Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію в сумі 12 768, 80 грн., втрат від інфляційних процесів в сумі 2 555, 94 грн., 3% річних в сумі 1 727, 09 грн., загальна сума заборгованості складає 17 051, 83 грн. Представник позивача надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] викликався до суду рекомендованим листом. Але, з довідки поштового робітника про причини невручення на рекомендованому листі вбачається, що лист повернутий у зв'язку зі спливом терміну зберігання. Суд вважає, що небажання відповідача отримати рекомендований лист з судовою повісткою на пошті є відмовою останнього одержати судову повістку. Частина 8 ст. 76 ЦПК України передбачає, що у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. В порушення цих вимог, відповідачка, яка належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, не повідомила суду причини неявки у судове засідання, тобто не з'явилась в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на вищезазначені обставини , а також на те, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд згідно з вимогами ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові пояснення сторін та матеріали справи, суд встановив, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст. 67, 68 ЖК України наймач житлового приміщення зобов'язаний вносити плату за комунальні послуги, в тому числі за надану теплову енергію, щомісяця. Правовідносини по позову регулюються Житловим кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених ПКМ України віл 21 липня 2005 року №630. Згідно ст.ст. 156, 162 Житлового кодексу України, власник зобов'язаний вчасно вносити плату за комунальні послуги по встановленому у законному порядку тарифам. Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені законом. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/ тарифів та показань засобів обліку або нормами, затвердженими в установлено порядку. Постановою КМУ від 21 липня 2005р. N630 затверджені Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та Типовий договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Пунктом 18,20 Правил передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Система оплати послуг та форма оплати послуг визначаються у договорі між споживачем і виконавцем. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Відповідно до Статуту Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» метою діяльності Підприємства є надання комунальних платних послуг щодо забезпечення постачання теплової енергії пари та гарячої води споживачам (підприємствам, установам, організаціям та населенню області) на підставі укладених договорів, задоволення потреб ринку у виконанні висококваліфікованих послуг (роботах, продукції) власного виробництва. До складу Підприємства у вигляді структурних підрозділів входять 25 теплопостачальних виробничих одиниць, що не мають статусу юридичної особи, у тому числі «Сніжнетепломережа» (а.с. 3) . Те, що між відповідачами і позивачем виникло зобов'язання підтверджують наступні норми законодавства. Так, відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має прав вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Згідно зазначеної статті, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що передбачені цими актами, але за аналогією продовжують цивільні права та обов'язки. Таким чином, між позивачем та відповідачами виникли відносини, що породжують цивільні права та обов'язки, оскільки позивач надає житлово-комунальні послуги, а відповідачі ними користуються. Між сторонами у справі існують фактичні договірні відносини з надання і отримання послуги у вигляді теплової енергії на підставі відкритого особового рахунку № [NUMBER] . Відповідач своєчасно не вносить плату за спожиту теплову енергію, внаслідок чого накопичилась заборгованість за період з 01.03.2008 року по 01.03.2014 рік у розмірі 12 768, 80 грн., що підтверджується особовим рахунком [ADDRESS] на ім'я [PERSON] Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, одностороння відмова не звільняє винну особу від відповідальності за порушення зобов'язання. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Вищий спеціалізований суд України своїм листом від 13.04.2011р. (п.8), аналізуючи ст. 625 ЦК України указує, що наслідки простроченого грошового зобовязання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають захистом майнового інтересу, який полягає в компенсації матеріальних витрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів і отримання компенсації від боржника за використання утримуваних ним грошових коштів, які підлягали до сплати кредитору. В наслідок прострочення грошового зобовязання, боржникам нараховано індекс інфляції в сумі 2 555, 94 грн., 3% річних в сумі 1 727, 09 грн., які також підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку положень статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] як споживач послуг з централізованого теплопостачання внаслідок односторонньої відмови від договірних зобовязань припинила їх виконання з оплати використаних комунальних послуг. Такі дії відповідача є протиправними, у звязку з чим за правилами статті 611 ЦК України стосовно них настають правові наслідки у вигляді відшкодування на користь позивача заборгованості. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач сплатив судовий збір в розмірі 121,80 грн., в зв'язку з тим,що 05.02.2014 року було скасовано судовий наказ, у зв'язку з чим з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на судовий збір в сумі 243,60 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved