Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 04 листопада 2015 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір №151104-113208, на підставі якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 1500,00грн., а відповідач взяв на себе зобовязання повернути отримані грошові кошти, сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 330,00 грн. в строк до 17 листопада 2015 року. Однак відповідач порушив умови кредитного договору в частині своєчасної сплати кредиту та відсотків по ньому у встановленні договором терміни. Так, 19 травня 2015 року відповідачем сплачено відсотки за користування кредитом в розмірі 390,00 грн. та частково сплачено суму кредиту у розмірі 90,00 грн., пролонговано договір до 03 грудня 2015 року. 03 грудня 2015 року відповідачем сплачено відсотки за користування кредитом в сумі 420,00 грн., пролонговано договір до 17 грудня 2015 року а після цього припинив повернення кредиту. Внаслідок викладеного, станом на 20 грудня 2016 року сума заборгованості відповідача складає 12900,00 грн., з якої: 1410,00 грн. заборгованість за кредитом, 420,00 грн. проценти за користування кредитом, 11070,00 грн. заборгованість за пенею. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав. Згідно з ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача, який в наданій заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що 04 листопада 2015 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір №151104-113208, що складається з заяви-анкети для отримання кредиту, Умов надання та обслуговування кредитів, на підставі якого позивач надав позичальнику кредит у розмірі 1500,00 грн. зі сплатою процентів у розмірі 330,00 грн., строком до 17 листопада 2015 року та неустойки 2% у разі виникнення заборгованості /а.с.4, 21-26/. 04 листопада 2015 року на виконання Договору позивачем відповідачу надано кредитні кошти в розмірі 1500,00 грн. /а.с.5/. З огляду на викладене вбачається, що між сторонами склались правовідносини передбачені главою 71 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як передбачено ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Отже, позичальник зобов'язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та вимог закону. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Матеріалами справи підтверджено, що 25 листопада 2015 року відповідачу позивачем надано кошти в розмірі 1500,00 грн. /а.с.5/. В порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконує, допустив прострочення повернення кредиту і сплати відсотків за його користування внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем. При цьому, у відповідності до п.2.3.1 Умов надання та обслуговування кредитів Товариства з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування», Клієнт має право звернутися до Товариства з офертою про продовження строку користування Кредитом не пізніше Дати повернення кредиту. Умовою акцепту Товариством пропозиції Клієнта про продовження строку користування Кредитом є погашення Клієнтом процентів за користування Кредитом, нарахованих на Дату повернення кредиту. Так, вбачається з матеріалів справи, 19 травня 2015 року відповідачем сплачено відсотки за користування кредитом в розмірі 390,00 грн. та частково сплачено суму кредиту у розмірі 90,00 грн., внаслідок чого, з урахуванням п.2.3.1 Умов надання та обслуговування кредитів, позивачем пролонговано договір до 03 грудня 2015 року. 03 грудня 2015 року відповідачем сплачено відсотки за користування кредитом в сумі 420,00 грн., внаслідок чого, з урахуванням п.2.3.1 Умов надання та обслуговування кредитів, позивачем пролонговано договір до 17 грудня 2015 року. Станом на 20 грудня 2016 року відповідачем взяті на себе за договором зобов`язання не виконані, сума заборгованості відповідача складає 12900,00 грн., з якої: 1410,00 грн. заборгованість за кредитом, 420,00 грн. проценти за користування кредитом, 11070,00 грн. заборгованість за пенею. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, суд вбачає підстави для задоволення позову та присудження до стягнення заборгованості за договором на користь позивача з відповідача заборгованості за кредитним договором у зазначеному вище розмірі. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача вказана заборгованість на підставі ст. 1049 ЦК України, згідно якої позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що позивачем документально підтверджено сплату судового збору у сумі 1378,00 грн., тому у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved