Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 20565,58 грн. (двадцять тисяч пятсот шістдесят пять гривень пятдесят вісім копійок) та судових витрат в розмірі 1600 грн. (одна тисяча шістсот гривень). Позивач посилається на те, що 08 лютого 2011 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № б/н. За умовами Кредитного договору, Банк надав Позичальнику кредит в сумі 500,00 грн. (п'ятсот гривень) у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобовязання за [PERSON] та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому [PERSON]. Згідно з графіком погашення кредиту, що передбачено [PERSON] відповідач зобовязаний повернути наданий йому кредит і сплатити проценти за користування кредитом в сумі і в строки, передбачені [PERSON] і Графіком, проте, відповідач свої зобовязання не виконав. Станом на 31 жовтня 2017 року заборгованість склала 20565,58 грн. (двадцять тисяч пятсот шістдесят пять гривень пятдесят вісім копійок), яка складається з наступного: - 1339,19 грн. (одна тисяча триста тридцять девять гривень девятнадцять копійок) тіло кредиту; - 14870,89 грн. (чотирнадцять тисяч вісімсот сімдесят гривень вісімдесят девять копійок) заборгованість по процентам за користування кредитом; - 2900,00 грн. (дві тисячі девятсот гривень) заборгованість за пенею та комісією. Відповідно до ст.549 ЦК України та умов [PERSON], в разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобовязання в частині повернення кредиту або сплати процентів, відповідач зобовязаний сплатити Позивачу неустойку. Станом на 31 жовтня 2017 року розмір штрафів відповідно до Кредитного договору складає: - 500 грн. (пятсот гривень) штраф (фіксована частина); - 955,50 грн. (девятсот пятдесят пять гривень пятдесят копійок) штраф (процентна складова). Відповідачу направлялася пропозиція по виконанню умов [PERSON], про дострокове розірвання [PERSON]. В судове засідання представник позивача не зявився про місце, день та час слухання справи повідомлений вчасно. Звернувся до суду із заявою, в якій просить справу розглядати без представника, не заперечує проти винесення заочного рішення. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, надавши суду письмові пояснення та просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити позивачу в повному обсязі. Не визнання позову представник відповідача обґрунтовує тим, що по-перше, відсутній факт надання грошових коштів позивачем. Не заперечував факту умов договору та те, що відповідач користується банківською карткою, однак посилається на те, що позивачем не підтверджено факт надання грошових коштів. Оскільки факт надання грошових коштів може бути підтверджений відповідним платіжним документом, який є єдиними можливим та належним доказом здійснення платежу, проте позивач не надав жодного доказу надання (видачу) відповідачу грошових коштів, а тому представник відповідача вважає, що вимоги позивача необґрунтовані належними та допустимими доказами. Крім того, представник відповідача зазначив, що наданий позивачем розрахунок заборгованості по процентах необґрунтований жодними належними та допустимими доказами, містить намагання стягнути з відповідача безпідставні борги, який більш як в п'ятнадцять разів перевищує суму основного боргу. Збільшені відсотки без його згоди. Оскільки штраф та пеня є різновидами неустойки, тобто одного і того ж самого виду юридичної відповідальності, до якої позивач намагається притягнути відповідача, що суперечить вимогам статті 61 Конституції України. Також представником відповідача було зазначено те, що відповідно до вимог ч.2 ст.258 ЦК України про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Представник відповідача також звернув увагу суду на те, що ст.3 ЦК України серед загальних засад цивільного законодавства права проголошено принцип добросовісності, справедливості та розумності. Більше того, ч.3 ст.509 ЦК України визначено, що зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Враховуючи вищезазначене, представник відповідача просив в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовити повністю. Суд, вислухавши думку представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України. Судом встановлено, що 08 липня 2011 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір №б/н. Сторонами договору було узгоджено, що Договір складається із Заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. Частиною 1 ст.634 ЦК України, передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Також відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З матеріалів справи, а саме: з Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 08.02.2011 року (а.с.6) вбачається, що [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що заява разом із Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. Крім того, з даної Анкети заяви слідує, що Відповідач ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді, а також Умови та Правила надання банківських послуг розміщенні на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua, які відповідач зобовязувався виконувати та регулярно ознайомлюватися з їх змінами на вищезазначеному сайті Позивача. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За умовами Кредитного договору, Банк надав Позичальнику кредит в сумі 500,00 грн. (пятсот гривень) у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідно до ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як вбачається в ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі. З копії наданого позивачем [PERSON] №б/н від 08 лютого 2011 року слідує, що між сторонами було укладено саме кредитний договір. Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматичного лонгується на той самий строк. З матеріалів справи видно та не оспорюється сторонами, що укладений договір не розривався. Позивач надав суду Графік платежів та розрахунку сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг. Як слідує з позову, відповідач має заборгованість перед позивачем в сумі 20565,58 грн. (двадцять тисяч пятсот шістдесят пять гривень пятдесят вісім копійок). Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеної в постанові від 23.09.2015 року у справі № 6-1206цс15,\~наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та\~ЦК України. Таким чином, на думку суду, позивач не позбавлений права на відшкодування відсотків за користування кредитними коштами відповідачем. З матеріалів справи слідує, що відповідач відзив на позов не надав. В силу ч.2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Враховуючи те, що відповідач взяв на себе обовязок контролювати всі зміни, визначені Умовами та Правилами надання банківських послуг, договір не було розірвано, відповідач користується банківською карткою, тому позовні вимоги в частині стягнення кредитної заборгованості та проценти за користування кредитом підлягають до повного задоволення. При вирішенні позовних вимог про стягнення пені суд керується наступним. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, згідно Умов та правил надання банківських послуг передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов'язань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 11 жовтня 2017 року № 6-1374 цс17. Суд приходить до висновку про стягнення з відповідача штрафу, в задоволенні позовних вимог в частині заборгованості за пенею та комісією в сумі 2900 грн. (дві тисячі девятсот гривень) слід відмовити. У звязку з тим, що відповідач порушив взяті на себе зобовязання щодо погашення отриманого кредиту у передбачений договором строк, суд вважає, що є всі правові підстави для часткового задоволення позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Відповідно до ч.1\~ст. 141 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 1600 грн. Враховуючи вимоги ч.1 ст.141 ЦПК України, суд вважає за доцільне, стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати в сумі 1600 грн., що підтверджуються матеріалами справи (а.с.38). На підставі викладеного, ст.ст.192, 526, 530, 533, 549, 589, 599, 610, 612, 627, 629, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу,

Outcome: partial