Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

Позивач\~ звернувся\~ до суду\~ з позовом\~ до відповідача \~ про стягнення суми боргу на підставі наданої нею розписки і свої доводи обґрунтовує тим, що 25.06.2018 року він позичив відповідачці гроші в сумі 9000 гривень, які вона зобов`язалася повернути до 26.01.2019 року. Про отримання зазначеної суми та зобов`язання повернути борг відповідач написав власноручно розписку. Станом на час звернення до суду відповідач зобов`язання не виконала, боргу не повернула, тому він просив стягнути з неї на свою користь суму боргу. Позивач до судового засідання не з`явився, надав заяву слухати справу без його участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов визнала. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, у випадку визнання позову відповідачем суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, тому суд приймає визнання позову відповідачем та ухвалює рішення про задоволення позову у підготовчому судовому засіданні з таких підстав.\~ Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Частиною 1 ст.82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, що визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно до вимог ст. 1046 ЦК України\~,за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Статтею 1047 ЦК України\~передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. \~Згідно\~ст. 1049 ЦК України,\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику\~( речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були йому передані\~позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Суд враховує, що за\~висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року № 6-63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Так, у судовому засіданні встановлено і це не оспорюється відповідачем , що 25.06.2018 року відповідач отримала від позивача 9000 грн зі строком повернення через сім місяців, про що свідчить написана нею розписка на отримання грошей. Зобов`язання по сплаті боргу до теперішнього часу відповідачем не виконані. Таким чином, суд вважає доведеним факт укладання між сторонами\~25.06.2018 року договору позики на умовах, викладених в розписці. Як зазначив ВС України у постанові від 02.07.2014 року № 6-79цс14 стаття 526 ЦК України встановлює загальні умови виконання зобов`язань та закріплює основний принцип виконання зобов`язань принцип належного виконання, що стосується як суб`єктів, так і предмета, строку чи терміну, місця і способу виконання (ст.ст. 527-545 ЦК). За змістом ст.\~526\~ЦК належне виконання зобов`язання це передусім виконання його відповідно до умов договору і вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства. Однією з умов належного виконання зобов`язання є його виконання належними суб`єктами. Частина 1ст.\~510\~ЦК визначає, що сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. У ч.1ст.\~527\~ЦК сформульовано загальне правило, відповідно до якого боржник зобов`язаний особисто виконати зобов`язання, а інша сторона (кредитор) повинна особисто прийняти виконання, якщо інше не встановлено договором, або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. За\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, бо відповідачем порушено право позивача за договором позики, борг до теперішнього часу не повернуто. Відповідачем не надано будь-яких заперечень щодо існуючої заборгованості. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 768,40 грн. судового збору, оскільки заявлені вимогу підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved