overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS], в заяві вказавши, що у вказаній квартирі зареєстровані дружина [PERSON] і діти позивача [PERSON] і [PERSON] У 2001 році відносини погіршилися, дружина забрала дітей, усі свої речі і виїхала з квартири. Як стало відомо позивачу, у 2011 році вона з дітьми виїхала з за межі міста, навіть не повідомив про це позивача. В спірній квартирі не залишилоася а ні речей, а ні документів дружини та дітей. До теперішнього часу відповідачі в квартирі не з'являється, квартплату і комунальні послуги не оплачують. Позивачу важко нести розходи по оплаті за комунальні послуги. Позивач просить визнати [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] в м.Запоріжжі. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день і час судового засідання повідомлялися у встановленому законом порядку, через оголошення в газеті «Запорізька правда», відповідно до 74 п.9 ЦПК України, у зв'язку із чим, проведено заочний розгляд справи зі згоди представника позивача. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 163 ч.1 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане житлове приміщення у випадках і в межах термінів, встановлених ст.71 ЖК України. Згідно ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом 6-ти місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, то цей термін може бути продовжений наймодавцем, а у разі спору - судом. Як роз'яснює п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, які виникають в практиці застосування судами ЖК України» № 2 від 12.04.85р. у справах про визнання наймача або членів його сім'ї такими, що втратили право користування житловим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені терміни. У разі поважності причини відсутності (знаходження у відрядженнях, у осіб, що потребують догляду і т.д.), суд може подовжити пропущений термін. Судом встановлено, що в квартирі [ADDRESS] мешкає і зареєстрований позивач [PERSON]. Відповідачі [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], 1993 також зареєстровані у спірній квартирі, але проживали там до 2001 року. У 2001 році відповідачка [PERSON] разом з дітьми виїхала зі спірного житла і з цього часу в квартирі не мешкає, що підтвердили свідки [PERSON], [PERSON] Судом не добуто належних та допустимих доказів того, що відповідачі відсутні у спірній квартирі з поважних причин і їм створювалися перешкоди у користуванні житлом. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідачі не проживають в спірній квартирі більш встановленого ст.71 ЖК України 6 місячного терміну, тому втратили право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON] та [PERSON] втратившими право користування житлом, вказавши, що він є наймачем квартири [ADDRESS]. Квартира є не приватизованою та перебуває в комунальній власності. Крім нього, в квартирі зареєстровані відповідачка [PERSON], яка є його колишньою дружиною та їх спільний син [PERSON], [INFO] В зв'язку з припиненням їх шлюбних відносин та розірвання шлюбу, відповідачка [PERSON] з серпня 2006 року припинила своє проживання у вказаній квартирі, забравши свої особисті речі та частину їх спільного майна. Однак йому стало відомо, що на даний час відповідачка мешкає з іншим чоловіком та перебуває з ним у шлюбних відносинах. Разом з ними проживає і їх спільний син. Факт реєстрації відповідачів тягне нарахування на них комунальних послуг, які вони не сплачують, тому позивач просить визнати їх такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS]. У суд позивач надав заяву відповідно до якої на вимогах наполягає , просить задовольнити позов в повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про дату слухання були повідомлені своєчасно та належним чином через засоби масової інформації, про причини неявки в суд не повідомили. У відповідності до ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є головним квартиронаймачем квартири [ADDRESS] (а.с 12 виписка з протоколу, а.с. 8 - копія свідоцтва про зміну імені). За вказаною адресою зареєстровані: позивач [PERSON], відповідачі [PERSON] та [PERSON] (а.с.13 - копія довідки). Згідно акту від 27.05.2014 року, відповідачі [PERSON] та [PERSON] з серпня 2006 року не проживають в [ADDRESS] (а.с.14 - акт про не проживання). Відповідно до статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно норм ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. Судом не встановлено обставин, які б свідчили, що позивач будь-коли перешкоджав або перешкоджає відповідачам в користуванні спірним жилим приміщенням, та що з цього питання відповідачі та/або їх законні представники звертались до суду або до правоохоронних органів. Тому враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі викладеного ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON], таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є наймачем будинку [ADDRESS]. Відповідач зареєстрований в зазначеному будинку як колишній чоловік позивача, шлюб з яким розірвано 27 серпня 1999 року. Наприкінці травня 2000 року відповідач забрав всі свої речі та залишив місце проживання. Позивач та інші члени родини перешкод у користуванні будинком відповідачу не чинили. Позивач змушена сплачувати комунальні послуги за відповідача, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Сторони в судове засідання не з'явились про місце, день та час слухання справи повідомлені завчасно та належним чином, відповідач причину неявки суду не надав. Від позивача надійшла заява з проханням розглянути справу у її відсутність, не заперечувала проти прийняття заочного рішення. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони та треті особи зареєстровані за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою комунального підприємства Ялтинської міської ради «Ремонтно-експлуатаційна організація №2» №5257 від 14 листопада 2013 року (а.с.10). Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] знаходились в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 27 серпня 1999 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 27 серпня 1999 року, серії [NUMBER] (а.с.6). Разом з цим, у зазначеному будинку відповідач не проживає, оскільки був зареєстрований за спірною адресою як чоловік позивача. Факт не проживання відповідачів за спірною адресою також підтверджується постановою про відмову у порушенні кримінальної справи від 19 жовтня 2005 року, з якої вбачається, [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] та встановити його місце проживання неможливо (а.с.8). Таким чином, враховуючи, що відповідач понад рік без поважних причин не проживає за місцем своєї реєстрації, добровільно змінив місце свого проживання, він втратив право користування даним житлом. Відповідно до ст. 71 Житлового Кодексу України, якщо наймач або члени його родини не проживали в жилому приміщенні без поважної причини більш шести місяців, то вони втратили право користування даним приміщенням. Згідно частини 1 статті 71 Житлового кодексу УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, у зв'язку з задоволенням позову, необхідно вирішити питання щодо судових витрат, шляхом стягнення їх з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що вона має на праві приватної власності будинок за адресою с. Веселе вул.. Василенко,14 Бериславського р-ну Херсонської області. Відповідач з 2014р. у вказаному житлі не проживає, виїхавши до іншого населеного пункту, не цікавиться ним та не приймає участі в належному утриманні житла шляхом оплат за комунальні послуги, в свою чергу позивач несе додаткові затрати по утриманню житла. Реєстрація відповідача у вказаному житлі позбавляє можливості позивача повністю розпоряджатися своєю власністю, а тому вона вимушена звернутися до суду з вимогою визнати відповідача як такою особою, що втратила право користування житлом належним позивачу. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просила суд задовольнити заявлені вимоги з підстав викладених у позові. Відповідач за викликом суду в судове засідання не з,явилася, причин не явки суду не надано. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, надані докази, оцінивши їх в сукупності прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Із матеріалів справи судом встановлено, що будинок, який знаходиться за адресою с. Веселе вул.. Василенко,14 Бериславського р-ну Херсонської області належить на праві приватної власності позивачу [PERSON], що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Згідно домової книги [PERSON] зареєстрований за адресою [INFO] , але відповідно до акту огляду житлового будинку складених комісією у складі голови депутата Веселівської сільської ради [PERSON] та мешканців села Веселе [PERSON], [PERSON] від 07.12.2015р. [PERSON] в селі за вказаною адресою с. Веселе вул.. Василенко,14 Бериславського р-ну Херсонської області не проживає з 2014р.. Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 107 ЖК України у разі вибуття наймача члена сімї на інше постійне місце проживання така особа втрачає право користування житловим приміщенням із дня вибуття. Крім того в силу ст. 41 Конституції України кожний має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. [PERSON] приватної власності нерушимо. Згідно ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. [PERSON] власності на вище зазначене домоволодіння позивачем підтверджено наданим судові витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, а тому суд вважає, як законними вимоги позивача вимагати від відповідача усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: Сумська область, м. Шостка, вул. Орджонікідзе, буд. 5, кім. № 22. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач зареєстрований за вищевказаною адресою, але фактично там не мешкає більше 3 років без поважних причин. Вказаний будинок є гуртожитком, який перебуває у комунальній власності. Виконавцем по наданню житлово-комунальних послуг з утримання цього будинку і прибудинкової території є КП «ШКЗ «Імпульс». У вказаній кімнаті зареєстрований та мешкає з січня 2013 року [PERSON] Реєстрація відповідача за вказаною адресою перешкоджає власнику гуртожитку - виконкому Шосткинської міської ради здійснювати своє право власності щодо належного йому майна. Тому, посилаючись на ст. 72 ЖК УРСР, позивач просить задовольнити позов. В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву, в якій просив здійснювати розгляд справи без їх участі, на задоволенні позовних вимог наполягав та не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про місце і час його проведення повідомлявся належним чином, про поважність причин неявки в судове засідання не повідомив. Треті особи по справі в судове засідання не зявились, надали заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечували. Враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача, постановивши заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного: Як встановлено в судовому засіданні, відповідач зареєстрований за адресою [INFO], кім. 22 з 07.09.2010 р. (а.с. 3, 4, 15). За даною адресою зареєстрований також [PERSON] з 29.01.2013 року ( а.с. 3, 8-11) Актами перевірки проживання за місцем реєстрації, які проводились з червня 2015 року, підтверджується, що [PERSON] в спірній кімнаті не проживає більше трьох років, що засвідчили сусіди. (а.с. 5-7) Відповідно до ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору -судом. Згідно зі ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідач в судове засідання не зявився, доказів поважності причин відсутності за місцем проживання суду не надав. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що відповідач без поважних причин не проживає в спірному жилому приміщенні більше ніж шість місяців, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням посилаючись на наступні обставини. Їм на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 29.08.2001 року належить квартира [ADDRESS]. У вищезазначеній квартирі - зареєстрований її син-[PERSON]., який з 2009 року в квартирі не проживає та не користуються нею, ніяких особистих речей відповідача в квартирі немає, але не знімається з реєстраційного обліку добровільно. Їй відомо, що відповідач проживає постійно в іншій країні, але вона з ним стосунки не підтримує. Реєстрація відповідача в їх квартирі створює їм перешкоди в користуванні та розпоряджанні своїм майном. Крім того, вони вимушені нести додаткові витрати за відповідача при оплаті комунальних послуг. На підставі викладеного, просить суд визнати відповідаа таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] Позивач в судове засідання не з'явилася, надала на адресу суду заяви про розгляд справи за її відсутність, на позовних вимогах наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 54). Відповідач в судове засідання не з'явився, згідно поданої заяви, посвідченої нотаріусом м. Москви 25.08.2017 року, що надійшла на адресу суду 04.09.2017 року, просить справу розглядати в його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення вимог позивача. В своїй заяві підтвердив факт не проживання в спірній квартири з 2009 року (а.с. 36) Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 16,319,321,383,386,391,405 ЦК України підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 29.08.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Мігуновим С.О., зареєстрованого в реєстрі за № 2838 (а.с. 9). У вищезазначеній квартирі зареєстрований позивачка та її син- [PERSON]. (а.с. 8). Відповідач, [PERSON], в квартирі не проживає, особистих речей відповідача в квартирі немає, як встановлено в судовому засіданні, згідно поданої відповідачем заяви, відповідач не проживає в квартирі з 2009 року. Ніякої участі в оплаті за користування квартирою, витрат по її утриманню не приймає, добровільно з реєстраційного обліку не знімається. Факт відсутності відповідача зафіксовано в акті від 25.10.2016 року (а.с.8), затвердженого директором Керуючої компанії «ДомКом Нікополь» за свідченнями сусідів. Відповідач створює позивачу перешкоди у розпорядженні та користуванні належною їй на праві власності квартири. При таких обставинах, суд вважає, що необхідно визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON], таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідно до договору дарування від 20.12.1991 року, він є власником 38/100 частин квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. З грудня 2005 року в зазначеній квартирі був зареєстрований - [PERSON], [INFO] Позивач заявив, що відповідач з моменту реєстрації і по теперішній час в квартирі не проживає, особистих речей у квартирі не має. Враховуючи викладене, позивач просить визнати [PERSON], таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач до судового засідання не з'явився, про місце та час судового розгляду повідомлявся належним чином через оголошення в пресі, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, заслухавши пояснення сторін та показання свідків, вивчивши матеріали справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. [PERSON] є власником 38/100 частин [ADDRESS] і на підставі договору дарування від 20.12.1991 року, посвідченого старшим державним нотаріусом Другої Харківської нотаріальної контори [PERSON], зареєстровий в реєстрі № 3-5716. Відповідно до довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 28.07.2015 року, у вищевказаній квартирі зареєстровано двоє осіб: [PERSON] та [PERSON] Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON],. вказали, що [PERSON] у квартирі [ADDRESS] з моменту реєстрації і по теперішній час не проживає. Відповідно до ст..72 ЖК Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Згідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімії без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач повинен бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право на житло - домоволодіння [ADDRESS], посилаючись на те, що останній був його зятем . Однак з 2011р. вони не підтримують стосунки із дочкою позивача, а 11.07.2011р. їхній шлюб було розірвано і з того часу відповідач не проживає у вищезазначеному будинку участі по утриманню житла не приймає, хоча прописаний у ньому. Позивач вважає , що відповідач втратив право на користування житловим приміщенням, адже тривалий час не проживає в ньому без поважних причин, тому просить визнати його таким , що втратив право користуватися домоволодінням [ADDRESS] В судове засідання позивач подала заяву, в якій позовні вимоги підтримує , просить розглядати справу у його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам положення ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Встановлено, що згідно з копією свідоцтва про право власності на жилий будинок [ADDRESS] від 20.08.1990р.- він дійсно належить [PERSON] на праві особистої власності (а.с. 3). Із акту обстеження матеріально-побутових умов в будинку [ADDRESS] вбачається, що відповідач [PERSON] не проживає в даному господарстві більше трьох років (а.с.5). та відповідно до довідки виконкому Сівко-Калуської сільської ради № 1473 від 15.12.2015р. [PERSON] входить до складу сім»ї позивача і прописаний у вищезазначеному будинку (а.с.4). У відповідності ст.ст.71-72 ЖК України особи, які не проживають у будинку без поважних причин більше шести місяців визнаються такими, що втратили право на житло. Відповідно до ст.. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За таких обставин, суд вважає, що в судовому засіданні зібраними по справі доказами доведено, що відповідач не проживає у домоволодінні [ADDRESS] і більше 3-ох років без поважних причин та визнає його таким, що втратив право на житло- вищезазначене домоволодіння. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON] такого, що втратив право користування житловим приміщенням. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилається на те, що він є власником 1/2 частини будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 19.10.1990 р. Відповідач по справі син позивача. У 2004 році відповідач поїхав працювати до Москви Російської Федерації. Особистих речей відповідача у будинку не має. До цього часу зареєстрований у будинку позивача, що перешкоджає йому у володінні, користуванні та розпорядженні будинком, який належить позивачу на праві приватної власності. Це також тягне за собою додаткові витрати на оплату комунальних витрат. Позивач звертався з проханням виписатися з будинку, але відповідач у добровільному порядку не виписується, тому позивач вимушений звернутися до суду. У судовому засіданні позивач підтвердив свої вимоги, а відповідач до суду не прибув, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений про розгляд справи, про причини неявки суд не повідомив, тому суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі явних у справі доказів. Вивчив матеріали справи, вислухав позивача, слід вважати, що позовні вимоги законні та обґрунтовані, а тому можуть бути задоволеними. У судовому засіданні з достатньою повнотою встановлено, що відповідач більш ніж один рік не мешкає у спірному будинку, не залишив своїх речей в ньому, а тому втратив право користування житлом в будинку [ADDRESS].

Outcome: approved