Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідач [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] та користується електроенергією на підставі особового рахунку № 31100011. Внаслідок невиконання відповідачем зобовязань зі сплати за спожиту електричну енергію утворилася заборгованість у розмірі 724,01 грн., яку просили стягнути на свою користь, а також понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволені позовних вимог наполягає у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судові засідання, призначені на 19.10.2015 року, 09.11.2015 року не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином: судова повістка разом із розпискою і копіями відповідних документів надсилались йому поштою рекомендованим листом із повідомленням за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем реєстраці. Однак, поштова кореспонденція повернулась до суду з відміткою поштового відділення № 71: За закінченням терміну зберігання». У такому разі вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає можливим, розглянути справу за відсутності осіб які беруть участь у справі відповідно до ст. 158 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За згодою представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з таких підстав.. Судом встановлено, що постачання електроенергії відповідачу здійснюється на підставі особового рахунку № 31100011 (а.с.4,6-8). Відповідач свій обовязок щодо повної оплати за отриману електричну енергію у відповідності до тарифів на електроенергію не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 724,01 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.5). Відповідно до п. 19 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, розрахунки населення за спожиту електроенергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі фактичних показань приладів обліку. Згідно п. 42 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, споживач електричної енергії зобовязаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Згідно до вимог ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобовязується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобовязується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Частиною 2 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику», споживач енергії зобовязаний додержуватись вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії. Споживач несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається. Приймаючи до уваги те, що на час розгляду справи відповідач має заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 724,01 грн., доказів її погашення чи недостовірності не надав, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України попередньо понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати, мають бути стягнуті з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved