Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості посилаючись на те, що між ними було укладено договір № б/н від 04 липня 2011 року, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 4800,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено що Клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. При укладанні Договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України. Згідно з цією статтею договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Позивач свої зобовязання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Однак, відповідач умов договору належним чином не виконав і станом на 31 грудня 2016 року наявна заборгованість в сумі 37757,76 грн, яка складається: із заборгованості по кредиту 4830 грн; заборгованості по процентам за користування кредитом 27803,58 грн; заборгованості за пенею та комісією 2850,00 грн; штраф (фіксована частина) 500,00 грн, штраф (процентна складова) 1774,18 грн. Зважаючи на викладене просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 37357,76 гривень за кредитним договором № б/н від 04 липня 2011 року та судові витрати у розмірі 1600,00 грн. Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву у якій підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить справу розглядати без його участі. Відповідач у судовому засіданні думку щодо позову міняв, спочатку позов визнав, пізніше в задоволені позову просив відмовити та пояснив, що між сторонами був укладений кредитний договір, згідно з яким він отримав кредит у розмірі 4800 грн. З часу отримання картки і до даного часу картка знаходилась у користуванні у [PERSON], з якою він проживав без реєстрації шлюбу. [PERSON] користувалася карткою без його відома. З 2011 року відповідачем будь-яких платежів на погашення кредиту не здійснювалось, а тому останній просив застосувати строк позовної давності. Суд, заслухавши відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, приходить до такого висновку. Судом встановлено, що 04 липня 2011 року між сторонами було укладено договір № б/н, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 4800,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач не виконував узяті на себе зобовязання щодо повернення кредиту і відсотків, в звязку з чим станом на 31 грудня 2016 року наявна заборгованість в сумі 37757,76 грн, яка складається із заборгованості по кредиту 4830 грн; заборгованості по процентам за користування кредитом 27803,58 грн; заборгованості за пенею та комісією 2850,00 грн; штраф (фіксована частина) 500,00 грн, штраф (процентна складова) 1774,18 грн. Згідно зі ст.629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. \~ Згідно з вимогами статей 1049, 1050, 1054 i 1056 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки. У разі порушення позичальником встановленого кредитним договором обов'язку цільового використання кредиту кредитодавець має право відмовитися від подальшого кредитування позичальника за договором. Також позичальник зобов'язаний повернути кредит кредитодавцеві у термін, встановлений договором. Відповідно вимог ст.1048 ЦК України розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Статтями 525 i 623 Цивільного кодексу встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст.256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист цивільного права або інтересу. В силу\~ст.257 ЦК України визначено загальну тривалість позовної давності у три роки. Згідно з ч.5\~ст.261 ЦК України, за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до розрахунку заборгованості останній платіж відповідача по договору був здійснений 11 червня 2014 року, а позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості 31 січня 2017 року, тобто до спливу трирічного терміну позовної давності, відтак така, як підстава для відмови в позові, не застосовується. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги\~є обґрунтованими та\~такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved