Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення завданих збитків в порядку регресу у розмірі 49500,00 грн. та судового збору у розмірі 1600,00 грн. Представник позивача просив про розгляд справи у його відсутності, вимоги позову підтримав. Відповідач просив про розгляд справ у його відсутності, вимогу позову визнав. Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності сторін. Обставини справи встановлені судом. 09.04.2015 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується полісом № АІ/5102627. 11.03.2016 року в м. Миколаєві по пр. Богоявленськом сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Opel Omega», державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23.03.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Страховик потерпілої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди особи ПрАТ «СК «Колоннейд Україна» звернувся до позивача ПрАТ «УПСК» із заявою про виплату стразового відшкодування за полісом АІ/5102627. Згідно страхового акту № ОЦ/123/450/16/8390 від 01.11.2016 ПрАТ «УПСК» вбачається, що підлягає перерахуванню страхове відшкодування у розмірі 49500,00 грн. на користь ПрАТ «СК «Колоннейд Україна». Страховиком було сплачено ПрАТ «СК «Колоннейд Україна» страхове відшкодування в розмірі 49500,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3284 від 01.11.2016 року. До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV). Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. За змістом Закону № 1961-ІУ (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закону) встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Ч. 1ст. 1191 ЦК Українивстановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п. «г» п.п. 38.1.1. п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 п. 33.1 статті 33 цього закону). Згідно ст. 33 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зокрема у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. Однак, як вбачається з матеріалів справи, з моменту дорожньо-транспортної пригоди до цього часу відповідачем не було письмово повідомлено страховика про дорожньо-транспортну пригору. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню у порядку регресу сума виплаченого страхового відшкодування у розмірі 49500,00 грн. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати понесені при сплаті судового збору у сумі 1600,00 грн.

Outcome: approved