Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Чумаківської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області про призначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 15 травня 2017 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно, в тому числі на земельну ділянку площею 2,790 гектарів в межах згідно з планом, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Чумаківської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ДП № 095848 згідно розпорядження голови Дніпропетровської державної адміністрації № 832-р від 26.12.2003 року і зареєстрованого в Книзі записів державних актів № 010312001392. 16 січня 2010 року [PERSON] спадкодавцем було складено заповіт, посвідчений Чумаківською сільською радою Дніпропетровського району Дніпропетровської області за реєстровим номером 09 (копія додається), за яким належний спадкодавцю земельна ділянка площею 2,790 гектарів , яка розташована на території Чумаківської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, вона заповіла йому онуку [PERSON]. Маючи намір прийняти спадщину, 22 березня 2018 року він, [PERSON] звернувся до Дніпровської районної державної нотаріальної контори (нотаріус [PERSON]В.). Проте у прийнятті заяви йому було відмовлено в зв'язку з пропуском встановленого законодавством строку на прийняття спадщини (шість місяців). При цьому йому було роз'яснено, що питання про визначення додаткового строку для подання заяви може бути вирішено судом. Однак, вказаний строк для прийняття спадщини був пропущений нею з поважних причин. Про смерть останньої та про наявність заповіту, він дізнався на початку березня 2018 року. З наведеного випливає, що встановлений статтею 1270 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) строк на прийняття спадщини пропущений з поважних причин, а саме: необізнаність про смерть [PERSON] та необізнаність про існування заповіту. Просить суд визначити [PERSON] додатковий строк тривалістю два місяця для подання до Дніпровської районної державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON]. До початку відкритого судового засідання позивач надав заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив справу розглянути без його участі. Представник Чумаківської сільської ради до початку відкритого судового засідання надав заяву про розгляд справи без його участі. Вивчивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Судом встановлено, що [PERSON] померла 15.05.2017 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КИ №754736, актовий запис №29 від 15 травня 2017 року. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 2,790 гектарів в межах згідно з планом, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Чумаківської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ДП № 095848 згідно розпорядження голови Дніпропетровської державної адміністрації № 832-р від 26.12.2003 року і зареєстрованого в Книзі записів державних актів № 010312001392. [PERSON] за життя склала заповіт від 16 січня 2010 року, на користь [PERSON]. Також, в судовому засіданні було оглянуто копію спадкової справи після смерті [PERSON]. Постановою державного нотаріуса Дніпровської районної державної нотаріальної контори [PERSON], від 22 березня 2018 року відмовлено [PERSON], у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 15 травня 2017 року, оскільки ним пропущений строк на прийняття спадщини. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Статтею 1272\~ЦК України встановлено, що у разі, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно Правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-85цс12, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст.\~1272\~ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч. 3 ст.\~1272\~ЦК України не застосовуються. У позові позивач зазначає, що своєчасно спадщину не прийняв через те, що був необізнаний про смерть спадкодавця та про існування заповіту, тобто свідомо, за відсутності будь-яких перешкод не вчиняв дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає, що строк на звернення із заявою про прийняття спадщини пропущений без поважних причин та підстави для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відсутні. Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed