Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Кодимського РайСТ про визнання договору дійсним та визнання права власності на нежитлове приміщення. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що між ним та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу нежитлового приміщення магазину «Продтовари» [ADDRESS] . На підтвердження укладеного договору відповідач передав позивачу всю правовстановлюючу документацію на об`єкт нерухомості. Позивач, в свою чергу, сплатив продавцю 30000 гривень. Таким чином, угода фактично відбулася, однак нотаріусом відмовлено у посвідченні даної угоди, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку, на якій знаходиться дане приміщення. В зв`язку з тим, що приміщення магазину знято з обліку основних засобів відповідача, а позивач ще не набув права власності на нього, останній позбавлений можливості оформити технічну документацію на земельну ділянку та належним чином посвідчити договір купівлі-продажу, тому просив визнати дійсним укладений з відповідачем договір купівлі-продажу та визнати за ним право власності на зазначене нерухоме майно. В судове засідання позивач не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили, що таке визнання суперечить вимогам закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставою їх виникнення, окрім іншого, є договори та інші правочини. Згідно ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до п.1 ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що 01.03.2019 року позивач [PERSON] придбав у відповідача приміщення магазину «Продтовари» [ADDRESS] . На виконання вказаного правочину позивач сплатив продавцеві обумовлену вартість, а той, в свою чергу, прийняв плату та передав позивачеві приміщення і документи на нього. Отже, відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України між сторонами внаслідок укладення правочину купівлі-продажу виникли відповідні цивільні права та обов`язки. Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У відповідності до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Відповідно до ст.658 ЦК право продажу майна належить його власнику. Судом встановлено, що відповідач Кодимське РайСТ є власником спірного приміщення, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] . Отже, на момент укладення вказаного правочину відповідач був власником спірного приміщення і мав право його відчужувати. Отже, враховуючи, що укладений між сторонами договір купівлі-продажу є консенсуальним, тобто права і обов`язки сторін виникають у момент досягнення ними згоди щодо всіх істотних умов, суд вважає, що здійснений між сторонами правочин відповідав вимогам закону, справжній волі сторін, ними було досягнуто згоди з усіх істотних умов, ці істотні умови були сторонами виконані в повному обсязі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved