Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до військової частини [NUMBER] про визнання незаконним та скасування рішення житлової комісії про зняття з квартирного обліку та зобов`язання вчинити дії, мотивуючи позовні вимоги тим, що він, починаючи з 1998 року, проходив службу у різних військових частинах, зокрема у військові частині [NUMBER] з 01.11.2002 року по 24.07.2017 року. У зв`язку з відсутністю власного житла та відповідно до ст. 34 Житлового кодексу УРСР, позивач рішенням житлової комісії в/ч [NUMBER] від 14.06.2000 року був поставлений на квартирний облік на загальну чергу з 14.06.2000 року. Рішенням начальника КЕВ м.Вінниці від 07.07.2008 року сім`ї позивача, у складі на той час трьох чоловік, був виданий ордер на проживання у гуртожитку КЕВ: кімната [ADDRESS] , у якій вони зареєстровані та проживають протягом десяти років. 06.05.2017 року тимчасово виконуючим обов`язки Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України було видано наказ №28-РС про переміщення позивача на службу у військову частину [NUMBER] . Такий наказ, на думку позивача, було видано неправомірно та без особливої на те потреби, оскільки він у цей час перебував на стаціонарному лікуванні. Командир військової частини [NUMBER] видав наказ від 24.07.2017 року №145 про виключення позивача зі списків особового складу частини та наказав їхати до нового місця призначення. Як зазначає позивач в обґрунтування позовних вимог, його переміщення в іншу частину було для нього вимушеним та відбувалось не за його ініціативою, оскільки він виконував, як на його думку, незаконний наказ. Переміщення мало нетривалий характер, оскільки подальша служба як у військовій частині [NUMBER] , так і у військовій частині [NUMBER] була неможливою у зв`язку з його непридатністю за станом здоров`я. Згідно з рішенням житлової комісії військової частини [NUMBER] , оформленого протоколом №11 від 31.07.2017 року, позивача було знято з квартирного обліку. Позивач вважає зазначене рішення житлової комісії незаконним, оскільки воно було прийнято поспішно. Про день і час проведення засідання житлової комісії його не повідомляли та для дачі пояснень не запрошували. Виписку з рішення йому не надавали та не повідомили у п`ятнадцятиденний термін про результати розгляду. Комісією не вивчалось питання про відсутність необхідності переїзду позивача та членів його родини у іншу місцевість, що є обов`язковою умовою для прийняття рішення про зняття позивача з черги на поліпшення житлових умов. 26.07.2017 року позивач прибув у м.Миколаїв у військову частину [NUMBER] , командиром якої було видано наказ №160 від 26.07.2017 року про зарахування позивача до особового складу військової частини [NUMBER] . За час переміщення на нове місце служби військова частина [NUMBER] не направила разом з його особовою справою чи окремо від неї його облікову житлову справу у військову частину [NUMBER] , що також, як вважає позивач, підтверджує грубі порушення процедур прийняття та виконання рішення житлової комісії про його зняття з квартирного обліку. Тому позивач у позовних вимогах до відповідача просив визнати незаконним та скасувати рішення житлової комісії військової частини [NUMBER] , прийнятого у формі протоколу засідання комісії №11 від 31.07.2017 року про його зняття з квартирного обліку при військовій частині [NUMBER] та зобов`язати відповідача поновити його у списку військовослужбовців запасу, які потребують поліпшення житлових умов, під тим самим порядковим номером, який існував до моменту прийняття рішення про його зняття з квартирного обліку при військовій частині [NUMBER] . В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити у повному обсязі з підстав викладених у позові та письмових поясненнях на відзив відповідача на позов. Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали у повному обсязі та просили суд відмовити у їх задоволенні з підстав викладених у відзиві на позов. Додатково суду пояснили, що дії відповідача були правомірними. Житлова комісія військової частині [NUMBER] діяла в межах своєї компетенції та відповідно до вимог чинного на той час законодавства, зокрема вимог Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерства оборони України №737 від 30.11.2011 року (чинної на момент ухвалення оскаржуваного рішення). Так, згідно з пп. 3 п. 2.18 зазначеної Інструкції військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, зараховуються на облік за новим місцем проходження служби разом з членами їх сімей із збереженням часу перебування на обліку. Тому позивача було знято з квартирного обліку при військовій частині [NUMBER] у зв`язку з його переміщенням по військовій службі до нового місяця служби у військовій частині [NUMBER] у м.Миколаїв, що пов`язане з переїздом з Вінницького гарнізону до Миколаївського гарнізону, тобто в іншу місцевість. Згідно з наказом командира військової частині [NUMBER] №160 від 26.07.2017 року позивача було зараховано до списків особового складу частини та зараховано позивача на всі види забезпечення та зараховано на котлове забезпечення. Відповідач листом від 04.08.2017 року повідомив командира військової частині [NUMBER] про рішення житлової комісії військової частині [NUMBER] про зняття позивача з квартирного обліку та у цьому ж листі вказав на п. 2.14 Інструкції щодо необхідності зарахування переміщеного військовослужбовця на облік за новим місцем проходження служби. Також листом від 04.08.2017 року відповідач повідомив позивача про прийняте на засіданні житлової комісії рішення щодо його зняття з квартирного обліку у зв`язку із переїздом до іншого гарнізону у м.Миколаїв та роз`яснено вимоги п. 2.14 вище наведеної Інструкції. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи та матеріали облікової справи [PERSON] , яка була надана для огляду та дослідження в судовому засіданні представниками відповідача, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні позову слід відмовити, з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно з вимогами ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені, сторонами визнані та не заперечуються обставини про те, що позивач починаючи з 1998 року, проходив службу у різних військових частинах, зокрема у військові частині [NUMBER] з 01.11.2002 року по 24.07.2017 року. Рішенням житлової комісії в/ч [NUMBER] від 14.06.2000 року був поставлений на квартирний облік на загальну чергу з 14.06.2000 року (а.с. 80) Рішенням начальника КЕВ м.Вінниці від 07.07.2008 року сім`ї позивача, у складі на той час трьох чоловік, був виданий ордер на проживання у гуртожитку КЕВ: кімната [ADDRESS] (а.с. 79). Наказом Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 06.05.2017 року №28-РС позивача призначено на посаду командира відділення інженерно-аеродромного взводу аеродромно-експлуатаційної роти батальйону аеродромно-технічного забезпечення військової частини [NUMBER] у м. Миколаїв. Відповідно до наказу командира військової частини [NUMBER] №160 від 26.07.2017 року сержанта [PERSON] , який прибув із військової частини [NUMBER] м.Вінниця, на підставі витягу з наказу КПС ЗСУ (по особовому складу) від 06.05.2017 року №28-РС, витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 24.07.2017 року №145 та інших документів, з 26.07.2017 року було зараховано до списків особового складу та зараховано на всі види забезпечення з 26.07.2017 року та зараховано на котлове забезпечення з 28.07.2017 року із зазначенням про те, що позивач з 26.07.2017 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків (а.с. 86). Сторонами також визнана обставина, що згідно з рішенням житлової комісії військової частини [NUMBER] , оформленого протоколом №11 від 31.07.2017 року, позивача було знято з квартирного обліку (а.с. 22). Зазначене рішення житлової комісії було затверджено 01.08.2017 року ТВО командира військової частини [NUMBER] полковником [PERSON] (а.с. 105). З оскаржуваного позивачем рішення, вбачається, що його було знято з квартирного обліку при військовій частині [NUMBER] відповідно до п.3 ч.2 ст. 40 Житлового кодексу УРСР, пп. 3 п. 26 Постанови Ради Міністрів УРСР від 11.12.1984 року №470 «Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в УРСР» та пп.3 п. 2.18 Наказу Міністерства оборони України від 30.11.2011 року №737 «Про затвердження інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців ЗС України та членів їх сімей жилими приміщеннями». Відповідно до п.3 ч.2 ст. 40 Житлового кодексу УРСР та пп. 3 п. 26 Постанови ради Міністрів УРСР від 11.12.1984 року №470 «Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в УРСР», громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов зокрема, у випадку припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи. Згідно з пп.3 п. 2.18 Наказу Міністерства оборони України від 30.11.2011 року №737 «Про затвердження інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями» (в редакції чинній станом на момент винесення оскаржуваного рішення житлової комісії в/ч [NUMBER] ) (далі Інструкція) військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, знімаються з обліку за місцем служби (за місцем звільнення з військової служби) у разі переміщення військовослужбовця до нового місця служби в інший населений пункт. Суд не приймає до уваги твердження позивача в обґрунтування позовних вимог щодо незаконності оскаржуваного рішення житлової комісії військової частини [NUMBER] з підстав неправомірності наказу Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 06.05.2017 року №28-РС, яким позивача було переміщено для подальшого проходження військової служби у військовій частині [NUMBER] у м.Миколаїв з таких підстав. Судом встановлено, що позивач звертався до Командування Повітряних Сил Збройних Сил України з приводу неправомірності його призначення на вищу посаду для подальшого проходження військової служби у військовій частині [NUMBER] та ним було отримано відповідь від 22.09.2017 року №350/1/2399/пс, з якої вбачається, що враховуючи потребу військової частини [NUMBER] у фахівцях його спеціальності, призначення позивача на вищу посаду командира відділення інженерно-аеродромного взводу аеродромно-експлуатаційної роти батальйону аеродромно-технічного забезпечення військової частини [NUMBER] здійснено відповідно до вимог п. 82 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008 року (далі - Положення)(а.с. 35). Так, відповідно до п.112 вказаного Положення військовослужбовець може бути переміщений на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої у випадках, визначених п. 82 цього Положення. Таке переміщення здійснюється без згоди військовослужбовця, крім випадків, перелічених у п.112 вказаного Положення, зокрема, у випадку неможливості проходження військовослужбовцем військової служби у місцевості, до якої його переміщують, відповідно до висновку (постанови) військово-лікарської комісії. Аналізуючи наведену правову норму, суд робить висновок про те, що факт неможливості проходження військовослужбовцем військової служби у місцевості, до якої його переміщують, повинен бути підтверджений саме висновком (постановою) військово-лікарської комісії. Постановою військово-лікарської комісії ЦВЛК МО України Вих. №1795/2 від 12.07.2017 року позивач був визнаний непридатним до військової служби в мирний час та обмежено придатним у воєнний час (а.с. 27). Отже, в ході розгляду справи, знайшли підтвердження посилання представників відповідача в обґрунтування заперечення позовних вимог про те, що станом на 06.05.2017 року у військовій частині [NUMBER] не було інформації про наявність у позивача обставин, які б унеможливлювали його переміщення на вищу посаду до нового місця служби. Відповідно до п. 2.18 Інструкції рішення про зняття з обліку та виключення зі списків осіб, що мають право першочергового та позачергового одержання жилих приміщень, приймається житловою комісією військової частини, яка зарахувала військовослужбовця на облік, або її правонаступником. Рішення письмово доводиться до відома військовослужбовця у п`ятнадцятиденний строк із зазначенням причин зняття з обліку. Відповідачем позивачу був направлений лист №350/119/1/635/пс від 04.08.2017 року у військову частину [NUMBER] , тобто за його новим місцем проходження служби у м.Миколаїв, у яку він прибув та приступив до виконання службових обов`язків з 26.07.2017 року, згідно з наказом командира вказаної військової частини №160 від 26.07.2017 року (а.с. 124, 125-127). Крім цього, відповідачем також був направлений лист №350/119/1/636/пс від 04.08.2017 року на ім`я командира військової частини [NUMBER] , яким відповідач повідомив останнього про зняття позивача з квартирного обліку при військовій частині [NUMBER] із зазначенням вимог п. 2.14 Інструкції щодо зарахування військовослужбовців у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), на облік за новим місцем проходження служби разом з членами їх сімей зі збереженням часу перебування на обліку та просив довести зазначену інформацію до сержанта [PERSON] (а.с. 123, 125-127). Суд вважає, що посилання позивача на недотримання відповідачем вимог встановлених п. 2.14 Інструкції щодо направлення облікової справи до нового місця служби позивача не може слугувати підставою для визнання оскаржуваного рішення житлової комісії незаконним, оскільки такий обов`язок відповідача виник вже як наслідок відповідних рішень військового керівництва про переміщення позивача по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість) та прийнятого на їх підставі оскаржуваного рішення житлової комісії відповідача. Враховуючи те, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір залишається за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed