Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що з відповідачкою перебував у шлюбі, якій розірвано 29.11.2013 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з матірю. Фактично шлюбні відносини у них припинились з грудня 2012 року, у звязку з чим відповідач проживає з сином окремо. Вказує, що одразу ж після переїзду остання чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином, у звязку з чим він звернувся до органу опіки та піклування виконавчого комітету Новокаховської міської ради Херсонської області за вирішенням цього спору. Своїм рішенням № 276 від 23.07.2013 року виконавчий комітет Новокаховської міської ради Херсонської області визначив дні та години для спілкування з сином, а саме: кожної пятниці з 17.00 год. до 20.00 год. у присутності матері, також зобовязав матір не чинити йому перешкод у спілкуванні з сином. Однак з грудня 2013 року відповідач ухиляється від виконання цього рішення. Також вказує, що визначеного для спілкування з сином часу недостатньо для повноцінного спілкування. Тому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд встановити йому регламент побачень з сином: щотижня з 17.00 год. середи до 17.00 год. пятниці з можливістю перебування дитини за місцем його проживання без присутності матері; встановити додаткові дні побачень з сином з можливістю відвідування дитиною його місця проживання без присутності матері: 01 січня з 12.00 год. до 18.00 год., 08 березня з 10.00 год. до 14.00 год., 07 квітня з 14.00 год. до 20.00 год., 02 червня з 14.00 год. до 20.00 год., 25 липня з 14.00 год. до 20.00 год., 26 жовтня з 12.00 год. до 18.00 год.; встановити можливість спільного відпочинку з сином протягом літнього періоду з можливістю виїзду до оздоровчо-санаторних закладів тривалістю на 2 тижні. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали. При цьому позивач пояснив, що він дуже любить свого сина, має бажання спілкуватись з ним та приймати активну участь у його вихованні, за місцем проживання в нього створені всі умови для виховання та розвитку дитини. Відповідач та її представник у судовому засіданні проти позову заперечували, вказуючи на те, що з боку відповідача не створювалось та не створюється жодних перешкод позивачу у спілкуванні з сином, а визначення позивачу часу на спілкування з сином за відсутності матері, через малолітній вік дитини, суперечитиме інтересам дитини. Представник третьої особи пояснила, що з питанням про зміну днів та годин для спілкування з сином до органу опіки та піклування виконавчого комітету Новокаховської міської ради Херсонської області позивач не звертався, а тому просила залишити без змін рішення № 276 від 23.07.2013 року. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову. Так, судом встановлено, що з 25.02.2012 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 29.11.2013 року розірвано. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що з грудня 2012 року дитина фактично проживає з матірю окремо від батька. Рішенням виконавчого комітету Новокаховської міської ради Херсонської області від 23.07.2013 року №276 встановлено позивачу дні та години для спілкування із малолітнім сином [PERSON], [INFO], кожної пятниці з 17.00 год. до 20.00 год. у присутності матері, останній не чинити перешкод у спілкуванні батька з сином. Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України (далі СК України) мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. У відповідності до ч. 1 ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. За ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Частиною другою ст. 159 СК України встановлено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Вирішуючи даний спір, в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, оскільки спосіб участі позивача у вихованні сина, визначений рішенням виконавчого комітету Новокаховської міської ради Херсонської області № 276 від 23.07.2013 року, не в повній мірі враховує як інтереси батька щодо особистого виховання та спілкування з дитиною, так і інтереси самої дитини на спілкування з батьком та отримання від нього виховання. З урахуванням добросовісного ставлення позивача до виконання своїх батьківських обов'язків, його позитивної характеристики та стану здоровя, потреби дитини у спілкування з батьком та отримання від нього виховання, віку дитини та стану її здоров'я, а також наявність належних умов для проживання, виховання та розвитку дитини за місцем проживання позивача, що слідує з акту обстеження умов проживання від 18.03.2014 року та показів свідків [PERSON] та [PERSON], суд вважає за доцільне встановити позивачу регламент побачень з сином щотижня з 17.00 год. середи до 17.00 год. пятниці з можливістю перебування дитини за місцем його проживання без присутності матері. Також суд вважає за можливе встановити позивачу додаткові дні побачень з сином з можливістю відвідування дитиною його місця проживання без присутності матері: 01 січня з 12.00 год. до 18.00 год.(Новий рік), 08 березня з 10.00 год. до 14.00 год. (Міжнародний жіночий день), 07 квітня з 14.00 год. до 20.00 год. (День народження позивача), 02 червня з 14.00 год. до 20.00 год. (День народження бабусі дитини), 25 липня з 14.00 год. до 20.00 год. (День народження дідуся дитини), 26 жовтня з 12.00 год. до 18.00 год.(День народження дитини). Що ж стосується спільного відпочинку позивача з сином протягом літнього періоду з можливістю виїзду до оздоровчо-санаторних закладів тривалістю на 2 тижні, то в даному випадку, враховуючи вік дитини, суд вважає, що такий відпочинок має визначатись з урахуванням стану здоровя дитини та має тривати до 2 тижнів. Тому в цій частині суд позов задовольняє частково. Доводи відповідача та її представника про недоцільність побачень позивача з сином за відсутності матері, суд вважає безпідставними, оскільки немає жодних відомостей про те, що це спілкування могло б зашкодити інтересам дитини. Посилання відповідача та її представника на той факт, що позивачу не чиняться перешкоди у спілкуванні з сином, а також покази свідка [PERSON] про це, висновків суду про необхідність визначення позивачу регламенту побачень з сином не спростовують, оскільки даний позов, з урахуванням заявлених позовних вимог, не стосується усунення конкретних перешкод у спілкуванні з дитиною або зобовязання відповідача виконувати рішення органу опіки та піклування. На підставі викладеного,

Outcome: partial