Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про звільнення з-під арешту належного йому майна, накладеного 7 лютого 2011 року головним державним виконавцем Шевченківського ВДВС Запорізького МУЮ під час виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини. В позові зазначив, що рішення суду виконується боржником, заборгованість по виплаті аліментів на час звернення до суду відсутня, проте майно з-під арешту не звільнено. У задоволенні його заяви про зняття арешту Шевченківський відділ державної виконавчої служби йому відмовив, порекомендувавши звернутися до суду з позовом про захист свого права. У зв'язку з викладеним позивач просить звільнити належне йому майно з-під арешту. В судове засідання позивач не з'явився, надавши письмове звернення, яке містить прохання про задоволення позову та розгляд справи у його відсутність, а також згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Зазначені обставини в силу ст. ст. 158, 169 ЦПК України є підставою для вирішення справи без участі позивача. Відповідач, належним чином повідомлена, про час та місце розгляду справи, до суду не з'явилася двічі з невідомих причин. Заперечень проти позову не надала. За згаданих обставин зі згоди позивача, висловленої в його письмовій заяві, у відповідності до ст. 224 ЦПК України суд ухвалює про вирішення спору при заочному розгляді. Представник третьої особи, належним чином повідомленої про час та місце вирішення справи, до суду не з'явився, повідомлення про згоду на участь у справі не надав, що в силу ст. 36 ЦПК України є підставою для проведення судового розгляду без участі представника державної виконавчої служби. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, з наступних міркувань. Судом встановлено, що на підставі постанови старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького МУЮ від 07.02.2011 року накладений арешт та оголошено заборону на відчуження майна боржника під час здійснення виконавчого провадження про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини. (а. с. 8). Відповідно до інформації Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції (а. с. 32) заборгованості у позивача по вказаному виконавчому провадженню станом на 01.11.2015 року немає. В силу ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Згідно із ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні, а із змісту ст. 391 ЦК України випливає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права володіння та розпорядження своїм майном. Оскільки, як випливає із змісту ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт на майно боржника накладається під час виконання судового рішення, між тим у позивача відсутня заборгованість перед стягувачем, на задоволення вимог якого накладався арешт на належне йому майно, суд знаходить підстави для захисту права позивача в обраний ним спосіб та звільнення з-під арешту майна особи, яка має статус боржника у виконавчому провадженні. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved