Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на рухоме майно посилаючись на те, що відповідно до свідоцтва [NUMBER] про реєстрацію транспортного засобу, яке видане Коломийським ВРЕР при УДАІ УМВС в Івано-Франківській області відповідач [PERSON] 12.08.2010 року набув право власності на легковий автомобіль марки «ВМW», модель - «324D», 1989 року випуску, тип - легковий седан - В, номер кузова - [NUMBER], колір - чорний, реєстраційний номер (державний номерний знак) - [NUMBER]. Відповідно до пункту 1 договору купівлі-продажу автомобіля від 16.12.2012 року, який укладений між ним та відповідачем [PERSON], останній зобов'язується передати у власність, а він прийняти та оплатити належний [PERSON] автомобіль. Згідно актів прийому передачі автомобіля та грошових коштів від 16.12.2012 року відповідач [PERSON] передав йому автомобіль разом із свідоцтвом про державну реєстрацію, а він в свою чергу розрахувався за транспортний засіб в повному обсязі, передавши відповідачу [PERSON] грошові кошти у розмірі 2400 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 19200 грн. З моменту передачі йому автомобіля, він користується ним, тобто фактично вступив в його володіння, здійснював його технічне обслуговування та поточні ремонти. Разом із цим, у відповідності до чинного законодавства, ним було застраховано вказаний автомобіль. Відповідно до п.п. 6, 6.1. та 10 договору купівлі-продажу автомобіля, [PERSON] зобов'язувався вжити заходів щодо зняття автомобіля з реєстраційного обліку в органах ДАІ протягом 7-ми днів з дня підписання договору, або ж надати йому необхідні для цього документи, також відповідач [PERSON] зобов'язувався протягом 7-ми днів з дня підписання договору, але не пізніше 24 грудня 2012 року забезпечити його нотаріальне посвідчення, однак [PERSON] свій договірний обов'язок в цій частині не виконав, автомобіль з обліку ним знятий не був, як і не були надані документи на здійснення такої процедури. Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27 вересня 2016 року задоволено його позов та визнано дійсним та укладеним 16 грудня 2012 року договір купівлі-продажу легкового автомобіля марки «ВМW», модель - «324D», 1989 року випуску, тип - легковий седан - В, номер кузова - [NUMBER], колір - чорний, реєстраційний номер (державний номерний знак) - [NUMBER], який зареєстрований Коломийським ВРЕР при УДАІ УМВС в Івано-Франківській області, між продавцем [PERSON] та ним як покупцем. Звернувшись у відповідні органи з метою перереєстрації автомобіля, йому було повідомлено, що транспортний засіб знаходиться під арештом та перебуває в розшуку на підставі винесених ВДВС Коломийського міськрайонного управління юстиції постанов від 10.11.2014 року та від 26.01.2015 року по виконавчому провадженні № 45317464, однак постанови про накладення арешту на майно продавця та оголошення розшуку виносились після укладення та виконання договору купівлі-продажу автомобіля. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Факт правомірності набуття ним права власності на автомобіль закріплено рішенням суду, однак зняття арешту з майна здійснюється за постановою державного виконавця, яка виноситься на підставі відповідного рішення суду. Право зняття арешту з майна належить лише державному виконавцю того органу державної виконавчої служби, який цей арешт накладав. А тому просив усунути йому перешкоди у здійсненні права власності, шляхом виключення з розшуку легкового автомобіля марки «BMW», модель - «324D», 1989 року випуску, тип - легковий седан - В, номер кузова - [NUMBER], колір - чорний, реєстраційний номер (державний номерний знак) - [NUMBER], який зареєстрований Коломийським ВРЕР при УДАІ УМВС в Івано-Франківській області 12.08.2010р., який накладений за поданням (постановою) ВДВС Коломийського міськрайонного управління юстиції від 26.01.2015р. ВП №45317461; звільнити вказаний автомобіль з-під арешту, який накладений постановою ВДВС Коломийського міськрайонного управління юстиції від 10.11.2014р. ВП №45317461; припинити право власності відповідача [PERSON] на даний автомобіль та визнати право власності на автомобіль за ним. Позивач в судовому засіданні позов підтримав і в своїх поясненнях підтвердив обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача Коломийської об'єднаної ДПІ Головного управління ДФС в Івано-Франківській області в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував щодо їх задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про поважні причини неявки суд не повідомив. Представник ВДВС Коломийського міськрайонного управління юстиції в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу в його відсутності та прийняти рішення відповідно до закону. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва [NUMBER] про реєстрацію транспортного засобу, яке видане Коломийським ВРЕР при УДАІ УМВС в Івано-Франківській області відповідач [PERSON] 12.08.2010 року набув право власності на легковий автомобіль марки «ВМW», модель - «324D», 1989 року випуску, тип - легковий седан - В, номер кузова - [NUMBER], колір - чорний, реєстраційний номер (державний номерний знак) - [NUMBER] (а.с.9). Між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] 16.12.2012 року було укладено договір купівлі-продажу вказаного автомобіля (а.с.10), за яким відповідач [PERSON] зобов'язувався передати у власність, а позивач прийняти та оплатити належний [PERSON] автомобіль. Згідно актів прийому передачі автомобіля та грошових коштів від 16.12.2012 року відповідач [PERSON] передав позивачу [PERSON] автомобіль разом із свідоцтвом про державну реєстрацію, а позивач в свою чергу розрахувався за транспортний засіб в повному обсязі, передавши відповідачу [PERSON] грошові кошти у розмірі 2400 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 19200 грн. (а.с.11-12). З моменту передачі автомобіля позивачу, він користується ним, тобто фактично вступив в його володіння, здійснював його технічне обслуговування та поточні ремонти. Разом із цим, у відповідності до чинного законодавства, ним було застраховано вказаний автомобіль, що підтверджується полісом № АЕ/5146598 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 22.03.2016 року (а.с.13). Відповідно до п.п. 6, 6.1. та 10 договору купівлі-продажу автомобіля, [PERSON] зобов'язувався вжити заходів щодо зняття автомобіля з реєстраційного обліку в органах ДАІ протягом 7-ми днів з дня підписання договору, або ж надати позивачу необхідні для цього документи, а також зобов'язувався протягом 7-ми днів з дня підписання договору, але не пізніше 24 грудня 2012 року забезпечити його нотаріальне посвідчення, однак відповідач [PERSON] свій договірний обов'язок в цій частині не виконав, автомобіль з обліку ним знятий не був, як і не були надані документи на здійснення такої процедури. Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27 вересня 2016 року (а.с.16-17) задоволено позов [PERSON] та визнано дійсним та укладеним 16 грудня 2012 року договір купівлі-продажу легкового автомобіля марки «ВМW», модель - «324D», 1989 року випуску, тип - легковий седан - В, номер кузова - [NUMBER], колір - чорний, реєстраційний номер (державний номерний знак) - [NUMBER], який зареєстрований Коломийським ВРЕР при УДАІ УМВС в Івано-Франківській області, між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON], однак перереєструвати автомобіль позивач не зміг, в зв'язку з тим, що транспортний засіб знаходиться під арештом та перебуває в розшуку на підставі винесених ВДВС Коломийського міськрайонного управління юстиції постанов від 10.11.2014 року та від 26.01.2015 року по виконавчому провадженні № 45317464, які були винесені після укладення та виконання договору купівлі-продажу автомобіля (а.с.14-15). Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» визначено, що вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил підвідомчості (ст. 24 ЦПК, ст. 12 ГПК) позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Згідно ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Відносно цих вимог закону судом встановлено, що безпосереднє зняття арешту з майна здійснюється за постановою державного виконавця, яка виноситься на підставі відповідного рішення суду. Право зняття арешту з майна належить лише державному виконавцю того органу державної виконавчої служби, який цей арешт накладав. Статтею 41 Конституції України гарантується, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Згідно з ч.1 ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв'язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов'язання доставки. На підставі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що факт правомірності набуття позивачем права власності на автомобіль закріплено рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27.09.2016 року, тому право позивача щодо володіння, користування та розпорядження своїм майном, а саме: автомобілем, порушується наявністю накладеного арешту та оголошення розшуку, тому необхідно усунути перешкоди позивачу у здійсненні права власності, шляхом виключення з розшуку автомобіля, звільнити автомобіль з-під арешту, припинити право власності відповідача [PERSON] на вказаний автомобіль та визнати право власності на автомобіль за позивачем, задовольнивши повністю позовні вимоги. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved