Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом,зазначив,що [PERSON] належить на праві власності земельна ділянка сільськогосподарського призначення, площею 3,1423 га, кадастровий номер 1820388300:03:000:0102,що розташована на території Старокотельнянської сільської ради Андрушівського району Житомирської області.Право власності [PERSON] на вказану земельну ділянку підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №234671.Реалізуючи своє право власності на земельну ділянку,[PERSON] уклав із Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Старокотельнянське» договір оренди земельної ділянки №219/99 від 04 жовтня 2010 року. Строк дії Договору 10 років. Одночасно з укладенням договору сторонами було підписано акт приймання передавання земельної ділянки, а отже, її було у встановленому законом порядку передано позивачу.З моменту укладення вказаного договору оренди земельної ділянки №219/99 від 04 жовтня 2010 року та по теперішній час саме позивач здійснює обробку цієї земельної ділянки.Договір оренди земельної ділянки №219/99 від 04 жовтня 2010 року було у встановленому законом порядку зареєстровано у відділі Держкомзему в Андрушівському районі Житомирської області 10 жовтня 2011 року, про що у Державному реєстрі земель вчинено відповідний запис, а на самому договорі здійснено реєстраційний напис. Враховуючи те, що договір оренди земельної ділянки №219/99 від 04 жовтня 2010 року набув чинності в момент реєстрації, тобто 10 жовтня 2010 року, то право володіння і користування вищевказаною земельною ділянкою, вибуло із відання [PERSON] і було передано позивачу.Таким чином, позивач протягом тривалого часу відкрито, добросовісно та законно користувався земельною ділянкою та сплачував [PERSON] визначену договором орендну плату.У 2017 році позивачеві стало відомо про те, що у 2016 році між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЖИТОМИР-АГРО-ІНВЕСТ» було укладено інший договір оренди земельної ділянки б/н від 06 травня 2016 року.Більше того, вказаний договір оренди земельної ділянки б/н від 06 травня 2016 року було зареєстровано у Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] 11 травня 2016 року, номер запису про інше речове право: 14466487, що призвело до порушення законних прав та інтересів позивача. Таким чином, державним реєстратором приватним нотаріусом не було встановлено того, що [PERSON], як власник земельної ділянки, вже розпорядився належним йому правом користування земельною ділянкою шляхом укладення договору оренди земельної ділянки №219/99 від 04 жовтня 2010 року з позивачем, а тому здійснено подвійну реєстрацію права оренди земельної ділянки. Враховуючи те, що в момент укладення договору оренди земельної ділянки між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЖИТОМИР-АГРО-ІНВЕСТ» та [PERSON], сторонами договору недодержані вимоги частини 1 статті 203 ЦК України, а саме: зміст правочину суперечить Цивільному кодексу, цивільному законодавству та Закону України «Про оренду землі», і порушує право позивача, як землекористувача вказаної земельної ділянки, договір оренди земельної ділянки б/н від 06 травня 2016 року підлягає визнанню недійсним, а рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 11 травня 2016 року, номер запису про інше речове право: 14466487 скасуванню. Крім того, про незаконність спірного договору від 06 травня 2016 року свідчить саме по собі його укладення під час дії нерозірваного чи невизнаного недійсним у встановленому порядку договору оренди цієї ж земельної ділянки № 219/99 від 04 жовтня 2010 року.Просив визнати недійсним з моменту укладення Договір оренди земельної ділянки б/н від 06 травня 2016 року, укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЖИТОМИР-АГРО-ІНВЕСТ» щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею 3,1423 га, кадастровий номер 1820388300:03:000:0102, що розташована на території Старокотельнянської сільської ради Андрушівського району Житомирської області;скасувати рішення про державну реєстрацію Договору оренди земельної ділянки б/н від 06 травня 2016 року, укладеному між [PERSON] (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЖИТОМИР-АГРО-ІНВЕСТ» щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею 3,1423 га, кадастровий номер 1820388300:03:000:0102, що розташована на території Старокотельнянської сільської ради Андрушівського району Житомирської області, прийняте державним реєстратором приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] 11 травня 2016 року, номер запису про інше речове право: 14466487;стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір, сплачений при подачі позову. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю,обгрунтувавши його наведеними в позові обставинами. Представник відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомир-Агро-Інвест», в судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що вимоги позивача є безпідставними,оскільки на момент укладення договору відповідачу не було відомо про наявність іншого договору на оренду належної [PERSON] земельної ділянки. Відповідач [PERSON] в судові засідання не зявився,повідомлений належним читном про час і місце розгляду справи,клопотання про відкладення розгляду справи не подав. Відповідач - приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] в судові засідання не зявився,направив заяву про розгляд справи в його відстуність,при вирішенні справи поклався на розсуд суду. При вирішенні спору суд виходить з наступних міркувань : Відповідно до ч.1 ст.210 Цивільного кодексу України: «Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації». Ст.125 ЗК України визначено,що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно з ст.18 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Відповідно до положень ч.3 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»: Державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обовязкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин повязує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Згідно з ч.1 ст.33 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор під час проведення державної реєстрації речових прав на земельні ділянки має безпосередній доступ та користується відомостями Державного земельного кадастру у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.317 ЦК України право власності складається з права володіння, користування та розпорядження майном. Ст.792 ЦК зазначається, що право оренди земельної ділянки складається з права володіння та права користування. Ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. Ст.203 ЦК України, передбачено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, в тому числі: зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно ст.6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі». Відповідно до ст.1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно з ст.25 Закону України «Про оренду землі» орендар земельної ділянки має право: самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі; отримувати продукцію і доходи». Згідно з ст.27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону». Тобто, з вказаної правової норми випливає те, що орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування. Згідно ч.2,3 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані із позбавленням права володіння земельною ділянкою;захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється в тому числі шляхом визнання угоди недійсною. Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою, третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази суд вважає позов таким,що підлягає задоволенню,оскільки в судом встановлено,що договір оренди земельної ділянки б/н від 06 травня 2016 року, укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЖИТОМИР-АГРО-ІНВЕСТ»,щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею 3,1423 га, кадастровий номер 1820388300:03:000:0102, розташованої на території Старокотельнянської сільської ради Андрушівського району Житомирської області та його державна реєстрація,проведена державним реєстратором приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] 11 травня 2016 року, номер запису про інше речове право: 14466487,здійснені в період дії договору оренди земельної ділянки №219/99 від 04 жовтня 2010 року,укладеної між [PERSON] та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Старокотельнянське».За вказаних обставин суд визнає недійсним з моменту укладення договір оренди земельної ділянки б/н від 06 травня 2016 року, укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЖИТОМИР-АГРО-ІНВЕСТ» щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею 3,1423 га, кадастровий номер 1820388300:03:000:0102, що розташована на території Старокотельнянської сільської ради Андрушівського району Житомирської області та скасовує рішення про державну реєстрацію Договору оренди земельної ділянки б/н від 06 травня 2016 року, укладеному між [PERSON] (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЖИТОМИР-АГРО-ІНВЕСТ» щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею 3,1423 га, кадастровий номер 1820388300:03:000:0102, що розташована на території Старокотельнянської сільської ради Андрушівського району Житомирської області, прийняте державним реєстратором приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] 11 травня 2016 року, номер запису про інше речове право: 14466487. Згідно ст.88 ЦПК України суд,задовольняючи позов,стягує з відповідачів на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору при подачи позову в розмірі 3200 грн.,стягуючи з кожного відповідача по 1067 грн.

Outcome: approved