Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «Агрофірма «Косівщинська» про розірвання договору оренди землі, стягнення з ТОВ АФ «Косівщинська» на його користь грошових сум у звязку з неналежним виконанням договору оренди землі. В уточнених позовних вимогах позивач просив стягнути з відповідача 2317, 20 грн., в тому числі заборгованість з орендної плати у сумі 1762,35 грн., 3% річних у сумі 105,45 грн., інфляційне збільшення заборгованості у сумі 449,40 грн.; розірвати договір оренди землі від 6 січня 2005 року, який укладений між ним та ТОВ АФ «Косівщинська» та зареєстрований у Сумському районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру при Держкомземі України (номер запису в Державному реєстрі земель № 040661302805 від 27.11.2006 року); стягнути з відповідача на його користь витрати на судовий збір у сумі 487,20 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що протягом дії договору оренди відповідач в порушення умов укладеного між сторонами договору оренди, систематично не сплачував кошти за використання належної йому земельної ділянки сільськогосподарського призначення, зокрема, орендну плату за 2011-2013 роки, яку виплатив лише частково наприкінці 2013 року. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи позивач та його представник були повідомлені належним чином, в письмовій заяві представник позивача просив слухати справу у своєї відсутності, підтримав свої позовні вимоги. Представники відповідача в судове засідання не зявилися, про час та місце слухання справи були належним чином повідомлені. В письмовому відгуку проти позову заперечували, пославшись на те, що орендна плата дійсно була виплачена позивачу з запізненням, що не підпадає під визначення «систематичного» невиконання умов договору. Крім того, орендна плата позивачу сплачена навіть в більшому розмірі, ніж передбачено законом та договором. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що згідно державного акту на право приватної власності на землю, виданого на підставі рішення Косівщинської сільської ради Сумського району, позивач є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Косівщинської сільської ради Сумського району Сумської області (ар. с. 15). 6 січня 2005 року між позивачем та ТОВ АФ «Косівщинська» був укладений договір оренди землі, відповідно до якого позивач для ведення товарного сільськогосподарського виробництва надав у строкове платне користування відповідачу земельну ділянку площею 2,72 га, яка належить позивачу на праві приватної власності і яка розташована на території Косівщинської сільської ради Сумського 27 листопада 2006 року вищевказаний договір оренди землі було зареєстровано у Сумському районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру при Держкомземі України», про що в Державному реєстрі земель вчинено відповідний запис за № 040661302805 ( ар. с. 11-12). 28 листопада 2006 року земельна ділянка була передана позивачем та прийнята відповідачем в оренду згідно Акту приймання - передачі земельної ділянки (ар. с.13). Згідно з укладеним між сторонами договором оренди позивач надав вказану земельну ділянку ТОВ АФ «Косівщинська» в користування строком на 5 років (п.8 договору) на умовах сплати даним товариством орендної плати у розмірі 442 грн., що становить 1,5% від грошової оцінки землі (п.10 договору) і яка вноситься до 30 числа останнього у звітному році місяця (п.12 договору ); обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції (п.11 договору). Крім того, в п.14 цього Договору визначено, що розмір орендної плати переглядається один раз у два роки, зокрема, в разі змін розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції, а пункт 21 договору передбачає, що у разі несплати орендної плати у строки визначені Договором, справляється пеня в розмірі 0,01% від невиплаченої суми за кожен день прострочення. Відповідно до п.36 вказаного Договору його дія припиняється шляхом розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання іншою стороною договірних зобов'язань, а також з інших підстав, визначених законом. 01 січня 2009 року між позивачем та відповідачем до вищевказаного Договору оренди землі було укладено Додатковий договір, який 28 вересня 2010 року за №041061300885 зареєстрований у Сумському районному реєстраційному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» (ар. с. 10). Пунктом 1.2 Додаткового Договору викладено в новій редакції п. 8 Договору оренди землі та збільшено до 10 років строк оренди, а пунктом 1.3 Додаткового договору внесено зміни до п. 9 Договору оренди землі та визначено, що орендна плата вноситься в розмірі 1083 грн. 75 коп. за рік, що становить 3,0% від нормативної грошової оцінки земельної частки (паю)(ар. с. 10). Як вбачається з копії видаткових касових ордерів від 30 грудня 2013 року, позивачу 30 грудня 2013 року було перераховано 3441 грн. 78 коп. орендної плати за 2011, 2012 і 2013 роки (ар. с. 40,41). Позивач та його представник вважали, що, з урахуванням річних індексів інфляції, які слід ураховувати, починаючи з 2006 року (в якому було зареєстровано Договір) по грудень 2013 року включно, до визначеної Додатковим договором суми орендної плати слід застосувати загальний коефіцієнт, розмір якого визначається шляхом перемноження індексів інфляції за кожний місяць, починаючи з 2006 року. Разом з тим, така методика не ґрунтується на вимогах закону, тому розрахунки позивача не можуть бути взяті до уваги. З урахуванням індексів інфляції та умов укладених між сторонами договору оренди землі та додаткового договору до договору оренди землі орендна плата за користування належною позивачці земельною ділянкою становить: за 2011 рік 1133 гривні 60 копійок (1083, 75грн. *104,6 %); за 2012 рік 1133 гривні 60 копійок; за 2013 рік 1139 гривень 27 копійок (1133, 60 грн. *100,5 %). Згідно умов п. 14 а договору розмір пені становить: 2011 рік: з 31 грудня 2011 року по 30 грудня 2013 року (1133, 60 грн. х 720 дн. Х 0,01 %) = 81 гривень 61 копійок; 2012 рік : з 31 грудня 2012 року по 30 грудня 2013 року (1133,60 грн.х 365 дн. х 0,01 %) = 41 гривень 38 копійки. З урахуванням 15 % ПДФО відповідно до вимог ст. 168 Податкового кодексу України до виплати позивачу станом на 30 грудня 2013 року належало: за 2011 рік - (1133,60 грн. + 81 гривень 61 копійок = 1215, 20 грн. - 182, 28 грн.) = 951,32 гривень; за 2012 рік (1133, 60 грн. + 41 гривень 38 копійки = 1174,98 грн. - 176, 24 грн.) = 957,35 гривень; за 2013 рік (1139,27 грн. - 170,89 грн.) = 968, 38 грн., а всього 2877 гривень 05 копійок, в той час як позивачу сплачено 30 грудня 2013 року 3441 гривні 78 копійок (за період 2011-2013 роки, що підтверджується видатковими касовими ордерам ( ар. с. 40,41) і не оспорюється сторонами. Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Із положень ст. 13 Закону України «Про оренду землі», який є спеціальним законом і має пріоритет перед іншими законами у застосуванні щодо спірних правовідносин, вбачається, що договір оренди землі - це договір, згідно з яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Розмір, форма та строки орендної плати за землю, які відповідно до ст. 21 цього Закону встановлюються за згодою сторін у договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди законодавству. Обов'язки та права сторін договору визначені статтями 24 і 25 даного Закону та умовами договору. Так, в силу ч.1 ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець вправі, зокрема, вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Таким чином, орендна плата за 2013 рік була виплачена позивачу своєчасно і у повному обсязі, орендна плата за 2011 і за 2012 роки була йому виплачена із порушеннями визначених договором строків, однак теж у повному обсязі з нарахуванням інфляційних збитків та пені. (загальна сума переплати склала: 3441 гривні 78 копійок - 2877 гривень 05 копійок = 564 гривні 03 копійки). За таких обставин суд не вбачає законних підстав до стягнення орендної плати за спірний період, а відповідно і для застосування до цих виплат положень ч.2 ст. 625 ЦК України. Як встановлено судом і не оспорюється позивачем,- отримавши повністю орендну плату за 2011-2013 роки, позивач протягом грудня 2013 року - грудня 2014 року не звертався до ТОВ «АГРОФІРМА «КОСІВЩИНСЬКА» чи до інших органів або суду із будь-якими запереченнями проти подальшого обробітку його земельної ділянки товариством, а також одержав своєчасно перераховану йому видатковими касовими ордерами орендну плату за 2011 - 2013 роки. Отже, на день звернення до суду з даним позовом договірні правовідносини продовжились і у подальшому аналогічних порушень прав позивача відповідачем допущено не було; права позивача фактично були відновлені, а відповідно до ст. 16 ЦК України суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права та інтереси особи. Таким чином, сам по собі лише факт несвоєчасної сплати орендної плати за спірні періоди не може бути у даному випадку свідчити про систематичне невиконання стороною договору договірних зобовязань і не може бути підставою для розірвання укладеного між сторонами договору оренди. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed