Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за кредитним договором. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 14 липня 2017 року між позивачем та відповідачкою [PERSON], був укладений кредитний договір №1876/17 Б/П про надання останній кредиту в сумі 5500 грн. 00 коп. строком на 10 місяців починаючи з 14 липня 2017 року по 13 травня 2018 року, відповідно до умов якого позивач передав відповідачці грошові кошти зі сплатою за користування кредитом відсотків згідно умов договору, а відповідачка [PERSON], зобовязалася погашати заборгованість по кредитному договору щомісячно в період з 10 по 16 число кожного місяця згідно з графіком погашення заборгованості по кредитному договору, яка складається з заборгованості по кредиту та відсотків за користування кредитом. Позивач зазначає, що відповідачка повинна була повернути 5500 грн. 00 коп. в якості отриманого кредиту та проценти за користування кредитом, які розраховуються щомісячно при своєчасному внесенні платежів відповідно до п.\~4.2 кредитного договору. Відповідачка [PERSON], не належним чином виконувала свої зобовязання по кредитному договору. Порушення при виконанні зобовязань виявилися в тому, що відповідачка не сплачувала заборгованість по кредиту, тим самим порушивши запланований графік повернення кредиту. Станом на 15 березня 2018 року, сума кредиту не повернена за плановим розрахунком і залишок за кредитом складає 5500 грн. 00 коп. Згідно до кредитного договору та розрахунку заборгованості відповідачка [PERSON] повинна повернути: 5500 грн. 00 коп. залишок по кредиту; 5802 грн. 50 коп. проценти за користування кредитом з урахуванням прострочених платежів, тобто заборгованість становить 11302 грн. 50 коп. Відповідачка [PERSON] не виконала взятих на себе зобовязань по поверненню основної суми кредиту, у звязку з чим змушені звернутися до суду з даним позовом до відповідачки як боржника про примусове стягнення за кредитним договором заборгованості за кредитом та відсоткам. Представник позивача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, надав суду клопотання згідно якого просить суд про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, у випадку неявки відповідачки в судове засідання не заперечували проти заочного розгляду справи (а.с. 35, 36). Відповідачка [PERSON], в судове засідання не зявилася. Згідно заяви, позовні вимоги визнала в повному обсязі, прохала проводити розгляд справи за її відсутності (а.с.37). У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обовязків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однією із різновидностей зобовязання є кредитний договір, який укладається між сторонами відповідно до вимог ст.ст. 1046-1050, 1054-10561 ЦК України та відповідно до ст. 629 цього Кодексу є обовязковим до виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 1054 та ч. 1 ст. 1055 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит, при цьому кредитний договір укладається в письмовій формі. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачкою [PERSON], був укладений кредитний договір №1876/17 Б/П від 14 липня 2017 року (а.с. 24-25) про надання останній кредиту в сумі 5500 грн. 00 коп. терміном 10 місяців зі сплатою за користування кредитом процентів на залишок заборгованості за кредитом, а також процентів, нарахованих згідно п. 4.2 цього договору зі строком повернення кредиту до 13 травня 2018 року. Відповідно до умов договору, позивач передав відповідачці грошові кошти у сумі 5500 грн. 00 коп. згідно видаткового касового ордеру від 14 липня 2017 року №168, а відповідачка зобовязалася здійснювати погашення кредиту та відсотків за користування ним в строки та розмірі, обумовлені кредитним договором та графіком, шляхом внесення щомісячно готівки на імя позивача, починаючи з 16 серпня 2017 року та погасити кредит не пізніше 13 травня 2018 року, а у випадку неналежного виконання ним взятих на себе зобовязань на першу вимогу позивача сплатити штрафні санкції, а зазначене свідчить про те, що договір між сторонами укладено відповідно до вимог ст.ст. 638, 639, 1054-10561 ЦК України (а.с. 24-26). Оскільки відповідачка порушила строки сплати кредиту та відсотків, то позивач здійснив розрахунок суми позову у відповідності до умов кредитного договору, про що свідчить розрахунок заборгованості (а.с. 23). Пунктом 4.5 кредитного договору передбачено, що при порушені позичальником строків сплати кредиту та процентів, вказаних в п. 4.2 договору більше ніж на 15 календарних днів, то з 16 дня кредитодавець нараховує плату із рахунку 0,5 % на день від суми залишку за кредитом за кожний календарний день прострочення. Пунктом 3.4. кредитного договору передбачено право кредитодавця вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів, у разі затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць. Відповідачка отримала кредит у сумі 5500 грн. 00 коп., але в порушення умов договору не виконала взяті на себе грошові зобовязання та не виплатила в повному обсязі та у встановлені кредитним договором строки суму кредиту та відсотки, у звязку з чим позивачем їй 28 листопада 2017 року направлялася претензія з вимогами про сплату суми боргу по кредиту та відсоткам, але і після цього відповідачкою не були виконані умови зобовязання, що свідчить про істотне порушення нею в односторонньому порядку умов укладеної кредитної угоди (а.с.\~27). На підставі зазначеного, суд у відповідності до ст.ст. 611, 615 ЦК України вважає необхідним стягнути з відповідачки борг по укладеному між сторонами 14 липня 2017 року по кредитному договору в розмірі 11302 грн. 50 коп., з яких 5500 грн. 00 коп., залишок по кредиту та 5802 грн. 50 коп. проценти за користування кредитом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, у звязку із задоволенням позовних вимог, та визнання позову відповідачкою, позивачу підлягає поверненню з державного бюджету України 50 відсотків судового збору сплаченого ним при поданні позову до суду, що складає 881 грн., інша частина судового збору підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача (а.с. 1, 2). На підставі викладеного, ст.ст. 526-530, 533, 536, 610-615, 626, 1054-10561 ЦК України;

Outcome: approved