Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача аліменти на свою користь, щомісячно в розмірі ј частини усіх видів заробітку до досягнення ним 23-х років за умови, що він буде продовжувати навчання. Посилається в позові на те, що шлюб між його матір`ю [PERSON] і [PERSON] розірвано 03.02.2005. Вказав, що за рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу відповідач виплачував аліменти на його утримання на користь [PERSON] , так як він знаходився і перебуває на її утриманні. Зазначив, що в даний час після досягнення повноліття він проживає у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , не працює, оскільки навчається на І курсі Державного вищого навчального закладу «Національний медичний університет ім. О.О. Богомольця» на денному відділенні 8404 групи медичного факультету №4. Позивач пояснив, що відсутність матеріального утримання у зв`язку з досягненням ним повноліття ставить його в скрутне матеріальне становище, оскільки він не може працювати у зв`язку з навчанням на денній формі. Також пояснив, що відповідач працює на ТОВ «Полі-пак» і на даний час має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині, який продовжує навчання. Враховуючи викладене, просить задовольнити позов. 20.12.2018 ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва в справі відкрито спрощене позовне провадження. [PERSON] відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється в разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , батьками якого записані [PERSON] та [PERSON] , згідно свідоцтва від 26.01.2001 серія [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів громадянського стану Довгинцівського районного управління юстиції м. Кривого Рогу, актовий запис №57. 03.02.2005 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим управлінням юстиції Дніпропетровської області від 05.05.2005, серія [NUMBER] . [PERSON] є студентом 1-го курсу 8404 групи медичного факультету №4 Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця ( очна форма навчання), термін закінчення університету 2024 рік, що підтверджується довідкою №120/8-1589 від 07.12.2018. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Так, згідно з ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя. Мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму. Таким чином, при вирішенні даної категорії справ судом враховуються: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В ч. 2 ст. 200 СК зазначено, що при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При вирішенні спору в частині розміру аліментів до стягнення, суд виходить з наступного. За змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Таким чином, законодавством України кожній особі гарантовано та закріплено право на судовий захист своїх прав та вільний вибір способів такого захисту. Суд вважає, що відповідач зобов`язаний утримувати повнолітню дитину до закінчення навчання, оскільки, він може надавати матеріальну допомогу. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, враховуючи, що відповідач своїм правом подати відзив на позов і спростувати доводи позивача не скористався, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на його утримання ґрунтуються на законі. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Враховуючи викладене, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн. на користь держави.

Outcome: approved