Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про позбавлення права користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку мотивуючи позовні вимоги тим, що між Закритим акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк») та [PERSON] було укладено Кредитний договір про надання кредитних коштів. У забезпечення виконання зобов'язань за цим договором ПАТ «ПУМБ» та [PERSON] уклали іпотечний договір, згідно з яким в іпотеку банку передано квартиру [ADDRESS]. В зв'язку з тим, що відповідач не виконав вимоги кредитного договору, позивачем було задоволено забезпечену іпотекою грошову вимогу шляхом набуття права власності на житлове приміщення у позасудовому порядку, на підставі іпотечного застереження, що передбачено умовами Іпотечного договору. Державним реєстратором на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень було зареєстровано право власності ПАТ «ПУМБ» на спірне житлове приміщення. Оскільки рішення про державну реєстрацію не було оскаржено, позивач вказує, що є повноправним власником житлового приміщення за адресою: [ADDRESS]. Позивач вказує, що за вищезазначеною адресою зареєстровані всі відповідачі по справі, що порушує його права, оскільки ПАТ «ПУМБ» згоди на їх реєстрацію в житловому приміщенню не надавав та між ними відсутні будь-які договірні відносини з приводу права користування даного житлового приміщення. Посилаючись на наведене, позивач просить суд усунути перешкоди у здійсненні користування житловим приміщенням, оскільки зареєстроване відповідачами право користування спірним житловим приміщенням створює йому перешкоди у вільному користуванні та розпорядженні власним майном, отриманні доходів від його продажу, найму, здачі в оренду чи будь-яких інших дій. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник третьої особи Центру (відділу) надання адміністративних послуг Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації заперечив проти задоволення позову в частині зняття з реєстрації місця проживання відповідачів та просив відмовити в задоволенні позову в цій частині. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про місце, день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачів та у відповідності до вимог ст.ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки від відповідачів, які належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надійшло. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 25 травня 2007 року між ЗАТ «Перший український міжнародний банк» та [PERSON] укладено договір іпотеки № 5437027, відповідно до якого забезпечено належне виконання відповідачем усіх його грошових зобов'язань за кредитним договором № 5420759 від 25 травня 2007 року. В іпотеку банку передана чотирьохкімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5-10). Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 16.09.2016 державним реєстратором Войтовським В.С було внесено запис про реєстрацію права власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] за ПАТ «Перший український міжнародний банк» на підставі договору іпотеки №5437027 від 25.05.2007. (а.с.11). З довідки Форми №3 від 23 вересня 2016 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS], зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. (а.с. 13) 19.10.2016 ПАТ «Перший український міжнародний банк» було направлено [PERSON] вимогу про звільнення житлового приміщення всім особам, які зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS]., з встановленням строку в 14 днів з дня отримання вимоги.(а.с. 40) Оскільки вищезазначену вимогу відповідачами в добровільному порядку не було виконано, банк звернувся до Відділу з питань реєстрації місця проживання Оболонської районної державної адміністрації з заявами про зняття відповідачів з реєстрації місця проживання. На своє звернення банк отримав відмову, мотивовану тим, що ним при зверненні до Відділу не надано рішення суду про визнання особи, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлена права власності, примусове виселення. (а.с. 14-19) Відповідно до п. 4.2. Договору іпотеки, звернення стягнення здійснюється на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса, застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя. Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні Іпотекодавця, згідно з яким Іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Змістом положень ч.1 та ч.3 ст.36 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Відповідно до ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Відповідно до вимог ч.2 ст.40 Закону України «Про іпотеку» та ч.3 ст.109 Житлового кодексу України після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять житловий будинок чи житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За приписами ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. На підставі вищевикладеного, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що перебування відповідачів на реєстраційному обліку в квартирі за адресою: [ADDRESS], порушує право власності позивача на це житлове приміщення, яке згідно чинного законодавства визнане непорушним, а тому позов ПАТ «Перший український міжнародний банк» в частині позбавлення відповідачів права користування житловим приміщенням підлягає задоволенню. Разом з тим, суд вирішує відмовити в задоволенні позову в частині зняття з реєстраційного обліку відповідачів, оскільки згідно положень, викладених в ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підставою для зняття особи з реєстраційного обліку є, в тому числі, рішення суду про визнання такої особи такою, що втратила право користування. Відтак, визнання відповідача таким, що втратив право користування є належним способом захисту порушених прав позивача. Разом з частковим задоволенням позовних вимог позивача, суд вважає правильним вирішити питання про розподіл судових витрат, відповідно до вимог ст.88. ЦПК України. Враховуючи наведене та

Outcome: partial