Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Телерадіокомпанія ЛЮКС», [PERSON], ПП «Українська правда» про визнання інформації недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права на недоторканність ділової репутації та про зобов'язання спростувати недостовірну інформацію, мотивуючи тим, що розміщена інформація є недостовірною та завдає шкоди діловій репутації позивача, оскільки останній своєчасно та в повному обсязі подає до органів державної фіскальної служби податкову звітність, сплачує до бюджету України податки та збори належним чином, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями, квитанціями про здачу податкових декларацій, реєстрами платіжних документів. У зв'язку з прийняттям 03.10.2017 нової редакції Цивільного процесуального кодексу України, розгляд справи було приведено у відповідність до норм, що почали діяти з 15.12.2017 та продовжено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачем [PERSON] було подано відзив на позовну заяву, згідно якого позовну заяву відповідач вважає необґрунтованою, безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню. Відповідачем [PERSON] було подано клопотання про розгляд справи в судовому засіданні та заяву про виклик свідків. Ухвалою від 30.03.2018 було відмовлено в задоволенні зазначених клопотань. Від інших відповідачів не надходило відзивів на позов та заперечень проти розгляду справи в спрощеному порядку. Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не було проведено, оскільки зазначені клопотання заявлені не були. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Як встановлено в ході розгляду справи, позивач звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Телерадіокомпанія ЛЮКС», [PERSON], ПП «Українська правда» про визнання інформації недостовірною та зобов'язання вчинити дії, в якому просив: визнати недостовірною та такою, що порочить особисті права на недоторканність ділової репутації, інформацію про ТОВ «Фінансова компанія Абсолют Фінанс», оприлюднену [INFO] в ефірі та на веб-сайті телеканалу новин «24» у відеосюжеті програми журналіста [PERSON] «[INFO]»; інформацію про ТОВ «Фінансова компанія Абсолют Фінанс», оприлюднену [INFO] у відеосюжеті програми журналіста [PERSON] «[INFO]» на веб-сайті https://bihus.info; інформацію про ТОВ «Фінансова компанія Абсолют Фінанс», оприлюднену [INFO] на веб-сайті «Українська правда» у розділі «Економічна правда» у відеосюжеті програми журналіста [PERSON] «[INFO]»; зобов'язати ПрАТ «Телерадіокомпанія ЛЮКС» спростувати недостовірну інформацію про ТОВ «Фінансова компанія Абсолют Фінанс» аналогічним способом - оприлюднити в ефірі (з відповідними повторами) телеканалу новин «24» та на веб-сайті телеканалу новин «24», шляхом зачитування диктором у програмі [PERSON] «[INFO]», інформаційний матеріал визначеного змісту; зобов'язати [PERSON] спростувати недостовірну інформацію про ТОВ «Фінансова компанія Абсолют Фінанс» аналогічним способом - оприлюднити на веб-сайті https://bihus.info, шляхом зачитування диктором у програмі [PERSON] «[INFO]», інформаційний матеріал визначеного змісту; зобов'язати ПП «Українська правда» спростувати недостовірну інформацію про ТОВ «Фінансова компанія Абсолют Фінанс» аналогічним способом - оприлюднити на веб-сайті «Української правди» у розділі «Економічна правда», шляхом зачитування диктором у програмі [PERSON] «[INFO]», інформаційний матеріал визначеного змісту. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності (ст.ст. 3, 28). Разом із цим, Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів та переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (ст. 34 Конституції України). За правилами ст.ст. 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканість своєї ділової репутації, а також право на спростування недостовірної інформації та право на відповідь. Водночас, згідно зі ст. 1 Закону України «Про інформацію» під інформацією слід розуміти будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Відповідно до положень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. У позовній заяві позивач посилається на порушення його ділової репутації внаслідок поширення відповідачами інформації, яку позивач вважає недостовірною. Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 №1, під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Судом встановлено, що [INFO] в ефірі телеканалу новин «24» та на веб-сайті http://24tv.ua/, належних суб'єкту інформаційної діяльності відповідачу ПрАТ «Телерадіокомпанія Люкс» оприлюднено відеосюжет програми «[INFO]» журналіста [PERSON] та статтю під назвою: «[INFO]». Аналогічний сюжет оприлюднено [INFO] на веб-сайті https://bihus.info у розділі «Новини», та [INFO] на веб-сайті відповідача ПП «Українська правда». З наданих суду доказів вбачається, що розміщена інформація є недостовірною та завдає шкоди діловій репутації позивача, оскільки останній, своєчасно та в повному обсязі подає до органів державної фіскальної служби податкову звітність, сплачує до бюджету України податки та збори належним чином, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями, квитанціями про здачу податкових декларацій, реєстрами платіжних документів. Згідно ст. 94 Цивільного кодексу України недоторканність ділової репутації юридичної особи становить зміст її особистих немайнових прав, захист яких здійснюється відповідно до глави 3 цього Кодексу. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені) (абз.5 п.15 Постанови Пленуму). Відповідно до п.п. 24, 25 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.02.2009 №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», задовольняючи позов, суд повинен у резолютивній частині рішення зазначити, чи було порушено особисте немайнове право особи, яка саме інформація визнана недостовірною та порочить гідність, честь чи ділову репутацію позивача, а також вказати на спосіб захисту порушеного особистого немайнового права. За загальним правилом, інформація, що порочить особу, має бути спростована у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення (шляхом публікації у пресі, повідомлення по радіо, телебаченню, оголошення на зібранні громадян, зборах трудового колективу, відкликання документа тощо). Спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу) поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію. Положеннями ст. 277 ЦК України визначений загальний порядок доказування у такій категорії справ. Законодавцем було виключено з вказаної статті частину третю, яка покладала обов'язок на особу доказувати правдивість негативної інформації, поширеної такою особою. Поруч з наведеним, відповідно до ч.ч. 1, 2 Закону України «Про інформацію», передбачено, що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов'язок відшкодувати завдану моральну шкоду. Суд не погоджується з твердженнями відповідача [PERSON] про те, розміщена у сюжеті інформація є оціночним судженням, оскільки в оспорюваному позивачем висловлюванні «Абсолют Фінанс …. продовжує працювати, і, імовірно, як і раніше, ухиляється від сплати платежів до бюджету» дії фінансової компанії-позивача представлено як такі, що мають реальний (а не уявний або прогнозований характер), про що свідчить зміст висловлення та граматична форма використаних дієслів (теперішній час, дійсний спосіб). При цьому наявність маркера суб'єктивної модальності «ймовірно» не змінює стверджувального характеру висловлювання. При цьому, наполягаючи на фактичній основі незаконності дій позивача, відповідач [PERSON] спростовує можливість кваліфікації даної інформації як оціночних суджень, оскільки як відмічалося вище, останні верифікації не підлягають. На думку суду в судовому засіданні не знайшла свого підтвердження позиція відповідача [PERSON] щодо підстав відмови в задоволенні позову, дану позицію суд оцінює хибною з юридичної точки зору, спробою уникнути цивільно-правової відповідальності та такою, що повністю та беззаперечно спростовується матеріалами справи. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Проаналізувавши зазначені норми закону та зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що в матеріалах справи знайшов підтвердження факт порушення прав позивача, доведено, що було порушено його право на недоторканість ділової репутації, що воно порушене саме внаслідок дій відповідачів і тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Оскільки при подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, його слід стягнути з відповідачів на користь позивача, пропорційно задоволених вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved