Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, який у подальшому був уточнений, по якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача вартість ремонту, здійсненого у [ADDRESS] в розмірі 218 632 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 5 686, 32 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що позивач прийняв від ТОВ « Санаторій «Росія» квартиру за актом прийому-передачі № 97 від 02.03.2006 року, згідно з яким для проживання необхідно було виконати всі ремонтні роботи. Позивачем були виконані усі необхідні роботи в даній квартирі, після здійснення яких позивач разом з родиною проживав у ній фактично з 2006 року по липень 2011 року. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29.05.2009 року визнано недійсним договір купівлі-продажу [ADDRESS], укладений між ТОВ « Санаторій « Росія» та [PERSON] та визнано право власності на вказану квартиру за відповідачем [PERSON] у порядку спадкування. Позивач посилається на те, що відповідач став набувачем майна, створеного позивачем, яке не може бути відокремлене від квартири без завдання ушкоджень і є її невід'ємною частиною та вважає, що у відповідача виник обов'язок перед позивачем щодо відшкодування вартості такого майна. Наведені вище обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Представник позивача до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином. Надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначила, що позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити. Представник відповідача до судового засідання не з'явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином. Надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та заперечення проти позову, в яких зазначила,що відповідальність за скоєння [PERSON] збитків повинна бути покладена на ТОВ «Санаторій «Росія», оскільки останній передав на підставі акту прийому-передачі спірну квартиру позивачу, без достатньої на те правової підстави, отже у позивача не виникло право вимоги до відповідача, також зазначає те, що заявлені [PERSON] вимоги вже були розглянуті судом раніше. Суд ознайомившись та дослідивши матеріали справи, надані докази, вважає що в задоволенні позову слід відмовити на підставі наступного. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права. 02.03.2006 року між позивачем - [PERSON] та ТОВ « Санаторій «Росія» підписано акт прийому-передачі № 97 квартири [ADDRESS], із зазначенням, що для проживанні в ній слід виконати всі роботи - штукатурні, підключення та розводка до системи опалення, водопостачання, каналізації, встановлення сантехнічних приладів, електропроводки, розетки, вимикачі, копія якого наявна в матеріалах справи ( а.с. 7). Позивачем для виконання в зазначеній вище квартирі ремонтних робіт 06.03.2006 року укладено договір на виконання підрядних робіт з ПВКП «Рембудналадка», що підтверджується копією договору, наявною в матеріалах справи ( а.с. 8-9). Роботи по вказаній квартирі були виконані на загальну суму 124292 грн., що вбачається з акту виконаних робіт по ремонту [ADDRESS], копія якого наявна в матеріалах справи ( а.с. 10-11). Позивачем в позові зазначено, що після здійснення ремонтних робіт у вказаній квартирі позивач разом з сім'єю переїхав до неї жити. В подальшому 05.07.2007 року між ТОВ « Санаторій « Росія» та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу спірної квартири, за реєстровим № 3703, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] ( а.с. 62-63). 29.05.2009 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси по цивільній справі за позовом Прокуратури м. Одеси до ТОВ « Санаторій « Росія» та [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, за позовом [PERSON] до [PERSON], ТОВ « Санаторій «Росія» за участю третьої особи: приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу недійсним, за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про встановлення факту родинних відносин, про визнання права власності в порядку спадкування, визнано недійсним договір купівлі-продажу [ADDRESS], укладений між ТОВ « Санаторій « Росія» та [PERSON] від 05.07.2007 року та визнано право власності на зазначену квартиру за відповідачем [PERSON] у порядку спадкування.( а.с. 4-6). З матеріалів справи вбачається, що згідно акту прийому - передачі квартири [ADDRESS] від 21.07.2011 року [PERSON] передав, а представник [PERSON]-[PERSON] прийняв вказану квартиру в задовільному стані, відсутні всі міжкімнатні двері, а також двірні перегорожі. Отоплювальна система, сантехніка, електрика в нормі, видимі пошкодження відсутні, електричний лічильник опломбований (а.с.12). Позивач посилається на ст.. 1212 ЦК України, відповідно до якої, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи ( потерпілого) без достатньої правової підстави ( безпідставно набуте майно), зобов'язана потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала, та на ст. 1213 ЦК України, відповідно до якої, набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розглядй судом справи про повернення майна. Слід звернути увагу на те, що предметом позову є безпідставно отримані блага, майно, що є регулюються інститутом безпідставно отриманого чи збереженого майна, предметом якого є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і врегульовані спеціальним інститутом цивільного права. Обов'язковими умовами для виникнення зобов'язання з безпідставного зберігання є набуття майна за рахунок іншої особи та відсутність правової підстави для набуття майна за рахунок іншої особи, тобто відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначив, що поліпшення квартири, вартість якого просить стягнути з відповідача він провів для власного користування після передачі йому цієї квартири ТОВ «Санаторій « Росія». Правовий статус майна, яке отримано внаслідок недійсного правочину регулюється положеннями чинного законодавства. При витребуванні майна, яке було предметом правочину, що визнаний судом недійсним, слід посилатись на ст.. 216 ЦК України. Витребування майна, яке було поліпшено добросовісним набувачем регулюється нормами цивільного законодавства. У відповідності до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Крім того, позивач надає експертне дослідження від 21.05.2014 року, відповідно до висновку ринкової вартості проведених в квартирі [ADDRESS] ремонтних та оздоблювальних робіт становить 218632 грн. ( а.с. 54-61). Суд вважає, що наданий позивачем експертний висновок експертного дослідження від 21.05.2014 року не може бути доказом по справі, оскільки не відповідає вимогам, встановлених законом для проведення судово-технічної експертизи. Висновок експерта стосується всієї квартири, однак предметом спору є тільки ремонтні роботи, які на думку позивача поліпшили стан квартири. Також експерт склала висновок без обстеження квартири на підставі документів «… виходячи із задовільного ( жилого) на теперішній час стану квартири» ( а.с. 54 на обороті). Як вбачається з матеріалів справи, ремонтні роботи у квартирі були проведені до набуття [PERSON] права власності на квартиру. Будь-яких доказів, за яких позивач мав право на проведення ремонтних робіт до укладання договору купівлі- продажу позивач не надав. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може грунтуватись на припущеннях. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ч.6 ст. 154 ЦПК України, якщо у задоволенні позову відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Суд, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed