Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за розпискою, посилаючись на те, що 13.01.2017 року відповідач позичив у нього 27800,00 грн., з кінцевим терміном повернення до 13.06.2017 року. Вказаний договір позики було укладено шляхом власноручного написання відповідачем розписки про отримання вказаної грошової суми та зобов'язання її повернути. Проте, відповідач не виконав взятого на себе зобов'язання щодо повернення отриманої суми позики. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за розпискою від 13.01.2017 року з урахуванням індексу інфляції у розмірі 29181,66 грн. та три відсотки річних у розмірі 345,00 грн. Відповідач 31.01.2018 року отримав позовні матеріали про що свідчить відмітка на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Станом на 30.03.2018 року відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило, як і не надходило інших заяв щодо предмету спору. За наявності відомостей про отримання відповідачем позовних матеріалів та відсутності відзиву на позовну заяву та заперечень проти розгляду позову в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами без виклику учасників. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини. Суд, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно розписки від 13.01.2017 року, написаної [PERSON], він отримав від [PERSON] грошові кошти в розмірі 27800,00 грн., та зобов'язався повернути грошові кошти у строк до 13.06.2017 року. Оригінал розписки знаходиться у позивача. Відповідно до положень статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як убачається з позовної заяви, відповідач суму позики не повернув, виконання грошового зобов'язання прострочив, тому з [PERSON] на на користь позивача слід стягнути суму позики згідно розписки з урахуванням індексу інфляції у розмірі 29181,66 грн. та три відсотки річних у розмірі 345,00 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved