Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 09 серпня 2007 року по укладеному між позивачем та відповідачем [PERSON] кредитному договору №б/н відповідач отримав кредит у розмірі 1\~600 гривень 00 копійок у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до п.3.2,3.3 Умов та Правил надання банківських послуг відповідач надав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і відповідач надав право банку в будь-який момент зменшити/збільшити кредитний ліміт, а підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-кого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил. З посиланням на порушення відповідачем ст. ст. 526,527,530,1054,1050 ЦК України, а також Умов та Правил надання банківських послуг позивач зазначає, що станом на 30 червня 2015 року [PERSON] має заборгованість за кредитним договором в розмірі 6 162 гривні 44 копійки, яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 1 596 гривень 20 копійок, заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 4 034 гривні 70 копійок, а також з нарахованих штрафів відповідно до п. 8.6 Умов та Правил в розмірі 250 гривень (фіксована частина) та 281 гривня 54 копійки (процентна складова), які в добровільному порядку відповідач не сплачує, у звязку з чим банк змушений звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором в примусовому порядку. Представник позивача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.32), у судове засідання 16 листопада 2015 року не зявився, надавши суду письмове клопотання (а.с.18), відповідно до якої просили розглядати справу у відсутність представника, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 30 жовтня 2015 року надав клопотання про відкладення розгляду справи для звернення до позивача для розстрочення заборгованості (а.с.29), яке було задоволено судом, а розгляд справи відкладено до 16 листопада 2015 року. В судове засідання 16 листопада 2015 року відповідач [PERSON], який про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.31) не зявився, причини неявки суду не повідомив, як не надав і заперечень проти позову. У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу по наявних у справі доказах. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.10, ст.60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, при цьому доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а відповідно до вимог ст.599 цього Кодексу зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610, ст. 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обовязків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однією із різновидностей зобовязання є кредитний договір, укладений між сторонами, який відповідно до ст. 629 ЦК України є обовязковим до виконання сторонами. Судом встановлено, що 09 серпня 2007 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (а.с.16) та [PERSON] шляхом підписання заяви, відповідно до якої відповідач висловив бажання на оформлення на своє імя кредитки «Універсальна» з умовами «30 днів пільгового періоду» з базовою ставкою 3,0% на місяць на залишок заборгованості, був укладений договір (а.с.6), оскільки відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, а друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Своїм підписом в заяві від 09 серпня 2007 року відповідач [PERSON] підтвердив, що ознайомився та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку (а.с.6 зворот), а відповідно до п. п.3.1-3.3 Умов та Правил надання банківських послуг позивач зобовязався надати позивачу кредит та за своїм рішенням встановити розмір кредитного ліміту, який був встановлений у відповідності до п. 3.2,3.3 Умов та Правил надання банківських послуг в розмірі 1 600 гривень. В свою чергу відповідач зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісію на умовах, передбачених цим договором, а банк відповідно до п.5.2 Умов та Правил надання банківських послуг має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленій банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим договором, а при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким із грошових зобовязань більш ніж на 120 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 гривень та 5% від суми позову п.8.6. (а.с.10 зворот). Відповідач [PERSON] в порушення умов договору не виконав взяті на себе грошові зобовязання та не виплатив в повному обсязі та у встановлені кредитним договором строки суму кредиту, відсотки, нараховані за порушення умов договору та штрафи, у звязку з чим, за розрахунками позивача станом на 30 червня 2015 року утворилася заборгованість за кредитом в розмірі 1 596 гривень 20 копійок та заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 4 034 гривні 70 копійок (а.с.4-5), що свідчить про істотне порушення відповідачем в односторонньому порядку умов укладеної угоди, внаслідок чого суд у відповідності до ст.ст. 526, 611,615, 1049, 1054 ЦК України вважає необхідним стягнути зазначену заборгованість з відповідача, оскільки відповідно до вимог ст.599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання і право на яку згідно ст. 550 ЦК України виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача штраф у вигляді фіксованої частини в розмірі 250 гривень і у вигляді процентної складової в розмірі 281 гривня 54 копійки, які передбачені пунктом 8.6 Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.10), оскільки відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за договором від 09 серпня 2007 року в розмірі 6 162 гривні 44 копійки, яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 1 596 гривень 20 копійок, заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 4 034 гривні 70 копійок, а також з нарахованих штрафів відповідно до п. 8.6 Умов та Правил в розмірі 250 гривень (фіксована частина) та 281 гривня 54 копійки (процентна складова), оскільки в добровільному порядку відповідач зазначену заборгованість не сплачує, а доказів щодо сплати такої заборгованості [PERSON] суду не надав. Крім того, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути у звязку із задоволенням позову витрати по сплаті судового збору, який було сплачено позивачем при зверненні з позовом до суду, з урахуванням розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved