Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, третя особа: Третя Запорізька державна нотаріальна контора про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом, зазначивши в обґрунтування позову наступне. [INFO] року померла [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно, до складу якого входить квартира [ADDRESS] що належала померлій на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом 3-ї Запорізької державної нотаріальної контори від 18.12.1999р. №2-3027 та свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 22.07.1993 року. Відповідно до заповіту за реєстровим № 1-274 посвідченого 21.05.1999 року, державним нотаріусом 3-ї Запорізької державної нотаріальної контори Коваленко В.В., померла [PERSON] вказане майно заповіла позивачу. Позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом, однак постановою нотаріуса від 24.02.2017 р. № 368/02-31 позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, у зв'язку з розбіжностями, які виникли при написанні прізвища померлої, а саме: згідно свідоцтва про смерть, серії [NUMBER], виданого Запорізьким міським відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 30.05.2016 року зазначено прізвище „[PERSON] а в свідоцтві про право на спадщину за законом, виданим Третьою Запорізькою державною нотаріальною конторою 18.12.1999 року за реєстровим № 2-3027, вказано [PERSON] За вказаних обставин позивач просить суд визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON]. В судове засідання позивач не з'явився, суду надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність без проведення фіксації судового процесу, в якій вказав, що підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача до судового засідання не з'явився, суду надав письмові пояснення та заяву про розгляд справи у його відсутність без фіксації судового процесу, просить ухвалити рішення на розсуд суду. Третя особа у судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву, в якій просить суд провести розгляд за її відсутності без проведення фіксації судового процесу. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно ч. 1 ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 30.05.2016 року. За життя [PERSON] належала квартира [ADDRESS] 1/2 частина на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 22.07.1993 року, 1/2 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Третьої Запорізької державної нотаріальної контори Пянтковською О.Г. № 656 від 18.12.1999 року, право власності зареєстровано у встановленому законом порядку. За життя [PERSON] склала заповіт на ім'я сина [PERSON], посвідчений державним нотаріусом Третьої Запорізької державної нотаріальної контори Коваленко В.В, 21.05.1999 року, реєстровий № 1-274, відповідно до якого все своє майно заповіла позивачу. Згідно ст.ст.1216, 1222, 1223 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як роз'яснено в листі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Ст.1268, 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст.1297 ЦК України). Після смерті [PERSON] позивач у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, на підставі якої було заведено спадкову справу № 160/2016 за заявою [PERSON] від 14.06.2016 року. Таким чином, позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] та прийняв спадщину шляхом звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Постановою державного нотаріуса Третьої Запорізької державної нотаріальної контори Трипольської К.К. від 24.02.2017 року № 368/02-31 позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, отже права позивача підлягають захисту у судовому порядку. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що до складу спадщини входить квартира [ADDRESS], належна [PERSON] і позивач прийняв спадщину, однак не може її оформити через нотаріальну контору, суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved