Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини, в якому зазначив, що з грудня 2012 року перебував в шлюбних відносинах з [PERSON] - третьою особою по справі. В квітні 2013 року стосунки між ними було розірвано, тривалий час вони не бачились та не спілкувались. Через деякий час [PERSON] зізналася йому, що 15 листопада 2013 року вона народила від нього сина, [PERSON], однак батьком у актовий запис № 1234, зроблений у книзі реєстрацій народжень 26 листопада 2013 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційного служби Запорізького міського управління юстиції було записано відповідача по справі - [PERSON], так як в той час вона перебувала з ним в шлюбі. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя суду від 12.11.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. На теперішній час позивач визнає неповнолітнього [PERSON], 15.11.2013року народження, своїм сином, активно займається його вихованням та приймає участь у його житті, тому просить суд визнати його батьком та внести зміни до актового запису про народження дитини. Позивач в судовому засіданні підтримав позов в повному обсязі, наполягав на його задоволенні. Третя особа - [PERSON] не заперечувала проти задоволення позову, просила суд визнати батьком дитини [PERSON]. Представник Ленінського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлені належним чином, надіслав заяву про розгляд справи в їх відсутності . Відповідач до суду не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, але судова повістка повернута до суду з позначкою «Адресат не проживає» та « за закінченням терміну зберігання». Відповідач, відповідно до ч.5\~ст.77 ЦПК України, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи,\~\~в судове засідання не з'явився, про час, день і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в матеріалах справи не містяться будь-якої заяви від відповідача про причини неявки в судове засідання. Згідно ч. 2\~ст. 77 ЦПК України\~сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Заяв, клопотань від відповідача до суду не надходило. Представник третьої особи\~\~до суду не з'явився, заперечень по суті позову не надали про причини неявки суду не повідомили Згідно\~ст. 224 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У відповідності до\~ст. 224 ЦПК України, за згодою позивача, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислушавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає , виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до вимог ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.\~\~\~\~ Відповідно до ч. 2 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до\~Цивільного процесуального кодексу України. Частина 3 ст. 128 СК України встановлює, що позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Згідно ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у\~шлюбі, у випадках, коли немає\~спільної заяви батьків,\~заяви батька\~або\~рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем\~та громадянством\~матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Судом встановлено, що З 15.12.2007 по 12.11.2015 року [PERSON] перебувала в шлюбі з [PERSON] Не зважаючи на ці обставини, з грудня 2012 по квітень 2013 року [PERSON] перебували в фактичних шлюбних відносинах з [PERSON]. Ці обставини визнані сторонами і ніким не оспорюються. 15 листопада 2013 року [PERSON] народила сина, [PERSON], батьком якого у книзі реєстрацій народжень 26 листопада 2013 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційного служби Запорізького міського управління юстиції зареєстровано відповідача [PERSON], у звязку з тим, що на той період [PERSON]В перебува з відповідачем [PERSON] у шлюб . Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя суду від 12.11.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Позивач визнає [PERSON], [INFO], своїм сином. За клопотанням позивача по справі була призначена та проведена комплексна судово-медична молекулярно-генетична експертиза. Відповідно висновкам комплексної судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи № 90(к.)/1184 (ім.) від 21.06.2016 року, вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON], і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних звязків , за результатами даної експертизи складає не менше 99,99999%. В п. 13 Пленуму Верховного Суду України, Постанови № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказав, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Позивач [PERSON] визнає неповнолітнього [PERSON], [INFO], своїм сином, активно займається його вихованням та приймає участь у його житті. [PERSON] підтвердила, що біологічним батьком [PERSON], [INFO], є дійсно [PERSON] Таким чином, зібрані по справі докази, підтверджують, що [PERSON] є батьком [PERSON], тому суд приходить до висновку, щодо визнання батьківства [PERSON] та внесення змін до актового запису про народження дитини.

Outcome: approved