Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

Позивач\~\~звернувся до суду з позовом зазначивши,\~\~що на підставі кредитного договору № LGY0AU01280412 від\~26.01.2006 року\~відповідач отримав кредит у розмірі 59774,96 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 29.01.2013 року. Позивач зобовязання виконав, надавши відповідачу\~\~кредитні кошти. Відповідно умов договору, погашення заборгованості здійснюється за графіком погашення кредиту та процентів. У порушення зазначених\~\~норм закону та умов договору, відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором строки. Заборгованість\~\~станом 27.04.2015 складає\~38711,97 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 7774,28 грн., заборгованість по процентах за користування кредитом 11981,54 грн.,\~\~заборгованість по комісії за користування кредитом\~ 238,46 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 18717,69 грн. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором сторони уклали\~\~26.01.2006 року договір застави рухомого майна (договір застави), за\~\~яким відповідач\~\~надав у заставу\~\~автомобіль Daewoo,\~\~модель T13110, рік випуску\~\~2005р., тип ТЗ:\~\~ легковий седан,\~№ кузова/шасі: Y6DT1311050246312,\~\~реєстраційний номер\~\~BB8999AI, що належить на праві власності [PERSON] (93300, Луганська обл., м. Лисичанськ, вул.. Спартака, буд. 78, ідн. [NUMBER]). В порушення вищезазначених вимог закону та умов договору, відповідач\~\~зобовязаний за кредитним договором не виконує, предмет застави в заклад банку\~\~не передав. Тому просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором витребувати у відповідача та передати предмет застави автомобіль, комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ( техпаспорт) та звернути стягнення на предмет застави- автомобіль. Крім того з відповідача\~\~належить стягнути судовий збір\~\~в сумі\~\~387,12 грн. По справі , ухвалю суду від 14.01.2016 року [PERSON] була притягнута по справі як 3 особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору. У поданій заяві до ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] 3 особа посилається на те, що між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір LGY0AU01280412 від\~26.01.2006 року, \~відповідач отримав кредит у розмірі 59774,96 грн. на придбання автомобіля марки ЗАЗ- Daewoo,\~\~модель T13110, рік випуску\~\~2005р., тип ТЗ:\~\~ легковий седан,\~№ кузова/шасі:Y6DT1311050246312,\~\~реєстраційний номер\~\~BB8999AI, в результаті реєстрації , видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія КХС№ 798043 від 26.01.2006 року МРЕВ м. Первомайська. Для забезпечення зобовязань було укладено договір застави рухомого майна від 26.01.2006 року. Предмет застави автомобіль, зазначений вище. На виконання умов договору застави, за заявою ПАТ КБ «Приват Банк», ДП «Інформаційний центр» МЮ України, на предмет застави було накладено заборону відчуження та внесено відомості про предмет застави до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Вищевказані обставини стали їй відомі недавно, оскільки на даний час вона є вимушеною переселенкою та зазнала страждань в зоні проведення АТО. З 14.04.1984 року вона перебуває у шлюбі з [PERSON], тому автомобіль є їх спільним майном та вона є співвласницею транспортного засобу. Тому, як дружина, вона не бажала та не надавала згоди на укладення кредитного договору взагалі та договору застави , зокрема. Підпис, яким вона дає згоду на укладення кредитного договору, в кредитному договорі їй не належить. Тому просить визнати договір застави рухомого майна від 26.01.2006 року, укладеного між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] недійсним та вважати його таким з моменту укладання. Визнати кредитний договір №LGY0AU01280412 від\~26.01.2006 року\~недійсним в частині п.1.3; 2.1.3 (останнє речення) , п..2.2.6; п.2.2.10; п.2.2.11, п.2.3.2. абзаци 2,5,6,8,9, 10,11; п.2.3.7; п.2.3.8 та кінцевого положення «Согласие» недійсним з моменту укладання. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. У своїх поясненнях посилалась на обставини, викладеній у позовній заяві, про що надала суду відповідні докази. У задоволені позовних вимог 3 особі [PERSON] просила відмовити у повному обсязі, про що подала суду письмові заперечення , в яких посилалась на те, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 14.04.1984 року. Між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №LGY0AU01280412 від\~26.01.2006 року,\~відповідно до якого банк надав [PERSON] кредитні кошти в сумі 59774,96 на купівлю автомобіля. Забезпеченням позичальником зобов»язань за даним кредитним договором виступає автомобіль ЗАЗ-Daewoo,\~\~модель T13110, рік випуску\~\~2005р., який належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу . З договору вбачається, що [PERSON] В,А. надав письмову заяву , в якій заявив, що він є заставодавцем. Щодо надання згоди одним з подружжя на у кладення угоди щодо спільного майна, то при укладенні одним із подружжя угод щодо спільного майна вважається, що він діє за згодою другого і що письмова згода другого з подружжя необхідна, якщо один із них укладає угоду, яка потребує нотаріального посвідчення. Оскільки кредитний договір є угодою про отримання у власність грошових коштів, отже з його укладенням виникають права та обовязки лише для позичальника, як сторони договору, та не виникають права та обовязки для другого з подружжя, а тому згода дружини, позивача по справі [PERSON], на укладання кредитного договору , законом не передбачена. Укладення [PERSON] договору із положеннями про заставу не є розпорядження майном подружжя, а тому надання згоди на вчинення даного правочину , також не потребує. Проведення в даному випадку почеркознавчої експертизи, на якій налягає третя особа, вважає не потрібним. Надати оригінал кредитної справи немає змоги, оскільки документи знаходяться у Луганському архіві. На даний момент взаємодія з архівом м. Луганська неможлива до стабілізації ситуації в зоні АТО. Тому просила у задоволені позовних вимог третій особі відмовити у повному обсязі. У подальшому подала суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON]\~\~у судове засідання не з'явився,\~\~про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Клопотання про розгляд справи без його участі суду не надходило. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, просив у їх задоволені відмовити, посилаючись на те, що розмір штрафних санкцій нараховано з порушенням норм діючого законодавства та порушення строків позовної давності. Просить застосувати до позову строк позовної даності, пропущений позивачем. Договір застави є недійсним, оскільки він укладений без згоди дружини відповідача, її підпис під договором є підробленим. Представник позивача не надав суду для проведення експертизи оригіналу договору та в належний спосіб не довів законність укладання договору застави. Позовні вимоги третьої особи визнає. У подальшому просить розглядати справу без його участі. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні не була присутня, подала до суду клопотання про розгляд справи без участі. Свої позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити Дослідивши наявні в матеріалах письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає первинний позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особа, які беруть у справі, мають рівні права, щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно\~ст. 1054 ЦК України\~за\~\~кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти\~\~ (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах , встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що\~\~відповідачем\~\~було\~\~укладено договір кредиту\~№ LGY0AU01280412 від\~26.01.2006 року, відповідно до якого \~відповідач отримав кредит у розмірі 59774,96 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 29.01.2013 року( а.с.14). Отримання відповідачем кредиту підтверджується копіями: ордеру розпорядження № LGY0AU01280412 про надання кредиту 26.01.2006 року, меморіального ордеру від 26.01.2006року, платіжного доручення № 314224-126 від 23.01.2006 року ( а.с.16-17) З копії договору застави рухомого майна від 26.01,20016 року укладеного між [PERSON]А.(заставодавець) та ПАТ КБ «Приват Банк» (заставодержатель) вбачається, що предметом даного договору є надання заставодавцем в заставу рухомого майна в забезпечення виконання зобовязань [PERSON] перед Заставодержателем, в силу чого Заставодержатель має право у разі невиконання позичальником зобовязань забезпечених заставою, одержати задовільнення своїх вимог за рахунок предмету застави, переважно перед іншими кредиторами заставодавця. За цим договором заставою забезпечується виконання зобовязань Позичальника за кредитним договором від 26.01.2006 року № LGY0AU01280412. П.6 договору застави передбачено, що в забезпечення виконання заставодавцем зобовязань за кредитним договором заставодавець надав в заставу наступне рухоме майно : автомобіль Daewoo,\~\~модель T13110, рік випуску\~\~2005р., тип ТЗ:\~\~легковий седан,\~№ кузова/шасі:Y6DT1311050246312,\~\~реєстраційний номер\~\~BB8999AI. Предмет застави належить заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу КХС № 798043 , виданого МРЕВ м. Первомайська ( а.с.23) Підтвердженням того, що відповідач дійсно отримував кредит у «Приват Банку» та погашав його, є копія наданої їм суду квитанція від 27.11.2012року про погашення [PERSON] тіла кредиту на суму 4200,00грн.( а.с.57), виписки за рахунку [PERSON] за період з 26.01.2006 року по 25.09.2015 року ( а.с.99-103), Копією договору страхування наземного транспорту № LGY0000010AK від 26/01/2006 року (а.с.104-105), копією договору страхування №LGY0000011LK від 26.01.2006 року ( а.с.106-108), копією додаткової угоди № 1 до кредитного договору № LGY0AU01280412 від 26.01.2006 року ( а.с.109-100) та додатком до нього графіком погашення заборгованості на період з 25.01.2012 року по 26.01.2013 року ( а.с.111) Відповідно до п. 25 Кредитного договору від 26.01.2006 року термін дії договору до повного виконання заставодавцем та заставодержателем зобовязань за кредитним договором та всіма додатковими угодами до нього. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до укладеної між сторонами Додаткової угоди № 1 від 05.01.2012 року до кредитного договору та додатку №1 до Додаткової угоди, графіком погашення заборгованості встановлено період з 05.01.2012 року по 26.01.2013 року ( а.с.109-111) Відповідачем надана копію квитанцію про погашення тіла кредиту [PERSON]А від 27.11.2012 року( а.с.57) З позовом що суду позивач звернувся 21.05.2015 року. Суд вважає, що позивачем не пропущений строк звернення до суду. Згідно\~ст. 526 ЦК України\~\~зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Відповідно до\~ст. 19 Закону України «Про заставу»\~за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Відповідно ч.1\~ст. 20 Закону України «Про заставу»\~заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано. Відповідно ч.6\~ст. 20 Закону України «Про заставу»\~звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду на підставі виконавчого\~\~напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави.\~\~Відповідач\~\~не виконує умов договору, тому суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Стосовно позовних вимог третьої особи [PERSON] І,П. до ПАТ КБ «Приват Банк», [PERSON] про визнання договору застави рухомого майна від 26.01.2006 року недійсним з моменту його укладення. Визнання кредитного договору № LGY0AU01280412 від 26.01.2006 року частково недійсним, суд вважає позовні вимоги таким, що не підлягають задоволенню з посиланням на наступне. Відповідно до ст. 638 ч.1 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчиняється у формі встановлений законом. Правочин має бути спрямованим на реальне настання правових наслідків, що обумовлено ним. Відповідно до ст.. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою . При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Пунктом 25 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що витікають з кредитним правовідносин» передбачено наступне: «Положення статті 65 Сімейного кодексу України щодо порядку розпорядження майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, регулюють відносини, які стосуються розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя , і не стосуються права одного із подружжя на отримання кредиту, оскільки кредитний договір є правочином щодо отримання у власність грошових коштів.» Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику з розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон повязує і визнання угод недійсними, і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту і угод вимогами закону; додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторін та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. При цьому, відповідність чи невідповідність угоди вимогам законодавства має оцінюватися судом стосовно законодавства, яке діяло на момент укладення спірної угоди. Уразі коли після укладення угоди набрав чинності акт законодавства, норми якого інакше регулюють договірні відносини, ніж ті, що діяли в момент укладення угоди, сторони вправ керуватися умовами договору, а не цим нормативним актом, якщо останній не має зворотної сили. Також Пленумом зазначено, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.» Статтею 215 ЦК України передбачено: підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою , пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Як встановлено у судовому засіданні, сторонами у судовому засіданні не оспорюється той факт, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 14.04.1984 року, зареєстрованому Печерським відділом ЗАГС м. Києва, актовий запис № 263, копія свідоцтва про укладення шлюбу, серія III-БК № 305144 ( а.с.71). Суд вважає, що посилання третьої особи [PERSON] на те, що їй не було відомо про укладення її чоловіком, [PERSON], кредитного договору, купівлю ним автомашини, а потім спільного з нею користування транспортним засобом є безпідставними. Як вже зазначалось вище , особиста згода третьої особи [PERSON], на укладення кредитного договору [PERSON] та її підпис у кредитному договорі на згоду про надання кредиту, не були обов»язковою умовою для отримання відповідачем грошових коштів в банку. Крім того сам відповідач не заперечував проти укладеного ним з банком кредитного договору, про що свідчить укладена між сторонами Додаткова угода №1 до кредитного договору, новий графік погашення заборгованості, що містяться в матеріалах справи. Умови укладення договору застави транспортного засобу сторонами дотримані , узгоджені та договір було підписано сторонами добровівльно, що сторонами за первинним позовом не оспорюється. Таким чином суд вважає, що відсутні підстави для визнання договору застави рухомого майна від 26.01.2006 року , укладені між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON]А , а також частково недійсними пунктів кредитного договору, вказаних у позовній заяві третьої особи, а тому у задоволені позовних вимог третій особі [PERSON] слід відмовити у повному обсязі. На підставі викладеного, відповідно до ст.\~203,204,215,\~526,\~637,\~1054\~\~ЦК України, ст.. 65 СК України, ст.\~\~19,\~20 Закону України «Про заставу»,\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що витікають з кредитним правовідносин», \~

Outcome: approved