Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за договором оренди в розмірі 34370,04 грн. та понесених судових витрат. В обгрунтування позову вказує, що він є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Між ним та відповідачкою 25.09.2018 року було укладено договір оренди квартири (житлового приміщення). За умовами даного договору належну йому квартиру з майном, що знаходиться в квартирі та вказане в п. 1.7 договору, позивач передав відповідачці в користування строком на 12 місяців для проживання. Сторони домовилися (п. 5.1. договору), що плата за користування квартирою та майном за місяць складає 8000 грн. Орендна плата сплачується не пізніше 25 числа кожного наступного місяця. Відповідно до умов п. 5.6, п. 5.7 договору вартість комунальних послуг не входить до орендної плати, усі витрати оплачуються орендарем самостійно. Орендар зобов'язалася своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату (п.7.1 договору). Згідно з п. 10.3 договору строк його дії встановлено до 25.09.2019 року. Згідно з актом прийому-передачі нерухомого майна в оренду від 25.09.2018 року орендодавець передав, а орендар прийняла у тимчасове платне користування квартиру та майно, що в ній знаходиться, за вище вказаною адресою. Позивач вказує, що відповідачка умови договору не виконала за період оренди квартири з 01.06.2019 року по 01.08.2019 року, що становить 2 місяці, оплату в сумі 16000 грн. не здійснила. Окрім того, позивач дізнався, що за період дії договору оренди виникла заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі 18370,04 грн. 09.08.2019 року ним на адресу відповідачки було направлено лист-претензію з вимогою сплатити борг, який остання отримала 12.08.2019 року, однак на дану вимогу не зреагувала і заборгованість перед позивачем за оренду квартири та житлово-комунальні послуги не погасила. Тому позивач просить стягнути з відповідачки на його користь плату за користування квартирою в сумі 16000 грн., заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 18370,04 грн. та судові витрати у вигляді сплаченого судового збору та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2100 грн. В судове засідання сторони не викликалися. Від представника позивача надійшло клопотання про підтримання позовних вимог в повному обсязі та відсутність заперечень щодо ухвалення заочного рішення. Відзиву на позов від [PERSON] до суду не надійшло. Згідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Суд, вивчивши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи, приходить до наступних висновків. Як передбачено ч.1 ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Як встановлено судом між позивачем як орендодавцем та відповідачкою як орендарем 25.09.2018 року було укладено договір оренди квартири (житлового приміщення). За умовами даного договору належну позивачу квартиру за адресою: [ADDRESS] , з майном, що знаходиться в квартирі та вказане в п. 1.7 договору, останній передав відповідачці в строкове платне користування терміном на 12 місяців для проживання (п. 1.1, п. 1.7, п. п. 4.1 договору). Сторони домовилися (п. 5.1. договору), що плата за користування квартирою та майном за місяць складає 8000 грн. Орендна плата сплачується не пізніше 25 числа кожного наступного місяця. Відповідно до умов п. 5.6, п. 5.7 договору вартість комунальних послуг не входить до орендної плати, усі витрати оплачуються орендарем самостійно. Орендар зобов'язувалася своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату (п.7.1 договору). Згідно з п. 10.3 договору строк його дії встановлено до 25.09.2019 року. А згідно з актом прийому-передачі нерухомого майна в оренду від 25.09.2018 року орендодавець передав, а орендар прийняла у тимчасове платне користування квартиру та майно, що в ній знаходиться, за вище вказаною адресою. Таким чином, сторонами дотримано всіх істотних умов договору, передбачених ч. 5 ст. 801-1 ЦК України. А відповідно до ч. 3 ст. 815 ЦК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Позивач в матеріалах позову вказував на те, що відповідачка умови договору не виконала за період оренди квартири з 01.06.2019 року по 01.08.2019 року, що становить 2 місяці, і оплату оренди в сумі 16000 грн. не здійснила. Відповідачкою даних тверджень позивача не спростовано належним та допустимими доказами, як і не надано доказів того, що договір оренди було розірвано на вимогу однієї зі сторін у визначений п. 10.6 договору строк. Разом з тим, ст.ст. 526 та 629 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Виходячи з цього суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідачки орендної плати в сумі 16000 грн., обумовленої договором, є обгрунтованими і підлягають до задоволення. Окрім того, відповідно до дублікату квитанції № 0.0.1404945546.1 від 11.07.2019 року позивачем сплачено плату за електроенергію в сумі 1998,72 грн., відповідно до дублікату квитанції № 0.0.1405119951.4 від 11.07.2019 року сплачено плату за водовідведення в сумі 80,58 грн., відповідно до дублікату квитанції № 0.0.1405119951.2 від 11.07.2019 року сплачено плату за теплопостачання в сумі 13525,96 грн., відповідно до дублікату квитанції № 0.0.1403576802.1 від 09.07.2019 року сплачено плату за електроенергію в сумі 1347,60 грн., відповідно до дублікату квитанції № 0.0.1403580632.1 від 09.07.2019 року сплачено квартплату в сумі 565,98 грн. Таким чином, позивачем документально підтверджено погашену заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі 17518,84 грн., а не 18370,04 грн., як вказує останній в позовній заяві. 09.08.2019 року на адресу відповідачки позивачем направлено досудову вимогу про стягнення заборгованості за оренду квартири в сумі 16000 грн. та боргу за житлово-комунальні послуги в розмірі 17591,94 грн. Судячи з даних поштової відправки вказану вимогу відповідачка отримала особисто 12.08.2019 року, однак на дану вимогу не зреагувала і заборгованість перед позивачем за оренду квартири та житлово-комунальні послуги не погасила. Доказів протилежного останньою на час розгляду справи судом не надано. Разом з тим, суд бере до уваги лише документально підтверджені позивачем витрати на погашення заборгованості за житлово-комунальні послуги в сумі 17518,84 грн., оскільки в позовній заяві останній просить стягнути 18370,04 грн., а в адресованій відповідачці досудовій вимозі про стягнення заборгованості за оренду квартири зазначає борг в сумі 17591,94 грн. Таким чином, оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню та стягненню з відповідачки на користь позивача орендної плати в сумі 16000 грн. та заборгованості за житлово-комунальні послуги в сумі 17518,84 грн., що разом становитиме 33518,84 грн. Щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2100 грн., то згідно з п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, відносяться, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Так, із наданого представником позивача попереднього розрахунку судових витрат слідує, що позивачу надано правничу (правову) допомогу вартістю 2100 грн. Виходячи з положень ст.ст. 137, 141 ЦПК України, ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката,

Outcome: partial