Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про захист прав споживачів та стягнення коштів за договором банківського вкладу, посилаючись на те, що 06 жовтня 2014 року між позивачем - [PERSON] та відповідачем [PERSON] «Фінанси та Кредит», в особі відділення філії «Полтавське РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» був укладений договір № 331832/198874/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) Ф&К «Нові гроші» на 7 міс. в національній валюті, і зобовязався повернути суми депозиту та відсотків - 06.05.2015р. Проте до вказаної дати відповідач суму депозиту та нараховані відсотки не повернув, вимоги позивача щодо повернення коштів не виконує. Позивач просив суд, стягнути на його користь з відповідача: - 100\~000,00 грн. - суму Внеску, 14 578.63 грн. - процентів річних за фактичну кількість днів користування Внеском протягом дії договору та 25,10% процентів річних від простроченої суми Внеску понад строк дії договору в розмірі 15 039.98 грн.; - суми втрат від знецінення грошей (передбачених положеннями статті 625 ЦК України) в сумі 3% річних 360,67 грн. та індексу інфляції 14 636.94 грн, а всього до стягнення 144\~616,22 грн. В судове засідання позивач та його представник не зявились попередньо надавши до суду заяви про розгляд справи без їх участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять розглянути справу на підставі наявних у ній доказів, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач, в судове засідання не зявився, не повідомивши про причини неявки та її поважність, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, за згодою позивача, проводиться заочний розгляд справи. Враховуючи подану заяву, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки. Згідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 58 ЦПК України, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. 06 жовтня 2014 року між позивачем - [PERSON] та відповідачем [PERSON] «Фінанси та Кредит», в особі відділення філії «Полтавське РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» був укладений договір № 331832/198874/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) Ф&К «Нові гроші» на 7 міс. в національній валюті (а.с.5). Відповідно до п. 1.1. Договору Позивач передав, а Відповідач прийняв на Депозитний рахунок № 2630.2.088242.001 (далі - Депозитний рахунок) грошові кошти у сумі 100 000 (сто тисяч) грн. надалі Внесок) на умовах Договору, вказане також підтверджується заявою на внесення готівки № 1 від 06.10.2014 року згідно з чим. Позивачем 06.10.2014 року був переданий Відповідачу, а останнім отриманий на Депозитний рахунок Внесок в повному обсязі. Пунктом 2.1. Договору визначено, що нарахування процентів на рахунок № 2630.2.088242.001 за Вкладом проводяться від дня, наступного за днем надходження вкладу у «Банк», до дня, який передує його поверненню «Клієнту» або списанню з рахунка «Клієнта». Відповідно до п. 1.2. Договору розмір процентної ставки становить 25.10 % річних. Договір був укладений на строк з «06» жовтня 2014р. по «06» травня 2015р. згідно вимог п. 1.1. Договору. Згідно до п. 2.8. Договору Відповідач був зобов'язаний на вимогу Позивача повернути суму Внеску і суму нарахованих процентів за період користування ним Позивачу, в день, наступний за останнім днем строку Внеску. Відповідно до п. 2.1. Договору проценти на суму Внеску нараховуються за фактичну кількість днів користування Внеском з дня. наступного за днем надходження коштів на Депозитний рахунок Позивача, та включно до дня який передує дню його повернення Позивачу. Таким чином, 06.05.2015 року Відповідач на вимогу Позивача повинен був повернути відповідну суму Внеску разом з сумою нарахованих за користування ним процентів Позивачу, що підтверджується письмовими зверненнями позивача(а.с. 7, 8). Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Згідно із частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Отже, судом встановлено, що після спливу строку дії Договору № 331832/198874/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) Ф&К «Нові гроші», відповідач без належних на те підстав не повернув вкладникові суми вкладу та проценти за користуванням ним. Також встановлено, що відповідач фактично продовжує без належної на те правової підстави користуватися грошовими коштами позивача в розмірі 100 000,00 (сто тисяч) грн. які були внесені позивачем як Депозит. Виходячи із вищенаведеного суми грошових коштів, що підлягають сплаті в якості відсотків за користування Депозитом, за період його дії становить 14 5780,63 грн., а також підлягають виплаті відсотки за користування коштами позивача за період з 06.05.2015 по 03.08.2015р. в розмірі 15039.98 грн., так як відповідач фактично користування Депозитними коштами позивача, а тому з нього підлягає стягнення процентів у розмірі визначеному депозитним Договором. Згідно ст. 1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Відповідно до ст. 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Судом враховується при розгляді даної справи, правовий висновок Верховного Суду України у спорі про стягнення з банку інфляційних втрат та 3 % річних за порушення зобовязання з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) по справі № 6-140 цс 13, предметом якої був спір про стягнення з банку на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційних втрат та 3 % річних за несвоєчасне повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту). При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого за змістом ст.ст. 526 та 1058 ЦК України зобовязання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобовязання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосувати відповідальність за порушення грошового зобовязання, передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК України. Позивач скористався своїм правом, передбаченим частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України та відповідно просить стягнути з Відповідача на його користь суму Внеску з урахуванням індексу інфляції, розрахунок якої додається до даної позовної заяви, а також відповідну суму процентів за фактичну кількість днів користування Внеском, розрахунок якої також додається. Суд, всебічно, повно та обєктивно оцінивши всі надані докази, приходить до висновку, що позивач правомірно вимагає повернення суми Депозиту, процентів, інфляційних втрат, 3-х відсотків річних, посилаючись на договір вкладу та чинне законодавство України, а тому позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі Відповідно вимог ст. 215 ЦПК України, суд при винесенні рішення зобовязаний вирішити питання розподілу судових витрат по справі, згідно ст. 84, 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved