Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕККО», в якому просив стягнути страхову виплату в розмірі 9 531 доларів США та пеню у розмірі 47,66 доларів США у перерахунку в національну валюту на день прийняття судом рішення. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що між ним та відповідачем укладено договір добровільного страхування життя. Відповідно до умов договору страховим випадком є дожиття страхувальника до закінчення строку дії страхового захисту, який закінчується 30.11.2015 року о 24.00 год. Страхова сума у разі дожиття страхувальника до погодженого строку дії страхового захисту складає 9 531 доларів США. і підлягає виплаті протягом 60 днів при настанні страхового випадку. Однак на день звернення до суду даним позовом відповідачем не виплачено позивачу страхову виплату. За захистом своїх прав він звернувся до суду. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не сповіщав, тому суд вважає за можливе розгляну справу у відсутність представника відповідача. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між відповідачем, як страховиком, та позивачем, як страхувальником, укладено договір добровільного страхування життя № 0004-0512 від 08.12.2005 р. (далі - Договір), відповідно до пункту 1.1 якого страховик при настанні страхового випадку зобов'язується сплатити страхову суму страхувальнику або іншим визначеним ним особам або на користь яких укладено цей Договір, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі в обумовлені страховиком строки та виконувати інші умови договору. У пункті 1.2 Договору зазначено, що договір укладено на страхування життя позивача, з додатковим страхуванням на випадок смерті, а п. 2.1 цього Договору встановлено, що об'єктом страхування за цим договором є майнові інтереси, пов'язані з життям страхувальника. У полісі страхування життя «Програма ЕККО-ЛАЙФ» № 0004-0512, який є невід'ємною частиною договору закріплено, що щорічна страхова премія (страховий платіж) становить 1 000 (одну тисячу) доларів США. Судом встановлено, що доказами належного і повного виконання страхувальником своїх зобов'язань по сплаті страхових платежів є квитанції, які містяться у матеріалах справи. Пунктом 6.1 Договору та у полісі життя «Програма ЕККО-ЛАЙФ» № 0004-0512 гарантовано, що страхова сума у разі дожиття страхувальника до погодженого строку дії страхового захисту складає 9 531 (дев'ять тисяч п'ятсот тридцять один) доларів США. Відповідно до підпункту 5.1.1 пункту 5.1 Договору дожиття страхувальника до закінчення строку дії страхового захисту є страховим випадком. У п. 13.2 визначено, що строки дії страхового захисту визначені у полісі страхування життя, який є невід'ємною частиною цього Договору. У полісі страхування життя «Програма ЕККО-ЛАЙФ» № 0004-0512 зазначено, що страховий захист закінчується 30.11.2015 року о 24:00. Згідно до підпункту 3 пункту 15.3 Договору при настанні страхового випадку страховик зобов'язаний здійснити виплату страхової суми протягом 60 днів або письмово повідомити про відмову чи затримку у виплаті з обґрунтуванням таких причин. Суд дійшов висновку, що першим днем строку для виплати відповідачем позивачу страхової суми є 01.12.2015 р., а останнім 30.01.2016 р. , але оскільки останній день строку припадає на вихідний день, то останній днем є перший робочий день, тобто 01.02.2016 р. Позивач 26.11.2015 р. звернувся до відповідача із заявою, яка зареєстрована відповідачем під № 846, про виплату йому страхової суми у зв'язку із закінченням терміну дії зазначеного договору із зазначенням своїх банківських реквізитів. Заява позивача від 12.02.2016 р. до відповідача вимогою пояснити невиплату страхової суми у розмірі 9531 доларів США залишилась без відповіді і задоволення. Отже, суд прийшов до висновку, що ПрАТ «СК «ЕККО» не виконав своїх зобов'язань по виплаті позивачу страхової суми чим порушив умови укладеного договору і норми законодавства. У статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зазначено, що підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини. Частиною 1 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до частини 6 статті 6 Закону України «Про страхування» від 07.03.1996 № 85/96-ВР страхування життя - це вид особистого страхування, який передбачає обов'язок страховика здійснити страхову виплату згідно з договором страхування у разі смерті застрахованої особи, а також, якщо це передбачено договором страхування, у разі дожиття застрахованої особи до закінчення строку дії договору страхування та (або) досягнення застрахованою особою визначеного договором віку. Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. У статті 629 ЦК України регламентовано обов'язковість договору для виконання сторонами. У статті 16 Закону України «Про страхування» закріплено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до положень ст. 979, 980 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування). У ч. 4 ст. 19 Закону України «Про страхування» передбачено, що грошові зобов'язання сторін по договорах страхування життя, за їх згодою, можуть бути визначені як у національній валюті України, так і у вільно конвертованій валюті або розрахункових величинах, що визначають фактичний розмір зобов'язань страховика на дату виникнення або виконання цих зобов'язань. У ч.3 ст. 991 ЦК України вказано, що рішення страховика про відмову у здійснити страхову виплату повідомляється страхувальникові у письмовій формі з обґрунтуванням причин такої відмови. Згідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (ч. 1 ст. 60 ЦПК України). Оскільки підпунктом 15.3 пункту 15 укладеного договору, ч.1 ст. 990 ЦК України та у ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» передбачено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування), то у суду є достатні підстави вважати заяву позивача до відповідача від 26.11.2015 р. № 846 належним і допустимим доказом, який породив у страховика обов'язок здійснити на користь страхувальника страхову виплату у сумі 9531 доларів США протягом 60 календарних днів з наступного дня за днем закінчення дії страхового захисту, вказаного в полісі, тобто з 01.12.2015 р. Разом з тим, суд не знайшов ознак у поведінці позивача або інших доказів, які відповідно до розділу 12 договору № 0004-0512 від 08.12.2005 р. і норм законодавства, є підставами для відмови у виплаті 9531 доларів США страхової виплати. Відповідачем не надано до суду будь-яких рішень, листів, інших доказів тощо про повідомлення позивача про відмову йому у виплаті вищевказаної страхової виплати. Частиною 3 ст. 19 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхова виплата здійснюється тією валютою, яка передбачена договором страхування, якщо інше не передбачено законодавством України. Статтею 26 цього Закону встановлено, що негативний фінансовий стан страховика не є підставою для відмови у виплаті страхових сум (їх частин) або страхового відшкодування страхувальнику. У статті 610 ЦК України вказано, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з вимогами ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі аналіз наведених вище норм законодавства з огляду на наявні у справі докази суд приходить до висновку про те, що відповідач, починаючи з 01.12.2015 р. по 01.02.2016 р., порушив своє зобов'язання по виплаті позивачеві страхової суми у сумі 9531 доларів США, яка передбачена укладеним договором, що і стало причиною звернення останнього до суду за захистом своїх прав та інтересів. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги по стягненню 9531 доларів США є законними і обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Крім того, позивач просить стягнути на свою користь 47, 66 доларів США пені, що розрахована за два календарні місяці - лютий, березень. Таке право позивача передбачено пунктом 16.1 Договору № 0004-0512, в якому погоджено, що страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасну виплату страхової суми шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені) у розмірі 0,25% в місяць від суми, що підлягає виплаті. Суд знаходить таку позовну вимогу правомірною на підставі статті 992 ЦК України, де закріплено, що у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Отже, за таких обставин, оцінивши наявні у матеріалах справи докази у сукупності, проаналізувавши правові приписи чинного законодавства, суд приходить до висновку про повне задоволення позовних вимог у вигляді стягнення страхової виплати у розмірі 9531 доларів США і пені у розмірі 47, 66 доларів США у перерахунку в національну валюту за офіційним курсом Національного банку України, який станом на день розгляду прави становить 1 долар = 24,5 грн.

Outcome: approved