Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості та штрафних санкцій за договором безвідсоткової позики. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що 01.03.2017 року між ним та відповідачем було укладено договір безвідсоткової позики, за умовами якого він надав позивачу в позику грошові кошти в розмірі 33 597,00 грн. Відповідно до п.2.3 договору, термін повернення позики встановлено 01.07.2017 року, саме до цієї дати відповідач був зобов'язаний повернути отримані грошові кошти. Однак, в порушення прийнятих на себе зобов'язань, відповідач станом на момент подання позову грошові кошти не повернув, на неодноразові звернення про добровільну сплату заборгованості не відреагував, в телефонних розмовах пояснював, що має певні фінансові проблеми. Посилаючись на викладені обставини, а також на положення ст.625 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача основну суму боргу в розмірі 33 597,00 грн., інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 4399,26 грн., 3 % річних за весь час прострочення сплати суми боргу в розмірі 1466,32 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,00 грн. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 19.12.2018 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання позивач не з'явився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. До суду надійшла заява від позивача, в якій він просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про отримання поштового відправлення, причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов до суду не надав. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. У відповідності до ст.ст.13, 81 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Як вбачається з матеріалів справи, 01.03.2017 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір безвідсоткової позики, відповідно до п.1 якого позивач передав відповідачу грошову суму в розмірі 33 597,00 грн., а відповідач зобов'язався повернути вказану суму в строк та в порядку, визначених договором (а.с.5). Згідно п.2.3 вказаного договору, відповідач був зобов'язаний повернути всю суму позики в строк до 01.07.2017 року. Пунктом 3.1 договору визначено, що за неналежне виконання зобов'язань повернути грошові кошти, визначені п.1 договору, відповідач несе відповідальність, передбачену чинним законодавством. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов'язку. За правилами ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного судочинства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України визначено, що в разі, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Як встановлено ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема, достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач свої зобов'язання за договором позики не виконав, грошові кошти у визначений строк не повернув. Відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог. Не здобуто таких доказів і в ході судового засідання. Таким чином, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність стягнення з відповідача суми боргу в розмірі 33 597,00 грн. Також, виходячи з положень ст.625 ЦК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 4399,26 грн. та 3 % річних за час прострочення сплати суми боргу в розмірі 1466,32 грн. Зазначена сума боргу та штрафних санкцій відповідачем не спростована. Відтак, позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву слід задовольнити в повному обсязі. Згідно з ст. 141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути суму судового збору на користь позивача в розмірі по 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved