Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ГУМВСУ у Львівській області, УДАІ ГУМВСУ у Львівській області про відшкодування моральних та матеріальних збитків покликаючись на те, що 18.08.2014 року співробітниками УДАІ ГУМВСУ у Львівській області Стень та [PERSON], незаконно була зроблена відео зйомка позивача, та пасажирів його автомобіля [PERSON] та [PERSON] Крім того відеофіксація проводилась у приміщенні медичного пункту на вул.Науковій у м.Львові. На підставі наведених фактів просить стягнути моральні та матеріальні збитки. Позивач в судове засідання не зявився, в позовні заяві просить засідання проводити без його участі, покликаючись на важкий стан здоровя Відповідач в судове засідання не зявився, подав письмові заперечення у яких просить відмовити в задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 22 годині 15 хвилин [PERSON] керував автомобілем марки ГАЗ 3110 д.н.з. ВС 1080 AI їдучи по дорозі Львів - Краковець 16км+950м, наближаючись до вантажного автомобіля різко загальмував, внаслідок чого автомобіль розвернуло на смугу зустрічного руху та зупинився по середині проїжджої частини дороги. Вказані дп [PERSON] побачили інспектор ДПС взводу № 6 БДПС [PERSON] України у Львівській області [PERSON] та інспектор ДПС взводу № 6 БДПС [PERSON] України у Львівській області [PERSON], які перебували на службі по забезпеченню безпеки дорожнього руху автодороги Львів-Краковець на службовому автомобілі «Toyota Prius» рухаючись в напрямку смт. Івано-Франкове. Підійшовши до автомобіля 1 A3 3110 д.н.з. ВС 1080 AM водій вказаного автомобіля - [PERSON] намагався завести транспортний засіб, яким керував для продовження руху, однак інспектор ДПС, зі сторони переднього пасажира дістався до ключів та витягнув їх із замка запалювання. [PERSON] перебував з явними ознаками алкогольного спяніння та йому було запропоновано пройти медичне освідчення, однак останній відмовився. Після чого на службовому автомобілі [PERSON] було доставлено у медичний заклад для проведення проходження огляду, відповідно до встановленого порядку на стан алкогольного, наркотичного, чи іншого спяніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції. Позивач в цей час погрожував працівникам міліції звільненням з органів внутрішніх справ, був дуже збудженим. Прибувши до Обласного комунального закладу «Львівський обласний державний клінічний наркологічний диспансер» [PERSON] було запропоновано предявити посвідчення водія та документи на транспортний засіб, останній предявив лише паспорт громадянина України та повідомив, що не може пересуватись самостійно тому не може зайти в приміщення ОКЗ ЛОР «Львівський обласний державний клінічний наркологічний диспансер». Після чого за допомогою одного із активістів «Автомайдану» [PERSON] було доставлено в приміщення ОКЗ ЛОР «Львівський обласний державний клінічний наркологічний диспансер» де він відмовився від проходження медичного огляду на стан спяніння. Після чого відносно [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, автомобіль ГА.З 3110, д.н.з. ВСІ080AM, доставлено на арешт майданчик, а водія [PERSON] у звязку із порушеною координацією руху було доставлено за місцем проживання за адресою: [INFO]. Жодних неправомірних дій відносно Позивача [PERSON] працівники міліції не вчиняли. Личаківським районним судом м. Львова розглянуто матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно [PERSON], за результатами якого судом винесено постанову, відповідно до якої [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та обрано йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн. в дохід держави. Відповідно до ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ч. 4 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Частиною 3 ст. 307 Цивільного кодексу України, передбачено, що знімання фізичної особи на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку, в тому числі таємне, без згоди особи може бути проведене лише у випадках, встановлених законом. Статтею 251 КУпАП, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Пунктом 12.3.4. Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо- патрульної служби Державтоінспекції МВС, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 111 від 27.03.2009, передбачено, використання спеціальних технічних засобів, які мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, з метою фіксації порушень ПДР. Застосування того чи іншого способу та інші конкретні завдання ставляться на інструктажах відповідно до стану аварійності та дисципліни учасників дорожнього руху, що склалися на посту, маршруті. Пунктом 12.7.1. Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо- патрульної служби Державтоінспекції МВС, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 111 від 27.03.2009, передбачено спостереження за дорожнім рухом. Під спостереженням за дорожнім рухом слід розуміти візуальний або за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, які мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, контроль за дотриманням учасниками дорожнього руху встановлених правил, норм та стандартів у сфері безпеки дорожнього руху, доцільністю та ефективністю організації дорожнього руху на посту, маршруті. Пунктом 27.9. Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо- патрульної служби Державтоінспекції МВС, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 111 від 27.03.2009, передбачено, що з метою запобігання конфліктним ситуаціям, обєктивного розгляду справ, а також як допоміжний засіб для попередження протиправних дій та розкритія правопорушень допускається використання фото-, кінозйомки, відеозапису та звукозаписувальної техніки, а під час оформлення матеріалів ДТП воно є обов'язковим. За таких обставин працівники ДАІ у відповідності до вимог ст. 19 Конституції України діяли в спосіб і порядок визначений КУпАП, Цивільним кодексом України та Інструкцією з питань діяльності підрозділів дорожньо- патрульної служби Державтоінспекції МВС, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 111 від 27.03.2009. У відповідності до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» - при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Щодо заподіяння діями відповідача будь-якої матеріальної чи моральної шкоди позивачеві, то у ході судового розгляду позивачем не було надано суду жодного доказу у підтвердження своїх позовних вимог, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи які не викликають сумніву у їх об'єктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог, оскільки позивачем не представлено, а судом не здобуто жодних переконливих доказів у їх підтвердження.

Outcome: dismissed