Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Прилуцького КП «Міськсвітло» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 04 лютого 2014 року позивач був звільнений з посади майстра (електриків) на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, за угодою сторін. За період роботи у відповідача утворилася заборгованість по заробітній платі у сумі 7903,12 грн.. При звільненні позивача відповідач не здійснив повний розрахунок з позивачем усіх належних йому сум при звільненні, кошти позивачу на момент пред'явлення позову не виплачені. У зв'язку із затримкою відповідачем розрахунку при звільненні, позивач і просить суд відповідно до вимог ст. ст. 116, 117 КЗпП України стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі, та середній заробіток за ввесь час затримки розрахунку при звільненні по день винесення рішення. Позивач у судове засідання не з»явився, проте завчасно до суду надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив справу розглядати у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих для суду причин, хоча про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення поштового відправлення (судової повістки) /а.с.10-11/, а також не надав заперечень щодо суті позову і не повідомив про поважність причин неявки в судове засідання. У зв'язку з цим, суд відповідно до ст. 224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши наявні в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: згідно з копією вкладиша трудової книжки вбачається, що [PERSON] на підставі наказу № 1-0 від 04 лютого 2014 року був звільнений 04 лютого 2014 року з посади майстра (електриків) з Прилуцького комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло» за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с 9). Як вказує сам позивач, і що також підтверджується довідкою ПКПЕЗО «Міськсвітло» заборгованість підприємства по заробітній платі перед [PERSON] становить 7903 грн.12коп.(а.с.8). Згідно довідки № 01.03/31 від 06.02.2014р., виданої ПКПЕЗО «Міськсвітло» вбачається, що середній заробіток [PERSON] за один робочий день з розрахунку за два останніх місяці становить 157 грн. 27 коп. (а.с.7). Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. Тобто відповідач повинен був здійснити повний розрахунок із позивачем 04 лютого 2014 року. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 2 Постанови КМУ № 100 від 08.02.1995 року зі змінами, якою був затверджений Порядок обчислення середньої заробітної плати, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Відповідно до п. 8 Постанови нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні, а у випадках, передбачених чинним законодавством,- на число календарних днів за цей період. Відповідно до листа Міністерства соціальної політики від 04.09.2013р. № 9884/0/14-13/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2014 рік» встановлені наступні показники робочих днів: лютий - 20; березень - 20. Середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні по день ухвалення рішення, тобто включно з 05 лютого 2014 року по 13 березня 2014 року буде складати: 157,27 * 26 = 4089,02 грн., де 157,27 грн. - середньоденна заробітна плата позивача, а 26 - кількість робочих днів затримки розрахунку при звільненні (починаючи з 05.02.2014р. по 13.03.2014 р. включно). Таким чином, як встановлено в судовому засіданні відповідач в день звільнення позивача 04 лютого 2014 року не виплатив належні йому у строки вказані в ст. 116 КЗпП України, суми, тому суд вважає, що заборгованість по заробітній платі в сумі 7903,12 грн. та середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні в сумі 4089,02 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 88 ч. 3 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст. ст. 116, 117 Кодексу законів про працю України,

Outcome: approved