON] подано відзив на позов в якому він заперечує заявлені позовні вимоги з огляду на наступне. Згідно п. 9.2 ст.9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхової суми за шкоду заподіяну майну потерпілих становить 50000 гривень на одного потерпілого. Розмір страхового відшкодування яке позивач виплатив [PERSON] , як вартість відновлювального ремонту складає 25899,75 гривень. Враховуючи викладене та правову позицію викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц [PERSON] вважає себе неналежним відповідачем по справі. До відзиву відповідач долучив договір про надання правничої допомоги адвокатом та розрахунок судових витрат на суму 1000 гривень, що полягає в складанні відзиву на позов. Представник позивача в судове засідання не з`явився надавши клопотання про підтримання заявлених вимог та розгляд справи в його відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився надавши заяву про розгляд справи в його відсутність, в задоволенні позову просить відмовити з підстав викладених в відзиві на позов. Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків. Статтею 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як вбачається з матеріалів справи 20 березня 2018 року близько 08 години 40 хвилин [PERSON] рухаючись на перехресті вул. Вишгородської та пр. Правди в м. Києві, керуючи автомобілем «ГАЗ» д.н.з. [NUMBER] , перед поворотом ліворуч на пр. Правди, не врахував дорожньої обстановки, не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «KIA RIO» д.н.з. [NUMBER] , який рухався в попутному напрямку, що призвело до механічного пошкодження транспортних засобів. Своїми діями [PERSON] порушив п. 10.4 Правил дорожнього руху України. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 27 квітня 2018 року (копія на а.с. 20) [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. Як вбачається з матеріалів справи 15.01.2018 року між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ЕКСПО Страхування» (страховик) та [PERSON] (страхувальником) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту ДНТ №12/0102/18 Програма КАСКО 50/50 (копія на а.с. 6-13), 27 березня 2018 року між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до вказаного договору (копія на а.с. 14). Забезпеченим транспортним засобом за договором є автомобіль «KIA RIO» д.н.з. [NUMBER] ; страхова сума за договором становить 150000 гривень. Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до вимог ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц Велика палата Верховного Суду дала наступні роз`яснення. Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. 26 березня 2018 року складено повідомлення про настання страхового випадку та довідку про дорожньо-транспорту пригоду, протокол огляду транспортного засобу «KIA RIO» д.н.з. [NUMBER] (копії на а.с 15-19, 37-38). Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку (копія на а.с. 21-36) вартість відновлювального ремонту «KIA RIO» д.н.з. [NUMBER] складає 35033 гривень. 17.04.2018 року [PERSON] звернувся до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія ЕКСПО Страхування» з заявою про виплату страхового відшкодування в розмірі 25899,75 гривень в якості страхового відшкодування за пошкодження автомобіля «KIA RIO» д.н.з. [NUMBER] під час ДТП, яке відбулось 26 березня 2018 року (копія на а.с. 39). 18.04.2018 року Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія ЕКСПО Страхування» було складено страховий акт № 15/0102/18 та розрахунок суми страхового відшкодування ДНТ № 15/0102/18 та визначено 25899,75 гривень страхового відшкодування, вказана сума платіжним дорученням від 20.04.2018 року перерахована особі, яка забезпечила транспортний засіб «KIA RIO» д.н.з. [NUMBER] (копії на а.с. 40-42). На час вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] за шкоду життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу «ГАЗ» д.н.з. [NUMBER] була застрахована в ПрАТ «СК «ПРОВІДНА». 01.08.2018 року Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія ЕКСПО Страхування» направило заяву-вимогу ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» як страховику винної в ДТП особи [PERSON] , про відшкодування збитків в порядку регресу пов`язаних з настанням страхового випадку 26.03.2018 року, в розмірі 25899,75 гривень (копія на а.с. 43-44). Платіжним дорученням № 049066 від 07.11.2018 року ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» здійснила оплату страхового відшкодування в порядку регресу на суму 17798,37 гривень (копія на а.с. 45). Не доплачена сума становить 8110,38 гривень (25899,75 гривень - 17798,37 гривень), при цьому причини недоплати вказаної суми ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» не повідомило. Статтею 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначені випадки коли страховик після виплати страхового відшкодування має право подати реґресний позов до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Обставини спірних правовідносин не підпадають під дію вказаної норми. З огляду на відсутність доказів звернення позивача до страховика відповідача з приводу недоплаченої суми страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 8110,38 гривень, а також відомостей, чи було отримано відмову страховика у виплаті вказаної суми, суд не знаходить правових підстав для покладення відповідальності за завдані збитки безпосередньо на особу, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів [PERSON] , так як в даному випадку деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземних транспортних засобів. Отже боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування, яка не перевищує ліміт відповідальності страховика за шкоду завдану майну, мінімальний розмір якої згідно п. 9.2 ст.9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» складає 50000 гривень на одну особу, виступає виключно страховик завдавача шкоди ПрАТ «СК «ПРОВІДНА», який виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Отже підстави для задоволення позовних вимог про стягнення 8110,38 гривень, що є фактичними збитками та становить різницю між фактичним розміром завданої шкоди (виплаченого страхового відшкодування) та сумою отриманого реґресного страхового відшкодування від страхувальника відповідача ПрАТ «СК «ПРОВІДНА», Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія ЕКСПО Страхування» до [PERSON] , який є неналежним відповідачем стосовно вказаних вимог, а не до страховика ПрАТ «СК «ПРОВІДНА», який є належним відповідачем по цих вимогах, відсутні. Вказаний висновок суду узгоджується з постановою Великої палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд приходить до наступних висновків. І позивачем і відповідачем надано розрахунки понесених судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з огляду на відмову в задоволенні позовних вимог підлягають стягненню лише витрати відповідача. Відповідачем заявлено витрати на складання відзиву в розмірі 1000 гривень на підтвердження чого надано договір про надання правничої допомоги укладений між [PERSON] та адвокатом Подлуцьким М.О., а також копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та розрахунок суми судових витрат. Отже з позивача на користь відповідача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати на складання відзиву, що становлять 1000 гривень.

Outcome: approved