Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до філії «Донецької залізниці» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 05 червня 2003 року під час навчання у Донецькому інституті залізничного транспорту (в період канікул) він був прийнятий провідником пасажирського вагону 4-го розряду, за умовами контракту до Дебальцевського вагонного депо Донецької залізниці, де в той же день, йому була видана роботодавцем трудова книжка. З 05 червня 2003 року по 17 липня 2017 року він працював на Донецькій залізниці на різних посадах. Остання посада машиніст електровоза. 01 травня 2013 року виробничий персонал ст. Єнакієве цеху експлуатації реорганізованого локомотивного депо Дебальцеве пасажирське ДП «Донецька залізниця». ДП «Донецька залізниця» реорганізовано шляхом злиття у регіональну філію «Донецької залізниці» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». З лютого 2015 року м. Дебальцеве Донецької області не є підконтрольна Україні територія. З 14 липня 2016 року локомотивне депо Дебальцеве пасажирське державного підприємства «Донецька залізниця» реорганізовано шляхом злиття у виробничий підрозділ «Дебальцевське пасажирське локомотивне депо» структурного підрозділу «Донецька дільниця залізничних перевезень» реорганізованої філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця», згідно наказу ПАТ «Укрзалізниця» від 15 квітня 2015 року №303. 17 липня 2017 року він був звільнений з вищевказаного підприємства у звязку зі скороченням штату. Таким чином, з 14 липня 2016 року по 17 липня 2017 року він працював машиністом електровозу ВП «Дебальцевське пасажирське локомотивне депо» СП «Донецька дирекція залізничних перевезень» РФ «ДЗ» ПАТ «УЗ». З березня 2017 року роботодавець припинив виплачувати йому заробітну плату, хоча і продовжував її нараховувати. Станом на 17 липня 2017 року розмір нарахованої, але не виплаченої йому заробітної плати за період з березня 2017 року по 17 липня 2017 року , становить 31827,80 грн., що підтверджується довідкою боржника. Він неодноразово звертався до роботодавця, щоб він виплатив йому зароблені гроші, але добровільно сплатити йому заборгованість по заробітній платі відповідач відмовляється. Не сплачуючи йому заробітну плату у вищевказаний період, роботодавець грубо порушує вимоги чинного законодавства України. Просить позов задовольнити. Позивач в судове засідання не зявився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності та про підтримання позову в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання повторно не зявився , був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи, що позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився, тому відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 05 червня 2003 року позивач був прийнятий на роботу до відповідача, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.7-12), 17 липня 2017 року він був звільнений із-за скорочення штату. Відповідно до копії довідки відповідача (а.с.6) сума нарахованої заробітної плати з березня 2017 року по липень 2017 року складає 31827,80 грн., сума до виплати з березня 2017 року по липень 2017 року складає 25370,90 грн. Відсутнє документальне підтвердження про виплату заробітної плати з березня по липень 2017 року із структурного підрозділу «ДДЗП» РФ «ДЗ» ПАТ «Українська залізниця». Тобто розрахунок за весь період роботи позивача у відповідача до теперішнього часу не був проведений. Відповідно до ч.1 статті 115 КЗпП, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Статтею 117 Кодексу законів про працю України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Отже, вимоги позивача про стягнення заборгованості є законними, доведеними і підлягають задоволенню в частині стягнення заборгованості з заробітної плати з відповідача, окрім того у суду відсутні відомості про те, що діяльність філії «Донецької залізниці» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» припинена. Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» передбачено, що згідно зі ст. 21 КЗпП України належним відповідачем у справі за позовом про оплату праці є та юридична особа (підприємство, установа, організація), з якою позивачем укладено трудовий договір; разом з тим на зазначені вимоги поширюються положення ч. 3 ст. 32 Цивільного кодексу України і п. 3 ст. 39 Закону України «Про власність», згідно з якими в разі недостатності у державної установи (організації) коштів відповідальність за її зобовязаннями несе власник. За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, наданих сторонами доказів, з урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити у повному обсязі Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи, сторонам, під час розгляду справи було роз'яснено їх права та обов'язки, зокрема положення щодо змагальності процесу та необхідності надання доказів на підтвердження своїх доводів, сторонам було надано всі можливості для заявлення необхідних клопотань та надання доказів, що підтверджується матеріалами справи та журналом судового засідання. Відповідно до ч. 5 ст. 235 КЗпП України, п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає рішення суду в частині стягнення заробітної плати за один місяць - до негайного виконання. На відповідача суд в силу ст.141 ЦПК України покладає судові витрати на користь держави в сумі 704,80 грн. в якості судового збору, понесені судом при розгляді цивільної справи, оскільки позивач при подачі позову до суду був звільнена від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved