Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки та просить визнати недостовірною та такою, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію, поширену [PERSON] в заявах від 20 травня 2014 року, надісланих на адресу Одеської міської ради та департаменту охорони здоров'я Одеської міської ради, наступну інформацію: - «... должность руководителя учреждения занимает человек, которому чужды не только интересы других людей, но и моральные нормы в целом»; - «...в учреждении здравоохранения, «под чутким руководством» [PERSON] создана болезненная обстановка»; - «Используя административный ресурс в своих целях, [PERSON] манипулирует людьми, требует выполнения личных «прихотей» (в нарушение ст. 31 КЗоТ Украины), пользуясь их подчиненностью и превышая свои полномочия, предоставленные законом»; - «В коллективе... люди опасаются рассказывать, как говорится «на камеру», о реальном состоянии дел в поликлинике, хотя испытывают серьезные притеснения со стороны главного врача КУ «ГСП № 3»; - «...после длительных притеснений со стороны [PERSON] и нескольких лиц, выполняющих незаконные приказы главного врача...»; - «... прав, которые грубо попираются руководством поликлиники»; - «...притеснения при этом не только не прекратились, но и приобрели новые искаженные формы воздействия»; - «Понимая незаконность своих действий, [PERSON] усилил массированную атаку: распространение лживой информации, составление документов (актов, рапортов и пр.) по надуманным обстоятельствам, формирование обстановки нетерпимости в коллективе, публичные унижения и серьезные угрозы»; - «...прикрываясь «регалиями», так называемый «Заслуженный врач Украины» [PERSON], лишенный чувства сострадания к ближнему, продолжает свои издевательства»; - «... самому получая всяческие доходи, лишать других людей ... возможности работать и, в конечном итоге, зарабатывать необходимые средства»; - «... в нашем городе о «внештатном стоматологе г. Одессы [PERSON] существует весьма нелицеприятное мнение и как о человеке и как о «специалисте»; - «Преследуя личные цели, немудрено забить об обязанностях руководителя постоянно заботиться об условиях труда работников»; - «[PERSON] не только не соответствует руководящим должностям, но даже не имеет на это морального права, ему опасно доверять судьбы людей». Зобов'язати [PERSON] в 10-денний строк з дня набрання судовим рішенням законної сили надіслати на адресу Одеської міської ради та департаменту охорони здоров'я Одеської міської ради листи зі спростуванням зазначеної в даній позовній заяві недостовірної інформації щодо [PERSON], викладеної в поданих Одеській міській раді та департаменту охорони здоров'я Одеської міської ради заявах від 20 травня 2014 року; стягнути з [PERSON] на його користь моральну шкоду в розмірі 30000 гривень, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 543,60 гривень. При цьому посилається на те, що [PERSON] з метою компрометування його перед керівними органами Одеської міської ради і департаменту охорони здоров'я Одеської міської ради як головного лікаря комунальної установи «Міська стоматологічна поліклініка № 3» у травні 2014 року звернулася в адресу Одеської міської ради та її виконавчого органу - департаменту охорони здоров'я Одеської міської ради з письмовими заявами наклепницького змісту. В зазначених заявах відповідачкою викладена недостовірна інформація щодо його дій на посаді головного лікаря комунальної установи «Міська стоматологічна поліклініка №3», присвоєння йому Почесного звання «Заслужений лікар України», яка ганьбить його честь, гідність та ділову репутацію. Зазначена в заявах інформація спростовується висновками перевірки, проведеної управлінням охорони здоров'я Одеської міської ради, які містяться у довідці про результати проведеної перевірки у КУ «Міська стоматологічна поліклініка № 3» від 16.06.2014 року. В результаті перевірки встановлено, що викладені у зверненнях [PERSON] обставини не знайшли свого підтвердження. Вважає, що такими діями, а саме надсиланням завідомо неправдивих та безпідставних звернень, з відвертим наклепом до органів місцевого самоврядування, [PERSON] принижує його честь і гідність та підриває його ділову репутацію. Він повинен вже тривалий час доводити, що не вчиняв протиправних дій, про які йдеться в заявах (скаргах) відповідачки, що вона його оговорила. Через розповсюдження [PERSON] у вказаних заявах недостовірної інформації, яка ганьбить його честь, гідність та ділову репутацію, він переніс нервовий стрес, що негативно вплинуло на мій стан здоров'я. Постраждало його добре ім'я та ділова репутація керівника. Виникли ускладнення у відносинах з керівництвом департаменту охорони здоров'я Одеської міської ради та виконкому Одеської міської ради. У зв'язку з цим, він зазнає значних душевних страждань. Завдану йому моральну шкоду оцінює в 30000 гривень. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити. Відповідачка та її представник в судовому засіданні позов не визнали, вважають його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Вислухавши пояснення сторін, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 травня 2014 року відповідачка письмово звернулася на адресу Одеської міської ради та департаменту охорони здоров'я Одеської міської ради з заявою, що містить наступну інформацію: - «... должность руководителя учреждения занимает человек, которому чужды не только интересы других людей, но и моральные нормы в целом»; - «...в учреждении здравоохранения, «под чутким руководством» [PERSON] создана болезненная обстановка»; - «Используя административный ресурс в своих целях, [PERSON] манипулирует людьми, требует выполнения личных «прихотей» (в нарушение ст. 31 КЗоТ Украины), пользуясь их подчиненностью и превышая свои полномочия, предоставленные законом»; - «В коллективе... люди опасаются рассказывать, как говорится «на камеру», о реальном состоянии дел в поликлинике, хотя испытывают серьезные притеснения со стороны главного врача КУ «ГСП № 3»; - «...после длительных притеснений со стороны [PERSON] и нескольких лиц, выполняющих незаконные приказы главного врача...»; - «... прав, которые грубо попираются руководством поликлиники»; - «...притеснения при этом не только не прекратились, но и приобрели новые искаженные формы воздействия»; - «Понимая незаконность своих действий, [PERSON] усилил массированную атаку: распространение лживой информации, составление документов (актов, рапортов и пр.) по надуманным обстоятельствам, формирование обстановки нетерпимости в коллективе, публичные унижения и серьезные угрозы»; - «...прикрываясь «регалиями», так называемый «Заслуженный врач Украины» [PERSON], лишенный чувства сострадания к ближнему, продолжает свои издевательства»; - «... самому получая всяческие доходи, лишать других людей ... возможности работать и, в конечном итоге, зарабатывать необходимые средства»; - «... в нашем городе о «внештатном стоматологе г. Одессы [PERSON] существует весьма нелицеприятное мнение и как о человеке и как о «специалисте»; - «Преследуя личные цели, немудрено забить об обязанностях руководителя постоянно заботиться об условиях труда работников»; - «[PERSON] не только не соответствует руководящим должностям, но даже не имеет на это морального права, ему опасно доверять судьбы людей». Зазначена у вказаній заяві інформація була перевірена управлінням охорони здоров'я Одеської міської радита відповідно до довідки про результати проведеної перевірки у КУ «Міська стоматологічна поліклініка № 3» від 16.06.2014 року в результаті перевірки встановлено, що викладені у зверненнях [PERSON] обставини не знайшли свого підтвердження. Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Згідно ст. 1 Закону України «Про звернення громадян», громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 р. № 1 у випадку, коли особа звертається до органів державної влади чи органів місцевого самоврядування із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову про захист честі, гідності та ділової репутації, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. Згідно до ст. 30 Закону України «Про інформацію», ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Таким чином, суд вважає, що всі посилання відповідачки, зазначені в її зверненні до міських органів влади, не містять інформації що ганьбить честь, гідність та ділову репутацію [PERSON], оскільки ці її висновки є оціночними судженнями, її думками та особистими переконаннями і не містять фактичних даних та є реалізацією її права передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. Оскільки не має підстав для визнання інформації такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON], то суд вважає що відсутні підстави для стягнення з відповідачки на користь позивача моральної шкоди, оскільки остання вимога може ґрунтуватися на доведеності першої.

Outcome: dismissed