Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив суд зобовязати відповідача зарахувати на рахунки [PERSON] безпідставно сплачені кошти у сумі 41141,34 гривень, стягнути з відповідача на користь позивача 29868,61 гривень (0,1%) відсотки за період з 15.06.2013 року по 11.06.2015 року за безпідставно списані грошові кошти, інфляційні витрати за період з липня 2013 року по травень 2015 року у сумі 31711,74 гривень, 3% річних за період з 15.06.2013 року по 11.06.2015 року в сумі 2454,92 гривень, 20000,00 гривень моральної шкоди та 11275,41 гривень судових витрат (10000,00 витрати на правову допомогу та 1275,41 гривень судовий збір). В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що ним у Харківському головному регіональному управлінні ПАТ КВ «ПриватБанк» відкрито розрахунковий рахунок № 26004852317409 та отримано кредитну картку № 5211537433797102 та платіжну картку № 4405885018840097. 13 та 14 червня 2013 року невстановлені особи шахрайським шляхом через оператора мобільного звязку «Київстар» заблокували його SIM картку з номером телефону 067-198-80-55 з наступним отриманням дублікату цієї картки, даний номер телефону був зареєстрований у відповідача як основний фінансовий номер, як номер телефону з якого проводились фінансові операції по рахункам та карткам позивача. Так у вказані дні невстановлені особи, шахрайським шляхом через Контакт центр з використанням дублікату його SIM картки з номером телефону 067-198-80-55, через дзвінок за номером «3700», внаслідок безвідповідального ставлення до своїх обовязків працівників відповідача, незаконно заволоділи грошовими коштами позивача, що в сумі складає, разом з комісією банку та клієнтської платою - 41141,34 гривень. Незаконність дій працівників відповідача полягає у тому, що останні проводили банківські операції, списуючи гроші з рахунку позивача на інші рахунки, в порушення вимог положень Умов та правил надання банківських послуг, а саме у упевнившись особі, що дзвонила, не встановивши всі необхідні ідентифікуючи ознаки, здійснювали переказ грошових коштів з рахунку позивача на інші рахунки. А саме, позивач зазначає, що особи, що дзвонили невірно називали його прізвище, ставлячи невірно наголос та вимовляючи прізвище через літеру «о», неповністю називали останні цифри номеру картки та інше. Посилаючись на вказані обставини на положення Цивільного Кодексу України, ЗУ «про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Умови та правила надання банківських послуг, просив його позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні позивач та його представник адвокат [PERSON] позов підтримали, просили його задовольнити та пояснили про обставини викладені вище. Представник відповідача щодо позову заперечував та зазначив, що невідомо хто дзвонив у вказані у позові дні представляючись [PERSON], можливо це був сам позивач чи особи, яким він розголосив кондиційну інформацію, прослуховуючи записи розмов особи, що представлялася позивачем з працівником контакт центру банку у вказані дні, зазначив, що не вбачає порушень з боку банка, також просив суд застосувати позовну давність до вимоги позивача щодо стягнення неустойки, яку позивач просить стягнути з банку, посилаючись на статтю 37 ЗУ «Про платіжні системи та переказ грошових коштів в Україні». В ході судового розгляду сторонам розяснювалося їх право щодо надання суду доказів їх правової позиції, можливість заявлення клопотань щодо забезпечення доказів, сторона відповідача не зверталася до суду з подібними клопотаннями, клопотань щодо проведення експертизи аудіо записів розмов також суду не заявляли. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи та заслухавши в судовому засіданні аудіо записи розмов особи, що представлялися позивачем з працівниками контакт центру банку на предмет дотримання працівниками банку Умов та правил надання банківських послуг, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, \~в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів\~\~сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. \~ Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення \~( ч. 1 ст. 179 ЦПК України). Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Судом достовірно встановлено, що відповідно копії заяви про відкриття рахунку, позивач є клієнтом ПАТ КБ « ПриватБанк». Як вбачається з копій квитанцій та виписок по рахунку позивача, 13 та 14 червня 2013 року з кредитної картки № 5211537433797102 та платіжної картки № 4405885018840097 відкритих на імя позивача було переведено грошові кошти у сумі зазначеній у позові на карткові рахунки інших осіб. Також відповідно копій документів, що були долучені позивачем до позовної заяви, в провадженні СВ Фрунзенського РВ ГУМВСУ в Харківській області перебуває кримінальне провадження за обставинами викладеними позивачем у позові. Згідно до копії протоколу огляду документів від 06.03.2014 року (а.с. 50-63) та аудіо запису розмов осіб, що представлялися позивачем з працівниками контакт центру банку, які були прослухані в судовому засіданні, 13 та 14 червня 2013 року з банківських карток позивача були переведені кошти на рахунки інших осіб. Дані обставини визнані та не оспорювались представником відповідача в судовому засіданні, а відповідно до статті 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Відповідно до прослуханих судоми аудіо записів, які містяться на диску (а.с.63), у зазначені у позові дні були здійснені дзвінки і відбувалися розмови осіб, що представлялися позивачем з працівниками контакт центру банку, при цьому працівники банку одразу ж зверталися до дзвонившого за імям та по батькові, не питаючи повністю анкетні дані, договорюючи останні номери картки, не звертаючи уваги на неправильне промовляння прізвища та інше, внаслідок чого здійснювали банківські переводи на вимогу особи, що дзвонила, на рахунки інших осіб. Такі дії працівників банку (відповідача) на думку суду не відповідають положенням Умов та надання банківських послуг та призвели до порушення прав позивача у виді завдання матеріальних збитків. При цьому голоси осіб, що дзвонили були різними. Представник відповідача щодо цього заперечував, однак доказів, які б це спростовували суду не надав. Відповідно до статті 1071 ЦК України, банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Статтею 1073 Цивільного Кодексу України, встановлено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Дана норма Закону узгоджується з п. 6.7, 6.8 Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням (Постанова Правління Національного банку України від 30.04.2010 року N 223, що діяло на час виникнення між сторонами по справі правовідносин. Згідно статті 37 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника, з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов'язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені необумовлений договором між ними. Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 258 Цивільного Кодексу України встановлено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме: вимоги щодо зобовязання відповідача зарахувати на розрахунковий рахунок та на платіжні картки суми безпідставно списаних грошових коштів, враховуючи комісію банку та клієнтську плату, в обсязі 41141,34 гривень з підстав викладених вище; інфляційні витрати (з підстав передбачених ст. 625 ЦК) за період з 15.06.2013 року по 11.06.2015 року підлягають задоволенню в обсязі: 31 069,08\~гривень, відповідно до встановлених індексів інфляції за цей період і опублікованих в газеті «Урядовий Курєр», враховуючи рекомендації викладені у Листі ВСУ № 62-97 від 03.04.1997 року; пеня відповідно до вимог ст. 37 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (0,1% за кожен день прострочки) з урахуванням положень ст. 258 ЦК України, підлягає стягненню за період з 12.06.2014 року по 11.06.2015 року, оскільки причин поважності строку позовної давності встановленої для даного виду стягнення позивачем суду не надано, в сумі: 15016,59 гривень, за формулою - [Пеня] = [Сума боргу] ? [Ставка пені (0,1%)] / 100% ? [Кількість днів - 365]; 3 % річних за період з 15.06.2013 року по 11.06.2015 року підлягають стягненню (з підстав передбачених ст. 625 ЦК) у сумі 2 454,92 гривень, в межах позовних вимог (ст.11 ЦПК України). моральна шкода, з урахуванням положень статей 22, 23 Цивільного процесуального Кодексу України та

Outcome: partial