Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з неї заборгованості по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення з урахуванням 3% річних та інфляційного збільшення у розмірі 10481,17 грн, з них 6836,64 грн - сума основного боргу, 821,28 грн - сума 3% річних та інфляційне збільшення - 2823,25 грн, а також судових витрат у справі. В обґрунтування позову зазначає, що відповідач є відповідальним квартиронаймачем за адресою: [ADDRESS] , однак належним чином надані позивачем послуги з водопостачання та водовідведення не оплачує, у зв`язку з чим утворилася зазначена заборгованість. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.20). Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2020 року залучено до розгляду справи в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.47). Також 25 березня 2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі виходячи з наступних підстав. В позовній заяві та доданих до неї документах виявлені розбіжності, а саме відповідно до позовної заяви сума боргу станом на 31 грудня 2014 року складає 6836,64 грн, однак в досудовому повідомленні, направленому поштою відповідачу 17 січня 2020 року сума 6836,64 грн зазначена за період з 01 січня 1999 року по 31 грудня 2019 рік. В довідці розрахунку заборгованості, доданої до позовної заяви, зазначений період заборгованості з 01 січня 1999 року по 31 грудня 2014 рік. Відповідач також зазначає, що договір про надання послуг з питного водопостачання та/або централізованого водовідведення відсутній. Звертає увагу суду на те, що відповідно до акту обстеження від 25 березня 2015 року Комунального підприємства «Дніпроводоканал» за адресою: [ADDRESS] , вода заведена у підвальне приміщення під домом, в квартиру вода не заведена, розводки труб немає. Каналізація централізована, із сантехнічних приборів нічого не встановлено, що підтверджує відсутність можливості використання послуг водопостачання та водовідведення. Позивач у позовній заяві вимагає оплатити спожиті послуги, однак докази фактичного споживання відповідачем послуг водопостачання та водовідведення відсутні. Крім того, відповідач наголошує, що позивач звернувся до суду з позовними вимогами щодо сплати заборгованості за період з 01 січня 1999 року по 31 грудня 2014 року лише у лютому 2020 року, причини пропуску позовної давності у позові не зазначено, позовні вимоги та вказаний період нарахування виходять за межі встановленого ст. 257 ЦК України строку позовної давності, а тому строк позовної давності позивачем пропущений. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, у задоволенні позовних вимог просила відмовити. Треті особи [PERSON] , [PERSON] , Потеряйко Володимир Вікторович в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надали суду заяву про розгляд справи без їх участі, у задоволенні позовних вимог просили відмовити. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини. Відповідач є споживачем послуг з водопостачання і водовідведення за адресою [ADDRESS] , у зв`язку з чим на її ім`я відкрито особовий рахунок № [NUMBER] (а.с.5). Предметом господарської діяльності позивача є, зокрема, надання послуг з водовідведення та водопостачання (а.с.11-13). Відповідач до грудня 2014 року включно користувалася послугами Комунального підприємства «ДНІПРОВОДОКАНАЛ» Дніпровської міської ради, але оплату за послуги підприємства не вносила, а тому станом на 31 грудня 2014 року утворилась заборгованість по оплаті за водопостачання і водовідведення у загальному розмірі 10481,17 грн, з яких сума основного боргу - 6836,64 грн; інфляційне збільшення суми боргу - 2823,25 грн; розмір 3% річних - 821,28 грн (а.с.5-9). З 01 січня 2015 року нарахування за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення не проводяться (а.с.36). Актом КП «ДНІПРОВОДОКАНАЛ» від 25 березня 2015 року виявлені наступні несправності: в квартирі прописані 4 особи; вода заведена у підвальне приміщення під будинком, в квартиру вода не заведена, розводки труб немає. Каналізація централізована, із сантехнічних приборів нічого не встановлено, підігріву води не має. Квартира знаходиться в нежитловому стані (а.с.34). Вирішуючи пред`явлені позовні вимоги судом враховується наступне. Згідно ч. 3 ст. 11, ч. 2 ст. 509 ЦК України, цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Фактичне надання послуг з водопостачання та водовідведення і відкриття особового рахунку на ім`я споживача слід вважати фактичним укладанням договору на умовах, передбачених Законом України «Про питну воду та питне водопостачання», а також Правилами «Про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення». Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20, ч. 1-2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/ тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Відповідно до п. 1 Правил «Про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», ці правила регулюють правовідносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, і фізичною особою, яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. За таких обставин, з урахуванням наведених норм права зобов`язання по оплаті послуг з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення несе користувач/ власник житлового будинку, квартири, як споживач. Відповідно до ст. 68 ЖК України, наймачі (власники) зобов`язані своєчасно вносити оплату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Частиною 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Належних та допустимих доказів того, що відповідач не користувалася з 1999 року по 31 грудня 2014 року послугами позивача з водопостачання і водовідведення за адресою: [ADDRESS] , суду не надано. Надана суду довідка голови квартального комітету від 17 червня 2015 року щодо проживання позивача, третіх осіб [PERSON] та [PERSON] з 1995 року за іншою адресою не доводить відсутність факту користування відповідачем послугами позивача з водопостачання і водовідведення за адресою: [ADDRESS] . Та обставина, що з 25 березня 2015 року квартира відповідача знаходиться в нежитловому стані та послуги з централізованого водопостачання та водовідведення не надаються не свідчить про те, що такі послуги не надавалися позивачем до 01 січня 2015 року. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими. Однак відповідач у своєму відзиві наполягає на застосуванні строку позовної давності до пред`явлених позовних вимог, оскільки позивач просить стягнути заборгованість за період з 01 січня 1999 року по 31 грудня 2014 рік, але звернувся до суду з вказаними позовними вимогами лише у лютому 2020 року та причин пропуску позовної давності у позові не зазначено. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 5 ст. 261 ЦК України передбачено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до п.п. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, а сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позивач подав позов безпосередньо до канцелярії суду 04 лютого 2020 року (а.с.1). На час звернення позивача до суду пройшло більше ніж п`ять років з моменту утворення заборгованості відповідача перед позивачем. Суд також враховує правовий висновок, викладений Верховним судом України у постанові № 6-240цс14 від 11 лютого 2015 року, за яким частиною першою статті 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що укладений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Сторонами суду не надавалися докази на вчинення сторонами у належній письмовій формі правочину щодо збільшення строку позовної давності. При цьому, судом також враховується, що згідно ч.ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого зобов`язання. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Як вбачається з розрахунку заборгованості за період з 01 січня 1999 року по 31 грудня 2014 рік, відповідачем за вказаний період не здійснено жодного платежу, та позивач не міг не знати, що відповідач з 01 січня 1999 року по 31 грудня 2014 року порушував виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг (а.с.5-9). Отже, позивачем пропущено визначений ст. 257 ЦК України трирічний строк давності щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за основним зобов`язанням. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд не вбачає поважних причин пропущення строку позовної давності, позивач на такі поважні причини не посилається, а відповідач наполягає на застосуванні наслідків пропущення строку позовної давності. За наведених обставин, на підставі ч. 4 ст. 267 ЦК України у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Оскільки у задоволенні позовних вимог Комунального підприємства «Дніпроводоканал» відмовлено, понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору на підставі ст. 141 ЦПК України розподілу між сторонами не підлягають.

Outcome: dismissed