Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором. Позов мотивує тим, що між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] 01 червня 2011 року укладено договір банківського обслуговування №BLaЖГФ00039565. Згідно умов якого позивач надає відповідачу грошові кошти у сумі 5500грн, а відповідач зобов'язується повернути кредит та сплатити банку плату за користування кредитними коштами, комісії та можливі штрафні санкції. Кредит видавався строком по 01.06.2014р. включно із платою за користування кредитом 15 % річних та щомісячною платою у вигляді комісії за управління кредитом у розмірі 1,75 % від суми кредиту. Позивачем було видано відповідачу кредит на зазначену суму. Проте, зобов'язання позичальником не виконуються, щомісячні платежі не сплачуються. Відтак, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 04.03.2014р. року становить 8957,42 грн. Просить стягнути з відповідача в судовому порядку заборгованість за кредитним договором та судовий збір у розмірі 243,60 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав через канцелярію суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, також просить стягнути з відповідача витрати понесені у зв'язку із публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в судове засідання. Проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач в судові засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, що стверджується оголошенням опублікованим у газеті «Високий Замок» №71 (5135) від 20.05.2014р. та направленням повістки за останнім місцем проживання, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.06.2011року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] укладено договір банківського обслуговування №BLaЖГФ00039565, згідно якого позивач надає відповідачу грошові кошти у сумі 5500 грн., строком до 01.06.2014р., із платою за користування кредитом 15% річних та комісією 1,75 % від суми кредиту. На виконання вимог п.1.2 Загальної частини кредитного договору позивачем було видано кредит відповідачу на суму 5500 грн, що підтверджується випискою за поточним (картковим) рахунком. Згідно п.3.3.2 кредитного договору, позичальник зобов'язаний щомісячно виконувати свої боргові зобов'язання відповідно до Графіку в порядку, передбаченому п.2.5 Загальної частини Договору та не пізніше визначено п.2 Спеціальної частини Договору терміну, повернути банку всю суму наданих кредитних коштів, сплатити проценти за користування кредитними коштами, комісії, а також на вимогу банку сплатити можливу неустойку (штраф/пеню). Зі змісту п.2.7.1 Загальної частини кредитного договору вбачається, що у випадку не виконання відповідачем своїх боргових та інших зобов'язань за кредитним договором позивач має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань за кредитним договором. Відповідно до положень ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтями 1049,1050 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у такій самій сумі у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. ч.1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч. 1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання із порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно із ч.1 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх належних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Крім цього відповідно до ч. 1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності через неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 т. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, та надав відповідачу кредит в сумі 5500грн. В той час відповідач, станом на день звернення до суду, своїх зобов'язань за кредитним договором не виконав. Згідно розрахунку за кредитним договором №BLaЖГФ00039565, доданого позивачем до позовної заяви, у ньому міститься інформація про розмір заборгованості відповідача перед позивачем станом на 04.03.2014р., відповідно до якого заборгованість відповідача перед позивачем становить: заборгованість за кредитом - 4884,07грн., заборгованість за відсотками - 1179,32грн., комісія за розрахункове обслуговування - 1828,75грн., пеня - 1065,28грн., а всього разом 8957,42грн. На лист-вимогу позивача №ЛВ-32/3-127 від 19.02.2014р. про сплату суми заборгованості, відповідач жодним чином не зреагував. Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі у їх сукупності, вважає, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, у добровільному порядку суму кредиту та проценти за його користування платити не бажає, а тому з відповідача слід стягнути в користь позивача суму заборгованості за кредитом - 4884,07грн., за відсотками - 1179,32грн., комісію за РО - 1828,75грн., пеню - 1065,28грн., а всього разом 8957,42грн. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь позивача 243,60 грн. на відшкодування витрат із сплати судового збору та 250,02грн. на відшкодування витрат, пов'язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Outcome: approved