Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів та, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просив стягнути з ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» на свою користь страхове відшкодування за Договором (Полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ/247195 у сумі 48575,27 грн. Стягнути з ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА» на користь [PERSON] страхове відшкодування за Договором (Полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК/4215664 у сумі 32986,05 грн. та судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 09 жовтня 2017 року о 17 год. 33 хв. в м. Харкові по вул. Льва Ландау сталася ДТП за участю автомобіля «ВАЗ 21063» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , автомобіля «Mitsubishi Lancer» д.н.з [NUMBER] , що належить [PERSON] та автомобіля «Volkswagen Passat» д.н.з [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Московського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2017 р., [PERSON] та [PERSON] було визнано винними. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ», згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ/247195. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА», згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК/4215664. Згідно з даними полісів АМ/247195 та АК/4215664, розміри страхових сум на одного потерпілого завданого майну за кожним полісом становлять по 100000,00 грн. На виконання вимог ст. 33,35 Закону про ОСЦПВВНТЗ, позивач звернувся до відповідачів з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та з заявою про страхове відшкодування. В результаті розгляду наданих позивачем до ТДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» документів, страховик, без узгодження ним розміру страхового відшкодування з позивачем, перерахував страхове відшкодування у розмірі 36 245,99 грн. Також, 10.10.2017 р. позивачем було подано заяву до ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА» про виплату страхового відшкодування та 10.01.2018 р. сплинув граничний строк по виплаті страхового відшкодування, проте виплати так і не відбулось. З огляду на незгоду з виплаченою сумою страхового відшкодування з боку ТДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» позивач звернувся до СОД ФОП [PERSON] та уклав договір про виконання робіт по незалежній оцінці. Оскільки, [PERSON] , відповідальність якого була застрахована у ТДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» першим здійснив наїзд у передню частину автомобіля позивача «Mitsubishi Lancer» д.н.з [NUMBER] , не пошкодивши задню частину, ФОП [PERSON] у Звіті № 173/10/17 про оцінку колісного транспортного засобу підрахував ринкову вартість автомобіля до ДТП та вартість відновлювального ремонту лише за пошкоджену передню частину автомобіля. Відповідно до результатів Звіту № 173/10/17 дійсна (ринкова) вартість автомобілю «Mitsubishi Lancer» д.н.з [NUMBER] до ДТП становила 144580,00 грн, а вартість відновлювального ремонту за пошкодження передньої частини автомоіля становить 194836,85 грн. Оскільки витрати на відновлення лише передньої частини автомобіля перевищують ринкову вартість непошкодженого ТЗ до ДТП - [PERSON] фактично знищив транспортний засіб позивача, тому задля встановлення вартості матеріального збитку, відповідно до ст. 30 Закону про ОСЦПВВНТЗ, СОД ФОП [PERSON] складено Звіт №174/10/17, відповідно до якого ринкова вартість пошкодженого у передню частину ТЗ Позивача, без урахування пошкоджень задньої частини становить 67990,00 грн. Отже, позивачу, як власнику автомобілю «Mitsubishi Lancer» д.н.з [NUMBER] повинно бути відшкодовано матеріальний збиток за передню частину автомобіля у розмірі 76590,00 грн., що відповідає різниці між вартістю ТЗ до ДТП - 144580,00 грн., та вартістю ТЗ після ДТП - 67990,00 грн. відповідно до зазначених вище звітів. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги зміст п.п. 9.1, 9.2, 9.4. ст.9, п.22.1 ст.22, п.36.6 ст.36 Закону про ОСЦПВВНТЗ, що обмежують ліміт відповідальності страховика в межах страхової суми, враховуючи розмір оціненої шкоди відповідно до звітів ФОП [PERSON] № 173/10/17 та № 174/10/17 позивач вважає, що сплаті на користь позивача з ТДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» підлягає сума у розмірі 40344,01 грн., що становить різницю між дійсною вартістю матеріального збитку за передню частину автомобіля (76 590,00 грн.) та виплаченою частиною страхового відшкодування (36 245,99 грн.). Щодо відшкодування шкоди за задню частину автомобіля зазначив, що [PERSON] , відповідальність якого була застрахована у ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА», через 3 хв. після першого зіткнення здійснив наїзд у задню частину автомобіля позивача «Mitsubishi Lancer» д.н.з [NUMBER] , внаслідок чого вартість автомобілю після ДТП значно знизилась. В зв`язку з цим, СОД ФОП [PERSON] у звіті №06/07/18-02 про оцінку колісного транспортного засобу встановив дійсну (ринкову) автомобіля «Mitsubishi Lancer» д.н.з [NUMBER] у пошкодженому стані двох частин. Відповідно до звіту №06/07/18-02 про оцінку колісного транспортного засобу ринкова вартість автомобіля після ДТП становить 24180,00 грн. Таким чином, вартість матеріального збитку, пов`язана з ушкодженням задньої частини автомобіля «Mitsubishi Lancer» д.н.з [NUMBER] становить 43810,00 грн., що відповідає різниці між вартістю ТЗ до пошкодження задньої частини (67990,00 грн.) та ринковою вартістю повністю пошкодженого ТЗ (24180,00 грн.). З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги зміст п.п. 9.1, 9.2, 9.4. ст.9, п.22.1 ст.22, п.36.6 ст.36 Закону про ОСЦПВВНТЗ, що обмежують ліміт відповідальності страховика в межах страхової суми, враховуючи розмір оціненої шкоди відповідно до звіту ФОП [PERSON] № Звіті №06/07/18-02 та беручи уваги той, факт, що ТДВ СТ «Домінанта» досі не здійснено виплату страхового відшкодування, позивач вважає, що сплаті на користь позивача з ТДВ СТ «Домінанта» підлягає сума у розмірі 43810,00 грн., що становить різницю між ринковою вартістю ТЗ з пошкодженнями на передній частині, проте з задньою цілою частиною ТЗ (67990,00 грн.) та ринковою вартістю пошкодженого ТЗ з усіма пошкодженнями (24180,00 грн.). З урахуванням викладеного просив позов задовольнити. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 01.08.2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. 25.09.2018 року від ТДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» надійшов відзив на позовну заяву. Суд, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, призначив справу у судове засідання. 16.10.2018 року від позивача надійшла відповідь на відзив. 12.12.2018 року від позивача надійшло клопотання про призначення судової авто товарознавчої експертизи. 05.02.2019 року ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва у справі призначено судову автотоварознавчу експертизу. 28.05.2019 року справа повернулась з експертної установи без проведення судової автотоварознавчої експертизи. 14.08.2019 року від позивача надійшла заява про витребування у відповідача документів. 14.08.2019 року у судовому засіданні зобов`язано представника відповідача надати документи зазначені у заяві від 14.08.2019 року. 20.08.2019 року від представника позивача надійшло клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи. 20.08.2019 року ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва у справі призначено судову автотоварознавчу експертизу. 02.01.2020 року справа повернулась на адресу суду з експертної установи з висновком експерта від 19.12.2019 року. 03.02.2020 року від позивача надійшла заяву про зменшення розміру позовних вимог. 24.04.2020 року від представника відповідача ТДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. 27.04.2020 року та 29.04.2020 року від представника відповідача ТДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» надійшли пояснення. 04.05.2020 року від представника відповідача ТДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 14.05.2020 року у задоволенні вказаного клопотання відмовлено. 06.07.2020 року від представника відповідача ТДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 07.07.2020 року у задоволенні вказаного клопотання відмовлено. 08.07.2020 року від позивача надійшли заперечення на пояснення представника ТДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ». Представник позивача надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги свого довірителя підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача ТДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. В матеріалах справи містяться письмові пояснення представника ТДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» в яких вона проти задоволення позову заперечує посилаючись на те, що твердження позивача про те, що сума страхового відшкодування повинна визначатись у відсотковому значенні між відповідачами суперечить положенням п. 36.3 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» яким передбачено, що у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентованої виплати) за кожну таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Також, позивач зазначив, що продав свій автомобіль, тому представник відповідача вважає, що встановлення факту продажу автомобіля є необхідним для встановлення вартості продажу, оскільки у випадку якщо припустити, що транспортний засіб є фізично знищеним, сума страхового відшкодування визначається як різниця між вартістю транспортного засобу до ДТП та після, а Товариство вважає, що вартість транспортного засобу після ДТП є вищою від тої, яку визначив експерт. На думку представника відповідача, середньоринкова ціна транспортного засобу в пошкодженому стані після ДТП становить не менше 89133,24 грн. за цінами на дату ДТП. Тому вважає, що позивач має надати докази продажу пошкодженого транспортного засобу. З урахуванням викладеного просила відмовити у задоволенні позову. Відповідач ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА» в судове засідання свого представника не направив, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Згідно ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явились в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З урахуванням викладеного суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідачів ТДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» та ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА». Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяву представника позивача, письмові пояснення представника відповідача ТДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ», дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що 09 жовтня 2017 року о 17 год. 33 хв. в м. Харкові по вул. Льва Ландау відбулась ДТП за участю автомобіля «ВАЗ 21063» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , автомобіля «Mitsubishi Lancer» д.н.з [NUMBER] , що належить [PERSON] - позивачу та автомобіля «Volkswagen Passat» д.н.з [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Московського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2017 р., [PERSON] та [PERSON] було визнано винними у порушенні правил дорожнього руху за ст. 124 КУпАП. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. За загальними правилами, зазначеними вище, тягар цивільної відповідальності у таких випадках має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталась ДТП. Положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України фактично позбавляють особу, вину якої встановлено вироком у кримінальному провадженні або постановою у справі про адміністративне правопорушення, можливості спростувати наявність такої вини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії водіїв [PERSON] та [PERSON] , вочевидь не відповідали вимогам ПДР України, а тому вони, як особи, що керували транспортними засобами «ВАЗ 21063» д.н.з. [NUMBER] та «Volkswagen Passat» д.н.з [NUMBER] , внаслідок чого позивач поніс значні матеріальні збитки, є єдиними винними особами дії яких призвели до ДТП. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача «Mitsubishi Lancer» д.н.з [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. У відповідності зі ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Отже, відповідно до зазначених вище норм, [PERSON] та [PERSON] зобов`язані відшкодувати позивачу завдану шкоду. Проте, встановлено, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ», згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ/247195, що підтверджується витягом з бази даних МТСБУ про дійсність дії полісу на дату ДТП. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА», згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК/4215664, що підтверджується витягом з бази даних МТСБУ про дійсність дії полісу на дату ДТП. Відповідно до п. 9.4 ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Згідно з даними Полісів АМ/247195 та АК/4215664, розміри страхових сум на одного потерпілого завданого майну за кожним полісом становлять по 100000,00 грн. Відповідно до ст. 6 Закону про ОСЦПВВНТЗ страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну майну потерпілого. Забезпеченим транспортним засобом є транспортний засіб, зазначений у чинному договорі ОСЦПВВНТЗ та експлуатований особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована (п. 1.7 ст. 1 Закону). Особами, цивільно-правова відповідальність яких застрахована, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду (п. 1.4 ст. 1 Закону). Отже, в розумінні Закону про ОСЦПВВНТЗ ДТП від 09.10.2017 р. за участю транспортних засобів позивача, [PERSON] та [PERSON] є страховим випадком та передбачає для страховиків ТДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» та ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА» наслідки обумовлені ст. 22 Закону про ОСЦПВВНТЗ (відшкодування шкоди). На виконання вимог ст. 33,35 Закону про ОСЦПВВНТЗ, позивач звернувся до відповідачів з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та з заявою про страхове відшкодування. Згідно з п. 35.3 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», особа, якій подається заява про страхове відшкодування, зобов`язана надавати консультаційну допомогу заявнику під час складення заяви і на вимогу заявника зобов`язана ознайомити його з відповідними нормативно-правовими актами, порядком обчислення страхового відшкодування (регламентної виплати) та документами, на підставі яких оцінено розмір заподіяної шкоди. Відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону про ОСЦПВВНТЗ Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його або прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). В результаті розгляду наданих позивачем до ТДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» документів, страховик, без узгодження ним розміру страхового відшкодування з позивачем, перерахував страхове відшкодування у розмірі 36245,99 грн. Крім того, 10.10.2017 р. позивачем було подано заяву до ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА» про виплату страхового відшкодування та 10.01.2018 р. сплинув граничний строк по виплаті страхового відшкодування. Як зазначив позивач на сьогоднішній день виплати так і не відбулось. Позивач не погоджуючись з виплаченою сумою страхового відшкодування ТДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ», для доведення матеріального збитку завданого йому та встановлення суми страхового відшкодування для обох страховиків, звернувся до СОД ФОП [PERSON] та уклав договір про виконання робіт по незалежній оцінці. Згідно ч. 3 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Проте, в даному випадку встановлено, що шкоду можна розділити на кожну винну особу, адже збитки були нанесені не в один час, не в однаковому розмірі та в різні частини автомобіля, де можна розрізнити пошкодження отриманні від винних дій окремо кожного правопорушника. Крім того, зазначена норма вказує на наявність взаємопов`язаних, сукупних дій декількох осіб, проте в даному випадку не вбачається сукупних дій та тим більше взаємоповязаних. Правопорушники порушили різні Правила дорожнього руху та спричинили матеріальні збитки окремо один від одного. Оцінка майна представляє собою процес визначення його вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами з оцінки майна, і є результатом практичної діяльності оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, визнаних такими відповідно до положень Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», про що прямо зазначається у ст. ст. 3-5 цього Закону. Згідно з ст. 7, ст. 10, ст. 11 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна проводиться на підставі договору про оцінку майна між суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та замовником оцінки. Замовниками оцінки можуть бути особи, яким майно належить на законних підставах або у яких майно перебуває на законних підставах, а також ті, які замовляють оцінку майна за дорученням зазначених осіб. Оскільки, відповідальність [PERSON] була застрахована у ТДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» та він першим здійснив наїзд у передню частину автомобіля позивача «Mitsubishi Lancer», д.н.з [NUMBER] , не пошкодивши задню частину, ФОП [PERSON] у звіті № 173/10/17 про оцінку колісного транспортного засобу підрахував ринкову вартість автомобіля до ДТП та вартість відновлювального ремонту лише за пошкоджену передню частину автомобіля. Відповідно до звіту № 173/10/17 дійсна (ринкова) вартість автомобілю «Mitsubishi Lancer» д.н.з [NUMBER] до ДТП становила 144580,00 грн, а вартість відновлювального ремонту за пошкодження передньої частини автомобіля становить 194836,85 грн. За змістом ст. 30 Закону України про ОСЦПВВНТЗ, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, оскільки витрати на відновлення лише передньої частини автомобіля перевищують ринкову вартість непошкодженого ТЗ до ДТП - [PERSON] фактично знищив транспортний засіб позивача. Тому, задля встановлення вартості матеріального збитку, відповідно до ст. 30 Закону про ОСЦПВВНТЗ, СОД ФОП [PERSON] складено звіт №174/10/17, відповідно до якого ринкова вартість пошкодженого у передню частину ТЗ позивача, без урахування пошкоджень задньої частини становить 67990,00 грн. Отже, позивачу, як власнику автомобілю «Mitsubishi Lancer» д.н.з [NUMBER] , відповідно до вказаного звіту, повинно бути відшкодовано матеріальний збиток за передню частину автомобіля у розмірі 76590,00 грн., що відповідає різниці між вартістю ТЗ до ДТП - 144580,00 грн., та вартістю ТЗ після ДТП 67 990,00 грн. відповідно до зазначених вище звітів. Стосовно відшкодування шкоди за задню частину автомобіля, яка була завдана [PERSON] , відповідальність якого застрахована у ТДВ «ДОМІНАНТА», та який через 3 хв. після першого зіткнення здійснив наїзд у задню частину автомобіля позивача «Mitsubishi Lancer» д.н.з [NUMBER] , внаслідок чого вартість автомобілю після ДТП значно знизилась, слід зазначити наступне. СОД ФОП [PERSON] у звіті №06/07/18-02 про оцінку колісного транспортного засобу встановив дійсну (ринкову) автомобіля «Mitsubishi Lancer» д.н.з [NUMBER] у пошкодженому стані двох частин. Відповідно до звіту №06/07/18-02 про оцінку колісного транспортного засобу ринкова вартість автомобіля після ДТП становить 24180,00 грн. Таким чином, вартість матеріального збитку, пов`язана з ушкодженням задньої частини автомобіля «Mitsubishi Lancer» д.н.з [NUMBER] становить 43810,00 грн., що відповідає різниці між вартістю ТЗ до пошкодження задньої частини (67990,00 грн.) та ринковою вартістю повністю пошкодженого ТЗ (24180,00 грн.). Представником відповідача ТДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» надано копію розрахунку експерта оцінювача (аварійного комісара) [PERSON] №42-D/36/4 від 19.02.2018 року, відповідно до якого розмір матеріального збитку за передню частину автомобіля становить 38245,99 грн. У зв`язку з тим, що матеріали справи містили чотири документи з визначення вартості матеріального збитку в різних розмірах, за клопотанням представника позивача 05.02.2019 року судом була призначена судова автотоварознавча експертиза. Однак, згідно повідомлення судового експерта Левченко С.Ю. від 07.05.2019 року проведення експертизи є неможливим, оскільки не були уточнені питання та не було надано об`єкт дослідження для огляду. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 20.08.2020 року у справі було призначено судову автотоварознавчу експертизу. Згідно висновку експерта №13-3/504 від 19.12.2019 року складеного Київським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром ринкова вартість «Mitsubishi Lancer» д.н.з [NUMBER] станом до ДТП, яка сталася 09.10.2017 року становила 160788,31 грн. Ринкова вартість автомобіля «Mitsubishi Lancer» д.н.з [NUMBER] , після його пошкодження у ДТП, яка мала місце 09.10.2017 року, станом на день пригоди становила 42981,00 грн. Вартість матеріального збитку за пошкодження передньої частини транспортного засобу «Mitsubishi Lancer» д.н.з [NUMBER] , без врахування ПДВ, за спричинення якого винний [PERSON] дорівнює ринковій вартості зазначеного КТЗ в непошкодженому стані на момент ДТП, яка сталася 09.10.2017 року та становить 160788,31 грн. Враховуючи те, що вартість матеріального збитку, яка завдана власнику автомобіля «Mitsubishi Lancer» д.н.з [NUMBER] в результаті пошкодження від першого контакту (передньої частини) дорівнює ринковій вартості зазначеного КТЗ в непошкодженому стані на момент ДТП, що сталася 09.10.2017 року, визначення вартості матеріального збитку за пошкодження задньої частини, у відповідності до вимог пункту 7.12.1 Методики з технічної точки зору не доцільне, та в подальшому не визначалося. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 102 ЦПК України, предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Згідно ч. 3 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Оцінивши висновок експерта №13-3/504 від 19.12.2019 року в сукупності з дослідженими матеріалами справи, суд не знайшов жодних обставин, які б дозволяли стверджувати про необґрунтованість, неправильність висновку чи суперечливість його іншим матеріалам справи. Зважаючи на викладене, висновок слід вважати належним та допустимим доказом у справі. Позивач просив стягнути з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на свою користь страхове відшкодування за Договором (Полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ/247195 у сумі 48575,27 грн. та з ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА» страхове відшкодування за Договором (Полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК/4215664 у сумі 32986,05 грн. Представник відповідача ТДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» заперечуючи проти вимоги позивача зазначила, що твердження позивача про те, що сума страхового відшкодування повинна визначатись у відсотковому значенні між відповідачами суперечить положенням п. 36.3 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» яким передбачено, що у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентованої виплати) за кожну таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Також, позивач зазначив, що продав свій автомобіль, тому представник відповідача вважає, що встановлення факту продажу автомобіля є необхідним для встановлення вартості продажу, оскільки у випадку якщо припустити, що транспортний засіб є фізично знищеним сума страхового відшкодування визначається як різниця між вартістю транспортного засобу до ДТП та після, а Товариство вважає, що вартість транспортного засобу після ДТП є вищою від тої, яку визначив експерт. На думку представника відповідача, середньоринкова ціна транспортного засобу в пошкодженому стані після ДТП становить не менше 89133,24 грн. за цінами на дату ДТП. Тому вважає, що позивач має надати докази продажу пошкодженого транспортного засобу. Однак, суд не погоджується з такими твердженнями представника відповідача з огляду на наступне. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Згідно з п. 22.1. ст. 22 Закону про ОСЦПВВНТЗ, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з п. 34.4. ст. 34 Закону про ОСЦПВВНТЗ, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. Тобто, встановлення дійсного матеріального збитку має бути здійснено компетентною особою (автотоварознавцем), яка є незалежною при встановленні розміру збитку, адже вартість відновлювального ремонту можна набагато завищити на практиці, оскільки СТО зацікавлено у отримані прибутку, а розмір продажу ТЗ можна навпаки на практиці занизити, оскільки транспортний засіб можна продати з знижкою, проте швидко, або продати знайомій особі по низькій ціні, а можна навіть подарувати. П. 36.2 ст. 36 Закону про ОСЦПВВНТЗ прямо на це вказує: страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Таким чином, з метою уникнення будь-яких розбіжностей на практиці законодавець чітко зазначив, що якщо немає згоди щодо розміру збитку, то виплата страхового відшкодування проводиться відповідно до звіту про оцінку або висновку експерта, а не відповідно до фактичних затрат на відновлення транспортного засобу чи продажу транспортного засобу чи обміну. Отже, страховик не має право на витребовування доказів щодо продажу ТЗ, адже продаж (наявність чи відсутність) ТЗ позивачем та ціна жодним чином не стосується спору. При цьому, страховик має обов`язок відшкодувати оцінену шкоду відповідно до незалежного висновку експерта. Згідно з п. 30.1. ст. 30 Закону про ОСЦПВВНТЗ, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Тобто визнання транспортного засобу фізично знищеним здійснюється відповідно до законодавства, а не через факт відчуження транспортного засобу. Відповідно до п. 30.2. ст. 30 Закону про ОСЦПВВНТЗ, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Отже, вартість матеріального збитку, який зазнав позивач становить 117 807,31 грн., що становить різницю між вартістю ТЗ до ДТП (160 788,31 грн.) та вартістю ТЗ після ДТП (42 981,00 грн.). Таким чином, суд вважає, що позивач повністю довів той факт, що виплачений розмір страхового відшкодування ТДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» є заниженим. Зазначене підтверджується висновком судової автотоварознавчої експертизи №13-3/504 від 19.12.2019 року. Твердження представника відповідача про те, що вартість продажу є більшою є лише припущенням. Отже, вартість матеріального збитку, який зазнав позивач становить 117807,31 грн., яку відповідачі належним чином не спростували. Що стосується розподілу страхового відшкодування між відповідачами то слід зазначити наступне. Витрати на відновлення лише передньої частини автомобіля перевищують ринкову вартість непошкодженого ТЗ до ДТП спричиненого [PERSON] цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ», внаслідок чого фактично знищено транспортний засіб позивача. Однак, оскільки [PERSON] трохи пізніше завдав удар у задню частину автомобіля, чим зменшив вартість ТЗ після ДТП та завдав також майнової шкоди власнику ТЗ, майнову відповідальність за знищення транспортного засобу слід розділити відповідно у співвідношенні для кожного винуватця. ТДВ «СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» безпідставно посилається на ч. 3 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідно до якої, у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. В даному випадку шкоду можна розділити на кожну винну особу, адже збитки були нанесені не в один час, не в однакому розмірі та в різні частини автомобіля, де можна розрізнити пошкодження отримані від винних дій окремо кожного правопорушника. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6 шкода, заподіяна кількома особами, відшкодовується кожною з них у частині, заподіяній нею (в порядку часткової відповідальності). Позивач надав зі свого боку належні та допустимі докази вартості матеріального збитку в частинах які обидва відповідача мають компенсувати позивачу. [PERSON] , відповідальність якого застрахована у ТДВ «СК АЛЬФА-ГАРАНТ» своїм першим ударом в передню частину знищив транспортний засіб позивача, в той час як [PERSON] , відповідальність якого застрахована в ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА» здійснив наїзд на вже знищений транспортний засіб в задню частину, чим лише зменшив ринкову вартість ТЗ після ДТП. Отже, якби не можна було б встановити частки шкоди, заподіяної кожною особою (якщо б зона удару співпала, чи дії були сукупними) то тоді б правомірно було застосувати ч. 3 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», однак в даному випадку таке застосування є безпідставним. Відповідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). Частиною 2 статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Відповідно до частини 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Пунктом 3 частини 1 статті 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого. Водночас, відповідно до частини 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Частиною 1 статті 9 Закону України «Про страхування» встановлено, що страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь позивача страхового відшкодування за Договором (Полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ/247195 у сумі 48575,27 грн. та стягнення з ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА» на користь [PERSON] страхового відшкодування за Договором (Полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК/4215664 у сумі 32986,05 грн. При цьому, анулювання ліцензії не звільняє ТДВ «СТ «Домінанта» від обов`язку виконати свої зобов`язання за укладеним договором (полісом) страхування. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів в рівних частинах підлягає стягненню судовий збір в сумі 840,80 грн. Крім того, позивачем були понесені витрати за проведення судової автотоварознавчої експертизи в сумі 1015,20 грн., які також підлягають стягненню з відповідачів в рівних частинах.

Outcome: approved