Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і його представник суду пояснив, що 02 жовтня 2017 року позивач передав відповідачу на не визначений термін зберігання насіння соняшника у загальній кількості 50 тонн. 25 квітня 2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення насіння соняшника у кількості 40 тонн або повернення коштів за передане на зберігання насіння соняшника. 08 листопада 2018 року Криничанським районним судом було ухвалене заочне рішення у справі за позовом [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Вишневе» про стягнення суми збитків, яким задоволено позовні вимоги. Рішення набрало законної сили 10 грудня 2018 року. 11 грудня 2018 року позивач звернувся до Криничанського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Дніпропетровській області із заявою про примусове виконання вказаного рішення суду. 13 грудня 2018 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження №57903560 на виконання виконавчого листа №178/779/18. Фактичне стягнення суми грошових коштів за вказаним рішенням суду відбулося 04 лютого 2019 року. Просить стягнути з відповідача 28356,32 грн. - втрати від інфляції, 10412,77 грн. - 3% річних, 61236,12 грн. - відсотки за неправомірне користування чужими коштами, всього 100005,21 грн. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що 04 лютого 2019 року судове рішення від 08 листопада 2018 року було фактично повністю виконано. Вислухавши сторони, перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступного. 08 листопада 2018 року Криничанським районним судом Дніпропетровської області було ухвалене заочне рішення за позовом [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Вишневе» про стягнення суми збитків, яким задоволено позовні вимоги. Рішення набрало законної сили 10 грудня 2018 року. 11 грудня 2018 року [PERSON] звернувся до Криничанського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Дніпропетровській області з заявою про примусове виконання вказаного рішення суду. Державним виконавцем Криничанського РВ ДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області 13 грудня 2018 року відкрито виконавче провадження №57903560 на виконання виконавчого листа №178/779/18. 04 лютого 2019 року відбулося фактичне стягнення суми грошових коштів за вказаним рішенням суду. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ст.ст.12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Ст.526 ЦК України вказує на те, що зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.527 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За приписами ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідальність, передбачена ст.625 ЦК України є особливою мірою відповідальності боржника за порушення грошового зобов`язання, однак, як убачається з матеріалів справи між [PERSON] та товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Вишневе» було відсутнє грошове зобов`язання, оскільки відповідачу було передане на зберігання насіння соняшника, а не грошові кошти. Оскільки неправомірними діями відповідача позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена не в грошовому еквіваленті, а відтак не є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних, що узгоджується з положеннями ч. 2ст. 625 ЦК України задоволенню не підлягають. Ураховуючи вищевикладене, правовідносини, які склалися на підставі договору про надання соняшника на зберігання, не є грошовим зобов`язанням і, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, на них поширюється дія ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання (постанова Верховного Суду України від 14 листопада 2011 р. у справі № 6-40цс11), суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, то судові витрати зі сплати судового збору розподілу між сторонами не підлягають.

Outcome: dismissed