Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості із заробітної плати, і в обґрунтування позовних вимог вказав про те, що він з 20.07.1981 року по теперішній час перебуває у трудових відносинах з відповідачем. Протягом тривалого часу відповідач несвоєчасно проводить виплату заробітної плати, посилаючись на скрутне матеріальне становище. Заборгованість з лютого 2018 року по січень 2020 року включно становить 123380,00 грн. Тому позивач змушений звернутись до суду і просить сягнути з відповідача на його користь заборгованість з заробітної плати в розмірі 123380,00 грн. 17.04.2020 року до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми від представника позивача - адвоката Супруна Д.В. надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Позов підтримав у повному обсязі. 10.04.2020 року від представниці відповідача за довіреністю Знайченко А.Ю. надійшов відзив на позовну заяву, в якій вона вказала про те, що 30.03.2020 року позивачу була перерахована заробітна плата в сумі 9438,00 грн. за грудень 2019 року, що підтверджується витягом із списку працівників Товариства на перерахування заробітної плати до доручення № 48729 від 30.03.2020 року. При ухваленні рішення представниця відповідача просить врахувати вищезазначені пояснення, розгляд справи проводити у її відсутність. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши письмові матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивач з 20.07.1981 року по теперішній час перебуває у трудових відносинах з відповідачем (а.с.9). Протягом тривалого часу відповідач несвоєчасно проводить виплату заробітної плати, посилаючись на скрутне матеріальне становище. Приписами ст. 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Як вбачається з наданого позивачем розрахункового листка ( а. с. 10), відповідач не виплатив йому заробітну плату з лютого 2018 року по січень 2020 року в розмірі 123380,00 грн. Згідно з відомістю про перерахування заробітної плати до доручення № 48729 від 30.03.2020 року позивачу була перерахована заробітна плата в сумі 9438,00,00 грн. за грудень 2019 року. З огляду на викладене, порушене право позивача підлягає захисту, тому суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити частково, стягнувши з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 113942,00 грн. (123380,00 грн. - 9438,00 грн. = 113942,00 грн.). Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 840,80 грн.

Outcome: partial