Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 26.06.2014 року між ним та відповідачкою був укладений договір позики грошових коштів, згідно якого він в присутності свідків передав відповідачці грошові кошти в сумі 23000 грн., а відповідачка зобов'язалась в строк до 15 жовтня 2014 року повернути йому таку ж суму грошових коштів, що й підтвердила розпискою про позику коштів. Однак до теперішнього часу борг не повернуто, відповідачка неодноразово постійно прохала відкласти повернення боргу, чим порушувала зобов'язання щодо повернення боргу. Позивач просив стягнути з відповідачки суму заборгованості в розмірі 23000 грн. та судові витрати. Позивач в судове засідання не з'явивсь, але надав до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, в разі неявки відповідачки не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, причину неявки не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд вважає, що справу можливо розглянути у відсутність сторін. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки в ході розгляду справи встановлено, що 26.06.2014 року між сторонами укладено договір позики грошових коштів /а.с.6-8/. Відповідно до вказаного договору позивач передав у власність відповідачці грошові кошти в сумі 23000 грн., а відповідачка отримала їх та зобов'язалась повернути позивачу таку ж суму грошових коштів на умовах, визначених цим договором, готівкою у строк до 15.10.2014 року, без нарахування процентів за користування позикою. Пунктом 6 даного договору було передбачено, що в разі, коли відповідачка своєчасно не поверне позивачу суму позики, вона зобов'язана сплатити грошову суму відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, тобто несплачену у строк суму основного боргу та три проценти річних від простроченої суми. Відповідач прийняла грошові кошти та свої зобов'язання за договором позики грошових коштів не виконала, до цього часу кошти не повернула. Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцеві) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. А тому суд з урахуванням наведеного вважає за доцільне стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за договором позики в розмірі 23 000 грн. та сплачений позивачем судовий збір в розмірі 243,60 грн. Приймаючи до уваги викладене та,

Outcome: approved