Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення моральної та матеріальної шкоди в результаті невиконання вироку суду. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач не виконує протягом тривалого часу вирок Скадовського районного суду Херсонської області від 10.12.2004 року в частині стягнення 114 грн. матеріальної та 1025 грн. моральної шкоди на користь [PERSON] Враховуючи, що відповідачем на протязі 12 років не виконане судове рішення, а індекс інфляції з 2004 року по 2017 рік складає 497,5% вважає, що розмір відшкодування шкоди підлягає збільшенню, просив стягнути з відповідача на свою користь моральну та матеріальну шкоду в розмірі 6805, 52 гривень. 19.06.2017 року позивач уточнив позовні вимоги, просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду з урахуванням індексу інфляції в розмірі 681, 15 грн. та моральну шкоду з урахуванням індексу інфляції в розмірі 6124, 37 грн. Позивач в судовому засіданні підтримав позов з підстав у ньому викладених, наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали, надали відзив на позовну заяву в якому просили відмовити в задоволенні позовних вимог в частині інфляційних втрат, а в частині матеріальної та моральної шкоди - провадження закрити, посилаючись на те, що вироком Скадовського районного суду Херсонської області від 10.12.2004 року вже було стягнуто матеріальну та моральну шкоду, а тому не можуть бути стягнуті повторно. Крім того, оскільки спірні правовідносини виникли у зв'язку з виконанням судового рішення то до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільно-правову відповідальність за невиконання грошового зобов'язання передбачені ст. 625ЦК України. Також, зауважили на те, що відповідач намагався добровільно виконати грошове зобов'язання в розмірі 1161, 78 грн, що підтверджується копією квитанції від 28.03.2018 року, але позивач відмовився приймати гроші. Представник Скадовського РВ ДВС ГТУЮ у Херсонській області до судового засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом поряду. Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню в зв'язку з наступними встановленими судом обставинами справи та відповідними їм правовідносинами. Судом встановлено, що вироком Скадовського районного суду Херсонської області від 11.11.2004 року у справі №1-247/04 [PERSON] визнано винним у вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначено покарання у виді 2 років обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, покладено обов'язки передбачені ст. 76 КК України; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 114 грн матеріальної шкоди та 1025 гривень моральної шкоди (а.с. 9-11) Станом на 11.05.2017 року [PERSON] зобов'язання покладені на нього вироком суду в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди не виконав. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи, що у [PERSON] перед [PERSON] виникли зобов'язання з приводу відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд вважає правомірним застосування до вказаної суми положень ст. 625 ЦК України. Разом з тим, як вбачається з розрахунку заборгованості, що міститься в уточненій позовній заяві, позивачем невірно розраховано інфляційні втрати за період з 11.12.2004 року по 11.05.2017 року. Інфляційні втрати за вказаний період рахуються наступним чином: 1,024 (індекс інфляції за грудень 2004 року) х 1,103(індекс інфляції за 2005 рік) х 1,116 (2006рік) х1,166 (2007 рік) х 1,223 (2008 рік) х 1,123 (2009 рік) х 1,091 (2010 рік) х 1,046 (2011 рік) х 0,998 (2012 рік) х 1, 005 (2013 рік) х 1,249 (2014 рік) х 1,443 (2015 рік) х 1,124 (2016 рік) х 1,011 (індекс інфляції за січень 2017 року) х 1,01 (лютий 2017 року) х 1,018 (березень 2017 року) х 1,009 (квітень 2017 року) = 4,875 х 100% = 487,5 %. Тобто інфляційні втрати склали за вищевказаний період 487,5 %, а не 497,5% як вказано позивачем. Тому розмір інфляційних втрат по відшкодуванню матеріальної шкоди становить 114 грн. х 487,5% = 555, 75 гривень. Розмір відшкодування інфляційних витрат в частині відшкодування моральної шкоди становить 1025 х 487,5% = 4996, 87 гривень. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 114 грн. матеріальної та 1025 грн. моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки вони вже стягнуті за вироком Скадовського районного суду Херсонської області від 11.11.2004 року, що унеможливлює їх повторне стягнення. Крім того, позивачем помилково залучено Скадовський РВ ДВС ГТУЮ у Херсонській області до участі у справі в якості відповідача, оскільки будь-яких вимог до виконавчої служби не заявлено, а тому суд відмовляє позивачу в задоволенні позову до Скадовського РВ ДВС ГТУЮ у Херсонській області. Посилання відповідача та його представника на добровільне виконання грошового зобов'язання, до уваги судом не приймаються, оскільки відповідно до копії наданої квитанції гроші сплачувались вже після надходження позову до суду (а.с.52). За встановлених обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за невиконання грошового зобов'язання підлягають частковому задоволенню в розмірі 555,75 гривень інфляційних втрат по відшкодуванню матеріальної шкоди та 4996, 87 гривень інфляційних втрат по відшкодуванню моральної шкоди, що становить разом 5552,62 грн. Судові витрати по справі розподіляються у відповідності з положеннями ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial