Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. Мотивуючи свої вимоги, тим що відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від 07 серпня 2012 року, [PERSON] отримала кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, який відповідає строку дії картки. У зв'язку із порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 22 лютого 2018 року має заборгованість у розмірі 18730,94 грн., яка складається з наступного: 843,01 грн. заборгованість за кредитом; 13519,79 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3000,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 868,14 грн. - штраф (процентна складова), яку позивач просить стягнути з відповідача, а також судовий збір. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявилася, але до суду надала заяву з клопотанням справу слухати при її відсутності, підтримує позовні вимоги на підставах викладених у позовній заяві, за заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, відзив не подала, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. За таких обставин, суд постановив у судовому засіданні ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, в порядку статей 280, 281 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши надані документи і матеріали, зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог встановив наступне. 07 серпня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір (а.с.2-3) та отримано кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, який відповідає строку дії картки. Відповідач не виконала зобовязання по договору внаслідок чого утворилась заборгованість, що станом на 22 лютого 2018 року має заборгованість у розмірі 18730,94 грн., яка складається з наступного: 843,01 грн. заборгованість за кредитом; 13519,79 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3000,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; Також, представником позивача заявлені вимоги про стягнення штрафів: 500,00 грн. - фіксована частина та 868,14 грн. - штраф (процентна складова), які передбачені п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг та Тарифами банку. Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України в постанові від 21 жовтня 2015 року у справі №6-2003цс15 про визнання кредитного договору недійсним, висловила правову позицію відповідно до якої цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вище викладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, що також відповідає правовій позиції, викладеній в постанові ВСУ у справі за № 6-1374 цс17. Відповідно до п.2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банку передбачене застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. Пунктом 3 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати неустойки. Пеня це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобовязання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. З матеріалів справи вбачається, що підставами стягнення як штрафу, так і пені, як різновидів неустойки, є порушення позичальником строків повернення кредиту та сплати відсотків за його користування. Отже, по суті таке стягнення є подвійною цивільно-правовою відповідальністю одного й того ж виду за одне й теж порушення договірного зобовязання. Так, на думку суду, не підлягають стягненню з відповідача штрафи, які позивач просив стягнути на підставі п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, оскільки вказаним пунктом штрафи нараховуються за порушення позичальником строків платежів по грошовим зобов'язанням, в той же час відповідно до п.2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг, за порушення строків платежу банком нараховується пеня, яку також просив стягнути позивач з відповідача. Отже, стягнення одночасно пені та штрафів є подвійною відповідальністю за одне порушення, що діючим законодавством не передбачено. Враховуючи наведене слід відмовити у стягненні з відповідача штрафів. Таким чином, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором №б/н від 07 серпня 2012 року в розмірі 17362,80 грн., яка складається з 843,01 грн. заборгованість за кредитом; 13519,79 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3000,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією. В задоволенні інших вимог необхідно відмовити за вище вказаних підстав. Позивачем [PERSON] акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» документально підтверджена сплата судового збору у розмірі 1762,00 грн. Понесені судові витрати відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265, 280-283, 289, 430 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved