Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 08 січня 2007 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір, який складається з заяви позичальника та Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до умов договору відповідачу було надано кредитні кошти у сумі 2448,60 грн. Відповідач повинен був здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитом, сплачувати суму процентів, нарахованих за користування кредитними коштами у порядку та розмірах, встановлених договором. Позичальник зобовязання за кредитним договором не виконував, в звязку з чим, за ним виникла заборгованість. Також, 18 грудня 2012 року з відповідачем було укладено Генеральну угоду, згідно якої сторони погодили суму заборгованості за кредитним договором від 08.01.2007р. у сумі 17573,21 грн., та банк зменшив розмір заборгованості за пенею. Сторони домовилися, що відповідач здійснюватиме погашення заборгованості у строк до 31 грудня 2017 року шляхом внесення щомісячного платежу у розмірі 417,36 грн. Проте, відповідач зобов'язання за кредитним договором та за генеральною угодою не виконує, у зв'язку з чим за ним утворилася заборгованість, яка складається з заборгованості за кредитом, за відсотками за користування кредитом, комісії за користування кредитом та штрафів. У звязку з зазначеним, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 24048,19 грн. та судові витрати, понесені ним при зверненні до суду. У судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить суд про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав. З урахуванням положень ст. ст. 169, 224 ЦПК України та думки позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що 08 січня 2007 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір, який складається з заяви позичальника та Умов та правил надання банківських послуг. Згідно умов зазначеного договору банк надав відповідачу кредитні кошти у сумі 2448,60 грн. на строк з 08.01.2007 р. по 08.01.2008 р. зі встановленням плати за користування кредитом у розмірі 2% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту. Позичальник взяв на себе зобов'язання з погашення заборгованості шляхом внесення щомісячного платежу у розмір 264,99 грн. /а.с.8/. 18 грудня 2012 року з відповідачем було укладено Генеральну угоду, згідно якої банк зменшив розмір заборгованості за пенею. Сторони домовилися, що розмір заборгованості за кредитним договором, укладеним 08 січня 2007 року складає 17573,21 грн. Відповідач взяв на себе зобов'язання погасити заборгованість у строк до 31 грудня 2017 року шляхом внесення щомісячного платежу у розмірі 417,36 грн. /а.с.9/. В порушення умов кредитного договору та генеральної угоди, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконує, допустив прострочення повернення кредиту і сплати відсотків за його користування, внаслідок чого станом на 31 березня 2015 року за ним утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 24048,19 грн. (двадцять чотири тисячi сорок вiсiм гривень 19 копiйок), з яких: 12453,31 грн. - заборгованість за кредитом,1716,58 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2988,78 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом та пені,6889,52 грн. - штрафи. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України, - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як передбачено ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Отже, позичальник зобов'язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та вимог закону. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, зважаючи на вищенаведене, та за урахуванням того, що на виконання ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, суд вбачає підстави для задоволення позову та присудження до стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у зазначеному вище розмірі. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. та понесено витрати на публікацію оголошення у пресі про виклик відповідача у сумі 70 грн., тому відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved