Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів та просив зобов`язати відповідачів Київське квартирно-експлуатаційне управління Міністерства оборони України, Житлову комісію гарнізону м. Києва включити полковника запасу [PERSON] зі складом сім`ї дві особи до списку військовослужбовців, що потребують поліпшення житлових умов в гарнізоні м. Києва з урахуванням попереднього часу перебування на квартирному обліку, тобто з 19.11.1992 року Свої вимоги обґрунтовує тим, що він полковник запасу, звільнений з військової служби у запас за пунктом б (за станом здоров`я) згідно Наказу Міністра оборони України від 03.12.2013 року. Починаючи з 30.06.1992 року проходив військову службу у Збройних Силах України, житлом не забезпечувався. Після закінчення Національної академії оборони України позивач був призначений наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 02.09.2002 року №051Р до військової частини [NUMBER] звідки і звільнився. Рішенням житлової комісії військової частини від 15.11.2002 року позивач разом з членами сім`ї (дружина та донька) був зарахований на квартирний облік на загальних підставах з 03.03.1995 року без пільг. До призначення для проходження подальшої служби в м. Київ, позивач перебував на квартирному обліку у штабі і управлінні Західного оперативного командування м. Львів з 19 листопада 1992 року. На даний час позивач перебуває на квартирному обліку складом сім`ї 2 особи (позивач, донька) у житловій комісії військової частини [NUMBER] у загальній черзі Київського гарнізону з 03.03.1995 року, а також у списках осіб, які користуються правом першочергового отримання житла (вислугу 25 календарних років) з 24.09.2009 року. На підставі п. 1.11 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 року №380, позивач звернувся до житлової комісії гарнізону м. Києва, Київського КЕУ із заявою від 04.01.2019 року щодо зміни дати постановки на квартирний облік з 03.03.1995 року на 19.11.1992 року. Рішенням Об`єднаної житлової комісії військової частини [NUMBER] і підпорядкованих їй військових частин від 16 січня 2019 року, оформлене Протоколом №13 заява позивача була розглянута та прийнято рішення змінити полковнику запасу [PERSON] дату постановки на квартирний облік з 03 березня 1995 року на 19 листопада 1992 року. Витяг з протоколу №13 від 16.01.2019 року було направлено до Київського КЕУ для внесення змін до другого примірника квартирної справи позивача. Проте зміни не були внесені, про що свідчить довідка про перебування позивача в черзі від 04.04.2019 року. На звернення позивача до Київського КЕУ відповідь не надійшла. Проте, на запит адвоката позивача надійшла відповідь від Київського КЕУ від 13.06.2019 року №517/4118, де зазначено, що зміни до другого примірника квартирної справи не зроблені, так як правові підстави для позитивного розгляду зміни дати зарахування на квартирний облік військовослужбовців, осіб звільнених в запас або відставку, які були зараховані на квартирний облік в період з 03.03.1995 року по теперішній час на більш ранішу дату зарахування, відсутні у відповідності до ст. 58 Конституції України. У додатку до відповіді надано копію листа Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України від 11 травня 2019 року №303/4/1129 про відсутність підстав перенесення дати квартирного обліку. Отже, листом Київського КЕУ від 13.06.2019 року №517/4118 фактично відмовлено в задоволенні рішення об`єднаної житлової комісії військової частини [NUMBER] та підпорядкованих їй військових частин від 16.01.2019, оформлене Протоколом №13. Позивач вважає вказану необґрунтованою, у зв`язку з чим просив позов задовольнити. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 05.08.2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. 09.09.2019 року від представника відповідача Київського КЕУ надійшов відзив на позовну заяву в якому вона проти задоволення позову заперечувала посилаючись на те, що позивач проходив військову службу з 1992 року до 2002 року у Львівському гарнізоні; з 2002 року по 2013 рік у Київському гарнізоні. З 03 березня 1995 року по 10 листопада 2006 року порядок зарахування військовослужбовців на квартирний облік регулювався Положенням про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України, затверджене наказам Міністра оборони України від 03.02.1995 року за №20, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.02.1995 року за №43/579. Відповідно до п. 2 Наказу №20, встановити, що у випадках, передбачених абзацом четвертим пункту 11 зазначеного Положення, при переміщенні військовослужбовця по службі в інший гарнізон йому зараховується попередній час перебування на квартирному обліку (в списках осіб, що користуються правом першочергового і позачергового отримання жилих приміщень), але не раніше ніж з дня набрання чинності цим наказом (тобто не раніше 03.03.1995 року). Згідно Наказу №20, військовослужбовці визнаються такими, що потребують поліпшення житлових умов на загальних підставах відповідно до чинного законодавства (Житлового кодексу Української PCP, Правил обліку) та беруться на квартирний облік рішенням житлової комісії військової частини, затвердженим командиром військової частини. Таким чином, у цьому наказі правова норма щодо збереження попереднього часу зарахування на квартирний облік при переміщенні військовослужбовців до іншого гарнізону (іншу місцевість) відсутня і як причинний наслідок цього військовослужбовці зараховувались на квартирний облік без збереження попереднього часу перебування на квартирному обліку за останнім місцем служби. Таким чином, позивач під час дії Наказу №20 перемістився у 2002 році по військовій службі з Львівського гарнізону в Київський гарнізон. Відповідно до витягу із протоколу засідання житлової комісії ПВЧ військової частини [NUMBER] №5 від 15.09.2010 року, полковника [PERSON] переведено із сім`єю у складі 2-х осіб на квартирний облік з 03.03.1995 року. Згідно вимог законодавства, зарахування позивача на квартирний облік з 19.11.1992 року буде порушувати конституційні права військовослужбовців зарахованих на квартирний облік у період з 03.03.1995 року по 10.11.2006 рік, а також військовослужбовців, які були зараховані на облік з 1991 року по 1995 роки. На підставі викладеного просила відмовити у задоволенні позовних вимог. 02.10.2019 року від позивача надійшла відповідь на відзив в якій він зазначив, що положеннями наказу Міністра оборони України від 3 лютого 1995 року №20 було встановлено обмеження житлових прав військовослужбовців. Також в цьому листі стверджувалось, що військовослужбовці ЗС України у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону, зараховуються на квартирний облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням всього попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла. Крім того, п.2 наказу Міністра оборони України від 03.02.1995 року за № 20 всупереч вимогам ст.ст.43, 44 ЖК України черговість надання жилих приміщень для військовослужбовців фактично визначає не за часом взяття їх на квартирний облік, а за часом набрання чинності цим наказом. Таке обмеження позивач вважає порушенням його права на житло, передбачене ст.47 Конституції України, житловим кодексом України, ст. 16 Закону України «Про збройні сили», ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки за таких умов його місце в квартирній черзі визначено датою набрання чинності відомчим наказом 03.03.1995 року, а не з часу взяття на облік, тобто з 19 листопада 1992 року. Такого ж висновку дійшов Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ в ухвалі від 03.07.2017 року по справі №760/18172/15-ц залишивши без змін рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 05.09.2016 р. та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 23.01.2017 року. Право на житло є складовою конституційного права на соціальний захист. Згідно зі статтею 47 Конституції України, держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. На підставі викладеного просив позов задовольнити. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи в судове засідання не викликались. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з наданих суду матеріалів, позивач, є полковником запасу, звільнений з військової служби у запас за пунктом б (за станом здоров`я) згідно Наказу Міністра оборони України від 03.12.2013 року. Починаючи з 30.06.1992 року проходив військову службу у Збройних Силах України, житлом не забезпечувався. Після закінчення Національної академії оборони України позивач був призначений наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 02.09.2002 року №051Р до військової частини [NUMBER] звідки і звільнився. Рішенням житлової комісії військової частини від 15.11.2002 року позивач разом з членами сім`ї (дружина та донька) був зарахований на квартирний облік на загальних підставах з 03.03.1995 року без пільг. До призначення для проходження подальшої служби в м. Київ, позивач перебував на квартирному обліку у штабі і управлінні Західного оперативного командування м. Львів з 19 листопада 1992 року. На даний час позивач перебуває на квартирному обліку складом сім`ї 2 особи (позивач, донька) у житловій комісії військової частини [NUMBER] у загальній черзі Київського гарнізону з 03.03.1995 року, а також у списках осіб, які користуються правом першочергового отримання житла (вислугу 25 календарних років) з 24.09.2009 року. На підставі п. 1.11 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 року №380, позивач звернувся до житлової комісії гарнізону м. Києва, Київського КЕУ із заявою від 04.01.2019 року щодо зміни дати постановки на квартирний облік з 03.03.1995 року на 19.11.1992 року. Рішенням Об`єднаної житлової комісії військової частини [NUMBER] і підпорядкованих їй військових частин від 16 січня 2019 року, оформлене Протоколом №13 заява позивача була розглянута та прийнято рішення змінити полковнику запасу [PERSON] дату постановки на квартирний облік з 03 березня 1995 року на 19 листопада 1992 року. Відповідно до Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 року № 380, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06 вересня 2018 року за №1020/32472, встановлено, що військовослужбовці зараховуються на квартирний облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке оформлюється у формі протоколу засідання житлової комісії, який затверджується командиром військової частини. Для військовослужбовців, які перебувають на квартирному обліку, Інструкцією передбачено порядок внесення змін, які сталися у складі сім`ї військовослужбовця, а також у разі набуття права на пільги позачергового чи першочергового отримання житла. Цей порядок застосовується і в інших випадках, пов`язаних із внесенням змін до облікової справи. Відповідно до п. 10 розділу 6 Інструкції, житлова комісія військової частини інформує про прийняте рішення військовослужбовця та направляє до КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району витяг з наказу командира військової частини для здійснення обліку. На підставі отриманих документів у КЕВ (КЕЧ) району та житловій комісії гарнізону вносяться зміни до узагальненого списку військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які перебувають у черзі на поліпшення житлових умов (одержання житла для постійного проживання), списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, та списків осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень. На виконання вимог Інструкції Об`єднаною житловою комісією військової частини [NUMBER] і підпорядкованих їй військових частин було направлено до Київського КЕУ Витяг з протоколу №13 від 16.01.2019 року для внесення змін до другого примірника квартирної справи позивача, вих.№222/7д/527 від 25.02.2019 року, проте зміни не внесені, про що свідчить отримана позивачем довідка про перебування в черзі від 04.04.2019року. На звернення позивача до Київського КЕУ відповідь не надійшла. Проте, на запит адвоката позивача надійшла відповідь від Київського КЕУ від 13.06.2019 року №517/4118, де зазначено, що зміни до другого примірника квартирної справи не зроблені, так як правові підстави для позитивного розгляду зміни дати зарахування на квартирний облік військовослужбовців, осіб звільнених в запас або відставку, які були зараховані на квартирний облік в період з 03.03.1995 року по теперішній час на більш ранішу дату зарахування, відсутні у відповідності до ст. 58 Конституції України. У додатку до відповіді надано копію листа Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України від 11 травня 2019 року №303/4/1129 про відсутність підстав перенесення дати квартирного обліку. Отже, листом Київського КЕУ від 13.06.2019 року №517/4118 фактично відмовлено в задоволенні рішення об`єднаної житлової комісії військової частини [NUMBER] та підпорядкованих їй військових частин від 16.01.2019, оформлене Протоколом №13, щодо внесення змін в частині зарахування на квартирний облік його та членів його сім`ї у гарнізоні міста Києва з 19.11.1992 року, на що слід зазначити наступне. Відповідно до вимог пункту 1.1 Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 03.02.1995 року, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України від 20.02.1995 року №20, в редакції, що діяла на час переміщення полковника запасу [PERSON] для проходження подальшої служби до м. Києва, військовослужбовці Збройних Сил України, які перебувають на квартирному обліку, при переміщенні по службі пов`язаному з переїздом до іншого гарнізону, приймаються на квартирний облік за новим місцем служби разом з членами сім`ї із збереженням попереднього часу перебування на квартирному обліку за останнім місцем служби. Перебування військовослужбовця на квартирному обліку за останнім місцем служби підтверджується довідкою, виданою відповідною КЕЧ району та командиром військової частини. Пунктом 2 наказу Міністра оборони України від 03.02.1995 року №20 визначалося, що при переміщенні військовослужбовця по службі в інший гарнізон йому зараховується попередній час перебування на квартирному обліку (в списках осіб, що користуються правом першочергового і позачергового отримання жилих приміщень), але не раніше, ніж з дня набрання чинності цим наказом, тобто з 03.03.1995 року. Військовослужбовці, що перебували на квартирному обліку до 03.03.1995 року та переміщалися по службі після 03.03.1995 року, зараховувалися на квартирний облік за новим місцем служби з 03.03.1995 року. На виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 03.08.06 року № 1081 видано наказ Міністра оборони України від 06.10.06 № 577 «Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень». При цьому наказ Міністра оборони України від 03.02.95 № 20 визнано таким, що втратив чинність. Пунктом 3.7 Інструкції передбачено,що військовослужбовці, які перебувають на квартирному обліку, у разі переміщення по службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового отримання житла. Така ж норма була і в наказі Міністерства оборони України від 30.11.2011 року №737 «Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», і відображена в наказі Міністерства оборони України 31.07.2018 року №380 «Про затвердження Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями». Пункт 2 наказу Міністра оборони України від 03.02.1995 року № 20, відповідно до якого була зафіксована дата постановки на квартирний облік, порушує відповідні норми Житлового кодексу\~України та інших вище вказаних актів законодавства України, фактично звузив обсяг прав військовослужбовців Збройних Сил України щодо часу їх зарахування на квартирний облік при переміщенні по службі до іншого гарнізону. Відповідно до ст.\~19\~Конституції України органи виконавчої влади, їх посадові особи зобов`язані діяти тільки на підставі, в межах повноважень, та у спосіб ,які передбачені Конституцією України. Слід зазначити, що переміщення позивача по службі здійснювалось не за власним бажанням, а відповідно до рішень вищестоящих органів і відповідних норм чинного законодавства та п. 36 Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами ) Збройних Сил України, затвердженого Указом Президента України від 03.05.1993 року № 174. Встановлені п.2 наказу Міністра\~оборони України\~від 03.02.1995\~року №\~20 обмеження порівняно з іншими військовослужбовцями, які не зазнавали такого переміщення і яким зараховується попередній стаж перебування на квартирному обліку до видання цього наказу без будь-яких винятків, є обмеженням моїх прав за ознакою місця проживання, оскільки для мене часом зарахування на облік вважається штучно визначена дата тобто дата набрання чинності наказу, а не фактичної постановки на квартирну чергу, що є порушенням принципу рівності громадян, відповідно до ст. 24 Конституції України. Крім того положення п. 2 наказу Міністра\~оборони України\~від 03.02.1995\~року №\~20 суперечать і практиці тлумачення Конституційним Судом України принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових документів (рішення від 05.04.2001 року в справі № 1-16/2001 та рішення від 02.07.2002 року у справі № 1-8/2002 ) згідно з якою закони та інші нормативно-правові акти України не поширюються на правовідносини включно ,які виникли і закінчилися до набуття чинності таких законів та інших нормативно-правових актів. Правовідносини щодо забезпечення житлових прав позивача виникли з 19 листопада 1992 року, з моменту постановки його на обліку, як особи, що потребує поліпшення житлових умов і на день набрання чинності Положенням про порядок забезпечення жилою площею у Збройних Силах України не припинялися. Відповідно до положень ст.ст. 9, 43\~ЖК України громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. При цьому житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних чи громадських організацій. Порядок визначення черговості надання громадянам жилих приміщень встановлюється законодавством України, Житловим кодексом та іншими актами законодавства України. Стаття 44 ЖК України встановлює випадки можливого перенесення черговості на отримання житла, застосування якої можливо лише до громадян, які вчинили певні правопорушення, що не може стосуватися позивача та його сім`ї в даному випадку. Згідно п. 38 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 року за № 470 та п.17 Положення військовослужбовцям, що перебувають на квартирному обліку, жилі приміщення надаються згідно з чергою. Судом встановлено, що позивач перебуває на квартирному обліку складом сім`ї 2 особи (позивач, донька) у житловій комісії військової частини [NUMBER] у загальній черзі Київського гарнізону з 03.03.1995 року, а також у списках осіб, які користуються правом першочергового отримання житла (вислугу 25 календарних років) з 24.09.2009 року. Аналізуючи надані суду документи, суд приходить до висновку, що позивачу належить право на перенесення черги відповідно до законодавства України. Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити у задоволені позовної заяви, посилаючись на норми наказу Міністра оборони України від 3 лютого 1995 року №20, який діяв до 2006 року. Однак, суд не погоджується з такими твердження представника відповідача оскільки, Міністром оборони України було направлено звернення (вих. №222/5Д/261\~від 11.02.2009\~р.) до Міністра юстиції України з питанням щодо надання роз`яснення житловим комісіям Збройних Сил України законодавства в частині регулювання порядку перенесення квартирного обліку для військовослужбовців, які прибули для проходження військової служби з інших гарнізонів до міста Києва з датою перебування на квартирному обліку за попереднім місцем служби до 3 березня 1995 року. Міністерство юстиції, розглянувши лист Міністра оборони України від 11 лютого 2009 року №222/5Д/261 щодо надання роз`яснень житлового законодавства в частині зарахування часу перебування на квартирному обліку військовослужбовцям Збройних Сил України, повідомило (вux.\~№2495-0-26-09-19\~від 16.03.2009р.), що положеннями наказу Міністра оборони України від 3 лютого 1995 року №20 було встановлено обмеження житлових прав військовослужбовців. Також в цьому листі стверджувалось, що військовослужбовці ЗС України у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону, зараховуються на квартирний облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням всього попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла. Крім того, п.2 наказу Міністра\~оборони України\~від 03.02.1995\~року за\~№ 20 всупереч вимогам ст.ст.43,\~44\~ЖК України черговість надання жилих приміщень для військовослужбовців фактично визначає не за часом взяття їх на квартирний облік, а за часом набрання чинності цим наказом. Таке обмеження, порушує право позивача на житло, передбачене ст.47 Конституції України, житловим кодексом України, ст. 16 Закону України «Про збройні сили», ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки за таких умов його місце в квартирній черзі визначено датою набрання чинності відомчим наказом 03.03.1995 року, а не з часу взяття на облік, тобто з 19 листопада 1992 року. Такого ж висновку дійшов Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ в ухвалі від 03.07.2017 року по справі №760/18172/15-ц залишивши без змін рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 05.09.2016 р. та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 23.01.2017 року. Право на житло є складовою конституційного права на соціальний захист. Згідно зі статтею 47\~Конституції України, держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом\~Української PCP та іншими нормативно-правовими актами. Згідно із статтями 34 та 37\~Житлового кодексу УРСР, потребуючими поліпшення умов визнаються громадяни, забезпечені житловою площею нижчою за рівень, визначений чинним законодавством, а облік таких осіб здійснюється за їх місцем роботи або за їх місцем проживання. Статтею 43\~Житлового кодексу УРСР встановлено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Крім того, переміщення по службі позивача здійснювалось не за власним бажанням, а відповідно до рішень вищестоящих органів і відповідних норм чинного законодавства та п. 36 Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу ,прапорщиками (мічманами ) Збройних Сил України, затвердженого Указом Президента України від 03.05.1993 року № 174. Відповідно до ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Позивачем в позовній заяві викладено всі обставини справи та надані докази, що саме через невнесення відповідачем змін до другого примірника квартирної справи [PERSON] порушено його право на перебування у квартирній черзі саме з дати постановки на чергу за його рапортом з 19 листопада 1992 року, а не з дати набрання чинності підзаконного акту, з 03.03.1995 року. Крім того, є рішення первинної житлової комісії (третя особа по справі), про перенесення черги з урахуванням попереднього часу перебування на квартирному обліку до переміщення, яке не виконано через бездіяльність відповідача. Тому посилання відповідача, що позивачем не надано доказів порушення його прав не відповідає дійсним обставинам справи, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved