Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Северинівської сільської ради Іванівського району Одеської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що 06 лютого 2016 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина. Однак, оформленню спадкового майна в нотаріальному порядку перешкоджає та обставина, що позивачем пропущений встановлений статтею 1270 ЦК України строк для подання заяви про прийняття спадщини. Строк для прийняття спадщини позивач пропустив, через те, що позивач не був родичем покійної та не знав про наявність заповіту на його користь. За життя спадкодавиці позивач постійно допомагав їй по господарству та після смерті продовжував доглядати за будинком так як родичів в неї не було. Вирішивши довести до ладу стан кімнат будинку позивач знайшов заповіт на своє імя. Позивач на позовних вимогах наполягав, надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність. Відповідач надав на адресу суду заяву про слухання справи у його відсутність, позов визнали, заперечень не мають. Суд, дослідивши письмові матеріали справи та з урахуванням положень ст. 60 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ст. 11 ЦПК України, згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів беручи до уваги той факт, що відповідач по справі в судовому засіданні визнав позовні вимоги, суд вважає, що достатньо правових підстав для задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Судом при розгляді даної позовної заяви встановлено, що 06 лютого 2016 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Як вбачається із інформаційної довідки зі спадкового реєстру наданої нотаріальною конторою на запит суду, спадкова справа не заводилась. Судом встановлено, що позивач по справі є спадкоємцем за заповітом на майно, яке належить [PERSON]. З відповіді Іванівської районної державної нотаріальної контори вбачається, що спадкова справа на померлу [PERSON] не заводилася, отже інші спадкоємці відсутні. Частиною другою ст..1270 передбачено, що якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Виходячи з наведеного вбачається, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON]. Однак, оформленню спадкового майна в нотаріальному порядку перешкоджає та обставина, що ним пропущений встановлений статтею 1270 ЦК України строк для подання заяви про прийняття спадщини. Строк для прийняття спадщини позивач пропустив, через те, що позивач не був родичем покійної та не знав про наявність заповіту на його користь. За життя спадкодавці позивач постійно допомагав їй по господарству та після смерті продовжував доглядати за будинком так як родичів в неї не було. Вирішивши довести до ладу стан кімнат будинку позивач знайшов заповіт на своє імя. Відповідно до п.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини суд може визначити йому додатковий строк достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Постановою Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування від 30.05.2008 року № 7 п.24 передбачено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року передбачено, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки відповідач визнав позовні вимоги і вони знайшли своє повне підтвердження в судовому засіданні, суд приймає вказане визнання позову, оскільки такі дії відповідача не суперечать закону та не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, тому, відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України, суд вважає, що вказані позовні вимоги є цілком доведеними, обґрунтованими і підлягають задоволенню у вказаному обсязі. Враховуючи обставини на які посилався позивач в своєму позові, беручи до уваги що він є єдиним спадкоємцем за заповітом на зазначене майно, суд вважає, що зазначені ним обставини являються поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини та за можливе визначити йому додатковий строк терміном три місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті 06 лютого 2016 року [PERSON].

Outcome: approved