Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, посилаючись на те, що відповідач по справі [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Вказував, що станом на 01.06.2016 року утворився борг в сумі 17500,02 грн., оскільки відповідач належним чином не оплачував Товариству за надані житлово-комунальні послуги. На даний час заборгованість не оплачена та завдає збитків Товариству, у зв'язку із чим відповідачу нараховуються інфляційні нарахування 13340,66 грн. та 3 % річних 2901,02 грн. яку позивач просить стягнути з відповідача. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно ст..224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який був повідомлений належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутність або якщо зазначені ним причини неявки визнані судом не поважними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно письмових пояснень позивача, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], а позивач здійснює обслуговування будинку [ADDRESS] 27 вересня 2012 року між сторонами був укладений Договір 036090 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, предметом якого є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому будинку [ADDRESS], а споживачем - забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені цим договором. Отже, як власник квартири та споживач житлово-комунальних послуг, згідно статей 156, 162 ЖК України зобов'язаний не тільки брати участь у витратах по утриманню квартири і прибудинкової території, а й своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги. Оскільки відповідач належним чином не оплачував позивачу за надані житлово-комунальні послуги, згідно розрахунку заборгованості станом на 01.06.2016 року утворився борг в сумі 17500,02 грн. На даний час заборгованість не оплачена та завдає збитків позивачу, у зв'язку із чим відповідачу нараховуються інфляційні нарахування 13340,66 грн. та 3 % річних 2901,02 грн., що підтверджується наданим розрахунком. Згідно статті 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно пункту 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572 «власники, наймачі та орендарі жилих приміщень зобов'язані своєчасно вносити плату за обслуговування і ремонт будинку, плату за найм чи оренду квартири, комунальні та інші послуги». Пунктом 3 п.п.5 статті 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до статей 156, 162 ЖК України власники квартири зобов'язані брати участь у витратах по утриманню квартири і прибудинкової території, проведенню ремонту та своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги. Стаття 526 ЦК України, вказує на те, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог. Статтею 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Так, ч. 1 цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У ч. 2 вказаної статті зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно- правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Верховного Суду України від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12, від 24 жовтня 2011 р. у справі № 6-38цс11). Передбачена п. 10 ч. З ст. 20 Закону від 24 червня 2004 p. № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» норма щодо відповідальності боржника у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування наслідків ч. 2 ст. 625 ЦК (постанова Верховного Суду України від 20 червня 2012 р. у справі № 6-68цс12, від 30 жовтня 2013 р. у справі № 6-59цс13). ТОВ «Ковальська - Житлосервіс» посилаючись на ч. 1.ст.95 та ч.І п.З ст.96 ЦПК України звернулося до Дарницького районного суду м. Києва в порядку наказного провадження, який своєю ухвалою № 753\\10110/16-ц від 02.06.2016р. відмовив у прийняті заяви ТОВ «Ковальська - Житлосервіс» та роз'яснив, що заявлені вимоги можуть бути розглянуті у позовному проваджені з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову. Виходячи з викладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved