Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням мотивуючи свої вимоги тим, що Рішенням Київської міської Ради народних депутатів № 142 від 15.05.1995 року було визначено, що будинок [ADDRESS] передано в повне господарське відання АТ «ХК «Київміськбуд», цим же Рішенням визначено статус будинку, як гуртожиток для одиноких. Зазначають, що на виконання договору доручення № 28/03 від 28.02.2013 року ПАТ «ХК «Київміськбуд» було передано гуртожиток по [ADDRESS] до ТОВ «Перший український експертний центр» з 28.02.2013 року. Посилаються на те, що згідно п.п.1.1. зазначеного Договору доручення, ТОВ «Перший український експертний центр» від імені ПАТ «ХК «Київміськбуд» має право вчиняти наступні дії: укладати договори (правочини) з орендарями/наймачами; здійснювати поселення/виселення орендарів/наймачів з житлової площі об'єктів; проводити реєстрацію чи зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб орендарів/наймачів, які проживають на об'єктах. Звертають увагу суду на те, що 01 липня 2013 року між ТОВ «Перший український експертний центр» та [PERSON] було укладено договір № 131 по наданню доступу до житлового приміщення на термін з 01.07.2013 року по 31.12.2013 року. Зазначають, що відповідачка по справі була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] на підставі ордера на жилу площу в гуртожитку № 131 від 29.07.2013 року, однак за вказаною адресою не проживає з жовтня 2013 року. Посилаються на те, що відповідно до п. 7.1. Договору після закінчення терміну дії, протягом 3-х днів відповідач зобов'язаний передати приміщення та звільнити його. Згідно ст.ст. 71, 72 ЖК України, особи, які не користуються житлом більше шести місяців без поважних на те причин можуть бути визнаними втратившими право користування житловим приміщенням. На підставі вищевикладеного звертаються з даним позовом до суду та просять визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлена вчасно та належним чином, до суду надала заяву згідно якої просить справу розглядати за відсутності представника ТОВ «Перший український експертний центр», вимоги підтримує повністю і проти ухвалення заочного рішення по даній справі, не заперечує. Відповідачка в судове засідання також не з'явилася, про день, час та місце слухання справи повідомлена вчасно та належним чином, через повідомлення в газеті «Урядовий Кур'єр», причини неявки суду невідомі. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності вищезазначених осіб відповідно до вимог ст.ст. 158, 169 ЦПК України. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 15.05.1995 року Рішенням Виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів № 142 з метою раціонального використання житлового фонду і об'єктів соціально-побутового призначення та забезпечення їхнього належного утримання, за державною комунальною будівельною корпорацією «Київміськбуд» на праві повного господарського відання було закріплено житловий фонд та об'єкти соціально-побутового призначення, які закріплені за підприємствами, що входять до складу корпорації «Київміськбуд» за станом на 01.01.1995 року згідно з додатком (а.с. 4). Згідно Додатку до рішення виконкому Київради від 15.05.1995 року № 142 «Житловий фонд і об'єкти соціально-побутового призначення організацій корпорації «Київміськбуд», до житлового фонду Трест «Київміськбуд-6» зокрема належить гуртожиток для одиноких за адресою: м. Київ, [ADDRESS] (а.с. 5). Статті 316, 317, 319 ЦК України, визначають, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. 28.02.2013 року між ТОВ «Перший український експертний центр» та ПАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд» було укладеного Договір доручення № 28/03, згідно умов якого, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Довіритель доручає, а Повірений зобов'язується від імені і за рахунок Довірителя вчинити щодо об'єктів, узгоджених Сторонами у Додатку № І, наступні дії; укласти договори (правочини) від імені та на користь Довірителя з орендарями/наймачами; здійснювати від імені Довірителя обробку та виготовлення рахунків для орендарів/наймачів об'єктів; здійснювати поселення/виселення орендарів/наймачів з житлової площі об'єктів; проводити реєстрацію чи зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб (орендарів/наймачів), які проживають на об'єктах (а.с. 9-10). Судом встановлено, що на виконання умов зазначеного Договору доручення, 01.07.2013 року між ТОВ «Перший український експертний центр» та [PERSON] було укладено Договір № 131 по наданню доступу до житлового приміщення, згідно умов якого Товариство надає послуги по забезпеченню тимчасового доступу до житлового приміщення, а Замовник приймає надані послуги та зобов'язується сплатити їх вартість на умовах, передбачених даним Договором. Адреса Об'єкту: [ADDRESS]. Договір укладається на термін з 01.07.2013 року до 31.12.2013 року (п.п. 1, 3.1. Договору) (а.с. 14-15). 29.07.2013 року ТОВ «Перший український експертний центр» [PERSON] було видано Ордер № 131 на право зайняття площі в гуртожитку по [ADDRESS] (а.с. 17). Як вбачається з наданої суду Довідки Форми № 3 ТОВ «Перший український експертний центр» № 42 від 11.02.2014 року (а.с. 16), [PERSON] з 07.08.2013 року по день видачі Довідки була зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Як вже зазначалося вище, позивач звертаючись з даним позовом до суду, обґрунтовує його зокрема тим, що відповідачка за адресою: [ADDRESS], гуртожиток, не проживає з жовтня 2013 року. Суд визнає зазначені посилання позивача обґрунтованими, виходячи з наступного. Як вбачається з наданих суду Актів про обстеження гуртожитку по [ADDRESS], в м. Києві від 17.10.2013 року, 03.12.2013 року та 29.01.2014 року, які затверджені директором ТОВ «Перший український експертний центр» (а.с.18, 19, 20), комісією при обстеженні гуртожитку по [ADDRESS], було встановлено, що [PERSON] в гуртожитку не проживає, особистих речей немає, нарахування за житлово-комунальні послуги не проводиться, місце проживання не відоме, кімнатою не цікавиться. Згідно Довідки ТОВ «Перший український експертний центр» від 27.02.2014 року № 27 (а.с. 21), остання видана в тому, що [PERSON] фактично не проживає за адресою: [ADDRESS], нарахування квартплати та комунальних послуг не проводиться. Відповідно до Листа Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Подільського району м. Києва від 23.02.2014 року № 106 (а.с. 23), останні повідомили директора ТОВ «Перший український експертний центр», що первинна медична документація на ім'я [PERSON], [INFO] в реєстратурі КДЦ відсутня. За період з 03.08.2013 року по сьогоднішній день виклики додому в журналі викликів не зареєстровані. Крім того, судом встановлено, що [PERSON] також не зверталася із заявами до правоохоронних органів стовно чинення їй будь-яких перешкод у користуванні жилим приміщенням за місцем реєстрації, а саме: [ADDRESS], що підтверджується наданим суду Листом Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві № 55/5841 від 26.03.2014 року (а.с. 39). Зі змісту статті 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Крім того Пленум Верховного суду України в свої Постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 року, зазначив, що судовому розгляду підлягають спори пов'язані з договором найму житлового приміщення, і зокрема, про визнання і втрату права на жиле приміщення… У справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового кодексу України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї ,тощо) суд може продовжити пропущений строк. Все вищевикладене на думку суду об'єктивно підтверджує пояснення позивача про факт відсутності відповідачки на спірній житловій площі понад шести місяців без поважних причин, а тому його позовні вимоги про визнання останньої такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню. Крім того як вже зазначалося вище, судом встановлено, що договір між ТОВ «Перший український експертний центр» та [PERSON] було укладено на термін з 01.07.2013 року до 31.12.2013 року, у зв'язку з чим термін його дії на момент розгляду справи в суді вже закінчився, а тому у Замовника (відповідачки по справі) відповідно до вимог п. 7.1. Договору виник обов'язок передати Товариству (позивачу по справі) Об’єкт (спірне житлове приміщення) з майном та звільнити його, що останньою зроблено не було. Згідно ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, суд оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243, 60 грн. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 15, 16, 316, 317, 319 ЦК України, ст.ст. 71-72 ЖК України, Постанови Пленуму Верхового суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 року,

Outcome: approved