Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], що належить [PERSON] та [PERSON]., згідно договору іпотеки від 20.05.2008 року, та договору про внесення змін та доповнень до вказаного договору іпотеки від 02.10.2009 року, шляхом продажу на прилюдних торгах із встановленням початкової вартості 644 000,00 грн., та на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], що належить [PERSON], згідно договору іпотеки від 02.10.2009 року, шляхом продажу на прилюдних торгах із встановленням початкової вартості 267 440,40 грн., а також звернення стягнення на належне відповідачам [PERSON] та [PERSON] інше майно, у тому числі грошові кошти, на яке може бути звернуто стягнення в порядку, передбаченому законодавством України, для повного задоволення грошових вимог позивача. Позов мотивує тим, що між ВАТ «КРЕДОБАНК», правонаступником якого виступає ПАТ «КРЕДОБАНК», в особі Першої Львівської філії ВАТ «КРЕДОБАНК» та [PERSON]. 20.05.2008 року було укладено Кредитний договір №100/ШП зі змінами згідно Додаткового договору до нього від 02.10.2009 року, за умовами якого позивач зобов'язався надати відповідачу кредит в сумі 100 000 доларів США, а відповідач [PERSON] зобов'язався повернути кошти в строк і сплатою процентів, передбачених умовами кредитного договору. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором та додатковим договором виконав, проте відповідач [PERSON] з березня 2010 року перестав повертати кошти, а тому, станом на 13.04.2011 року утворилась заборгованість в розмірі 886 579,58 грн. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачами [PERSON]., [PERSON] 20.05.2008 року було укладено договорі іпотеки квартири [ADDRESS] а 02.10.2009 року між позивачем та [PERSON] - договір іпотеки квартири [ADDRESS]. Позивачем надсилалось попередження відповідачам, проте заборгованість відповідачами погашена не була. Оскільки в позасудовому порядку спір вирішити не вдалось просить звернути стягнення на предмети іпотеки. В останнє судове засідання представник позивача не з'явився, подав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в останнє судове засідання не з'явився, подав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Зазначив, що позов визнає, просить винести рішення. Відповідачі [PERSON], [PERSON]., [PERSON] в судові засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, заяви про відкладення справи не подали, пояснень чи заперечень не представили. З врахуванням наведеного, суд вважає, що слід справу розглядати у відсутності вказаних відповідачів на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та перевіривши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. Відповідно до положень ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається із матеріалів справи, 20.05.2008 року між ВАТ «КРЕДОБАНК», правонаступником якого виступає ПАТ «КРЕДОБАНК», в особі Першої Львівської філії ВАТ «КРЕДОБАНК», та [PERSON]. було укладено Кредитний договір №100/ШП. Згідно з умовами договору банк зобов'язався надати останньому кредит в сумі 100 000,00 доларів США, а [PERSON] зобов'язався повернути даний кредит в строк до 19.05.2028 року і сплачувати проценти за користування кредитними коштами за відсотковою ставкою передбаченою умовами кредитного договору. Судом встановлено, що відповідачу [PERSON] на виконання умов договору було передано кошти в сумі 100 000 доларів США, що також стверджується меморіальним ордером №1771482 від 21.05.2008 року (а.с.8). Положеннями ст.536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошима, боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до вимог ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно п.3.4 кредитного договору відповідач [PERSON] зобов'язався сплачувати відсотки користування кредитом щомісяця, але не пізніше останнього робочого дня місяця, за як нараховані відсотки. Як вбачається із додаткового договору до кредитного договору №100/ШП від 20.05.2008 року, укладеного 02.10.2009 року між ВАТ «Кредобанк» та [PERSON]., сторони визнали, що станом на дату підписання додаткового договору розмір заборгованості становив 97 611,60 доларів США та домовились про зміну валюти зобов'язання із доларів США на гривню. Таким чином розмір заборгованості за договором становив 829 405,77 грн. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, встановлено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Як вбачається із п.4.1 кредитного договору відповідач [PERSON] зобов'язався повернут банку кредит в повному обсязі в порядку і терміни передбачені цим договором та/або додатками до нього, а саме: повернення суми кредиту здійснюється згідно графіку, щомісячно починаючи: з жовтня 2009року по вересень 20.2012 року ( включно) по 25,0 відсотків від суми місячного платежу - 680,00 грн. (36 траншів); з жовтня 2012 р. по березень 2035 року (включно) по 2 970,00 грн. (270 траншів); останній платіж дорівнює залишку заборговано по кредиту - 3025,77 грн. (1 транш). Проте, судом встановлено, що відповідач [PERSON] свої зобов'язання за договором з березня 2010 року не виконував належним чином, кошти у встановлені строки не сплачував, а тому перед банком утворилась заборгованість. Відповідно до положень ст.610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Правовими наслідками невиконання зобов'язання або виконання зобов'язання або виконання з порушенням умов є покладення на сторону правових наслідків, передбачених ст.611, 625 ЦК України, зокрема сплати неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до п.5.1 кредитного договору встановлено відповідальність відповідача за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання у вигляді сплати пені в розмірі подвійної процентної ставки, вказаної у п. 3.2. кредитного договору. Як вбачається із довідки №50.04-5385/11 від 13.04.2011 року (а.с.10), розмір заборгованості станом на 13.04.2011 року становить 886 579,58 грн. та складається із: 817 165,77 грн. - сума строкової заборгованості, 8 840,00 грн. - сума простроченої заборгованості по кредиту за березень-грудень 2010 року, січень-березень 2011 року, 52 485,04 грн. - простроченої заборгованості по відсотках за липень-грудень 2010 року, січень-березень 2011 року, 2 505,55 грн. - сума нарахованих відсотків за період з 01.04.2011 року по 12.04.2011 року включно, 882,90 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту, 4 700,32 грн. - пеня за несвоєчасне погашення відсотків. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем надсилались вимога відповідачу [PERSON] про погашення заборгованості за договором кредиту (а.с.11), проте така була залишена без належного реагування. Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України визначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Як вбачається із договору поруки №100/ШП#USD/S-1 від 20.05.2008 року (а.с.12), в забезпечення виконання зобов'язання відповідача [PERSON] поручитель [PERSON] зобов'язалась відповідати перед кредитором за виконання боржником зобов'язань по вказаному кредитному договору, в повному обсязі у випадку невиконання ним своїх договірних зобов'язань. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем надсилались вимога відповідачу [PERSON] про погашення заборгованості за договором кредиту (а.с.13), проте така була залишена без належного реагування. Відповідно до ст. 572 ЦК України визначено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до п.1 ст. 590 ЦК України передбачено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст.33 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. В забезпечення виконання зобов'язання [PERSON] між ВАТ «Кредобанк», [PERSON]. та [PERSON]. було укладено договір іпотеки квартири [ADDRESS] від 20.05.2008 року, та договір про внесення змін та доповнень до вказаного договору іпотеки від 02.10.2009 року (а.с.14-18). Як вбачається із п.1.6. Договору іпотеки від 20.05.2008 року (а.с.14-18), заставна вартість предмету іпотеки за домовленістю встановлена в розмірі 644 000 грн. Згідно п.3.1.4 вказаного вище договору іпотеки, позивач має право звернути стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання відповідачем [PERSON]. умов кредитного договору. Позивач також набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізацію у разі повного або часткового неповернення відповідачем у встановлені строки суми кредиту; та/або при несплаті або частковій несплаті у передбачені кредитним договором строки сум відсотків; та/або при частковій несплаті в строк сум неустойки (пені, штрафи передбачені кредитним договором) шляхом направлення позовної заяви про звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізацію. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем надсилались вимоги відповідачам [PERSON] та [PERSON]. про погашення заборгованості за договором кредиту (а.с.11, 13) та можливість звернення стягнення на предмет іпотеки, проте такі була залишені без належного реагування. Окрім цього, в забезпечення виконання зобов'язання [PERSON] між ВАТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки квартири [ADDRESS] від 02.10.2009 року (а.с.20-22). Як вбачається із п.1.6. Договору іпотеки від 02.10.2009 року (а.с.20-23), заставна вартість предмету іпотеки за домовленістю встановлена в розмірі 267 440,40 грн. Згідно п.3.1.4 вказаного вище договору іпотеки, позивач має право звернути стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання відповідачем [PERSON]. умов кредитного договору. Позивач також набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізацію у разі повного або часткового неповернення відповідачем у встановлені строки суми кредиту; та/або при несплаті або частковій несплаті у передбачені кредитним договором строки сум відсотків; та/або при частковій несплаті в строк сум неустойки (пені, штрафи передбачені кредитним договором) шляхом направлення позовної заяви про звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізацію. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем надсилались вимога відповідачу [PERSON] про погашення заборгованості за договором кредиту та можливість звернення стягнення на предмет іпотеки, проте така була залишена без належного реагування (а.с.23). Таким чином, судом встановлено, що відповідачами умови договору кредиту та договорів іпотеки виконані не були, заборгованість за договором залишилась непогашена. Суд приходить до висновку, що позивачем підставно подано позов про звернення стягнення не предмети іпотеки. Згідно вимог п.1 ст. 591 ЦК України реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом. У відповідності до положень ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Оскільки вартість предметів іпотеки погоджена сторонами в договорах, а тому суд погоджується із початковою ціною предмета іпотеки для їх подальшої реалізації зазначеної в позовній заяві. Разом з тим, суд вважає безпідставними вимоги позивача про звернення стягнення на належне відповідачам [PERSON] та [PERSON] інше майно, у тому числі грошові кошти, на яке може бути звернуто стягнення в порядку, передбаченому законодавством України, оскільки кредитні зобов'язання [PERSON] не були забезпеченні шляхом укладення інших заставних договір з приводу конкретного майна (крім вказаних договорів іпотеки), а позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором позивачем заявлено не було. При цьому, задовольняючи позов в частині звернення стягнення на заставне майно, у відповідності до ст.88 ЦПК України, з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені судові витрати: державне мито в розмірі 1 700 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 120 грн. (а.с.24-25).

Outcome: approved