overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, яким просила розірвати шлюб, зареєстрований 28.08.2015 року Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів громадянського стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис про шлюб № 1664. Заявниця також просить повернути їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Спільне життя з відповідачем виявилось невдалим, через відсутність взаємної любові та порозуміння. Вони втратили одне до одного почуття кохання та поваги, мають несумісні характери. Вони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство, проживають окремо, тому надання строку для примирення є недоцільним, оскільки подальші сімейні відносини неможливі. Позивач вважає, що шлюб має лише формальний характер, тому просить суд задовольнити його позов та розірвати між ними шлюб. У судове засідання позивач не з`явилась, подала заяву якою позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позові. Відповідач у судове засідання не з`явився, за місцем реєстрації не проживає. Розглянувши доводи позову, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного: Згідно з ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і зберігання шлюбу суперечили б інтересам одного із них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони від цього шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] . Сторони припинили подружні стосунки, не ведуть спільне господарство. Сумісне життя суперечить інтересам подружжя. Надання строку для примирення суд вважає недоцільним. При цьому суд приймає також до уваги, що спору відносно майна між сторонами не має. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги про розірвання шлюбу ґрунтуються на вищевказаних положеннях діючого законодавства, тому підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Вимога про повернення позивачці дошлюбного прізвища « [PERSON] » підлягає задоволенню. Відповідно до квитанції № ПН 139 від 30.09.2020 року позивач сплатив судовий збір у розмірі 840,80 грн., який підлягає стягненню з відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, яким просить виділити [PERSON] у квартирі [ADDRESS] житлову кімнату, площею 8,9кв.м.; виділити в користуванні [PERSON] у вказаній квартирі житлову кімнату, площею 19,5 кв.м.; кухню, ванну кімнату і вбиральню, коридор, вбудовану шафу, що знаходяться у вказаній квартирі, залишити у загальному користуванні. Обґрунтовуючи свої доводи позивач зазначає, що спірна квартира на праві власності належить сторонам по справі, при цьому, 1/3 її частина [PERSON], а 2/3 частини [PERSON] Квартира складається з двох ізольованих кімнат, площею 8,9кв.м. та 19,5 кв. та інших приміщень загального користування. Протягом тривалого часу між співвласниками склався порядок користування квартирою, а саме, позивач користується кімнатою, площею 8,9 кв.м., а відповідач кімнатою 19,5 кв.м., інші приміщення у загальному користуванні. Позивач фактично проживає у Німеччині, однак коли приїжджає до м. Харкова, то у спірній квартирі, а саме, у своєї кімнаті можливості проживати не має, т.я. відповідач змінив замки, чинить перешкоди щодо проживання, здає кімнату іншим особам, чим порушує права позивача. Представник позивача, що діє на підставі довіреності, вимоги позову в викладені в ньому обставини підвередив у повному обсязі, просить позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судовому засідання позовні вимоги визнав повністю і не заперечує щодо запропонованого порядку користування спірною квартирою. Суд вивчивши доводи позивача, позицію відповідача, дослідивши матеріали справи та надані суду докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до правил ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Так, із матеріалів справи вбачається, що сторони є співвласниками квартири [ADDRESS]. Такі обставини підтверджено копіями свідоцтва про право власності на житло, свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.6,7). Спірна квартира є ізольованою, загальною площею 47,3 кв.м. і складається із двох кімнат жилою площею, 8,9 та 19,5 кв.м. та приміщень загального користування, відповідно до технічного паспорту, плану квартири (а.с. 8,9). Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до правил ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Як встановлено та не спростовується сторонами, між співвласниками фактично склався порядок користування квартирою, а саме, позивач користується житловою кімнатою, площею 8,9 кв.м., а відповідач житловою кімнатою, площею 19,5 кв.м. Отже, при визнанні такого порядку користування квартирою відповідачем, при наявності досліджених доказів, у суду є праві підстави для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, яким просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. В підтвердження своїх доводів позивач зазначає, що є власником квартири [ADDRESS]. 05.02.2007 між позивачем та [PERSON] укладено спадковий договір, який 05.02.2017 розірваний. Відповідач у квартирі не проживає, житловим приміщенням не користується, жодних витрат по утриманню житла не несе, особистих речей не залишив тощо, між тим, з реєстраційного обліку не знявся. Позивач надав до суду заяву, якою просить розглянути справу за її відсутністю, вимоги позову підтримує у повному обсязі, не заперечує щодо постановлення заочного рішення. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, заяв про поважні причини своєї неявки або слухання справи за його відсутністю до суду не надав, тому суд зі згодою позивача розглядає справу у відсутності відповідача, постановляючи заочне рішення, що не суперечить правилам ст. 224 ЦПК України. Суд вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON]. Такий факт підтверджено копією договору купівлі-продажу від 23.05.2006, витягом з Державного реєстру правочинів, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 4-6). 05.02.2007 між [PERSON] та [PERSON] укладений спадковий договір. Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 17.01.2017 спадковий договір розірвано. Вказане рішення набрало законної сили. Такі обставини підтверджено копіями спадкового договору від 05.02.2007, заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 17.01.2017, витягів про реєстрацію в спадковому реєстрі, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження (а.с.7-12). Далі, у спірній квартирі зареєстрований [PERSON] з 27.12.2010 та з 16.03.2016 не проживає, що вбачається із довідки ОСББ «Росія» № 86 від 29.03.2017 (а.с.13). Факт не проживання відповідача також вбачається і із відомостей Московського ВП ГУ НП в Харківській області (а.с.14-19). Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до правил ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, аналізуючи вище встановлені обставини, реєстрація у вказаному житловому приміщенні відповідача, порушує права позивача, як власника вказаної квартири.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, яким просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою № 36 у будинку № 29 по вул. Гв. Широнінців в м. Харкові, знявши останнього з реєстраційного обліку по вказаній адреси. В підтвердження своїх доводів позивач зазначає, що згідно договору дарування від 06.10.2014, [PERSON] подарував [PERSON] однокімнатну квартиру [ADDRESS] і остання є єдиним власником вказаної квартири. Відповідач тривалий час у квартирі не проживає і нею не користується. Між тим, відповідач залишився зареєстрованим за адресою вказаної квартири, у звязку з чим у позивача виникли проблеми зі сплатою комунальних послуг тощо. Реєстрація відповідача порушує право позивача щодо реалізації права власності. Позивач надав заяву про слухання справи за його відсутністю, вимоги позов підтримує, не заперечує щодо постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, заяв про поважні причини своєї неявки або слухання справи за його відсутністю до суду не надав, тому суд зі згодою позивача розглядає справу у відсутності відповідача, постановляючи заочне рішення, що не суперечить правилам ст. 224 ЦПК України. Суд вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON]. Такий факт підтверджено копією договору дарування квартири від 06.10.2014, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 5-8). У спірній квартирі зареєстрований [PERSON], що вбачається із відомостей відділу адресно-довідкового роботи ГУДМС України в Харківської області, копії паспорту (а.с.12.15). Відповідно до вимог ст. 71, 72 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до правил ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, аналізуючи вище встановлені обставини, реєстрація у вказаному житловому приміщенні відповідача, порушує права позивача, як власника вказаної квартири.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, яким просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме, ліжко-місцем, в гуртожитку ВАТ «Турбоатом» за адресою: [ADDRESS]; усунути перешкоди позивачу в користуванні власністю у гуртожитку та зняти відповідача з реєстраційного обліку у зазначеному гуртожитку за вказаною адресою. Обґрунтовуючи доводи позову, позивач зазначив, що ВАТ «Турбоатом» на праві колективної власності належить гуртожиток що розташований в [ADDRESS]. Відповідач зареєстрована у гуртожитку, однак більше 3-х років не проживає та не з'являється по зазначеній адреси, протягом тривалого часу комунальні послуги не сплачує, тобто не мешкає у гуртожитку понад 6 місяців. Представник позивача, що діє на підставі довіреності, в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про те, що вимоги позову підтримає у повному обсязі і просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи повідомленим судом про день та час розгляду справи належним чином, заяв про причини неявки не надав, у зв'язку з чим, суд розглядає справу у відсутності відповідача, постановляючи заочне рішення, що не суперечить вимогам ст. 224 ЦПК України. Представник 3-ї особи в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву, про слухання справи за відсутністю представника. Суд, вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що ВАТ «Турбоатом» на праві колективної власності належить гуртожиток, що розташований в [ADDRESS]., що вбачається із відомостей КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» (а.с.5 ). Як вбачається із довідки ВАТ «Турбоатом» та форми А [PERSON] зареєстрована з 01.02.1989р. у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] (а.с.6,8). Із акту від 27.12.2013р. складеного комісією житлово-комунального відділу ВАТ «Турбоатом» вбачається, що [PERSON] у гуртожитку з 17.10.2014р. не проживає (а.с.7). Таким чином, судом встановлено, що відповідач більш ніж 6 місяців без поважних причин не мешкає у гуртожитку за адресою: [ADDRESS], де зареєстрована, ніяких повідомлень про місце фактичного проживання не надає. Відповідно до вимог ст. 71, 72 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Отже, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до правил ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Приймаючи до уваги вищенаведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, яким просить визнати [PERSON] такою., що втратила право користування квартирою [ADDRESS]. Обґрунтовуючи доводи позову, позивач зазначив, що вказана квартира надана йому з членами родини на підставі ордеру від 07.04.1994р. У квартирі зареєстровані сторони по справі та [PERSON] Між тим відповідач, як колишня дружина, з жовтня 2008р. у спірній квартирі не проживає, речей не залишила, квартирою не користується, участі по утриманню житла, сплати комунальних послуг не приймає, тому позивач вважає [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою. Позивач надав заяву, якою просить розглянути справу у його відсутності, вимоги позову підтримує у повному обсязі, не заперечує щодо постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи повідомленим судом про день та час розгляду справи належним чином, заяв про причини неявки або слухання справи за його відсутністю не надав, у зв'язку з чим, суд зі згоди позивача, розглядає справу у відсутності відповідача, постановляючи заочне рішення, що не суперечить вимогам ст. 224 ЦПК України. Представник 3-ї особи в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву, про слухання справи за відсутністю представника. Суд, вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що на підставі ордеру від 07.04.1994р. [PERSON] надана у користування квартира [ADDRESS] разом із членами родини [PERSON] та [PERSON] Вищевказані особи зареєстровані у спірній квартири за вказаною вище адресою. Такі обставини підтверджено копіями ордеру, довідкою КП «Жилкомсервіс», дільниця № 34 (а.с.3,6). Також встановлено, що сторонами 12.11.2014р. шлюб розірвано (а.с.5). Із акту дільниці № 34 КП «Жилкомсервіс» від 31.01.2015р. вбачається, що [PERSON] з жовтня 2008р. по теперішній час у квартирі [ADDRESS] не мешкає, особистих речей у приміщення не має (а.с.6). Таким чином, відповідач більш ніж 6 місяців без поважних причин не мешкає у спірній квартирі, де зареєстрована, комунальні послуги не сплачує, ніяких повідомлень про місце фактичного проживання не надає. Відповідно до вимог ст. 71, 72 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Отже, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню. Приймаючи до уваги вищенаведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, яким просить визнати останнього таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме, ліжко-місцем, в гуртожитку ВАТ «Турбоатом» за адресою: [ADDRESS]; усунути перешкоди позивачу в користуванні власністю у гуртожитку та зняти відповідача з реєстраційного обліку у зазначеному гуртожитку за вказаною адресою. Обґрунтовуючи доводи позову, позивач зазначив, що ВАТ «Турбоатом» на праві колективної власності належить гуртожиток що розташований в [ADDRESS]. Відповідач зареєстрований у гуртожитку з 16.03.2009р., та з 11.03.2011р. не проживає та не з'являється по зазначеній адреси, протягом тривалого часу комунальні послуги не сплачує, тобто не мешкає у гуртожитку понад 6 місяців. Представник позивача, що діє на підставі довіреності, в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про те, що вимоги позову підтримає у повному обсязі і просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи повідомленим судом про день та час розгляду справи належним чином, заяв про причини неявки не надав, у зв'язку з чим, суд розглядає справу у відсутності відповідача, постановляючи заочне рішення, що не суперечить вимогам ст. 224 ЦПК України. Представник 3-ї особи в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву, про слухання справи за відсутністю представника. Суд, вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що ВАТ «Турбоатом» на праві колективної власності належить гуртожиток, що розташований в [ADDRESS], що вбачається із витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.5 ). Як вбачається із довідки форми А [PERSON] зареєстрований 16.03.2009р. у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Із довідки ВАТ «Турбоатом» та акту від 27.12.2013р., складеного комісією житлово-комунального відділу ВАТ «Турбоатом» вбачається, що [PERSON] у гуртожитку з 11.03.2011р. не проживає (а.с.6,7). Таким чином, судом встановлено, що відповідач більш ніж 6 місяців без поважних причин не мешкає у гуртожитку за адресою: [ADDRESS], де зареєстрований, ніяких повідомлень про місце фактичного проживання не надає. Відповідно до вимог ст. 71, 72 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Отже, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до правил ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Приймаючи до уваги вищенаведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, яким просить визнати останнього таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме, ліжко-місцем, в гуртожитку ВАТ «Турбоатом» за адресою: [ADDRESS]; усунути перешкоди позивачу в користуванні власністю у гуртожитку та зняти відповідача з реєстраційного обліку у зазначеному гуртожитку за вказаною адресою. Обґрунтовуючи доводи позову, позивач зазначив, що ВАТ «Турбоатом» на праві колективної власності належить гуртожиток що розташований в [ADDRESS]. Відповідач зареєстрований у гуртожитку з 18.04.1989р., та з 15.07.2009р. не проживає та не з'являється по зазначеній адреси, протягом тривалого часу комунальні послуги не сплачує, тобто не мешкає у гуртожитку понад 6 місяців. Представник позивача, що діє на підставі довіреності, в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про те, що вимоги позову підтримає у повному обсязі і просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи повідомленим судом про день та час розгляду справи належним чином, заяв про причини неявки не надав, у зв'язку з чим, суд розглядає справу у відсутності відповідача, постановляючи заочне рішення, що не суперечить вимогам ст. 224 ЦПК України. Представник 3-ї особи в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву, про слухання справи за відсутністю представника. Суд, вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що ВАТ «Турбоатом» на праві колективної власності належить гуртожиток, що розташований в [ADDRESS], що вбачається із витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.5 ). Як вбачається із довідки форми А [PERSON] зареєстрований 18.04.1989р. у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Із довідки ВАТ «Турбоатом» та акту від 27.12.2013р., складеного комісією житлово-комунального відділу ВАТ «Турбоатом» вбачається, що [PERSON] у гуртожитку з 15.07.2009р. не проживає (а.с.6,7). Таким чином, судом встановлено, що відповідач більш ніж 6 місяців без поважних причин не мешкає у гуртожитку за адресою: [ADDRESS], де зареєстрований, ніяких повідомлень про місце фактичного проживання не надає. Відповідно до вимог ст. 71, 72 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Отже, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до правил ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Приймаючи до уваги вищенаведене та

Outcome: approved