Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, який уточнила в процесі розгляду справи. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідачка [PERSON] є власницею частини будинку № 24 по вул. Димитрова в м. Запоріжжі та несе повну відповідальність за належне їй майно. Постачання електричної енергії відбувається на підставі особового рахунку № 531506115, який оформлено на [PERSON] Внаслідок невиконання зобовязань зі сплати за спожиту електричну енергію за період з 29.11.2012 року по 28.07.2015 року утворилася заборгованість у розмірі 6283,84 грн., яку просили стягнути на свою користь, а також понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволені позовних вимог наполягає у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання, призначене на 28.04.2015 року не зявилась, про час і місце судового розгляду повідомлялась належним чином: судова повістка разом із розпискою і копіями відповідних документів надсилались їй поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою, зазначеною позивачем. Однак, поштова кореспонденція повернулась до суду з відміткою поштового відділення № 71: За закінченням терміну зберігання», причину неявки суду не повідомила, будь-яких заяв не надала. У такому разі вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає можливим, розглянути справу за відсутності осіб які беруть участь у справі відповідно до ст. 158 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За згодою представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 17.10.2003 року, укладеного між [PERSON] та відповідачкою [PERSON] останній належить 11/40 частин будинку № 24 по вул. Димитрова в м. Запоріжжі, тобто вона в розумінні ст. 319 ЦК України є власником цієї частини будинку. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Постачання електроенергії відповідачці [PERSON] здійснюється на підставі особового рахунку № 531506115. Відповідачка свій обовязок щодо повної оплати за отриману електричну енергію у відповідності до тарифів на електроенергію за період 29.11.2012 року по 28.07.2015 року не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 6283,84 грн. Відповідно до п. 19 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, розрахунки населення за спожиту електроенергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі фактичних показань приладів обліку. Згідно п. 42 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, споживач електричної енергії зобовязаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Згідно до вимог ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобовязується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобовязується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Частиною 2 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику», споживач енергії зобовязаний додержуватись вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії. Споживач несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається. Приймаючи до уваги те, що на час розгляду справи відповідачка має заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 6283,84 грн., доказів її погашення чи недостовірності не надала, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України попередньо понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати, мають бути стягнуті з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved