Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» в особі Відділення Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» Запорізьке регіональне управління, в якому просив визнати припиненим договір поруки №16/2007/840/0484/ЮМК від 25.12.2007 року, укладений між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» в особі відділення №12 філії ПАТ КБ «Надра» Запорізького регіонального управління. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.12.2007 року між ВАТ КБ «Надра» в особі відділення №12 філії ПАТ КБ «Надра» Запорізьке регіональне управління та [PERSON] було укладено кредитний договір №16/2007/840/0484/ЮМК, відповідно до якого банк надав [PERSON] у тимчасове користування грошові кошти у розмірі 45\~000 доларів США із строком повернення до 23.12.2014 року та відсотками за користування кредитом у розмірі 14,4% річних. 25.12.2007 року з метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №16/2007/840/0484/ЮМК між ВАТ КБ «Надра» в особі відділення №12 філії ПАТ КБ «Надра» Запорізького регіонального управління та [PERSON] було укладено договір поруки №16/2007/840/0484/ЮМК, відповідно до якого поручитель поручається перед кредитором за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобовязань, що витікають з кредитного договору №16/2007/840/0484/ЮМК від 25.12.2007 року, в тому числі повернення до 23.12.2014 року кредиту у сумі 45\~000,00 доларів США, сплатити відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 14,4% річних, сплатити можливі штрафні санкції. Позивач зазначив, що у звязку з невиконанням [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором, ПАТ КБ «Надра» звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості. [PERSON] як відповідачу по вказаній справі, після отримання позовної заяви з доданими до неї матеріалами, стало відомо що 27.05.2009 року між ВАТ КБ «Надра» в особі відділення №12 філії ПАТ КБ «Надра» Запорізьке регіональне управління та [PERSON] було укладено додаткову угоду №2 до кредитного договору №16/2007/840/0484/ЮМК від 25.12.2007 року. Також позивачем було зазначено що після укладення між ВАТ КБ «Надра» в особі відділення №12 філії ПАТ КБ «Надра» Запорізького регіонального управління та [PERSON] додаткової угоди №2 до кредитного договору у нього як у поручителя значно збільшився обсяг відповідальності, а саме: було продовжено строк користування кредитними коштами до 23.12.2017 року; банк набув права підвищити відсоткову ставку за користування кредитом на 3% річних при порушенні позичальником умов, вказаних в п.3.3.19 цього Договору, на період з моменту встановлення факту порушень до моменту їх усунення; пунктом 3.2.17 додаткової угоди передбачено, що у випадку прострочення виконання зобов'язання у відношенні повернення кредиту у строк, обумовлений у п.1.1.2 цього Договору, стягувати з позичальника відсотки за користування кредитом або його частини, (якщо зобов'язання частково виконані позичальником) у розмірі 14,4% річних виходячи з фактичної кількості днів у розрахунковому місяці, рік дорівнює 360 дням; у відповідності до пунктів 4.1. - 4.2. додаткової угоди у разі порушення позичальником умов цільового використання Кредиту, визначеного п.1.2. цього Договору, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 25 відсотків від суми кредиту, використаної не за цільовим призначенням. У разі прострочення позичальником строків сплати відсотків визначених цим Договором та комісій, визначених тарифами, а також прострочення строків повернення кредиту, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 1 відсоток в національній валюті України від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період невиконання зобов'язань за цим Договором; згідно п.4.3. додаткової угоди у разі порушення: 4.3.1 протягом більше, ніж 30 календарних днів вимог п.3.3.7. цього Договору, він сплачує банку штраф у розмірі 0,5 відсотка від суми невиконаного (простроченого) зобов'язання за кожний випадок, а вимог п.п. 3.3.3., 3.3.8. цього Договору - штраф у вищезазначеному розмірі, який обчислюється, відповідно, від заставної вартості предмета застави/іпотеки, зазначеної в п.1.3. цього Договору, або від суми, що підлягає достроковому погашенню; 4.3.2. протягом більше, ніж 30 календарних днів, вимог 3.3.2., 3.3.16., 3.3.18. цього Договору, він сплачує банку штраф у розмірі 0,1 відсотка від суми фактичної заборгованості за кредитом та нарахованими відсотками, за кожний випадок; 4.3.3. вимог пп. 3.3.9., 3.3.10., 3.3.12. цього Договору, він сплачує банку штраф у розмірі 1% від суми кредиту, визначеної п.1.1. цього Договору, за кожний випадок. За умовами договору поруки позивач поручився сплатити відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 14,4% річних. Заборгованість за кредитним договором після його уточнення сторонами розраховувалася за ставкою 28,8%, що в свою чергу призвело до збільшення суми заборгованості та відповідно до збільшення обсягу відповідальності поручителя. В ході розгляду справи позивач надав до суду додаткові пояснення до позову у яких зазначив на закінчення встановленого ч.4\~ст. 559 ЦК України шестимісячного строку на звернення до суду, оскільки банк вручав особисто [PERSON] та [PERSON] досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором ще 11.04.2014 року, проте до суду звернувся лише 12.11.2014 року. Позивач надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, без проведення фіксації судового процесу, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечив. Представник відповідача хоча й приймав участь у справі у судове засідання не зявився про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст.ст. 197, 224 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без проведення фіксації судового процесу. Зясувавши фактичні обставини, що мають значення для справи, перевіривши їх доказами з огляду на їх достатність та взаємозвязок, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 25.12.2007 року між ВАТ КБ «Надра», в особі відділення №12 філії ПАТ КБ «Надра» Запорізьке регіональне управління та [PERSON] було укладено кредитний договір №16/2007/840/0484/ЮМК (а.с.4) відповідно до якого Банк надав [PERSON] у тимчасове користування грошові кошти у розмірі 45 000 доларів США із строком повернення до 23.12.2014 року та відсотками за користування кредитом у розмірі 14,4% річних. З метою забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором №16/2007/840/0484/ЮМК між ВАТ КБ «Надра», в особі відділення № 12 філії ПАТ КБ «Надра» Запорізьке регіональне управління та [PERSON] 25.12.2007 року було укладено договір поруки №16/2007/840/0484/ЮМК (а.с.12). За умовами укладеного договору поруки поручитель поручився перед кредитором за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобовязань, що витікають з Кредитного договору №16/2007/840/0484/ЮМК від 25.12.2007 року, в тому числі: повернення до 23.12.2014 року кредиту у сумі 45\~000,00 доларів США, сплатити відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 14,4% річних, сплатити можливі штрафні санкції. 27.05.2009 року між ВАТ КБ «Надра», в особі відділення №12 філії ПАТ КБ «Надра» Запорізьке регіональне управління та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №2 до Кредитного договору №16/2007/840/0484/ЮМК від 25.12.2007 року (надалі «Додаткова угода») (а.с.7). Згода у [PERSON], як поручителя на зміну розміру поруки не відбиралася, про укладення додаткової угоди до кредитного договору позивача не повідомлялося, докази протилежного до суду не надано. Зі змісту Додаткової угоди вбачається, що збільшився строк користування кредитом до 23.12.2017 року. У Кредитному договорі №16/2007/840/0484/ЮМК від 25.12.2007 року відповідальність позичальника була передбачена пунктами 9.1. 9.2. Зазначеними пунктами Кредитного договору було передбачено відповідальність у вигляді сплати пені за несвоєчасне виконання грошового зобовязання у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на момент за який сплачується пеня, а також передбачена сплата штрафу у розмірі 5% від суми заборгованості по поверненню кредиту. З укладенням Додаткової угоди обсяг відповідальності позичальника збільшився, оскільки за умовами додаткової угоди встановлено додаткові штрафи, які не були передбачені умовами Кредитного договору у первісній редакції. Так, п. 3.2.8. Додаткової угоди встановлено, що Банк має право підвищити відсоткову ставку за користування Кредитом на 3 (три відсотки) річних при порушенні Позичальником / Заставодавцем/Іпотекодавцем умов, вказаних в п. 3.3.19 цього Договору, на період з моменту встановлення факту порушень до моменту їх усунення. Пунктом 3.2.17 Додаткової угоди передбачено, що у випадку прострочення виконання зобовязання у відношенні повернення кредиту у строк, обумовлений у п. 1.1.2 цього Договору, стягувати з Позичальника відсотки за користування Кредитом або його частини, (якщо зобовязання частково виконані Позичальником) у розмірі 14,4% річних виходячи з фактичної кількості днів у розрахунковому місяці, рік дорівнює 360 дням. У відповідності до пунктів 4.1. 4.2. Додаткової угоди у разі порушення Позичальником умов цільового використання Кредиту, визначеного п. 1.2. цього Договору, Позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 25 відсотків від суми кредиту, використаної не за цільовим призначенням. У разі прострочення Позичальником строків сплати відсотків визначених цим Договором та комісій, визначених тарифами, а також прострочення строків повернення кредиту, позичальник сплачує Банку пеню в розмірі 1 відсоток в національній валюті України від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період невиконання зобовязань за цим Договором. Згідно п. 4.3. Додаткової угоди у разі порушення: 4.3.1. протягом більше, ніж 30 календарних днів вимог п. 3.3.7. цього Договору, він сплачує Банку штраф у розмірі 0,5 відсотка від суми невиконаного (простроченого) зобовязання за кожний випадок, а вимог п.п. 3.3.3., 3.3.8. цього Договору штраф у вищезазначеному розмірі, який обчислюється, відповідно, від заставної вартості предмета застави/іпотеки, зазначеної в п. 1.3. цього Договору, або від суми, що підлягає достроковому погашенню; 4.3.2. протягом більше, ніж 30 календарних днів, вимог 3.3.2., 3.3.16., 3.3.18. цього Договору, він сплачує Банку штраф у розмірі 0,1 відсотка від суми фактичної заборгованості за кредитом та нарахованими відсотками, за кожний випадок; 4.3.3. вимог пп. 3.3.9., 3.3.10., 3.3.12. цього Договору, він сплачує Банку штраф у розмірі 1% від суми Кредиту, визначеної п. 1.1. цього Договору, за кожний випадок. Таким чином, суд погоджується з доводами позивача про те, що обсяг його відповідальності, як поручителя, у звязку з укладенням Додаткової угоди до Кредитного договору, збільшився. Відповідно до ч.1\~ст.559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Таким чином, у разі, коли поручитель прийняв на себе повну відповідальність за виконання боржником зобов'язання, а пізніше це зобов'язання боржник і кредитор змінили в бік збільшення без погодження з поручителем, порука припиняється. Із правових позицій Верховного Суду України за наслідками розгляду заяв про перегляд судових рішень з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, викладених у постановах від 18.06.2012 року у справі №6-73цс12 та від 20.02.2013 року у справі №6-172цс12, які відповідно до ч.1\~ст. 360-7 ЦПК\~є обов'язковими для всіх судів України, вбачається наступне. За змістом ч.1\~ст.559 ЦК України до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання, здійснені без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього, зокрема: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. У зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки, здійснене за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови у договорі поруки, не дає підстав для покладення на поручителя відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком. Згідно з роз'ясненнями п.22 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» відповідно до частини першої\~статті 559 ЦК України\~припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, якими визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої\~статті 559 ЦК\~порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим. За вказаних обставин, у звязку з відсутністю згоди [PERSON] на збільшення обсягу його відповідальності, як поручителя, порука припиняється. Крім того, як встановлено судом та не заперечено сторонами, [PERSON] не виконувала зобовязання щодо щомісячного погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів та неустойки за прострочення виконання зобовязань, внаслідок чого відповідачем 15.04.2014 року [PERSON] та [PERSON], як поручителю, вручено вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором (а.с.26, 27). Згідно вказаної вимоги Банк, посилаючись на умови укладеного Кредитного договору вимагав від [PERSON] здійснити дострокове повернення у повному обсязі отриманих кредитних коштів, сплати процентів, за весь період користування кредитними коштами, сплати пені протягом тридцяти календарних днів з моменту отримання цієї вимоги. До суду з позовом до [PERSON] банк звернувся, лише 12.11.2014 року (а.с.29). Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Таким чином, у звязку не зверненням кредитора у відведений строк з вимогою до поручителя порука припиняється. На підставі викладеного суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають задоволенню.\~\~ Відповідно ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved