Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів та просив зобов'язати ПАТ «Альфа-Банк» видати [PERSON] довідку про відсутність заборгованості по кредитному договору №400014659 від 30.11.2005 року. Зобов'язати ПАТ «Альфа-Банк» надіслати до Українського бюро кредитних історій довідку про відсутність заборгованості по кредитному договору №400014659 від 30.11.2005 року [PERSON] Заборонити структурам ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» чинити тиск та телефонувати на мобільний номер позивача і на мобільний телефон колишнього керівника [PERSON] і на домашній телефон батькам позивача з метою погашення неіснуючого боргу. Стягнути солідарно з ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» на користь позивача моральну шкоду в сумі 85000,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 30.11.2005 року між ним та ЗАТ «Альфа-Банк»,правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк» був укладений кредитний договір №400014659 на суму 2342,05 грн. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 07.08.2012 року рішення Яготинського районного суду Київської області від 04.05.2012 року в частині відмови в задоволенні позову ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та задоволення зустрічного позову [PERSON] до ПАТ «Альфа-Банк» про стягнення відшкодування за спричинену моральну шкоду скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення яким: Позов ПАТ «Альфа-Банк» задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором №400014659 від 30.11.2005 року в сумі 43,54 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог ПАТ «Альфа-Банк» відмовлено. В задоволенні зустрічного позову [PERSON] до ПАТ «Альфа-Банк» в частині стягнення відшкодування за спричинену моральну шкоду відмовлено. В іншій частині рішення Яготинського районного суду Київської області від 04.05.2012 року залишено без змін. Зазначив, що заборгованість по вказаному кредитному договору погашена ним повністю, що підтверджується довідкою ПАТ «Альфа-Банк» від 27.06.2018 року №54869-23.1, в якій зазначено, що позивач немає заборгованості перед банком у зв'язку з відступленням права вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». Однак, Українське бюро кредитних історій надало відповідь від 26.06.2018 року №1189 про те, що у позивача існує заборгованість за кредитним договором з ПАТ «Альфа-Банк». Позивач звертався неодноразово до банку та до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та йому стало відомо, що ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклав договір відступлення права вимоги від 27.12.2012 року з ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал», відповідно до якого заборгованість позивача відступлена останньому товариству та згідно акту приймання-передачі реєстру боржників від 27.12.2012 року заборгованість становить 49778,05 грн. Вважає, що відповідачами порушені його законні права, оскільки він погасив заборгованість перед ПАТ «Альфа-Банк» у повному обсязі. Також зазначив, що діями відповідачів йому завдана моральна шкода, оскільки працівники ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» систематично здійснюють тиск на нього, на його батьків в телефонному режимі щодо погашення неіснуючої заборгованості. Моральну шкоду позивач оцінює в сумі 85000,00 грн. На підставі викладеного просив позов задовольнити. Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 01.08.2018 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. У встановлений ухвалою строк від представника відповідача ПАТ «Альфа-Банк» надійшов відзив на позовну заяву в якому вона проти задоволення позовних вимог заперечувала посилаючись на те, що відповідно до витягу з акту приймання-передачі реєстру боржників від 18.12.2012 року до договору №2012-1-2/1 від 18.12.2012 року за кредитним договором №400014659 від 30.11.2005 року обліковується заборгованість у розмірі 49778,05 грн., а тому посилання позивача на те, що заборгованість по зазначеному кредитному договору погашена вважає необґрунтованими. Також, просила відмовити і у задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди, оскільки позивачем не доведено причинно-наслідковий зв'язок між діями банку та завдання йому моральної шкоди. У встановлений ухвалою строк від представника відповідача ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал» надійшов відзив на позовну заяву в якій він проти задоволення позовних вимог [PERSON] заперечував посилаючись на те, що вина товариства перед позивачем відсутня, оскільки Товариство набуло право грошової вимоги на підставі договору відступлення права грошової вимоги від 27.12.2012 року. Згідно витягу з акту приймання-передачі реєстру боржників від 27.12.2012 року, заборгованість [PERSON] за кредитним договором №400014659 від 30.11.2005 року становила 49778,05 грн. На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні позову. Від позивача надійшли відповіді на відзив відповідачів ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал» в яких він зазначив, що сума заборгованості, яка зазначена в актах приймання-передачі реєстру боржників є надуманою, оскільки ним заборгованість за кредитним договором була погашена ще до укладання договорів про відступлення права вимоги, тобто до 18.12.2012 року. З урахуванням викладеного просив позов задовольнити. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи в судове засідання не викликались. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 30.11.2005 року між [PERSON] та ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк» був укладений кредитний договір №400014659, відповідно до умов якого банк надав позивачу кредит у розмірі 2342,05 грн. Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 04.05.2012 року в позові ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено, а зустрічну позовну заяву [PERSON] до ПАТ «Альфа-Банк» про стягнення збитків та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Альфа-Банк» на користь [PERSON] 330,28 грн. збитків, 10000,00 грн. моральної шкоди, а в решті позовних вимог відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 07.08.2012 року апеляційну скаргу ПАТ «Альфа-Банк» задоволено частково. Рішення Яготинського районного суду Київської області від 04.05.2012 року в частині відмови в задоволенні позову ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та задоволення зустрічного позову [PERSON] до ПАТ «Альфа-Банк» про стягнення відшкодування за спричинену моральну шкоду скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення яким: Позов ПАТ «Альфа-Банк» задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором №400014659 від 30.11.2005 року в сумі 43,54 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог ПАТ «Альфа-Банк» відмовлено. В задоволенні зустрічного позову [PERSON] до ПАТ «Альфа-Банк» в частині стягнення відшкодування за спричинену моральну шкоду відмовлено. В іншій частині рішення Яготинського районного суду Київської області від 04.05.2012 року залишено без змін. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Позивач звертаючись з даним позовом до суду просив зобов'язати ПАТ «Альфа-Банк» видати [PERSON] довідку про відсутність заборгованості по кредитному договору №400014659 від 30.11.2005 року та надіслати до Українського бюро кредитних історій довідку про відсутність заборгованості по кредитному договору №400014659 від 30.11.2005 року [PERSON] В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що заборгованість за кредитним договором №400014659 від 30.11.2005 року була ним погашена у повному обсязі, однак, згідно відповіді Українського бюро кредитних історій від 26.06.2018 року, за ним існує заборгованість за вказаним договором. Вважає, що зазначена інформація не відповідає дійсності та порушує його права, оскільки ним заборгованість погашена. Суд погоджується з даними твердженнями позивача з огляду на наступне. Встановлено, що 18.12.2012 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Кредит Капітал» укладено договір про відступлення прав вимоги №2012-1-2/1, відповідно до умов якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, цедент передає (відступає) цесіонарію, а цесіонарій набуває належне цедентові право вимоги до боржників за кредитними договорами, перелік яких міститься в додатку №1-1, що додається до даного договору на паперовому носії. Відповідно до витягу з акту приймання-передачі реєстру боржників від 18.12.2012 року до договору №2012-1-2/1 від 18.12.2012 року за кредитним договором №400014659 від 30.11.2005 року обліковується заборгованість у розмірі 49778,05 грн. В подальшому 27.12.2012 року між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» укладено договір купівлі-продажу (відступлення прав вимоги) №27/12/2012-01, на умовах, встановлених цим договором, кредитор передає новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає сукупність належних кредиторові прав грошової вимоги до боржників. Відповідно до витягу з акту приймання-передачі реєстру боржників від 27.12.2012 року до договору №27/12/2012-01 від 27.12.2012 року за кредитним договором №400014659 від 30.11.2005 року обліковується заборгованість у розмірі 49778,05 грн. При цьому, заборгованість [PERSON] була встановлена рішенням Апеляційного суду Київської області від 07.08.2012 року в сумі 43,54 грн. Також, судом встановлено, що зазначена заборгованість була сплачена [PERSON], що встановив Яготинський районний суд Київської області в ухвалі від 25.01.2018 року при розгляді заяви ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» про заміну кредитора у зобов'язанні. Зазначеною ухвалою, у мотивувальній частині рішення було зазначено, що 05.11.2012 року [PERSON] сплатив заборгованість згідно рішення Апеляційного суду Київської області від 07.08.2012 року в розмірі 43,54 грн. на користь ПАТ «Альфа-Банк» за договором №400014659 від 30.11.2005 року, у зв'язку із чим у задоволенні заяви ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» про заміну кредитора у зобов'язанні відмовлено. Отже, судом достовірно встановлено, що [PERSON] повністю сплатив заборгованість за кредитним договором №400014659 від 30.11.2005 року. Згідно довідки вих.№54869-23.1 від 27.06.2018 року ПАТ «Альфа-Банк» [PERSON] заборгованості за кредитним договором №400014659 від 30.11.2005 року перед ПАТ «Альфа-Банк» не має у зв'язку з відступленням права вимоги до ТОВ «ФК «Кредит Капітал» на підставі договору факторингу від 18.12.2012 року. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), згідно ст. 530 ЦК України. Порушенням зобов'язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Згідно вимог ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», оскільки Закон не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму (в тому числі найму (оренди) жилого приміщення - в частині відносин між наймачем (орендарем) і наймодавцем (орендодавцем), який одночасно є виконавцем комунальних послуг і послуг по ремонту житлового фонду та інженерного обладнання), побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду (в тому числі побутового замовлення чи абонементного обслуговування), доручення, перевезення громадян та їх вантажу, комісії, схову, страхування, із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини, щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають в цій частині задоволенню. Слід зазначити, що відповідачами не доведено правомірності нарахування заборгованості [PERSON] заборгованості за кредитним договором №400014659 від 30.11.2005 року, а реєстр Витяги з акту приймання-передачі реєстру боржників від 27.12.2012 року до договору №27/12/2012-01 від 27.12.2012 року та від 18.12.2012 року до договору №2012-1-2/1 від 18.12.2012 року, відповідно до яких за кредитним договором №400014659 від 30.11.2005 року обліковується заборгованість у розмірі 49778,05 грн., судом не приймаються до уваги, оскільки як встановлено вище позивачем повністю заборгованість погашена за вказаним кредитним договором, що також встановлено ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 25.01.2018 року. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Тобто, вказані принципи щодо обов'язковості доведення тих чи інших обставин є обов'язковими при з'ясуванні обставин справи по суті. Що стосується вимог про заборону структурам ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» чинити тиск та телефонувати на мобільний номер позивача і на мобільний телефон колишнього керівника [PERSON] і на домашній телефон батькам позивача з метою погашення неіснуючого боргу, то вони задоволенню не підлягають, оскільки чинним законодавством не передбачено такого порядку захисту прав. Позивач також просив стягнути солідарно з ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» на його користь моральну шкоду в сумі 85000,00 грн., на що слід зазначити наступне. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. П.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодження здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків. На підставі вищевикладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки правовідносини, що виникли між сторонами носять договірний характер і відшкодування моральної шкоди в такому випадку законом не передбачено. Крім того, позивач не надав суду доказів, які підтверджують причинно-наслідковий зв'язок між діями відповідачів та факту заподіяння йому моральних страждань або втрат немайнового характеру. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач частково довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Встановлено, що позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено частково, суд приходить до висновку про стягнення з ПАТ «Альфа-Банк» на користь держави суми судового збору 1409,60 грн. (за дві вимоги немайнового характеру).

Outcome: partial