Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що між позивачем та [PERSON] було укладено два кредитні договори із додатками на умовах, строковості оплатності та зворотності, умови яких позивачем виконано у повному обсязі. Разом з тим [PERSON] умови договору щодо вчасного погашення кредиту та сплати відсотків виконуються неналежним чином, у зв'язку з чим виникла заборгованість, частину якої позивач просить стягнути з [PERSON] та [PERSON], який згідно договору поруки та додатків до нього взяв на себе обов'язок солідарно відповідати перед позивачем за належне виконання основного кредитного зобов'язанняДушко Г.І. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила задовольнити. Представник відповідачів позовні вимоги не визнала, посилаючись на необґрунтованість останніх та просила відмовити у задоволенні позову. Представник відповідачів пояснила, що на підтвердження укладення одного з договорів позивачем не надано належних та допустимих доказів, зокрема самого договору кредиту та додатків до нього, а також договору поруки на забезпечення укладення договору кредиту та додатків до нього, що унеможливлює перевірити достовірність нарахованої заборгованості, розмір якої представником відповідача заперечується, а розрахунки зробити неможливо, оскільки представник позивача протягом тривалого часу не надав вказаних документів, зокрема і за ухвалою суду про їх витребування. Крім того, особисто у представника відповідачів є сумніви щодо укладення вказаних договорів та додатків до них. Що стосується іншого договору кредиту, то висновком спеціаліста було підтверджено, що нарахування проводилися не вірно і має місце переплата. Разом з тим зважаючи на те, що позивач просить стягнути лише частину заборгованості, представник відповідачів н заперечувала проти такого стягнення у визначеній банком сумі. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленим наступні факти а відповідні правовідносини. 10.04.2008 року між позивачем та [PERSON] укладено договір кредиту № 066-2008-955 від 11.04.2008 року (далі - договір № 1) та в подальшому додатки до нього у яких передбачені умови зміни розміру відсотків та періоду їх оплати /а.с. 17-84/. Відповідно до договору № 1 та меморіального ордеру /Т.І а.с.122/, позивач надав відповідачу кредитні кошти в сумі 53000 швейцарських франків, строк дії договору до 10.04.2028 рік, [PERSON] зобов'язалась повернути кредитні кошти, сплатити проценти у визначений строк. Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] умови договори виконувала неналежним чином, зокрема несвоєчасно та не у повному обсязі здійснювала погашення кредиту, з урахуванням відсотків за користування, що передбачено договором, а згодом взагалі припинила оплату, у зв'язку з чим утворилась заборгованість в сумі 52513 швейцарський франків 57 сантимів, частину якої позивач просить стягнути, яка складається з: простроченої заборгованості 22511 швейцарських франків 51 сантими; відсотки 4478 швейцарських франки 20 сантимів; підвищені відсотки 17 швейцарських франків 57 сантимів, а всього 27007швейцарських франків 28 сантимів /Т.І а.с. 119-121/. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк /термін/ його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк /термін/. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів. Доводи представника відповідачів про те, що заборгованість нарахована не вірно, суд вважає неспроможними, оскільки остання не надала суду достатніх доказів на підтвердження відповідних обставин. Крім того, під час дослідження та перевірки розрахунку позивача представник відповідачів не спростувала останній та не змогла пояснити його різницю з розрахунком, складеним спеціалістом наданим нею, механізм вирахування та саме у якій частині має місце неточність розрахунку і таких обставин не встановлено судом /Т.ІІ а.с. 40-50/. Також, представник відповідача не заперечувала проти того, що відсотки банком та періоди їх сплати у розрахунку наданого позивачем визначені правильно. 11.04.2008 року між позивачем та [PERSON] на забезпечення виконання договору № 1 був укладений договір поруки № 066-2008-955-Р та додатки до нього аналогічні додаткам до договору № 1 /а.с. 85-115/. Відповідно до умов договору поруки та додатків до нього [PERSON] взяв не себе обов'язок солідарно із [PERSON] відповідати перед позивачем за належне виконання [PERSON] основного обов'язку. Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Внаслідок неналежного виконання [PERSON] умов договору № 1 позивач звернувся до відповідачів з листами вимогами про необхідність виконати умови укладених договорів, проте такі вимоги залишились відповідачами поза увагою /Т.І а.с. 131, 132, 135, 136/. Беручи до уваги вище наведене, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення вище вказаної заборгованості за зазначеними договорами з відповідачів є обґрунтованими і такими, що підтверджуються належними та допустимим доказами, достатність та взаємозв'язок яких підтверджує законність таких вимог і задовольняє позовні вимоги в цій частині. Разом з тим, суд вважає, що у задоволенні вимог про стягнення заборгованості з відповідачів за договорами кредиту № 066-2008-954 від 11.04 2008 року та додатків до нього, а також договору поруки укладеного на забезпечення виконання такого договору, а також додатків до нього, слід відмовити, оскільки позивачем вказані договори суду надані не були, зокрема і за ухвалою суду про їх витребування. В судовому засіданні представник позивача, яка приймала участь у засіданні у якому постановлено рішення, пояснила, що не була обізнана в тому, що відповідні договори у справі відсутні, оскільки раніше не приймала участь у даній справі та зазначила про те, що має такі договори у наявності, проте не скористалась правом на порушення перед судом клопотання про поновлення процесуальних строків для подання таких доказів згідно ст. 73, ч. 2 ст. 131 ЦПК України, хоча судом таке право було роз'яснено. На підтвердження наявності таких договорів позивачем надано розрахунок заборгованості /Т.І а.с. 116 - 118/, копію меморіального ордеру /Т.І а.с. 123/, копію вимог банку до відповідачів про необхідність виконання договору /Т.І а.с. 133, 134, 137, 138/, копію виписок з особового рахунку [PERSON] /Т.І а.с. 176-196/. Представник відповідачів заперечуючи проти задоволення таких вимог зазначила, про те, що у даному випадку надані позивачем докази не є достатніми для стягнення заборгованості, оскільки, як вбачається із розрахунку заборгованості за договором кредиту № 066-2008-954 від 11.04 2008 року до останнього було укладено ряд додатків щодо зміни процентів та періодів їх сплати, що також було відображено і у договорі поруки та додатків до нього, оскільки позивач просить стягнути борг солідарно. Проте, не надання таких договорів унеможливлює підтвердження розміру такої заборгованості, зокрема відсутні докази чи були укладені зміни до умов договору кредиту та поруки, в частині зміни відсотків та періодів їх оплати, що також впливає на збільшення обсягу відповідальності. В свою чергу, представник відповідача заперечувала проти розміру такого боргу та стягнення останнього з відповідачів. Суд вважає, доводи представника відповідача в цій частині спроможними і вважає, що позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження заборгованості у розмірі 43318 швейцарських франків за договором кредиту № 066-2008-954 від 11.04 2008 року, оскільки останній та додатки із змінами його умов, а також договір поруки та додатки до нього із змінами умов матеріали справи не містять, що унеможливлює перевірити правильність розрахунку, заборгованості та обґрунтованість вимог щодо стягнення грошових коштів солідарно з відповідачів. Суд вважає, що позивачем надано достатньо доказів на підтвердження укладення договору кредиту № 066-2008-954 від 11.04 2008 року, проте саме розмір боргу та підстави для стягнення боргу за даним договором з поручителя не підтверджено, оскільки відсутні додатки до кредитного договору, де зазначені відповідні зміни процентної ставки та термін сплати останніх, а також договір поруки із додатками аналогічними додаткам до договору кредиту № 066-2008-954 від 11.04 2008 року, тоді як представником відповідача розмір боргу заперечувався, зокрема і з підстав не вірно визначеної процентної ставки. В свою чергу суд позбавлений можливості перевірити такі обставини через відсутність доказів і позбавлений можливості витребувати їх з власної ініціативи. Оцінюючи належність, допустимість доказів окрема, а також достатність і взаємозв'язоку їх сукупності ,суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial