Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] після смерті [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що його батьку - [PERSON] належав на праві власності житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. За час життя батько правовстановлюючі документи щодо права власності на будинок оформити не встиг та [INFO] помер. Після смерті батька позивача [PERSON] позивач залишився проживати в будинку разом із матір`ю - [PERSON] та сестрою - [PERSON] До нотаріуса з заявою про прийняття спадщини зверталась його мати - [PERSON], однак станом на день звернення з позовом свідоцтво про право на спадщину за законом не видавалось внаслідок відсутності правовстановлюючих документів на будинок. В судове засідання представник позивача не з'явився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від відповідачів надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. проти задоволення позовних вимог не заперечували. В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, з наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть від [INFO] серії [NUMBER], помер [PERSON], який був батьком позивача. За час життя, на підставі рішення виконкому Новомосковської районної ради народних депутатів № 267 від 23 серпня 1989 року; рішення Піщанської селищної ради народних депутатів Новомосковського району Дніпропетровської області № 104 від 30 листопада 1995 року про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування; паспорту на забудову ділянки в сільському населеному пункті; акту обміру земельної ділянки від 13 січня 1996 року, [PERSON] побудував на земельній ділянці, розташованій за адресою: [ADDRESS] житловий будинок, що підтверджується, зокрема і записом в погосподарській книзі Піщанської сільської ради. Відповідно до відповіді Піщанської сільської ради № 4/3.1-81 від 24 квітня 2014 року, що згідно ЗКК № 2 за адресою: [ADDRESS] числиться земельна ділянка площею 0,23 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель за [PERSON]. Водночас, у відповідності до довідки виконавчого комітету Піщанської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області від 11 лютого 2013 року № 446, зазначено, що Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] не зареєстрована. Згідно довідки виконавчого комітету Піщанської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області № 2375 та № 2376 від 06 листопада 2013 року, позивач разом з дружиною та донькою проживає за адресою: [ADDRESS]. Згідно відмітки в паспорті громадянина України позивач з 06 червня 1994 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. У відповідності до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, за час життя [PERSON] миколайович на належній йому земельній ділянці побудував садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS], що в цілому складається з: будинок літ. «З-1», житлова пр-ва літ. «З1-1», котельна літ. «І», сарай літ. «С», літня кухня літ. «Т», козирок, гараж літ. «У», альтанка літ. «Ф», споруда №3, споруда №7, споруда №8, споруда №9, споруда №12, споруда І, споруда ІІ. Роки побудови 1953-1992. У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Позивач в обґрунтування позову посилається на норми ЦК України. Водночас, оскільки [PERSON] помер [INFO], застосуванню до даних спадкових відносин підлягають норми Цивільного кодексу УРСР 1963 року. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст.525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначеній в статті 21 цього кодексу. Відповідно до ст.526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст.527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до ст.529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені) дружина і батьки (усиновителі) і померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. У відповідності до ст.549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст.552 ЦК УРСР спадкоємець, який вступив у володіння і управління спадковим майном до з'явлення інших спадкоємців, не вправі розпоряджатися спадковим майном (продавати. заставляти та ін.), поки не мине шість місяців з дня відкриття спадщини або поки не буде одержано ним свідоцтво про право на спадщину. До закінчення зазначеного строку або до одержання свідоцтва про право на спадщину спадкоємець вправі робити за рахунок спадкового майна лише такі витрати: 1) на покриття витрат по догляду за спадкодавцем під час його хвороби, а також на його похорони; 2) на утримання осіб, які перебували на утриманні спадкодавця; 3) на задоволення претензій, що випливають з законодавства про працю, та інших претензій, прирівняних до них; 4) по охороні спадкового майна і по управлінню ним. Згідно ст.553 ЦПК України, спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини. Оскільки [PERSON] не складав заповіту, на момент його смерті спадкоємцями першої черги за законом були [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не заперечували проти задоволення позовних вимог, як вбачається з копії спадкової справи, до нотаріуса [PERSON] зверталась із заявою про прийняття спадщини лише на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] та грошового внеску. Доказів видачі свідоцтва про право на спадщину матеріали справи не містять. Таким чином, з урахуванням дати будівництва житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], положень Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, відповіді органу місцевого самоврядування в погосподарській книзі, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved