Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив стягнути з [PERSON] затрати по виплаті страхового відшкодування, а саме франшизу 510 грн та судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 04.10.2013 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №1029567-02-10-01, відповідно до якого страховик застрахував автомобіль «Шкода», д.н. [NUMBER]. 06.06.2014 року на перехресті пр.Ватутіна та пр. Московського в м. Києві сталася дорожньо - транспортна пригода, за участю автомобіля «Фольцваген»,\~д.н. [NUMBER], яким керував [PERSON] та автомобіля «Шкода», д.н. [NUMBER], який перебував у власності [PERSON]. Відповідно до постанови Деснянського районного суду м. Києва від 18.07.2014 року, дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху [PERSON]. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль «Шкода», д.н. [NUMBER], який перебуває у власності [PERSON]. Відповідно до звіту №5652-70 з оцінки транспортного засобу від 17.06.2014 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Шкода», д.н. [NUMBER], становить 37372,31 грн. Згідно умов договору страхування ПрАТ «СК «ВУСО» сплатило страхувальнику суму страхового відшкодування в розмірі 37372,31 грн. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ««Фольцваген»,\~д.н. [NUMBER] на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «Київський страховий дім» відповідно до полісу №АС 6989150. Згідно з даним полісом ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну (на одного потерпілого) становить 50000,00 грн., при цьому франшиза складає 510.00 грн. Таким чином, з моменту виплати страхового відшкодування у ПрАТ «СК «ВУСО» виникло право вимоги до [PERSON] по відшкодуванню франшизи на суму 510 грн. На підставі викладеного просив позов задовольнити. 25.09.2015року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рашення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судові засідання 26.10.2015 та 02.12.2015 не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечувала представник позивача. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 04.10.2013 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №1029567-02-10-01, відповідно до якого страховик застрахував автомобіль «Шкода», д.н. [NUMBER]. 06.06.2014 року на перехресті пр.Ватутіна та пр. Московського в м. Києві сталася дорожньо - транспортна пригода, за участю автомобіля «Фольцваген»,\~д.н. [NUMBER], яким керував [PERSON] та автомобіля «Шкода», д.н. [NUMBER], який перебував у власності [PERSON]. Відповідно до постанови Деснянського районного суду м. Києва від 18.07.2014 року, дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху [PERSON]. Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно - правові наслідки дій осби, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії водія [PERSON] вочевидь не відповідали вимогам ПДР України, а тому він, як особа, що керував автомобілем «Фольцваген»,\~д.н. [NUMBER], внаслідок чого позивач поніс значні матеріальні збитки, є єдиною винною особою дії якої призвели до ДТП. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль «Шкода», д.н. [NUMBER], який перебував у власності [PERSON]. Відповідно до звіту №5652-70 з оцінки транспортного засобу від 17.06.2014 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Шкода», д.н. [NUMBER], становить 37372,31 грн. Згідно умов договору страхування ПрАТ «СК «ВУСО» сплатило страхувальнику суму страхового відшкодування в розмірі 37372,31 грн. (а.с.25) Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ««Фольцваген»,\~д.н. [NUMBER] на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «Київський страховий дім» відповідно до полісу №АС 6989150. Згідно з даним полісом ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну (на одного потерпілого) становить 50000,00 грн., при цьому франшиза складає 510.00 грн. Оскільки сума страхового відшкодування знаходиться в межах застрахованої відповідальності відповідача (50000) окрім франшизи 510 грн, вимоги позивача щодо стягнення суми франшизи ґрунтуються на законі. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, заподіяна неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової витати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана статити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Крім того, оскільки відповідач не відшкодував шкоду в добровільному порядку та згідно з положеннями ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» позивач отримав право вимоги на таке відшкодування. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач довів ті обставини на які посилався як на підставу своїх позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти в розмірі понесених витрат в сумі 510 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки даний спір вирішено на користь позивача, суд приходить до висновку, що судові витрати, понесені позивачем, повинні бути відшкодовані відповідачем. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved