Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором в сумі 5253,70 грн. У підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що між сторонами по справі було укладено договір № 3646007254-006266 від 29.05.2018 року про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Договір було укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на Інтернет сайті https://e-groshi.com і виконання ним певних дій, які свідчать про укладення Договору. Повідомленням № 548 від 11.09.2018 року підтверджується, що позивачем було перераховано на картковий рахунок відповідача № 5168742219878133 позику у розмірі 1000,00 грн. Дана сума перерахована на підставі договору про організацію взаємодії при переказі. Відповідно до умов Договору строк, на який подається позика становить 31 днів. Дата надання позики 29.05.2018 року, дата повернення позики 23:00 28.06.2018 включно. Згідно умов договору сума процентів за користування позикою становить 363,7 грн. за 31 день. Станом на 14.09.2018 року відповідачем прострочені строки повернення позики, що призвело до виникнення заборгованості в розмірі 5253,70 грн., яка складається з: - заборгованість за кредитом - 1000,00 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом 1923,70 грн.; - заборгованість за пенею 2330,00 грн. Позивач просив суд стягнути на свою користь суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати по справі. У судове засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просив їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач до судового засідання не зявився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином. Тому суд вважає можливим зі згоди представника позивача, провести заочний розгляд справ та постановити заочне рішення. Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами по справі укладено договір № 3646007254-006266 від 29.05.2018 року про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Договір було укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на Інтернет сайті https://e-groshi.com і виконання ним певних дій, які свідчать про укладення Договору. Повідомленням № 548 від 11.09.2018 року підтверджується, що позивачем було перераховано на картковий рахунок відповідача № 5168742219878133 позику у розмірі 1000,00 грн. Дана сума перерахована на підставі договору про організацію взаємодії при переказі. Відповідно до умов Договору строк, на який подається позика становить 31 днів. Дата надання позики 29.05.2018 року, дата повернення позики 23:00 28.06.2018 включно. Згідно умов договору сума процентів за користування позикою становить 363,7 грн. за 31 день. Зокрема, в ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначені договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примі договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією сторонок прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладе моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: -надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію у електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; -заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; -вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний д якщо зміст таких дій чітко розяснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці розяснення логічно повязані з нею. Статтею 12 цього закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п.12, ч. 1 ст. З Закону одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) ; електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній субєкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися субєктом електронної комерції, що пропонує укласти договір стороні електронного правочину засобом звязку, вказаним під час реєстрації системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від осо прийняла пропозицію укласти договір. Таким ідентифікатором\~є СМС\~повідомлення з\~кодом 279402,\~який зазначений\~у тексті договору у розділі «Підписи сторін». Приписами ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК 1 зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати робот) послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином Є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Згідно з приписами ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу звязку (ст. 207 ЦК України). Повідомленням №548 від 11.09.2018 року підтверджується, що Позивачем було перераховано на картковий рахунок Відповідача № 5168742219878133 позику у розмірі 1000, 00 (одна тисяча) гривень. Дана сума перерахована на підставі договору про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам 02.02.2018 року. Однак, в порушення вимог кредитного договору відповідач не виконав взяті на себе зобовязання, в звязку з чим станом на 14.09.2018 року відповідачем прострочені строки повернення позики, що призвело до виникнення заборгованості в розмірі 5253,70 грн., яка складається з: - заборгованість за кредитом - 1000,00 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом 1923,70 грн.; - заборгованість за пенею 2330,00 грн. За вимогами статей 527, 530 Цивільного кодексу України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України , порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначеним змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за позикою, Відповідач поруш\ зобовязання за даним Договором. Виходячи з вищенаведених доводів загальний розмір зобовязання, що виник у відповідача у звязку з отриманням кредитних коштів та користуванням станом на 14.09.2018 року, виходячи з поданих доказів, складає 5253,70 грн., яка складається з: - заборгованість за кредитом - 1000,00 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом 1923,70 грн.; - заборгованість за пенею 2330,00 грн. Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 1500,00 грн., суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст.58ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч. 1 ст. 60 ЦПК України). Крім того, згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно договору про надання юридичних послуг № 01/08-1 зазначено, що фізична особа-підприємець [PERSON], яка діє на підставі Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань може надавати послуги щодо захисту інтересів в будь-яких органах державної влади, а також в судах. Однак, суд зауважує, що ЦПК України регламентує відшкодування витрат правничої допомоги адвоката. Оскільки позивачем не надано доказів отримання правничої допомоги адвоката, суд не вбачає підстав для стягнення на користь позивача вказаних судових витрат. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 1762,00 грн.

Outcome: approved