Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про зобовязання вчинити певні дії покликаючись на те, що 03 жовтня 2007 року між [PERSON] та ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» був укладений договір застави транспортного засобу № 5724287, що посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] і зареєстрований в реєстрі за № 4705. Відповідно до пунктів 1.2, 1.3 Договору застави предметом договору є забезпечення виконання зобовязань що випливають з кредитного договору № 5724255 від 2007 року укладеного між сторонами про повернення кредиту в сумі 23622,00 дол. США. Пунктом 1.3. Договору застави визначено, що згідно умов цього договору відповідач [PERSON] передав, а ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» прийняв в заставу легковий автомобіль марки Chevrolet Epica, модель LА69L. легковий седан-В, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Пунктом 7.10 Договору застави передбачено, що він припиняє чинність у випадках передбачених ним законодавством. Примусове виконання, реалізація заставного майна та перерахування коштів отриманих від неї проводилось державним виконавцем Залізничного відділу ДВС ЛМУЮ відповідно до діючого законодавства України про виконавче провадження. Всі дії по підготовці, проведенню та оформленню результатів прилюдних торгів по реалізації майна боржника проведені у відповідності до діючого законодавства про виконавче провадження, процесуальні документи винесені державним виконавцем та дії вчинені ним протягом примусового провадження виконавчих дій відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження». Постановою начальника відділу слідчого управління ГУ МВСУ Л/о [PERSON] № 2/10049 від 19 листопада 2010 року накладений арешт на автомобіль позивача. Крім цього відповідач ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» незважаючи на письмові повідомлення не звертається до державного реєстратора Державного реєстру обтяжень рухомого майна з заявою про припинення обтяження з автомобіля. Просить договір застави транспортного засобу № 5724287, укладений між ПАТ «Перший український міжнародний банк» та [PERSON], що посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] і зареєстрований в реєстрі за № 4705 визнати припиненим, визнати за ним право власності на автомобіль марки Chevrolet Epica, модель LА69L легковий седан-В, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], звільнити з-під арешту автомобіль марки Chevrolet Epica, модель LА69L. легковий седан-В, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] накладеного постановою начальника відділу ГУ МВСУ Л/о [PERSON] № 2/10049 від 19 листопада 2010 року на майно [PERSON], вилучити з державного реєстру обтяжень рухомого майна запис № 13366531 зареєстрований 11 грудня 2012 року щодо приватного обтяження (застава рухомого майна), автомобіль марки Chevrolet Epica, модель LА69L. легковий седан-В, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], внесеного ПАТ «Перший український міжнародний банк», код ЄДРПОУ 14282829, 83001, Донецька область, м. Донецьк, вул. Університетська 2-а на підставі договору застави № 5724287 від 03 жовтня 2007 року, № 4705 ПУМБ РЦ «Львів», щодо боржника [PERSON], код. [NUMBER], м. Львів, вул. Виговського. 29 кв.57. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, давши аналогічні пояснення, просить позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області в судовому засідання проти позову заперечила та пояснила, що враховуючи те, що кримінальна справа порушена за статтями КК України санкцією яких передбачена конфіскація майна, при досудовому слідстві накладено відповідний арешт. Слід зазначити, що в разі виконання відповідачем [PERSON] зобовязань по заставному договорі, такий би міг відчужити належне йому майно та, як наслідок, забезпечення заявленого в межах кримінальної справи цивільного позову було б не виконано. Арешт накладався на майно відповідача [PERSON] а не позивача. Факти які б вказували на недодержання законності у діяльності слідчого СУ ГУМВС України у Львівській області при винесенні постанови про накладення арешту відсутні. Жодних постанов про накладення арешту на майно позивача слідчим не приймалось. Позивачем не наведено жодних фактів неправомірних дій по відношенню до позивача з боку ГУМВС України у Львівській області. Всупереч вимогам п.п. 5-6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України [PERSON] не зазначає докази, що підтверджують дану обставину. Співвідповідачі у судове засідання не зявились, про причини неявки суд не повідомили, хоча належно були повідомлені про час та місце слухання справи, наслідки неявки, а тому згідно ст.169 ЦПК України, суд вважає, що справу можна розглядати у їх відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обовязки та взаємовідносини сторін. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, а тому згідно ст. 169 ЦПК України, суд вважає, що справу можна розглядати у його відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обовязки та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши інші матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити. Судом встановлено, що 03 жовтня 2007 року між [PERSON] та ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» був укладений договір застави транспортного засобу № 5724287, що посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] і зареєстрований в реєстрі за № 4705. /80-81/ Однак позивач та його представник покликаючись на те, що внаслідок реалізації спірного автомобіля Chevrolet Epica, модель LА69L легковий седан-В, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] з прилюдних торгів та відповідно задоволення інтересів ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» за кредитним договором № 5724255 від 03 жовтня 2007 року вказаний договір застави, відповідно ст. 28 Закону України «Про заставу», підлягає припиненню, взагалі не надали суду вказаного кредитного договору, що позбавляє суд можливості перевірити підставність посилань позивача та його представника на зазначений договір та не надали суду, відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК Укораїни жодних належних та допустимих доказів того, що, на даний час, існує спір між позивачем та відповідачем ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» щодо вказаного договору застави та ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» не визнає припинення даного договору. Окрім того, жодними доказами не підтверджено покликання позивача та його представника на те, що ПАТ «Перший Український Міжнародний банк», не зважаючи на письмові звернення позивача, не звернувся до державного реєстратора Державного реєстру обтяжень рухомого майна з заявою про припинення обтяжень зі спірного автомобіля, оскільки суду не надано ні вказаних позивачем письмових повідомлень, ні відмов відповідача ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» надати вказане звернення. Також позивачем та його представником суду взагалі не надано доказів існування, на даний час, обтяжень щодо спірного автомобіля, оскільки останні відомості щодо таких обтяжень, надані позивачем, датовані 2013 роком та продовження їх дії на час розгляду справи. /а.с. 5, 5 зворот/ З пояснень представника позивача вбачається, що 19 листопада 2010 року постановою начальника відділу слідчого управління ГУ МВСУ Л/о [PERSON] № 2/10049, в межах досудового розслідування у кримінальній справі, накладено арешт на автомобіль Chevrolet Epica, модель LА69L легковий седан-В, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Однак дана постанова ні позивачем, ні його представником суду не надана, що також позбавляє суд можливості надати належну оцінку покликанням позивача та його представника. Суд вважає, що у задоволенні позовної вимоги щодо звільнення з-під арешту спірного автомобіля за даною постановою слід відмовити оскільки зі змісту ст. 3 ЦПК України випливає, що кожна особа має право звернутися до суду лише за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів та потреба в такому захисті виникає тоді, коли зазначені права не визнаються чи оспорюються іншими особами, натомість позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів того, що вона зверталась до відповідача [PERSON] управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області з проханням зняти відповідний арешт, та йому було, у будь-якій формі, у цьому відмовлено. Також відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак позивач та його представник під час судового розгляду справи, не довели ті обставини, на які вони посилалися, як на підстави своїх вимог а саме не надали суду жодних належних та допустимих доказів оспорювання права позивача на спірний автомобіль та звернення позивача в уповноважені органи з проханням реєстрації його права власності на даний автомобіль, та йому було, у будь-якій формі, у цьому відмовлено. У відповідності до ч. 1 ст. 33 ЦПК України, суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов предявлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Не зважаючи на вказані обставини, в судовому засіданні, представник позивача взагалі не надав суду пояснень з приводу позовної вимоги щодо вилучення з державного реєстру обтяжень рухомого майна запис № 13366531 зареєстрований 11 грудня 2012 року щодо спірного автомобіля, не зазначив належного відповідача за даною позовною вимогою та не вказав хто саме чи яка юридична особа повинна вчинити відповідні дії з приводу даного запису. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак позивач у позовній заяві, представник позивача під час судового розгляду справи, не довели ті обставини, на які вони посилалися, як на підстави своїх вимог. Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх обєктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Outcome: dismissed