Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив зобов'язати ТОВ «СІТІ-ДЕВЕЛОПМЕНТ» здійснити продаж [PERSON] об'єкту нерухомості, а саме квартири, загальною площею 84,72 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кіровоградська, 201, в секції №4, шляхом нотаріального укладання основного договору купівлі-продажу на умовах, визначених в попередньому договорі від 08.02.2015 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 08.02.2015 року між ним та ТОВ «СІТІ-ДЕВЕЛОПМЕНТ» було укладено попередній договір купівлі-продажу квартири, за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до умов вказаного договору строк введення будинку в експлуатацію - ІІ квартал 2015 року, а з дотриманням вимог п. 1.3.1 сторони зобов'язались укласти основний договір купівлі-продажу протягом ІІІ кварталу 2015 року. В забезпечення виконання зобов'язань за попереднім договором між сторонами було укладено договір про забезпечення виконання зобов'язань №СС/Д4/201-404/Н від 08.02.2015 року. Відповідно до умов вказаного договору покупець зобов'язався до 09.02.2015 року перерахувати 986140,80 грн. (97% вартості), а продавець зобов'язався передати у власність покупця квартиру у терміни встановлені п. 1.2 попереднього договору купівлі-продажу шляхом укладання основного договору купівлі-продажу. Позивачем було виконано свої зобов'язання за договором. Строк виконання зобов'язань з укладенням основного договору купівлі-продажу настав 01.10.2015 року, однак відповідачем на неодноразові усні звернення позивача не було надано відповіді відносно можливості укладання основного договору. У зв'язку з викладеними обставинами, [PERSON] на адресу ТОВ «СІТІ-ДЕВЕЛОПМЕНТ» надіслано на адресу відповідача лист пропозицію щодо укладання основного договору. Однак, зазначена пропозиція була залишена відповідачем без уваги. 17.10.2016 року та 17.11.2016 року позивачем були направлені запити на адресу відповідача, на які йому була надана відповідь про те, що відповідачем не здійснено здачу в експлуатацію будинку за адресою: м. Київ, вул. Кіровоградська, 201, в секції №4, у зв'язку з чим незалежно від наявності визначеного в попередньому договорі купівлі-продажу строку для укладання основного договору, строк для його укладання ще не настав. Позивач вважає, що не укладання договору купівлі-продажу порушує його права, у зв'язку з чим просив позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив справу розглядати без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач ТОВ «СІТІ-ДЕВЕЛОПМЕНТ» в судове засідання свого представника не направив, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував позивач. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяву позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 08.02.2015 року між позивачем та відповідачем було укладено попередній договір договору купівлі-продажу квартири, відповідно до умов якого сторони зобов'язались в строки встановлені в п. 1.3.1 цього договору укласти договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого ТОВ «СІТІ-ДЕВЕЛОПМЕНТ» зобов'язався передати у власність (продати) окрему квартиру, характеристики якої вказані а п. 1.4 статті 1 цього попереднього договору, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], а позивач [PERSON] зобов'язався прийняти (купити) у власність об'єкт та належним чином сплатити його вартість в обсязі згідно з розділом 2 попереднього договору. Згідно п.п. 1.3.1 сторони зобов'язались укласти основний договір протягом ІІІ кварталу 2015 року з урахуванням вимог п. 2.5. цього попереднього договору, але в будь-якому разі не раніше отримання ТОВ «СІТІ-ДЕВЕЛОПМЕНТ» правовстановлюючих документів на об'єкт - надання Державною реєстраційною службою України та/або відповідними державними органами документів, що є необхідними для належного укладання та нотаріального посвідчення основного договору. 08.02.2015 року між позивачем та відповідачем був укладений договір про забезпечення виконання зобов'язань №СС/Д4/201-404/Н, відповідно до умов якого для підтвердження зобов'язань, що виникли у сторін згідно з попереднім договором щодо укладання та виконання договору купівлі-продажу квартири та забезпечення виконання таких зобов'язань, [PERSON] сплачує ТОВ «СІТІ-ДЕВЕЛОПМЕНТ» суму грошових коштів 986140,80 грн. (97% вартості) у строк до 09.02.2015 року, а ТОВ «СІТІ-ДЕВЕЛОПМЕНТ» зобов'язався передати у власність позивача квартиру у терміни встановлені п. 1.3 попереднього договору. Встановлено, що позивач виконав свої зобов'язання за попереднім договором договору купівлі-продажу квартири від 08.02.2015 року та договором про забезпечення виконання зобов'язань №СС/Д4/201-404/Н від 08.02.2015 року. В свою чергу, відповідач ТОВ «СІТІ-ДЕВЕЛОПМЕНТ» порушив умови вказаних договорів та в строки встановлені попереднім договором від 08.02.2015 року не уклав основного договору купівлі-продажу квартири з [PERSON] Позивач просив зобов'язати ТОВ «СІТІ-ДЕВЕЛОПМЕНТ» здійснити продаж [PERSON] об'єкту нерухомості, а саме квартири, загальною площею 84,72 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кіровоградська, 201, в секції №4, шляхом нотаріального укладання основного договору купівлі-продажу на умовах, визначених в попередньому договорі від 08.02.2015 року, на що слід зазначити наступне. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Ч. 1 ст. 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ч. 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Встановлено, що в порушення умов попереднього договору купівлі-продажу від 08.02.2015 року та договору про забезпечення виконання зобов'язань №СС/Д4/201-404/Н від 08.02.2015 року, ст.ст. 509, 525, 526, 530, 629 ЦК України відповідач ТОВ «СІТІ-ДЕВЕЛОПМЕНТ» до теперішнього часу не уклав з позивачем [PERSON] основний договір купівлі-продажу квартири. Згідно до ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Враховуючи те, що 08.02.2015 року між [PERSON] та ТОВ «СІТІ-ДЕВЕЛОПМЕНТ» був укладений попередній договір та договір про забезпечення виконання зобов'язань, суд приходить до висновку, що вони дійшли згоди щодо істотних умов договорів та взяли на себе зобов'язання щодо виконання даних договорів. Відповідно до ч. 1 ст. 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є речі, в тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Згідно з положеннями ст. 190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживчою річчю, майнові права визнаються речовими правами. Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2004 року №1243 прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів полягає у підтвердженні державними приймальними комісіями готовності до експлуатації об'єктів нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту будівель і споруд як житлово-громадського, так і виробничого призначення, інженерних мереж та споруд, транспортних магістралей, окремих черг пускових комплексів, їх інженерно-технічного оснащення відповідно до затвердженої в установленому порядку проектної документації, нормативних вимог, вихідних даних на проектування. Отже, державній реєстрації підлягає право власності тільки на ті об'єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку. Виходячи з правової природи набуття права власності, можна дійти висновку, що неприйняття будинку в експлуатацію не є перешкодою до укладання основного договору, як це передбачено умовами попереднього договору. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням викладеного та того факту, що в попередньому договорі від 08.02.2015 року обумовлені всі істотні умови основного договору купівлі-продажу існують всі правові підстави для зобов'язання відповідача щодо укладання основного договору. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з ТОВ «СІТІ-ДЕВЕЛОПМЕНТ» на користь позивача суми сплаченого судового збору 640,00 грн.

Outcome: partial