Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом Костопільської міської ради про визнання не чинним рішення виконавчого комітету Костопільської міської ради від 21 січня 2002 року №13 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» в частині передачі [PERSON] безкоштовно у приватну власність земельної ділянки площею 0,10 га, яка розташована по [ADDRESS] для ведення селянського господарства та визнання недійсним та скасування державного акту на право приватної власності на землю серії РВ №07346 від 11 листопада 2002 року Костопільської міської ради на площу, 0, 0901 га на ім'я [PERSON] та скасування його реєстрації в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №7346. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням виконавчого комітету Костопільської міської ради від 21 січня 2002 року №13 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» йому у приватну власність безоплатно передано земельну ділянку площею 0,10 га, яка розташована в [ADDRESS]. На підставі даного рішення йому було видано державний акт на право приватної власності на землю Серії РВ 07346, який був зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №7346. Однак в подальшому встановлено, що 11.03.2008 року на аукціоні було продано ТзОВ «УБК Будіндустрія» м.Київ земельну ділянку за адресою [ADDRESS] площею 0, 0161 га в складі якої знаходилася і його земельна ділянка площею 0, 0901 га, на основі чого товариством було отримано 22.04.2008 року державний акт на право власності на землю серії ЯЖ №3417876. Оскільки дана ситуація порушує його права, як власника земельної ділянки, адже він не може реалізувати своє право на користування і розпорядження цією земельною ділянкою, тому на даний час Костопільською міською радою йому було надано у приватну власність іншу земельну ділянку, але реєстрацію державного акту на право приватної власності на земельну ділянку по [ADDRESS] не було скасовано, тому він сплачує земельний податок за землю якою не користується, а також це позбавляє його права на безоплатну приватизацію другої земельної ділянки. Позивач в судове засідання не з'явився, звернувся до суду із заявою в якій просить розгляд справи провести за його відсутності, позов підтримує. Представник відповідача Костопільської міської ради - Савчук М.М. в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи у відсутність представника Костопільської міської ради. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 21 січня 2002 року виконавчий комітет Костопільської міської ради прийняв рішення №13 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність», яким передав безоплатно у приватну власність [PERSON] жителю [ADDRESS] земельну ділянку площею 0,10 га, яка розташована за адресою [ADDRESS]. 11 листопада 2006 року на підставі рішення виконавчого комітету Костопільської міської ради №13 від 21 січня 2002 року [PERSON] Костопільською міською радою було видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку Серії РВ №07346, який був зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №7346. Відповідно до даного акту земельна ділянка власником якої є [PERSON], яка розташована за адресою: [ADDRESS]. 11 березня 2008 року на аукціоні Костопільською міською радою продано ТзОВ «УБК Будіндустрія» земельну ділянку за адресою: вул. Степанська м.Костопіль площею 6,0161 га. 22 квітня 2008 року на підставі договору купівлі-продажу №1302 від 14 березня 2008 року ТзОВ «УБК Будіндустрія» міським головою м.Костопіль було видано державний акт на право власності на земельну ділянку Серії ЯЖ №341787, який був зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №020859100006. Відповідно до даного акту власником земельної ділянки ТзОВ «УБК Будіндустрія», яка розташована за адресою: [ADDRESS] та має кадастровий номер 5623410100:03:004:0024. З плану викопіровки та плану земельної ділянки із технічної документації, вбачається, що в складі земельної ділянки власником якої є ТзОВ «УБК Будіндустрія» знаходиться земельна ділянка площею 0,0901 га, яка належить позивачу. Отже, як вбачається із матеріалів справи Костопільською міською радою було допущено помилку під час виділення земельних ділянок громадянам м.Костопіль та продажу підприємству у зв'язку з чим одна й та ж земельна ділянка належить двом різним особам, які в свою чергу отримали у встановленому законом порядку правовстановлюючі документи на неї і є її власниками. З пояснень позивача суду встановлено, що він не може реалізувати своє право на користування та розпорядженням цією земельною ділянкою, що порушує його права. Встановлено, що Костопільською міською радою позивачу було надано у приватну власність іншу земельну ділянку, але реєстрацію державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] не скасована. Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку Серії РВ №07346 виданий 11.11.2003 року Костопільською міською радою порушує права позивача, адже останній сплачує земельний податок за землю якою не може користуватись, а також це позбавляє його права на безоплатну приватизацію наданої йому у власність іншої земельної ділянки. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Статтею 14 Конституції України встановлено, що право власності на землю громадянами набувається виключно відповідно до закону. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, що передбачено ч. 1 ст. 126 ЗК України. Таким чином, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Згідно із ч. 3 ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (ст. 21 ЦК України). З врахуванням наведеного виданий позивачу державний акт на право приватної власності на земельну ділянку підлягає визнанню недійсним та скасуванню, разом з тим підлягає визнанню недійсним та скасуванню рішення виконавчого комітету Костопільської міської ради від 21 січня 2002 року №13 Про передачу земельних ділянок у приватну власність» в частині передачі [PERSON] безкоштовно у приватну власність земельної ділянки площею 0, 10 га, яка розташована по [ADDRESS]. На підставі викладеного та

Outcome: approved