Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення коштів за договором позики. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що 10.05.2019 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, за умовами якого він передав відповідачу 19 700 доларів США, які відповідач зобов`язався повернути до 10.09.2019 року. Підтвердження факту передання грошей є власноручна розписка відповідача. Як зазначає позивач, відповідач у передбачений договором строк вказану суму не повернув, свої зобов`язання за договором не виконав. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить стягнути з відповідача основну суму боргу, а також відсотки, визначені умовами договору в загальному розмірі 19 700,00 доларів США, що еквівалентно 487 997,42 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 4879,98 грн. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 26.09.2019 року провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 18.06.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду в загальному порядку. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив про їх задоволення, проти заочного порядку розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, а також заяви про ознайомлення з матеріалами справи та отримання копії технічного запису судових засідань. Враховуючи те, що відповідач достовірно обізнаний про час та місце розгляду справи, проте в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача в заочному порядку, проти чого не заперечував представник позивача. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, 10.05.2019 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого відповідач взяв у борг у позивача грошові кошти в розмірі 19 700 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 18.09.2019 року становить 487 997,42 грн. Зазначені кошти відповідач зобов`язався повернути до 10.09.2019 року. Факт укладення договору позики між сторонами та отримання відповідачем грошових коштів підтверджується власноручною розпискою відповідача. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. За правилами ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного судочинства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України визначено, що в разі, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Як встановлено ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема, достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконав, грошові кошти у визначений строк не повернув. Відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог. Не здобуто таких доказів і в ході судового засідання. Крім того, суд звертає увагу і на те, що відповідач не скористався своїм правом на подання письмового відзиву, жодних інших підстав та обставин не оспорював, розрахунки позивача належними та допустимими доказами не спростовував, факт написання розписки про отримання коштів згідно договору не заперечував. Відтак, позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву слід задовольнити в повному обсязі. Таким чином, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність стягнення з відповідача суми боргу в розмірі 19 700,00 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18.09.2019 року становить 487 997,42 грн. Згідно з ст. 141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути суму судового збору на користь позивача в розмірі 4879,98 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved