Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою Краматорською нотаріальною конторою 06.09.2002 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2026, є власником будинку [ADDRESS]. У вказаному будинку зареєстрована та постійно проживає позивач по справі, а відповідачі [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO], в інтересах якої діє її матір [PERSON], також зареєстровані в цьому будинку, але не проживають з серпня 2008 року, особистих речей у будинку немає, з реєстраційного обліку за вказаною адресою до теперішнього часу не знялися. Місцезнаходження відповідачів їй невідомо. Позивач вимушена сплачувати за відповідачів житлово-комунальні послуги, не має можливості оформити субсидію, не може розпорядитися своїм будинком. Позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням будинком [ADDRESS], стягнути з відповідача [PERSON] на її користь вартість сплаченого судового збору у розмірі 704,80 грн. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала заяву до суду з проханням справу слухати у її відсутність та просила позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в інтересах якої діє її матір [PERSON] у судове засідання не з'явилися по невідомій суду причині, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, заяву про розгляд справи за їх відсутності не надали. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Краматорської міської ради Підгорна Є.П. у судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, проти позовних вимог заперечує з наступних підстав. Неприпустимо зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів дітей при вчиненні будь-яких правочинів стосовно жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх змінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей. Будь-якого підтвердження, що у [PERSON], [INFO] є інше придатне для проживання житлове приміщення, яке відповідає вимогам, передбаченим законом, немає. Вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню, оскільки порушуються права малолітньої дитини [PERSON] на користування житловим приміщенням, в я кому вона зареєстрована. Оскільки відповідачами не було надано відзиву на позов, суд приймає до уваги лише докази, надані позивачем. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1)відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, що мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання й вправі розпоряджатися цією власністю за своїм розсудом. Відповідно до ч.1 ст.319 Цивільного Кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно до ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу (дружина, їх діти, батьки). Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до частини 3 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Підстави позбавлення члена сім'ї права користування жилим приміщенням, яке належить громадянинові на праві власності, визначені ст. 405 ЦК України. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У судовому засіданні встановлено, що позивач на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою Краматорською нотаріальною конторою 06.09.2002 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2026, належить будинок [ADDRESS] Як вбачається з довідки Відділу обліку проживання фізичних осіб Територіальної громади Краматорської міської ради Управління реєстраційних повноважень та ведення реєстру № 18975 від 06.06.2018 року, у будинку [ADDRESS] зареєстрована позивач [PERSON], [PERSON], [PERSON], невістка [PERSON] і онука [PERSON], відповідачі по справ (а.с.12). Згідно акту про не проживання Комітету мікрорайону №5 Краматорської міської ради № 332 від 07.06.2018 року відповідачі [PERSON] і [PERSON] не проживають за вказаною адресою з січня 2009 року (а.с.13). Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] не мешкає за місцем реєстрації понад одного року без поважних причин. При таких обставинах, відповідача [PERSON] слід визнати такою, що втратив право користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS]. Вирішуючи питання щодо визнання неповнолітньої [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.3 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Статтею 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» передбачено, що держава охороняє і захищає права та інтереси дітей при вчиненні правочинів щодо нерухомого майна Відповідно до ч.7 ст.7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім'ї та молоді Міністерства освіти України Міністерства охорони здоров'я України Міністерства праці та соціальної політики України від 26.05.1999 року органи опіки вживають заходи щодо захисту особистих та майнових прав неповнолітніх дітей і осіб, які перебувають під опікою (піклуванням). Позивачем будь-якого підтвердження, що у [PERSON], [INFO] є інше придатне для проживання житлове приміщення, яке відповідає вимогам, передбаченим законом, не надано. Крім того, неповнолітня [PERSON], [INFO], зареєстрована у [ADDRESS], а також за вказаною адресою зареєстрований її батько [PERSON]. Таким чином, вимоги про визнання неповнолітньої [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим приміщенням задоволенню не підлягають. Рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для зняття цієї особи з реєстрації. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 704,80 грн. На підставі викладеного й

Outcome: partial