Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про демонтаж самочинного встановленого металевого гаража та дерев'яної господарської споруди, посилаючись на те, що відповідачем [PERSON] на прибудинковій території будинку [ADDRESS] самочинно встановлено металевий гараж та дерев'яну господарську споруду. 26.08.2014 року Франківською районною адміністрацією ЛМР прийнято розпорядження № 389, яким зобов'язано [PERSON] у місячний термін за власні кошти демонтувати самочинно встановлений металевий гараж та дерев'яну господарську споруду на прибудинковій території будинку [ADDRESS]. Однак, дане розпорядження не виконане по даний час. Просить зобов'язати відповідача за власні кошти демонтувати самочинно встановлений металевий гараж та дерев'яну господарську споруду на прибудинковій території будинку [ADDRESS]. У судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву в якій позов підтримав, просив справу розглядати без його участі. Відповідач у судове засідання не з'явився, подав до суду письмові заперечення в яких просив в задоволенні позову відмовити та заяву в якій просив справу розглядати без фіксування засідання технічними засобами. Представник третьої особи - ЛКП «Навколо базару» в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належно повідомлений про час та місце слухання справи. Тому суд вважає за можливе справу слухати у його відсутності. З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства. Відповідно до ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За вимогами ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Судом встановлено, що на території Франківської району м. Львова знаходиться житловий будинок [ADDRESS]. В квартирі №2 по [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], що вбачається з довідки з місця проживання про склад сім'ї і прописки, виданої ЛКП «Навколо базару» 28.12.2015р., №2778. Згідно із протоколом №130 від 09.07.2014р., складеним ЛКП «Навколо базару», [PERSON] на прибудинковій території будинку [ADDRESS] самовільно збудував металевий гараж та дерев'яний сарай, без дозвільних документів, що є порушенням розділу 20 п.20.1.31 «Правил благоустрою м. Львова». Розпорядженням Франківської районної адміністрації № 389 від 26.08.2014р. затверджено висновок міжвідомчої комісії про демонтаж самочинно встановлених металевого гаража та дерев'яної господарської споруди на прибудинковій території будинку [ADDRESS], згідно із схемою. Зобов'язано [PERSON], який проживає у квартирі №2 на [ADDRESS] у місячний термін за власні кошти демонтувати самочинно встановлений металевий гараж та дерев'яну господарську споруду на прибудинковій території будинку [ADDRESS]. У відповідності до п. 1.3 Положення «Про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові» затвердженого рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради №835 від 09.09.2011 року, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, без отримання у встановленому законодавством порядку містобудування умов та обмежень, архітектурно-планувальних вимог або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Згідно ч. 1, 4 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони були збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм та правил. Якщо власник земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила самочинне будівництво, або за її рахунок. Частиною ч.7 ст. 376 ЦК України передбачено, що у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Разом з тим, у п.22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 р. №6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Відтак, позивач звернувся до суду з позовною вимогою про демонтаж об'єктів без попередніх вимог до відповідача провести відповідну перебудову, як це передбачено ч.7 ст.376 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що земельна ділянка по [ADDRESS] належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі рішення Львівської міської ради №2035 від 25.05.2017р., що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 90505289 від 26.06.2017р. Цільове призначення земельної ділянки по [ADDRESS] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). З огляду на досліджені докази в сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову про демонтаж самочинного встановленого металевого гаража та дерев'яної господарської споруди, оскільки, як встановлено судом, земельна ділянка на якій розташовані металевий гараж та дерев'яна господарська споруда належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Окрім того, позивачем не надано суду належних доказів про те що будівництво металевого гаража та дерев'яної господарської споруди здійснено з істотним порушенням будівельних норм і правил. Таким чином, позивачем відповідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України не доведено позовних вимог про демонтаж самочинного встановленого металевого гаража та дерев'яної господарської споруди з підстав, передбачених ст.376 ЦК України, а тому позов до задоволення не підлягає.

Outcome: dismissed