Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та з урахуванням уточненого позову від 21.12.2015 року просив суд прийняти рішення про припинення неправомірних дій ПАТ «Харківміськгаз» у відношенні [PERSON], що порушують її права як споживача послуг з газопостачання за договором від 28.02.2014 року № [NUMBER], в обґрунтування свого позову зазначає, що в 2014 році з відповідачем було укладено договір про надання послуг з газопостачанням, в п. 26 вказаного договору не зазначено про існування заборгованості споживача перед ПАТ «Харківсміськгаз», однак не дивлячись на це відповідач надсилає на адресу позивача вимоги про сплату заборгованості, вказуючи на те, що в разі не погашення заборгованості, споживача буде відключено від газопостачання. Також позивач зазначає, що у 2012 році Ленінським районним судом міста Харкова було скасовано судовий наказ від 04.05.2012 року про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості у сумі 6882,24 гривень. посилаючись на вказані обставини, на положення Цивільного процесуального Кодексу України, позивач просив задовольнити позовні вимоги викладені в позовній заяві від 21.12.2015 року. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив про обставини викладені вище, на питання суду пояснив, що вимоги відповідача на адресу позивача про погашення нібито існуючої заборгованості надходили, одного разу навіть приїздила бригада з розпорядженням про відключення позивача від мережі газопостачання в звязку з існуючою заборгованістю, однак коли останнім було предявлено ухвалу від 04.05.2014 року про скасування судового наказу, відключення проведено не було і більше представники відповідача з даного питання не приїздили, також зазначив, що наразі вимог в судовому порядку відповідач позивачу з приводу стягнення заборгованості не предявляв. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що хоча судовий наказ від 04.05.2014 року і було скасовано судом, але це не вказує на те, що заборгованість позивача перед відповідачем відсутня і вони в будь - який час можуть скористатися належним їм правом звернення до суду в позовному провадженні із зазначеного питання, наразі судових справ про стягнення з позивача заборгованості за газопостачання в провадженні судів не має, але на думку відповідача заборгованість позивача перед ПАТ «Харківсміськгаз» існує. Надіслання вимог про погашення заборгованості не є порушенням прав позивача, а є лише проявом реалізації відповідачем їх права встановлених Правилами надання населенню послуг з газопостачання. Представник третьої особи ТОВ «Харківгаз Збут»[PERSON], залучений до розгляду справи за клопотанням сторони позивача, в судовому засіданні пояснила, що ТОВ «Харківгаз Збут» є постачальником газу населенню з 01.07.2015 року і за період з 01.07.2015 року по 31.12.2015 року у позивача заборгованість перед ТОВ «Харківгаз Збут» відсутня. Суд, заслухавши пояснення осіб, що приймають участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно статті 3 Цивільного процесуального Кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 10 ЦПК України). Статтею 15 Цивільного Кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Також вказаною статтею визначено способи захисту прав та інтересів, серед яких законодавець зокрема визначив - припинення дії, яка порушує право, тобто особі при зверненні за захистом необхідно зазначити яку саме дію, яка на його думку порушує його право, він просить суд припинити. З огляду на викладене, надаючи оцінку доказам в їх сукупності, приймаючи до уваги пояснення представників сторін, наданих останніми в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають, оскільки, як вбачається зі змісту позовних вимог (прохальна частина позову), стороною позивача не зазначено в який спосіб позивач просить суд захистити його право, які саме неправомірні дії відповідача просить припинити і яка шкода, яким правам позивача завдана з боку відповідача. Позивач, зазначаючи, що у нього відсутня заборгованість перед відповідачем не ставить питання щодо її перерахування. Крім цього, відповідно до п. 19 Правил надання населенню послуг з газопостачання\~(Постанова КМУ від 9 грудня 1999 р. № 2246), якщо споживач не оплатив надані послуги з газопостачання протягом 10 днів після строку, зазначеного в договорі чи платіжному документі, споживачеві надсилається письмове попередження про припинення газопостачання. Таким чином, надіслання відповідачем на адресу позивача зазначених у позові попереджень є реалізацією права відповідача гарантованих законодавством і не може розцінювати як порушення прав позивача, з тим, що позивач не зазначає, яка саме шкода внаслідок цього йому завдана.

Outcome: dismissed