Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 13744,04 грн.. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 20 січня 2011 року між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та відповідачем - [PERSON] було укладено Кредитний договір № б/н, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Станом на 30 листопада 2015 року відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконує, в результаті чого виникла прострочена заборгованість на загальну суму в розмірі - 13744,07 грн., яка складається із: заборгованість за кредитом - 1583,94 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 8379,46 грн., заборгованість за пенею та комісією - 2650,00 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 630,67 грн.. Позивач був повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи, надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності їхнього представника та надав згоду на проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з»являлвся. Згідно ст. 224 ЦПК України суд, зі згоди представника позивача, проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що сторони перебувають у договірних кредитних правовідносинах, що підтверджується фактом укладення Кредитного договору б/н від 20 січня 2011 року згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, що підтверджується Анкетою-Заявою від 20 січня 2011 року про приєднання до Умовам і Правилам надання банківських послуг у ПриватБанку, Довідкою про умови кредитування з викоритсання кредитної карти «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», Витягом з Умов і Правил надання банківських послуг (а.с. 6-31). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. З матеріалів справи вбачається, що відповідач - [PERSON], порушуючи умови Кредитного договору № б/н від 20 січня 2011 року не погашав повністю кредит та проценти за користування кредитом, чим порушив майнові права та інтереси ПАТ «КБ «ПриватБанк». Згідно довідки - розрахунку заборгованість за Кредитним договором № б/н від 20 січня 2011 року станом на 30 листопада 2015 року становить суму в розмірі - 13744,07 грн., яка складається із: заборгованість за кредитом - 1583,94грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 8379,46 грн., заборгованість за пенею та комісією - 2650,00 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 630,67 грн. (а.с. 4-5). Відповідно до ст.ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України, яка зазначає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 2 ст. 536 ЦК України розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно змісту ч. 1 ст. 527 ЦПК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. У відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно ст. 610 ЦК України порушення зобов'зання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частина 1 ст. 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частина 1 ст. 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У разі порушення боржником зобов'язання він відповідно до ст. 549, 1050 ЦК України зобов'язаний сплатити неустойку (штраф, пеню). Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що між сторонами виникли кредитні зобов'язання і позивачем доведено наявність фактів порушення відповідачем умов виконання Кредитного договору № б/н від 20 січня 2011 року, у зв'язку із чим виникла заборгованість станом на 30 листопада 2015 року в розмірі 13744,07 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. Таким чином, позов є обрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати. Враховуючи зазначені вимоги Закону, суд вважає за необхідне стягнути судові витрати з відповідача на користь позивача, а саме 1378,00 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved