Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві посилався на те, що між КБ «ПриватБанк» та відповідачем 12 липня 2005 року було укладено договір [NUMBER], відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 3260,00 грн., а відповідач [PERSON] взяла зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків. Відповідач свої зобов`язання не виконала. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 124554,76 грн., з яких 3252,95 грн. - заборгованість за кредитом, 121301,81 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом. Ухвалою судді від 12 грудня 2019 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Заперечення від учасників справи проти розгляду справи в спрощеному позовному провадженні суду не подавалися. Відповідач [PERSON] , будучи повідомленою про розгляд справи судом, відзив на позовну заяву не подала. Інші заяви та клопотання від сторін не надходили. В судове засідання представник позивача не з`явився. В матеріалах справи наявне його клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач, яка належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи в засідання також не з`явилась, про причини неявки не повідомила. Враховуючи наявність достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, відсутність підстав для відкладення розгляду справи, суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились. Відповідно до положень норм ст. ст. 280, 281 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 12 липня 2005 року між сторонами по справі укладено договір [NUMBER], відповідно до якої позивач надав відповідачу кредит в сумі 1500,00 грн. у вигляді відновлювальної кредитної лінії, а відповідач [PERSON] взяла зобов`язання щодо повернення кредиту (а.с.10). За умовами зазначеного договору процентна ставка за користування кредитом становить 3% на місяць, а дія кредитного ліміту припиняється останнім днем місяця, до якого діє кредитна карта, якщо інше не передбачено цим договором. Відповідач зобов`язалась забезпечити повернення кредиту та сплатити відсотки за користування кредитом. Договором також передбачено строк дії картки два роки. Але, як вбачається з довідки КБ «ПриватБант» щодо терміну дії картки, банком видано [PERSON] картку № [NUMBER] , термін дії якої - до червня 2015 року (а.с.47). Оскільки з розрахунку заборгованості за договором б/н від 12-07-2005, укладеного між ПриватБанком та клієнтом - [PERSON] , станом на 31.08.2019 (а.с.5-9), вбачається, що банком відповідачу забезпечувалась можливість користування кредитними коштами протягом всього терміну дії карти без обмеження дворічним строком з дня укладення кредитного договору, та оскільки карта № [NUMBER] , що видана банком відповідачу, діяла до 30 червня 2015 року, суд встановив, що термін дії кредитного ліміту та, відповідно, договору [NUMBER] - до 30 червня 2015 року. В подальшому банком кредитний ліміт за вказаним договором змінювався: 16 серпня 2011 року збільшений до 1700 грн., 17 липня 2012 року - до 2000 грн., 09 жовтня 2012 року - до 4000 грн., 04 вересня 2013 року знижений до 3700 грн., 17 жовтня 2013 року - до 3500 грн., 11 березня 2014 року - до 3260 грн., що підтверджується даними довідки КБ «ПриватБанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти (а.с.48, зворот). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та атів цивільного законодавства. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено в судовому засіданні, позивачем зобов`язання перед відповідачем по кредитному договору виконано, але відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконала. У зв`язку з цим заборгованість позичальника за кредитом станом на 30 червня 2015 року становила 3252,95 грн., та станом на 31 серпня 2019 року не змінилася. Заборгованість по процентам за користування кредитом станом на 30 червня 2015 року позивачем обрахована у розмірі 7235,61 грн., що не відповідає умовам договору [NUMBER]. Зокрема, при заборгованості за тілом кредиту в сумі 3252,95 грн., за процентною ставкою 30% річних, з 01 вересня 2014 року - 34,80 % річних, а з 01 квітня 2015 року - 43,20% річних за період з 28 жовтня 2013 по 31 серпня 2014 року позивач нарахував проценти за користування кредитом у розмірі 1735,82 грн., тобто реальна відсоткова ставка за даним нарахуванням склала 53,36% річних, з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року (212 днів) - 2805,13 грн. (4540,95 грн. - 1765,82 грн.), відповідно, реальна відсоткова ставка, що застосована позивачем - 86,23% річних, з 01 квітня 2015 року по 30 червня 2015 року (91 день) - 2694,66 грн. (7235,61 грн. - 4540,95 грн.), відповідно, реальна відсоткова ставка, що застосована позивачем - 82,84% річних. Зазначене нарахування відсотків суперечить умовам договору від 12 липня 2005 року, що укладений між сторонами, а тому не приймається до уваги судом. Розмір заборгованості за відсотками, які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача суд обраховує за наступним розрахунком: станом на 28 жовтня 2013 року заборгованість за відсотками - 8,02 грн., з 28 жовтня 2013 року по 31 серпня 2014 року (308 днів), заборгованість за кредитом - 3252,95 грн., відсоткова ставка - 30,0% річних, заборгованість за відсотками - 823,49 грн.: 3252,95 грн. / 100 х 30,00 / 365 х 308; з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року (212 днів), заборгованість за кредитом - 3252,95 грн., відсоткова ставка - 34,8% річних, заборгованість за відсотками - 657,51 грн.: 3252,95 грн. / 100 х 34,8 / 365 х 212; з 01 квітня 2015 року по 30 червня 2015 року (91 день), заборгованість за кредитом - 3252,95 грн., відсоткова ставка - 43,20% річних, заборгованість за відсотками - 350,36 грн.: 3252,95 грн. / 100 х 43,20 / 365 х 91. Таким чином розмір відсотків за користування кредитом за період з 28 жовтня 2013 року по 30 червня 2015 року становить 1839,38 грн. За вказаний період відповідачем на погашення кредиту було сплачено 930,56 грн., які позивачем безпідставно зараховано в рахунок погашення пені. При цьому суд бере до уваги, що умовами договору [NUMBER] не передбачено сплату пені, не визначено її розміру та умов нарахування. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що вказані кошти мають бути зараховані в рахунок погашення заборгованості за відсотками. Таким чином несплачена заборгованість [PERSON] за відсотками за період з 28 жовтня 2013 року по 30 червня 2015 року становить: 1839,38 грн. - 930,56 грн. = 908,82 грн. Щодо нарахування відсотків поза межами терміну дії договору суд приходить до наступних висновків. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповіднодо частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. Таким чином, у разі якщо договором не встановлений розмір процентів після спливу строку дії договору, можна зробити висновок, що їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Договором № [NUMBER] не встановлений розмір процентів після спливу строку дії договору. Тому розмір відсотків визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Розглядаючи справу в межах позовних вимог, зважаючи на те, що позивач не просив суд стягнути з відповідача заборгованість за відсотками на підставі ст. 1048 ЦК України на рівні облікової ставки Національного банку України, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом в розмірі 3252,95 грн. та заборгованість за відсотками у розмірі 908,82 грн. Всього з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 4161,77 грн. В задоволенні решти позовних вимог про стягнення відсотків за період з 01 липня 2015 року необхідно відмовити. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених відносно них позовних вимог. Оскільки судом позов задоволено на 3,3%, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 63,39 грн. на відшкодування понесених судових витрат. Всього з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 4225,16 грн.

Outcome: partial