Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «Нива-2010» про розірвання договору оренди землі. Позовні вимоги обґрунтував тим, що йому належить земельна ділянка, яка розташована на території Бережинської сільської ради, Кіровоградського району Кіровоградської області. 01 листопада 2009 року між ним та відповідачем укладено договір оренди землі, згідно якого він передав належну йому земельну ділянку в платне користування строком на 15 років. Відповідно до умов зазначеного договору відповідач взяв на себе зобов`язання сплачувати йому орендну плату у розмірі 3 відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки не пізніше 31 грудня кожного року. Проте за користування земельною ділянкою у 2017 та у 2018 році відповідачем не сплачено грошових коштів, послуг в рахунок орендної плати за вказаний період відповідачем також не надавалось. У зв`язку із порушенням відповідачем своїх зобов`язань щодо строку виплати орендної плати за укладеним договором, позивач позбавлений можливості отримати матеріальні блага, на які розраховував, під час укладення договору оренди землі з відповідачем. Порушення договору відповідачем вважає істотними, тому позивач просить розірвати зазначений договір в судовому порядку. В судове засідання позивач не з`явився, від його представника адвоката Любченка В.М. надійшла заява, в якій він зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити та розгляд справи проводити без їх участі. Представник відповідача - адвокат Тупало М.П. у відзиві на позов вказав, що у зв`язку з ухиленням позивача від отримання орендної плати за 2018 рік за місцем знаходження орендаря, відповідач у 2018 році виконав свій обов`язок за місцем проживання орендодавця, шляхом направлення грошового переказу. Просив відмовити в задоволенні позову. В судове засідання представник відповідача не з`явився, подав до суду клопотання, в якому позов заперечив, просив розгляд справи проводити без його участі. Суд, дослідивши та проаналізувавши в сукупності докази, наявні в матеріалах справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно державного акта на право приватної власності на землю серії IV-КР № 002626 від 29.03.2002 року, виданого Кіровоградською районною державною адміністрацією Кіровоградської області [PERSON] у приватну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва передано земельну ділянку, площею 4,89 га, кадастровий номер 3522580900:02:000:0143, яка розташована на території Бережинської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області (а.с.7). 01.11.2009\~року між [PERSON] та СВК «Нива» укладено договір оренди землі, за умовами якого [PERSON] земельну ділянку, належну йому на підставі державного акта серії IV-КР № 002626, передав в користування орендарю строком на 15 років (а.с.2-5). З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДФС України про суми виплачених доходів, наданих Кіровоградським відділенням Кропивницької ОДПІ Головного управління ДФС у Кіровоградській області, вбачається, що в період з 01.01.2015 року по 2017 рік [PERSON] , якому присвоєно номер РНОКПП [NUMBER] , ТОВ «Нива-2010» нараховувався дохід, код ознаки доходу - 106, за надання майна в лізинг, а саме: у 3 і 4 кварталі 2015 року у розмірі 6227,54 грн. та 748,50 грн., а також у 3 і 4 кварталі 2016 року у розмірі 8322,98 грн. та 3385 грн. (а.с.9). Згідно відомостей, з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків № 1291 від 27.02.2019 року, [PERSON] за період з 1 кварталу 2018 року по 4 квартал 2018 року, а саме у 4 кварталі нараховано дохід від ТОВ «Нива-2010» за надання майна в лізинг у сумі 5489,99 грн., з якої ТОВ «Нива-2010» перераховано та сплачено відповідні податки (а.с.10). Згідно фіскального чека ПАТ «Укрпошта» 26 грудня 2018 року з відділення поштового зв`язку Бережинка надіслало поштовий переказ [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , с. Бережинка [ADDRESS] на суму 1127,64 грн. Відповідно до квитанцій ПАТ «Приватбанк» № 0.0.1219798380.1, № 0.0.1219777036.1 від 21.12.2018 року ТОВ «Нива-2010», як податковим агентом, сплачено податки з доходів платника, в сумі 304,10 грн., а також військовий збір з платника за період січень-грудень 2018 року у розмірі 25,34 грн. (а.с.19). Згідно фіскального чека ПАТ «Укрпошта» 26 грудня 2018 року з відділення поштового зв`язку Бережинка надіслало поштовий переказ [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , с.Бережинка [ADDRESS] на суму 4454,80 грн. Відповідно до квитанцій, наданих представником ПАТ «Приватбанк» № 0.01219851667.1 від 21.12.2018 року ТОВ «Нива-2010», як податковим агентом, сплачено податки з доходів платника РНОКПП 237818553 сумі 988,20 грн., а також військовий збір з платника за період січень-грудень 2018 року у розмірі 82,35 грн. Відповідно до ч. 2 ст.792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі». Статтею 1 вказаного Закону передбачено, що оренда землі це засноване на договорі платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та іншої діяльності. Зобов`язання орендодавця і орендаря земельної ділянки виникають на підставі укладеного договору оренди землі. Умови договору є обов`язковими до виконання сторонами. Договір оренди землі може бути припинений у випадках передбачених законом або договором. Одностороння відмова від договору не допускається. Згідно ст. 24 Закону «Про оренду землі» орендодавець зобов`язаний\~не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою. Відповідно до приписів ч.1 ст.27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його прав на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. У ст.21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Орендна плата справляється у грошовій формі.\~За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати (ст. 22 цього ж Закону). За положеннями ст.24 Закону України «Про оренду землі»\~\~орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. На вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України (ч. 1 ст. 32 цього ж таки Закону). Водночас у п.(д) ч.1 ст.141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати. Отже, згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору. Відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення законодавства, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа. За приписами ст. ст. 610, 612, 614 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. У праві діє презумпція вини порушника зобов`язання, яка може бути ним спростована шляхом надання відповідних доказів. Пункти 4.2., 4.3., 4.5., 4.6. діючого між сторонами по справі договору оренди землі від 01.11.2009 року передбачають такі умови: розмір орендної плати за кожен рік використання земельної ділянки складає 3 відсотки визначеної відповідно до законодавства вартості орендованої земельної ділянки (паю); орендна плата може бути проведена с/г продукцією, в еквіваленті 3 відсотків визначеної відповідно до законодавства вартості орендованої земельної частки (паю); орендар проводить розрахунки на протязі терміну, зазначеного в договорі, але не пізніше 31 грудня кожного року; орендар за погодженням з орендодавцем може перенести строки сплати, але не більше ніж на місяць. Сторони визнають, що орендну плату в натуральній формі відповідач не сплачував. Між сторонами існує спір щодо виконання відповідачем своїх зобов`язань по виплаті орендної плати позивачу в грошовій формі за 2017, 2018 роки. Імперативними приписами ст.ст. 12, 13, 81, 89 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст.532 ЦК України місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі. Якщо місце виконання зобов`язання не встановлено у договорі, виконання за грошовим зобов`язанням провадиться за місцем проживання кредитора, а якщо кредитором є юридична особа, за її місцезнаходженням на момент виникнення зобов`язання. Якщо кредитор на момент виконання зобов`язання змінив місце проживання (місцезнаходження) і сповістив про це боржника, зобов`язання виконується за новим місцем проживання (місцезнаходженням) кредитора з віднесенням на кредитора всіх витрат, пов`язаних із зміною місця виконання. Позивач посилається на те, що орендна плата за 2017 та за 2018 роки відповідачем не сплачена. Відповідачем доказів та заперечень порушення умов виплати оренди у 2017 році суду не надано, тому твердження позивача про порушення відповідачем умов договору у 2017 році відповідачем не спростовані. В частині виконання обов`язку сплати орендної плати за договором оренди землі у 2018 році, суд зазначає, що відповідно до квитанцій, наданих представником відповідача, адреса, за якою направлено відповідачем поштовий переказ позивачу, відповідає адресі місця проживання позивача, вказаній в паспорті громадянина України (а.с. 6), та в позовній заяві. Оскільки\~в договорі оренди землі сторони не визначили місце сплати орендної плати, а тому, згідно приписів п.4 ч.1 ст.532 ЦК України, виконання грошового зобов`язання має проводитися боржником за місцем проживання кредитора, тобто позивача, що й було здійснено відповідачем у 2018 році. Тобто, твердження позивача про порушення відповідачем умов договору у 2018 році відповідачем спростовані, оскільки орендна плата за 2018 рік сплачена відповідачем у грошовій формі та у строк, встановлений договором, що підтверджується наданими ним квитанціями. Відсутність у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків відомостей про виплату орендної плати позивачу не спростовує сам факт виконання відповідачем свого зобов`язання перед орендодавцем, який підтверджено належним, допустимим, достовірним і достатнім доказом квитанціями про поштові перекази, а також квитанціями про перерахування відповідних податків з доходу у виді орендної плати за 2018 рік, надісланої позивачу. Позивач не спростував наданих відповідачем доказів та не довів, що кошти ним не були отримані, а навіть якби він такі докази надав, то зобов`язаний був довести відсутність прострочення кредитора, тобто відсутність своєї вини в неотриманні орендної плати, яка йому надіслана поштовим переказом. Спір щодо розміру сплаченої орендної плати між сторонами відсутній, оскільки жодна зі сторін заперечень з цього питання не висловлювала. За таких обставин суд вважає, що відповідач довів факт належного виконання ним зобов`язання перед позивачем, по виплаті орендної плати у 2018 році. Оскільки в суді факт порушення відповідачем своїх зобов`язань у 2018 році був спростований, що виключає системний характер порушень договірних зобов`язань з боку орендаря, то підстави для розірвання договору відсутні. Викладені висновки узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду України від 12.12.2012 року у справі № 6-146цс12, які згідно ч.4 ст.263 ЦПК України враховуються судом при вирішення даного спору. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються ст.ст. 13, 15, 21, 22, 24, 27 Закону України «Про оренду землі», ст.141 Земельного кодексу України, ст.ст. 532, 651, 792 ЦК України.

Outcome: dismissed