Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, про стягнення заробітної плати. В обґрунтуванні своїх вимог вказував, що наказом № 2 від 16 березня 2012 року він був прийнятий на роботу до ТОВ «ТМС» на посаду слюсаря. На підставі наказу № 8 від 20 жовтня 2015 року його було звільнено з роботи за власним бажанням. За період роботи у відповідача заробітна плата виплачувалась нерегулярно. Так в травні 2013 року йому було виплачено останній раз заробітну плату в сумі 2867,90 грн. за лютий 2013 року. За період з лютого 2013 року по день звільнення жовтень 2015 він не отримував заробітну плату. В липні 2016 року відповідач визнав частково заборгованість по заробітній платі, про що написав власноручно розписку. Оскільки добровільно відповідач відмовляється виплатити заробітну плату, тому звернувся щ даним позовом до суду. В судовому засіданні, позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали повністю та просили суд стягнути з відповідача на користь позивача невиплачену заробітну плату в сумі 91772,80 грн., а також проти заочного розгляду справи не заперечували. Представник відповідача в судове засідання не зявився, належним чином був повідомлений, причини неявки суду не відомі. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами трудового законодавства. Як встановлено в судовому засіданні, згідно наказу № 2 від 16 березня 2012 позивач був прийнятий на роботу до ТОВ «ТМС» на посаду слюсаря. На підставі наказу № 8 від 20.10.2015 року позивач був звільнений з роботи за власним бажанням, що підтверджується випискою із трудової книжки. У силу ст. 116 ч. 1 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Однак в порушення зазначених норм відповідачі при звільненні не виплатив позивачу нараховану заробітну плату. Відповідачем не надано довідку про нараховану але не виплачену заробітну плату, однак із поточної виписки вбачається, що позивачу нараховувалась заробітна плата. Період заборгованості по заробітній платі складає 32 місяці, сума заборгованості складає 91772 грн. 80 коп. (32 х 2867,90 грн.) Згідно ч. І ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Таким чином, суд вважає, що з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача невиплачена заборгованість по заробітній платі в сумі 91\~772,80 грн. З відповідачів підлягають до стягнення судові витрати.

Outcome: approved