Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 24 жовтня 2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір - угода про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлюваної кредитної лінії, відповідно до умов якого було відкрито картковий рахунок на ім'я відповідача [NUMBER], а відповідач отримала кредит в сумі 17000 гривень 00 копійок та зобов'язалася повернути його, сплатити проценти на користування, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах що передбачені договором. Позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредит в сумі 17000 гривень 00 копійки, а відповідач в порушення умов кредитного договору свої зобов'язання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 21 червня 2017 року має заборгованість у розмірі 21893 гривні 35 копійок, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 10228 гривень 92 копійки, прострочки по тілу в розмірі 9493 гривні 72 копійки за відсотками в розмірі 204 гривні 46 копійок, неустойки в розмірі 1966 гривень 25 копійок, які в добровільному порядку вона не погашає, у зв'язку з чим позивач змушений звернутися з даним позовом до суду для примусового стягнення зазначеної заборгованості. Представник позивача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.40), у судове засідання не з'явився, згідно поданої заяви (а.с.27) позовні вимоги підтримав у повному обсязі, прохав їх задовольнити та не заперечував проти заочного розгляду справи в разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON], яка про день та час розгляду справи повідомлена належним чином за вказаною нею адресою (а.с.39,43-44), в судове засідання 07 грудня 2017 року не з'явилася, а 29 вересня 2017 року надала до суду письмову заяву, якою просила справу не розглядати, оскільки вона не мешкає за адресою, зазначеною позивачем в позові, та не зареєстрована там уже рік. Пояснила, що до суду не буде приїжджати, оскільки в неї немає можливості. Просила направити позовну заяву за місцем її мешкання в Соборний район м. Дніпро, де вона мешкає в гуртожитку (а.с.39). У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності зі ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однією із різновидностей зобов'язання є кредитний договір, укладений між сторонами, який за змістом та формою відповідає вимогам ст. 1054-1055 ЦК України та відповідно до ст. 629 ЦК України є обов'язковим до виконання сторонами. Судом встановлено, що між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] 24 жовтня 2016 року був укладений кредитний договір (а.с.15-17), шляхом підписання оферти та акцепту від 24 жовтня 2016 року, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит в сумі 17000 гривень 00 копійки та зобов'язалася погашати його відповідно до умов договору Кредитний договір був укладений з дотриманням умов ст. ст. 641, 642 ЦК України. В порушення умов кредитного договору, відповідачка свої зобов'язання належним чином не виконувала, в результаті чого станом на 21 червня 2017 року заборгованість у розмірі 21 893 гривні 35 копійок, яка згідно розрахунку позивача (а.с.19) складається із заборгованості за кредитом в розмірі в розмірі 10 228 гривень 92 копійки, прострочку по тілу кредиту в розмірі 9 493 гривні 72 копійки, відсотки за користування кредитом в розмірі 204 гривні 46 копійок, неустойку (штраф, пеня) в розмірі 1 966 гривень 25 копійок, відповідно до умов кредитного договору, а позивач має право вимагати від відповідача оплати боргового зобов'язання в примусовому порядку згідно чинного законодавства України. На підставі ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Крім того, ч.2 ст.1050 ЦК України встановлено, що коли договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому. Позивач повідомляв відповідача про існуючу заборгованість за кредитним договором шляхом направлення на її адресу вимоги про дострокове повернення кредиту від 24 жовтня 2016 року (а.с.20), яка відповідачкою залишилася без задоволення. Оскільки в порушення умов кредитного договору, позичальник не виконала взяті на себе грошові зобов'язання та не виплатила в повному обсязі та у встановлені кредитним договором та графіком строки суму кредиту та відсотки, що свідчить про істотне порушення нею в односторонньому порядку умов укладеної кредитної угоди, то суд приходить до висновку, що з відповідачки необхідно стягнути на користь позивача заборгованість за кредитом за кредитним договором від 24 жовтня 2016 року станом на 21 червня 2017 року в розмірі 10 228 гривень 92 копійки, прострочку по тілу кредиту в розмірі 9 493 гривні 72 копійки, відсотки за користування кредитом в розмірі 204 гривні 46 копійок, неустойку (штраф, пеня) в розмірі 1 966 гривень 25 копійок, а всього 21 893 гривні 35 копійок. Крім того, у зв'язку із задоволенням позовних вимог, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сума судового збору, сплачена позивачем під час звернення з позовом до суду пропорційно розміру задоволених вимог. На підставі викладеного ст.ст. 526-530, 536, 543, 598, 610-615, 624, 625, 638-654, 1046-1056-1 ЦК України;

Outcome: approved