Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON] (1963 року народження), [PERSON] (1986 року народження), [PERSON] (1988 року народження) такими, що втратили право на користування житловим будинком [ADDRESS], що належить йому на праві приватної власності. Позивач зазначає, що він проживав однією сім'єю з відповідачами по справі. Власником житлового будинку, що розташований у [ADDRESS] є позивач. У вищевказаному житловому будинку зареєстровані колишня дружина - [PERSON] та її діти [PERSON], [PERSON]. З 2008 року відповідачі не проживають у вказаному будинку, позивач розірвав шлюб із відповідачкою - [PERSON]. Позивач вказує, що постійно проживаючи у другому місці відповідачі не цікавились ні житлом ні його утриманням. З позивачем проживає його спільна з відповідачкою дочка - [PERSON] ([INFO]), на яку відповідачка сплачує аліменти. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачі в судовому засіданні позовні вимоги визнали та не заперечували проти їх задоволення, вказали, що на житло не претендують. Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з слідуючих підстав: Відповідно до Свідоцтва про право власності серії САК № 746055 від 14.03.2014 року та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 19031131 від 14.03.2014 року [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Згідно із довідки № 37 від 24.02.2015 року виданої Сокільчанською сільською радою Попільнянського району, Житомирської області [PERSON] (1963 року народження), [PERSON] (1986 року народження) та [PERSON] (1988 року народження) зареєстровані за адресою: [ADDRESS], але там не проживають з 2008 року. Відповідно до рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 27.03.2013 року шлюб зареєстрований 20.09.1997 року Сокільчанською сільською радою, Попільнянського району, Житомирської області, актовий запис № 11 між громадянином України - [PERSON] ([INFO]) та громадянкою України - [PERSON] ([INFO]) було розірвано. Після реєстрації розірвання шлюбу прізвище дружини було залишено - «[PERSON]». Згідно приписів ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Однак, ч.1 ст. 71, 72 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В свою чергу, відповідачами не заперечується той факт, що вони тривалий час (більше року) не проживають у спірному житлі, не вносять плату за користування житлом та за комунальні послуги. Враховуючи вказане суд дійшов висновку про те, що зазначені обставини в їх системному зв'язку свідчать, що [PERSON] (1963 року народження), [PERSON] (1986 року народження), [PERSON] (1988 року народження) належить визнати таким, що втратили право на користування житловим будинком [ADDRESS], що належить - [PERSON] ([INFO]) на праві приватної власності. Згідно приписів ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved