Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, просить ухвалити рішення, яким стягнути заборгованість по заробітній платі в розмірі 3 794,48 грн., компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 344,94 грн., моральну шкоду в розмірі 8 000 грн. та компенсацію за затримку розрахунку у розмірі середнього заробітку за період з 14.05.2013р. по 14.06.2013р. в розмірі 4 139,42 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що перебував у трудових відносинах з відповідачем, 13.05.2013р. звільнився із займаної посади за власним бажанням. Вказав, що всупереч ст. 116 КЗпП, при звільненні йому не було виплачено усі суми, належні при звільненні. Оскільки заробітна плата з вини відповідача не була виплачена в день звільнення, то, в силу ст. 117 КЗпП, просить стягнути середній заробіток за весь час затримки. Крім того, просить стягнути заборгованість по заробітній платі в розмірі 3 794,48 грн., компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 344,94 грн. та заподіяну моральну шкоду в розмірі 8 000 грн. внаслідок душевних страждань, що супроводжувалось переживанням за неможливість отримання належних сум для використання в подальшому для належного проживання. У підтвердження вимог покликається на документи про трудові відносини, розрахунок заборгованості та інші документи, які просить вважати вичерпними в обґрунтування позовних вимог. У судове засідання позивач не з'явився, заявою до суду просить справу слухати у його відсутності і позов задоволити в повному об'ємі. Враховуючи представлені документи, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Враховуючи представлені докази, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності. Перевіривши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу, оцінивши в сукупності зібрані по справі документи та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 215 ЦПК України, суд вважає, що вимоги підлягають до задоволення частково з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач дійсно перебував у трудових відносинах з відповідачем та працював у ПАТ «СК «Здорово» на посаді заступника директора Львівської філії з 03.04.2013р. по 13.05.2013р., що підтверджується долученою до справи копією трудової книжки (а.с. 4-7). У відповідності до вимог ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно ст. 117 КЗпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ № 100 від 08.02.1995р. нарахування виплат, що обчислюється із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, проводиться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Як встановлено судом, належна при звільненні заробітна плата позивачу відповідачем перерахована на картковий рахунок 16.07.2013р., що підтверджується довідкою ПАТ «ПриватБанк» №204357 від 12.11.2013р. Даний факт позивачем не спростований. Суд приймає до уваги представлений позивачем розрахунок середньої заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, за період з 14.05.2013р. по 14.06.2013р. в розмірі 4 139,42 грн. Однак, суд вважає безпідставними вимоги позивача про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку, оскільки такі виплачені позивачу. Водночас не підлягає до задоволення вимога про відшкодування моральної шкоди, оскільки жодних об'єктивних та документально підтверджених доказів її спричинення позивачу не представлено. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. При цьому, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати у зв'язку з тим, що позивача, згідно чинного законодавства, звільнено від сплати судового збору.

Outcome: approved