Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Територіальної громади м. Києва, в якому просить визнати право власності в порядку спадкування за заповітом, складеним [PERSON] 01 липня 2005 року та посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], на нежилі приміщення [ADDRESS] (літера Е). В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 01 липня 2005 року [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого заповів [PERSON] нерухоме майно, в тому числі, квартиру номер [ADDRESS]. У березні 2006 року за заявою [PERSON] жилі приміщення квартири [ADDRESS], переведені в нежилі. 05 червня 2006 року Головним управлінням комунальної власності м. Києва [PERSON] видано Свідоцтво про право приватної власності на нежилі приміщення [ADDRESS] (літера Е). [INFO] [PERSON] помер. 11 жовтня 2012 року він звернувся з заявою за місцем реєстрації [PERSON], в Донецький міський нотаріальний округ, до приватного нотаріуса [PERSON] про відкриття спадщини та прийняття спадщини відповідно до заповіту. Проте, йому було відмовлено, оскільки до складу спадкового майна, яке ним спадкується, згідно заповіту, складеного 01 липня 2005 року, не входять нежилі приміщення [ADDRESS] (літера Е). Вважає, що хоча жиле приміщення і було переведено в нежиле однак воно не змінило своїх технічних якостей: не проведено перепланування, переобладнання, не змінилася загальна площа квартири. Не погоджуючись з відмовою нотаріуса, він звернувся до суду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити. Представник відповідача м. Києва в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не сповіщав, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника відповідача. Суд вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до Договору купівлі-продажу від 12 квітня 2005 року зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, запис у реєстровій книзі № 518-33 за реєстровим № 1568, [PERSON] на праві власності належала квартира [ADDRESS]. З Розпорядження Київської міської державної адміністрації № 535 від 24 березня 2006 року, вбачається, що за результатом розгляду заяви [PERSON] від 23.08.2005 р., відповідно до ст. 8 ЖК України та Порядку переведення жилих будинків і жилих приміщень у нежилі у м. Києві, затвердженого розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 01.10.2002 року за № 1825, як виняток, жилі приміщення квартири [ADDRESS], були переведені в нежилі. 05.06.2006 року Виконавчим органом КМР (КМДА) Головного управління комунальної власності м. Києва видано свідоцтво про право власності № 1180-В, з якого вбачається, що нежилі приміщення з [ADDRESS] (Літера Е) належать на праві приватної власності [PERSON]. 17.01.2011 року Київським міським БТІ було виготовлено технічний паспорт на нежитловий будинок по [ADDRESS]. Як встановлено судом, 01 липня 2005 року [PERSON] заповів квартиру [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS] [PERSON], що підтверджується заповітом серії ВСВ № 278196, посвідчений приватним нотаріусом КМНО [PERSON] [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 26 вересня 2012 року відділом реєстрації актів громадянського стану І Комітету по справах РАГС Правительства Санкт - Петербургу Центрального району. Після його смерті відкрилась спадщина, зокрема, у вигляді квартири [ADDRESS]. 13 червня 2013 року [PERSON], який діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності, звернувся до приватного нотаріуса ДМНО [PERSON] з заявою про видачу додаткового Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нежилі приміщення з [ADDRESS] (Літера Е), що належали [PERSON] У відповідь на вищевказану заяву, 14.06.2013 року № 127/02-31 приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] видано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв'язку з тим, що до складу спадкового майна, яке спадкується [PERSON] за вищезгаданим заповітом, не входять нежилі приміщення з [ADDRESS] (літера Е), тому що йому не були заповідані. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Статтею 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. На підставі викладеного, з урахуванням того, що спадкодавцем [PERSON] заповідалась квартира [ADDRESS], а не нежилі приміщення з [ADDRESS] (літера Е), які до складу спадкової маси не входять, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення вказаного позову. Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що до нотаріальної контори 01 грудня 2012 року з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] звернулась його сестра [PERSON] Також [PERSON] зверталась 04.12.2013 року до приватного нотаріуса ДМНО [PERSON] з заявою про видачу додаткового свідоцтва про право на спадщину за законом на нежилі приміщення з [ADDRESS] (літера Е), тому Територіальна громада міста Києва є неналежним відповідачем. Відповідно до положень ст. 213 ЦПК України на суд покладено обов'язок ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого рішення у справі. З урахуванням вищевикладеного судом у відповідності до вимог ст. 33 ЦПК України було обговорено питання щодо заміни неналежного відповідача на належного - спадкоємця або залучення його до участі у справі в якості співвідповідача. Проте, представник позивача заперечував щодо вчинення вказаних процесуальних дій. В той же час нормами процесуального закону право щодо заміни неналежного відповідача на належного або залучення до участі у справі в якості співвідповідача іншої особи належить виключно позивачу. Отже, та обставина, що Територіальна громада м. Києва є неналежним відповідачем, є безумовною і самостійною підставою для відмовив задоволені позову.

Outcome: dismissed