Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до СТОВ «Світоч», про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. В обґрунтування якого зазначив, що він є власником земельної ділянки із кадастровим номером 3522584200:02:000:0004. В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано речове право на підставі договору оренди землі від 05.08.2015 року, укладеного між СТОВ «Світоч» та [PERSON] . Позивач вважає використання відповідачем земельної ділянки безпідставним, просить її витребувати у відповідача, оскільки згідно умов договору він набуває чинності з моменту його державної реєстрації. Проведення державної реєстрації речового права оренди земельної ділянки не може підмінити державну реєстрацію самого договору, а тому не може впливати на момент набрання чинності таким договором. Позивач вважає, що договір між сторонами не набрав чинності, і відповідач не набув прав орендаря за спірним договором оренди, тому він просить витребувати належну йому земельну ділянку у відповідача. Представник позивача надав відповідь на відзив, в якому вказав, що сторони договору не досягли у належній формі згоди щодо строку його дії, отже правочин вважається неукладеним і його умови не регулюють правовідносини між сторонами, оскільки перебіг строку його дії не почався. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити. Представник відповідача у відзиві на позов, запереченні на відповідь на відзив, а також в судовому засіданні позовні вимоги заперечив, пояснив, що висновок позивача про безпідставне використання відповідачем спірною земельною ділянкою не ґрунтується на вимогах закону, оскільки з 01.01.2013 року державна реєстрація договорів оренди земле не здійснюється. На час укладення договору оренди землі діяла вимога закону про обов`язкову державну реєстрацію права оренди, яку і було проведено. З дня державної реєстрації речового права за відповідачем, укладений договір вважається укладеним і між сторонами виникли правовідносини оренди земельної ділянки, які існують і на даний час. Пункт 44 договору, який пов`язував набрання чинності договору з моменту його державної реєстрації не міг діяти, оскільки на момент його укладення державна реєстрація таких договорів вже не проводилась. Сторони договору не можуть відступати від положень актів цивільного законодавства і регулювати свої відносини на власний розсуд, тому сторони не могли у спірному договорі визначати набрання ним чинності з моменту його державної реєстрації. Відсутність державної реєстрації договору оренди землі не могли вплинути на виникнення між сторонами правовідносин по оренді землі. Право оренди землі у відповідача виникло на підставі державної реєстрації такого права, що відповідає вимогам закону. Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову повністю. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 247433833 від 09.03.2021 року, на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку, серія КР № 010051, виданого 06.05.2009 року Кіровоградською районною державною адміністрацією, [PERSON] є власником земельної ділянки з кадастровим номером 3522584200:02:000:0004, площею 5,5001 га, розташованої на території Крупської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.11). 05.08.2015 року між [PERSON] та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Світоч» укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 3522584200:02:000:0004. Згідно п.8 договору договір укладався на 10 років. Пунктом 44 договору сторони обумовили, що він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (а.с.6-9). Згідно акта приймання-передачі земельної ділянки в оренду 05.08.2015 року [PERSON] передав СТОВ «Світоч» земельну ділянку в оренду за договором оренди землі (а.с.10). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що в ньому міститься запис № 11429228 про державну реєстрацію речового права, а саме, що на підставі договору оренди землі, від 05.08.2015 року, укладеного між [PERSON] та СТОВ «Світоч», за останнім зареєстровано право оренди земельної ділянки з вищезазначеним кадастровим номером (а.с.12). Відповідно до податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку вбачається, що фізичній особі з податковим номером 2529313298, що присвоєно позивачу, за 3 та 4 квартали 2015 року нараховано дохід від надання земельної частки (паю) в лізинг, оренду або суборенду, а також утримані відповідні податки (а.с.24-27). Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 16.12.2016 року по справі № 390/1582/16-ц, залишеним без змін, у задоволенні позову [PERSON] до СТОВ «СВІТОЧ» про визнання правочину недійсним, починаючи з дати його державної реєстрації, - відмовлено. Предметом спору у вказаній справі був договір оренди землі від 05.08.2015 року щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3522584200:02:000:0004 (а.с.48-52). Статтею 792 ЦК України\~передбачено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. На час підписання вказаного договору оренди ч.4 ст.124 Земельного кодексу України\~передбачала, що передача\~\~в\~\~оренду\~\~земельних\~\~ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних\~\~осіб,\~\~здійснюється\~\~за\~\~договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. При цьому, у\~статті 125 ЗК України, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин,\~ визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно з ст.126 ЗК України\~право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини, є\~Закон України «Про оренду землі» № 161-XIV від 06.10.1998 року, зі змінами та доповненнями. \~Відповідно до\~ст.ст.13, 14 Закону № 161-XIV\~договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї зі сторін може бути посвідчений нотаріально Відповідно до приписів ст. 6 Закону № 161-XIV орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених\~Земельним кодексом України,\~Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Редакція ст.6 Закону № 161-XIV, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, передбачала, що право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Як встановлено судом на підставі договору оренди землі від 05.08.2015 року позивач передав спірну земельну ділянку в оренду СТОВ «Світоч» строком на 10 років. Цим договором оренди передбачено, що він набуває чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Отже, момент набрання чинності договору оренди землі сторони визначили та пов`язали з моментом державної реєстрації самого договору. З 01 січня 2013 року набрали чинності зміни, внесені Законом України від 11 лютого 2010 року № 1878-VI «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якими з тексту статей 182, 640, 657, 732, 745 ЦК України виключено посилання щодо державної реєстрації правочинів, а із Закону України «Про оренду землі» були виключені статті 18 та 20 про обов`язковість державної реєстрації договорів оренди землі, а тому після 01 січня 2013 року відповідач не міг зареєструвати спірний правочин. Отже, проведення 01.10.2015 року державної реєстрації речового права оренди земельної ділянки на підставі вказаного договору оренди землі здійснено у відповідності з вимогами діючого законодавства: ст.126 ЗК України, ст.8 Закону № 161-XIV та Закону № 1878-VI, тому державна реєстрація речового права пов`язується з моментом набрання чинності договором оренди землі, який набрав чинності для сторін оспорюваного договору 01.10.2015 року і відповідно СТОВ «Світоч» набуло права орендаря за спірним договором оренди землі. Згідно ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Як вбачається в п.44 договору сторони зазначили, що він набирає чинності з моменту державної реєстрації, проте така редакція частково не відповідає імперативним приписам земельного та цивільного законодавства, оскільки на час укладання вказаного договору оренди землі станом на час його укладення і підписання 05.08.2015 року, державна реєстрація правочинів, зокрема і договорів оренди землі не проводилась, а набрання чинності договору оренди землі та виникнення правовідносин за договором оренди землі пов`язувалась з моментом державної реєстрації речового права права оренди. Згідно правової позиції Верховного Суду, висловленій в постанові від 15.01.2020 року у справі № 322/1178/17 для визначення початку перебігу та закінчення строку дії саме цього договору має значення не момент його підписання, а момент вчинення реєстраційних дій, тобто внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень як єдиної державної інформаційної системи, яка містить відомості про речові права на нерухоме майно, їх обтяження, суб`єктів речових прав, технічні характеристики об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд тощо), кадастровий план земельної ділянки, а також відомості про правочини, вчинені щодо таких об`єктів нерухомого майна, з якими\~закон\~пов`язує набрання чинності договору, а саме можливість реалізації сторонами своїх суб`єктивних прав та обов`язків. Як встановлено судом відповідачем здійснюється нарахування позивачу орендної плати, що свідчить про виконання умов договору. Таким чином, в ході судового розгляду не встановлено підстав порушення прав позивача за тих обставин, на які посилається сторона позивача в заявах по суті справи, позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах законодавства, тому суд приходить до висновку, що в їх задоволенні слід відмовити. Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦКК України. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами ст.792 ЦК України, ст.ст. 124-126 ЗК України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 6, 13-15 Закону України «Про оренду землі».

Outcome: dismissed