Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за договором кредиту №б-н від 24 квітня 2009 року у розмірі 8675,10 гривень та судових витрат. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що [PERSON] 24 квітня 2009 року отримала кредит у розмірі 2900,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Умови договору відповідачка належним чином не виконала, у звязку із чим утворилась заборгованість перед банком, яка станом на 31 липня 2015 становить 8675,10 гривень. Представник позивача надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі, одночасно в заяві міститься прохання про ухвалення заочного рішення у звязку з повторною неявкою відповідача. Відповідачка у судове засідання не зявилася, причини неявки суду не сповістила, про день та час розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Враховуючи те, що у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст.224 ЦПК України. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, у звязку із розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитор) зобовязується передати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і умовах передбачених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит і сплатити відсотки. Відповідно зі ст. 1048 ЦК України кредитор має право на отримання з позичальника відсотків на суму позики, якщо інше не встановлене договором або законом. Розмір і порядок отримання відсотків встановлюється договором. Судом встановлено, що 24 квітня 2009 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір кредиту №б-н від 24 квітня 2009 року, за яким остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» є правонаступником прав та обовязків Закритого акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року, у звязку з чим 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із Памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, складають між нею та Банком Договір, про що свідчить її підпис у заяві. [PERSON] погодилася, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку та в будь-який момент може бути змінений (зменшений або збільшений) банком. Вона зобовязалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, оплачувати комісію на умовах, передбачених договором. Однак, умови договору відповідачкою не виконуються. Згідно розрахунку заборгованості за договором кредиту №б/н від 24 квітня 2009 року, заборгованість [PERSON] перед ПАТ КБ «ПриватБанк» станом на 31.07.2015 року становить 8675,10 гривень та складається з: 2810,93 гривень заборгованість за кредитом; 4974,88 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, 500 гривень штраф (фіксована частина), 389,29 гривень штраф (процентна складова). Суд вважає, що визначення позивачем фіксованого штрафу не відповідає положенням цивільного законодавства, за яким штраф має обчислюватися\~у відсотках\~від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2\~ст. 549 ЦК України). Крім того, в порушення ст.61 ч.1 Конституції України, ст.509\~ч.3\~ЦК України\~банком покладено на відповідача подвійну цивільно-правову відповідальність за порушення одного й того самого кредитного зобов'язання, оскільки за наведеними законодавчими нормами ніхто не може бути двічі притягнутий до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Таким чином, суд не вбачає правових підстав для задоволення вимог банку в частині стягнення з відповідача фіксованої суми штрафу в розмірі 500 гривень. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимогам Цивільного кодексу України. Відповідно до ст.530 ЦК України зобовязання підлягає виконанню у встановлений договором строк. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, суд вважає, що відповідачка не виконала взяте на себе грошове зобовязання, що порушує право позивача, за захистом якого він звернувся до суду. Суд приходить до висновку, що позовну заяву про стягнення заборгованості за кредитним договором слід задовольнити частково, та стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б-н від 24 квітня 2009 року у розмірі 8175,10 гривень. Згідно\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша\~статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено\~за мінімальною ставкою). Як вбачається з квитанції про сплату судового збору, розмір судових витрат складає 1218 гривень, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору пропорційну до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на: 8175,10 гривень х 100% / 8675,10 гривень ціни позову = 94%), тобто 94 % від ціни позову (94% х 1218,00 гривень / 100% = 1144,92 гривень), що складає 1142,92 гривень.

Outcome: partial