Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 05 березня 2011 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] в Амур-Нижньодніпровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 125. В шлюбі народилися дитина - син [PERSON], [INFO]. Вони з відповідачкою мають різні погляди на сімейне життя, сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дітей. Шлюбні стосунки фактично припинені. Подальше сумісне життя та збереження шлюбу неможливе. У зв'язку з чим просив шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не зявилася. Відповідно до заяви від 23.06.2016 року позовні вимоги визнала в повному обсязі. Просила шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON]. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача законні і обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування на їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу. З матеріалів справи судом встановлено, що між сторонами 05 березня 2011 року Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 125 був зареєстрований шлюб. 14 вересня 2011 року від даного шлюбу в позивача та відповідачки народилась спільна дитина - син [PERSON], на підтвердження чого до позовної заяви додано копію свідоцтва про народження серії І-КИ № 358970 від 21 вересня 2011 року, в якому батьками вказаної дитини значаться позивач та відповідачка. Відповідно ст. 120 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, сторони не бажали поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення сторони не приймають, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним. Причиною розпаду сімї є різниця характерів, відсутність між позивачем та відповідачкою взаєморозуміння і довіри, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства, втрата почуттів взаємної любові та поваги. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. При постановленні рішення суд враховує те, що сімейно-шлюбні відносини припинені, позивач наполягав на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачкою не бажає, спір про майно відсутній, спір щодо місця проживання дитини також відсутній, тому суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалася остаточно та відновлена бути не може. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем не заявлено вимогу про стягнення з відповідача судових витрат.

Outcome: approved