Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «Нова Пошта» про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 14000 гривень, штрафу в розмірі 3392 гривні, моральної шкоди в розмірі 1000 гривень та судових витрат у справі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 31.07.2020 р. здав у відділення ТОВ «Нова Пошта» № 140 за адресою: м.Київ, вул.Софіївська, 17/15 для відправлення посилку, а саме: мобільний телефон марки «Соні Іксперія 5». Отримувачем відправлення була [PERSON] . Відправлення здійснювалось до м.Львова. На підтвердження прийняття посилки була видана експрес-накладна № 59000539490916. 01.08.2020 р. отримувач не забрала посилку і 02.08.2020 р позивач отримав повідомлення про повернення посилки до відділення № 140, хоча він не замовляв послугу повернення відправлення або автоматичне відправлення. Отримавши повідомлення, 04.08.2020 р. позивач звернувся до відділення ТОВ «Нова Пошта», однак працівники відділення повідомили йому про вручення посилки відправнику. Позивач вимагав надати відео підтвердження про вручення посилки, однак відповідач відмовив йому. Позивач посилається на те, що відповідач не пересвідчився, що видав вантаж належному відправнику, внаслідок чого позивачу завдані збитки в розмірі 14000 гривень, які він просить стягнути з відповідача в судовому порядку. Крім того, на підставі положень п.7.2.4 Публічного договору позивач просить стягнути додатково з відповідача штраф в розмірі 24,23% від суми відшкодування, що становить 3392 гривні 20 копійок. 21.08.2020 р. на підставі ухвали Голосіївського районного суду м.Києва відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Відповідачу встановлено строк для подання письмового відзиву. 30.09.2020 р. представником позивача подана заява про закриття провадження у справі в частині вимог про відшкодування збитків, оскільки 08.09.2020 р. ТОВ «Нова Пошта» сплачено 14000 гривень на користь позивача, а отже в даній частині відсутній предмет спору. На момент розгляду справи відповідач не скористався своїм правом на подання письмового відзиву. На підставі ст.ст. 274-279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження, на підставі наданих сторонами доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] 31.07.2020 р. здав у відділення ТОВ «Нова Пошта» № 140 за адресою: м.Київ, вул.Софіївська, 17/15 для відправлення до м.Львова посилку, а саме: мобільний телефон марки «Соні Іксперія 5», визначивши вартість відправлення в розмірі 14000 гривень. Отримувачем відправлення була [PERSON] . На підтвердження прийняття посилки була видана експрес-накладна № 59000539490916 (а.с.9). 01.08.2020 р. [PERSON] отримав повідомлення ТОВ «Нова Пошта» про повернення відправлення до відділення № 140. 04.08.2020 р. звернувшись до відділення № 140 позивачу стало відомо, що його відправлення за експрес-накладною № 59000539490916 було отримано іншою особою. Того ж дня, позивач звернувся з письмовою претензією до ТОВ «Нова Пошта» про відшкодування збитків, завданих втратою відправлення, а також звернувся до Шевченківського УП ГУ НП у м.Києві з заявою про викрадення невідомою особою у відділенні ТОВ «Нова Пошта» № 140 посилки, про що були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с. 11-12). 08.09.2020 р. ТОВ «Нова Пошта» перерахувала на рахунок позивача грошові кошти в розмірі 14000 гривень в рахунок відшкодування збитків. Частиною першою статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона-підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Частиною першою статті 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.1 ст. 908 ЦК України, перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. За змістом частин першої та третьої статті 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами)). Відповідно до ст. 920 ЦК України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами). При цьому, згідно зі ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти стались внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини. Зазначена норма передбачає принцип винності в разі відповідальності перевізника за втрату, нестачу, псування й ушкодження вантажу, який є загальним для всіх видів транспорту. Перевізник несе відповідальність за нестачу, втрату, псування й ушкодження вантажу лише у випадках, коли він винен у несхоронності вантажу. При цьому обов`язок доведення своєї невинуватості лежить на ньому. Отже, відповідальність перевізника побудована за принципом вини і діє, як правило, презумпція вини зобов`язаної сторони. Перевізник несе відповідальність щодо забезпечення схоронності вантажу чи багажу в період здійснення перевезення. Крім того, він також зобов`язаний доставити вантаж чи багаж у пункт призначення і видати його уповноваженій особі. Невиконання цього обов`язку тягне відповідальність перевізника, який звільняється від відповідальності тільки у випадках, коли незбереження вантажу стало наслідком обставин, що характеризуються одночасно двома ознаками: 1) усунення цих обставин не залежало від перевізника. Це формулювання слід тлумачити в такий спосіб, що перевізник звільняється від відповідальності за незбереження вантажу, якщо відповідно до законодавства та договору перевезення він не несе обов`язку усунення зазначених обставин; 2) перевізник не міг запобігти цим обставинам. Переважному застосуванню підлягають саме норми статі 924 ЦК України, в частині обов`язку доведення вини, оскільки зазначена стаття передбачає підстави звільнення перевізника від відповідальності. Таким чином, законодавець покладає на перевізника обов`язок доводити наявність обставин, що звільняють його від відповідальності за незбереження вантажу. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 23 березня 2016 року у справі №6-2086цс15. Правила перевезення вантажу ТОВ «Нова Пошта» регламентуються Умовами надання послуг ТОВ «Нова Пошта», які розроблені з метою регулювання послуг з організації перевезення відправлень та надання комплексу послуг, пов`язаних із перевезенням відправлень територією України (п.1.3). Відповідно до п.1.4 зазначених Умов шляхом передачі Замовником відправлення до ТОВ «Нова Пошта» для транспортування Замовник підтверджує, що він ознайомлений та погоджується з положеннями цих Умов, чинними на момент передачі відправлення для транспортування, та зобов`язується їх виконувати незалежно від наявності або відсутності в експрес-накладній підпису Замовника. Відповідно до п. 2.5 Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень ТОВ «Нова Пошта» договір укладається шляхом приєднання Замовника до запропонованого Експедитором Договору загалом та прийняття всіх істотних умов Договору без підписання письмового примірника і має юридичну силу відповідно до положень ст. 633, 634 Цивільного кодексу України. Замовник не може запропонувати свої умови Договору. Згідно з п. 2.6 Договору безумовне та повне прийняття умов Договору Замовником полягає в здійсненні Замовником дій, спрямованих на отримання послуг, а саме передачі Замовником Експедитору відправлення для надання послуг, передбачених Договором, незалежно від наявності/відсутності в експрес-накладній підпису Відправника. Пункотом 3.3 Публічного договору встановлено, що прийняття Експедитором відправлення для надання послуг, визначених Договором, оформляється експрес-накладною, у якій зазначаються такі відомості: тип послуги, інформація про Відправника, інформація про Одержувача, інформація про кількість вантажних місць, вага відправлення, оголошена вартість відправлення, опис вмісту відправлення, платник послуг, форма розрахунку, розрахункові строки доставки відправлення, інформація про додаткові послуги/сервіси, вартість послуг Експедитора. Пунктом 4.1.2 Публічного договору передбачено обов`язок експедитора забезпечити збереження відправлення з моменту його прийняття для надання послуг до моменту його видачі Одержувачу за умови дотримання Замовником положень Договору та Умов надання послуг. Відповідно до розділу 11 Умов надання послуг ТОВ «Нова Пошта», встановлений порядок одержання відправлення у відділенні підприємства. Згідно з п 11.1 Одержував зобов`язаний надати представнику ТОВ «Нова Пошта» номер експрес-накладної (обов`язкова умова для випадків, передбачених п. 11.4, п. 11.5, п. 11.6 цих Умов) або номер мобільного телефону, на який надійшло СМС-повідомлення про прибуття відправлення. Згідно з п.11.2 Умов Одержувач фізична особа або фізична особа-підприємець пред`являє представнику ТОВ «Нова Пошта» будь-який із наведених нижче документів, що підтверджує особу Одержувача, зазначеного в експрес-накладній, а саме: паспорт громадянина України; тимчасове посвідчення громадянина України; посвідку на постійне проживання; посвідку на тимчасове проживання; посвідчення біженця, видане в Україні; паспорт громадянина України для виїзду за кордон; тимчасове посвідчення, що підтверджує особу громадянина України; посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон; паспорт іноземного громадянина, у якому відомості про особу вказані кирилицею та/або латиницею. У разі використання іншої абетки надає апостиль (офіційний переклад паспорта українською мовою). Розділом 6 Умов надання послуг ТОВ «Нова Пошта» «Оголошена вартість відправлення» у пункті 6.1. встановлено, що оголошена вартість вартість відправлення, заявлена Відправником в експрес-накладній. Пунктом 1.12 Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень ТОВ «Нова Пошта» визначено, що оголошена вартість відправлення це вартість відправлення, вказана відправником у відповідній експрес-накладній. Відповідно до п.6.2 Умов надання послуг ТОВ «Нова Пошта» оголошена вартість повинна дорівнювати реальній (ринковій) вартості відправлення. Якщо оголошена вартість відправлення перевищує 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень, то представник ТОВ «Нова Пошта» має право попросити у Відправника документи (товарний чек, видаткову накладну тощо), які підтверджують вартість відправлення. Пунктом 7.2.2. Публічного договору визначено, що у разі повної втрати або пошкодження відправлення з вини Експедитора, останній повертає Замовнику суму, що дорівнює оголошеній вартості відправлення (але не більше, ніж фактичну вартість відправлення), та провізну плату, сплачену Замовником згідно з відповідною експрес-накладною. У разі повної компенсації оголошеної вартості за пошкоджене відправлення Замовник повертає Експедитору відправлення, за яке було отримано компенсацію. Вказані положення Умов надання послуг ТОВ «Нова Пошта» та Публічного договору узгоджуються з положеннями п.46 Статуту автомобільного транспорту УРСР, затвердженого Постановою Ради Міністрів УРСР №401 від 27 червня 1969 року, який передбачає, що автотранспортні підприємства і організації приймають до перевезення окремі вантажі з оголошеною вантажовідправником цінністю. Оголошена цінність не повинна перевищувати дійсної вартості вантажу. В разі розбіжностей між автотранспортним підприємством або організацією і вантажовідправником вартість вантажу визначається експертизою, про що складається акт. Відповідно до пп. «в» п. 136 вказаного Статуту автомобільного транспорту УРСР автотранспортні підприємства або організації відшкодовують збитки, заподіяні при перевезенні вантажів за втрату вантажу, зданого до перевезення з оголошеною цінністю, - в розмірі оголошеної цінності, якщо не буде доведено, що вона нижча його справжньої вартості. Згідно п. 13.6 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14 жовтня 1997 року, в разі, якщо при виявленні недостачі, ушкодження або зіпсування вантажів, Перевізник i вантажовідправник або вантажоодержувач не дійшли згоди у визначенні їх причин i суми, на яку зменшилась вартість вантажу, на вимогу перевізника, вантажовідправника чи вантажоодержувача проводиться експертиза в бюро товарних експертиз або іншими компетентними організаціями чи фізичними особами. Як встановлено судом,відповідач компенсував позивачу вартість відправлення в розмірі 14000 гривень, визнавши вину ТОВ «Нова Пошта» у втраті відправлення та погодившись з вартістю товару. Відповідно до п.7.2.4 Публічного договору якщо відшкодування (компенсація) здійснюється замовнику фізичній особі, Експедитор додатково сплачує Замовнику штраф в розмірі 24,23% від суми відшкодування. З урахуванням наведеного, оцінюючи всі досліджені письмові докази в їх сукупності, зважаючи на те, що відповідачем в ході розгляду не доведено факт вручення відправлення Одержувачу, а також відсутності вини відповідача у втраті відправлення, зважаючи на факт визнання відповідачем вини у втраті товару і проведення компенсації Одержувачу вартості відправлення, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про стягнення штрафу, в зв`язку з чим позов в цій частині підлягає задоволенню. Крім того, підлягають задоволенню вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди в розмірі 1000 гривень. Згідно з положеннями ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Положення публічного договору, укладеного між сторонами не містять положень щодо відшкодування моральної шкоди Експедитором у разі втрати відправлення. Однак, компенсація моральної шкоди за порушення цивільно-правового договору може бути стягнута на підставі статті 23 ЦК України навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено та не містять таких вказівок норми ЦК України чи іншого закону, що регулюють відповідний вид договору. Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 216/3521/16-ц від 21 листопада 2019 року. Крім того, відповідно до ст.4 Закону України «Про захист прав споживаа» споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Згідно з ст.22 Закону при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Втрата відправлення призвели до душевних страждань позивача, він пережив нервове потрясіння, змінився його спосіб життя, оскільки він вимушений був витрачати свій час на відновлення порушення права, звертатись до правоохоронних органів, суду. Визначений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 1000 гривень суд вважає таким, що відповідає ступеню страждань, є співмірним та розумним розміром компенсації за перенесені хвилювання. Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.141 ЦПК України і в зв`язку з задоволенням позову судові витрати, понесені позивачем, а саме витрати на правничу допомогу, які підтверджуються Договором про надання правничої допомоги від 04.05.2020 р., Звітом від 18.08.2020 р. до Договору про надання правничої допомоги, Актом здачі-приймання послуг, квитанцією про оплату послуг, підлягають стягненню з відповідача. Також з відповідача в дохід держави підлягає стягненню сума судового збору, оскільки позивач при зверненні до суду був звільнений від її сплати. На підставі викладеного та

Outcome: approved