Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Запорізької міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування позову зазначено, що 29.11.2014 року померла [PERSON]. За життя, а саме 15.01.1999 року [PERSON] було складено заповіт, відповідно до якого після її смерті все майно, що буде належати їй на момент смерті в тому числі однокімнатна квартини за адресою: м. Запоріжжя, бул. Центральний[ADDRESS] заповіла позивачу, [PERSON] Позивач за заповітом є єдиним спадкоємцем, інших спадкоємців у померлої немає. В установлений шестимісячний строк позивач не звернулася до нотаріусу с заявою про прийняття спадщини, оскільки смерть [PERSON] спричинила у позивача тяжкі душевні переживання та погіршення фізичного стану, а також затя позивача було демобілізовано до лав Військових сил України та позивач була змушена допомагати родині у догляді за дітьми та господарством. Посилаючись на поважність викладених причин пропуску строку для прийняття спадщини, позивач просить суд визначити додатковий строк для подання заяви для прийняття спадщини за заповітом після сперті [PERSON] на два місяці після набранням рішенням суду законної сили. В судове засідання позивач не зявилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності без проведення фіксації судового процесу, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити їх в повному обсязі. В судове засідання відповідач не зявився. Попередньо суду були надані заперечення в яких зазначено, що відповідач заперечує проти задоволення позову з тих підстав, що позивачем не зазначено та не обґрунтовано жодної поважної причини пропуску строку для прийняття спадщини. Також у запереченнях просили суд розглянути справу за відсутності представника відповідача. У звязку з чим, на підставі ст.ст. 197, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, 29.11.2014 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 01.12.2014 року серії І-ЖС №311660, яке видане Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис 7832 (а.с.3). На підставі свідоцтва №1288 про право власності на житло від 25.12.1996 року, виданого Орджонікідзевською районною адміністрацією - квартира за адресою: м. Запоріжжя, бул. Центральний[ADDRESS] зареєстрована Запорізьким бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за [PERSON] (а.с.7). 15.01.1997 року нотаріусом Третьої запорізької державної нотаріальної контори [PERSON] зареєстровано в реєстрі за №2-46 заповіт [PERSON], відповідно до якого після її смерті все майно, що буде належати їй на момент смерті в тому числі однокімнатна квартини за адресою: м. Запоріжжя, бул. Центральний[ADDRESS] заповіла [PERSON] (а.с.10). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України). В установлений законом строк [PERSON] с заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталась. Згідно ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1272 ЦК України). Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України „Про судову практику у справах про спадкування від 30.05.2008 року № 7, встановлено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутись до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-85цс12 від 26.09.2012 року, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються. Позивач у позові зазначила, що причиною пропуску строку для звернення до нотаріуса с заявою про прийняття спадщини стало те, що смерть [PERSON] спричинила у неї тяжкі душевні переживання та погіршення фізичного стану, що затя [PERSON] [PERSON], було демобілізовано до лав Військових сил України та направлено до зони АТО, що також негативно сказалося на самопочутті позивачки та змусило її допомагати родині у догляді за дітьми та господарством. Однак, докази у підтвердження поважності причин пропуску строку в матеріалах справи відсутні. Позивачем не надано жодної довідки, виписки з історії хвороби, підтвердження про зміну місця проживання, тощо. Суд, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Проте поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема, тривала хвороба спадкоємців, велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна, складні умови праці, які пов'язані з тривалими відрядженнями. У відповідності зі ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, враховуючи те, що позивачем суду не надано докази у підтвердження поважності причин пропуску строку на звернення с заявою про прийняття спадщини та враховуючі, то позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed