Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про визнання права особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що у період з 11.11.2000 року по 24.03.2011 року знаходився у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. 20.06.2007 року між ним та АКБ «Укрсоцбанк» був укладений договір кредиту, відповідно до якого йому було надано у тимчасове користування грошові кошти у розмірі 191900 гривень зі сплатою 12,7% річних з кінцевим терміном погашення кредиту до 15.06.2032 року. За вказані кредитні кошти ним була придбана чотирьохкімнатна квартира №2 у будинку №61 по улиці 50 років СРСР у місті Маріуполі та укладений договір купівлі-продажу квартири, який був посвідчений приватним нотаріусом. Вказаний договір був зареєстрований у МКП «Маріупольське БТІ» 21.06.2007 року. У якості забезпечення зобов'язань за вищевказаним кредитним договором, між ним та банком був укладений іпотечний договір. Грошові кошти на сплату кредиту за квартиру особисто вносилися ним. Враховуючи, що квартира була придбана за кошти, котрі були отримані на підставі договору кредиту та виплачувались ним особисто за власні кошти, вважає що вказана квартира не є об'єктом права спільної сумісної власності та просить визнати за ним право особистої приватної власності на квартиру. Позивач надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідачкою надана суду письмова заява про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Третя особа МВ ДОФ АКБ «Укрсоцбанк» у судове засідання не з'явились з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Відповідно до поданих сторонами заяв суд розглянув справу у їх відсутності. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, у зв'язку із розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені такі факти та відповідні ним відносини. Відповідно до іпотечного договору №218/9-23.138 від 20.06.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON], [PERSON] передав АКБ СР «Укрсоцбанк» в іпотеку квартиру [ADDRESS]. Загальна заставна вартість предмету іпотеки становить 191900 гривень. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 21.06.2007 року №14993068, власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу №2337 від 20.06.2007 року. Відповідно до рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 березня 2011 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON], який був зареєстрований 11.11.2000 року, актовий запис №610 - розірвано. Відповідно до свідоцтва про зміну імені, виданого повторно 14 березня 2014 року, Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області зареєстровано зміна імені з [PERSON] на [PERSON], актовий запис №18 від 14.03.2014 року. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до п.3 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вирішуючи справу, суд приймає до уваги, що позивачем особисто за власні кошти сплачується кредит за вищевказану квартиру, а відповідачка не вважає зазначене нерухоме майно спільною сумісною власністю подружжя, тому вважає, що він має право звернутися до суду з вимогою про визнання права особистої приватної власності за ним на нерухоме майно, оскільки це зачіпає його права як власника цього нерухомого майна. У зв'язку із вказаним, суд вважає необхідним захистити права позивача [PERSON] та визнати в судовому порядку за ним право особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS], а визнання відповідачкою пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі ст.392 Цивільного кодексу України, п.3 ч.1 ст.57 СК України,

Outcome: approved