Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та компенсацію середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу посилаючись на те, що він має значний трудовий стаж роботи на ДП «Полтавський регіональний науково-технічний центр стандартизації, метрології та сертифікації», позитивні показники діяльності, відсутність претензій щодо якості, ефективності праці. Згідно наказу відповідача № 189-к від 09.11.2015 року позивач звільнений з посади начальника сектору повірки та метрологічної атестації засобів вимірювальної техніки теплотехнічних величин відділу повірки метрологічної атестації засобів вимірювальної техніки електрорадіотеплотехнічних величин за п.1 ст. 40 КЗпП України. З наказом не погоджується, будь-яких змін в структурі , штатному розписі підприємства не відбулося, як і скорочення посад. Позивача звільнила оскільки він є пенсіонером , що є дискримінацією по віковому принципу. У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги пославшись на викладені в позовній заяві обставини та просили позов задовольнити, скасувати наказ № 189-к від 09 листопада 2015 року про звільнення, поновити позивача на займаній посаді та стягнути компенсацію середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 31\~296 грн. 20 коп. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнала та пояснила, що позивачем не наведено жодного доказу на підтвердження заявлених позовних вимог. У звязку зі зменшенням обсягу робіт з метрології та сертифікації, наказом по підприємству від 28.08.2015 року підлягали скороченню ряд посад у тому числі і та, яку займав позивач. Посилання позивача викладені в позовній заяві та підтримані в судовому засіданні є безпідставними та необґрунтованими. Просила відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнала та пояснила, що на підприємстві у звязку з Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», який набрав законної сили з 01 січня 2016 року та яким зменшено перелік продукції, що підлягає обовязковій сертифікації планується і подальше скорочення штату працівників. Жодної дискримінації по віковому принципу не було. Ті висловлювання, на які зазначає позивач на загальних зборах та зборах профкому є думка окремих працівників, а не позицією адміністрації. На даний час, з метою запобігання збитковості фінансово-господарської діяльності, на підприємстві встановлений неповний робочий тиждень. Просила відмовити у задоволенні позову. Представники відповідачів [PERSON], [PERSON] позовні вимоги не визнали, підтримали заперечення та просили відмовити у задоволенні позову. Суд, заслухавши сторони, свідків, дослідивши докази по справі, дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Судом встановлено, що з 12 жовтня 1967 року позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем, а з 03 січня 2012 року працював на посаді начальника сектору повірки та метрологічної атестації ЗВТ теплотехнічних величин відділу повірки та метрологічної атестації засобів вимірювальної техніки електрорадіотеплотехнічних величин. Наказом № 292 від 28 серпня 2015 року по ДП ««Полтавський регіональний науково-технічний центр стандартизації, метрології та сертифікації» «Про зміни в структурі та штатному розписі» на підставі Колективного договору ДП «Полтавастандартметрологія» на 2014-2015 роки, з метою оптимізації та підвищення ефективності управління підприємством з 02 листопада 2015 року реорганізовано сектори повірки та метрологічної атестації засобів вимірювальної техніки теплотехнічних величин і електричних та магнітних величин відділу повірки та метрологічної атестації засобів вимірювальної техніки електрорадіотеплотехнічних величин та залишено безпосередньо у відділі наступні посади: провідного інженера з метрології 2 одиниці, інженера з метрології 1 категорії 6 одиниць, інженера з метрології 2 категорії 6 одиниць, інженера 1 одиницю. Скорочено дві посади начальника сектору. Наказом № 127к від 28 серпня 2015 року «Про скорочення посад» на підставі наказів по ДП «Полтавастандартметрологія» від 28.08.2015 року № 291, №292 «Про зміни в структурі та штатному розписі» серед інших скорочена посада начальника сектору повірки та метрологічної атестації ЗВТ теплотехнічних величин відділу повірки та метрологічної атестації засобів вимірювальної техніки електрорадіотеплотехнічних величин в особі [PERSON]. З даним наказом позивач ознайомився 28 серпня 2015 року, про що свідчить його підпис та даний факт ним не оспорювався в судовому засіданні. Наказом № 394 від 28 жовтня 2015 року «Про зміни в структурі та штатному розписі» на підставі Колективного договору ДП «Полтавастандартметрологія» на 2014-2015 роки, Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 05.06.2014 року відбулось перейменування відділів та секторів, реорганізація та виведення зі штатного розпису відділу метрологічного контролю та атестації, сектору атестації та скорочення посад. Згідно протоколу № 21 розширеного засідання профспілкогово комітету первинної профспілкової організації та адміністрації ДП «Полтавастандартметрологія» від 09 листопада 2015 року надано згоду на розірвання трудового договору з [PERSON] у звязку із скороченням штату працівників згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України з 09 листопада 2015 року. Наказом № 189к від 09 листопада 2015 року позивача звільнено з займаної посади у звязку із скороченням штату працівників п.1 ст. 40 КЗпП України. У цей же день позивач ознайомився з наказом та підтвердив дану обставину в судовому засіданні. Відповідно до п. 19\~постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів»\~розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1\~ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Відповідно до ч.1\~ст. 42 КЗпП України\~при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. На час звільнення позивача вакантних посад на підприємстві не було, крім того, суд бере до уваги протокол розширеного засідання профспілкового комітету від 09 листопада 2015 року на якому позивач зазначив, що не згоден на нижчу посаду. Окрім того, штатним розписом, яке вводиться в дію з 03 листопада 2015 року на ДП «Полтавастандартметрологія», не передбачена штатна одиниця начальника сектору, що виключає можливість залишення позивача на роботі. Твердження позивача щодо відсутності структурних змін на підприємстві, ведення нової посади провідного інженера з метрології та прийняття на роботу до сектору [PERSON] є неспроможними та спростовуються зібраними доказами в їх сукупності. Відповідно до ч. 3 ст. 64 Господарського кодексу України\~підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Зміни в структурі та штатному розписі відповідача , скорочення посад на підприємстві підтверджуються відповідними наказами, які на час розгляду справи є чинним , не визнані в установленому порядку незаконними та як наслідок не скасованими. Що стосується працівника [PERSON], яка з серпня 2015 року стала працювати у відділі повірки та метрологічної атестації ЗВТ електрорадіотехнічних величин, то як зясувалось у судовому засіданні, дана особа переведена з іншого відділу на посаду інженера та її робота на даній посаді не впливає на скорочення посади начальника сектору. Дійсно, згідно наказу № 399 від 30 жовтня 2015 року «Про зміни в структурі та штатному розписі» у відділ повірки та метрологічної атестації засобів вимірювальної техніки електрорадіотеплотехнічних величин введено посаду провідного інженера. Як вбачається з матеріалів справи, у тому числі і наказу № 127к від 28.08.2015 року під скорочення підлягали посади: начальника сектору повірки та метрологічної атестації ЗВТ теплотехнічних величин відділу повірки та метрологічної атестації засобів вимірювальної техніки електрорадіотехнічних величин в особі [PERSON] та начальника сектору повірки та метрологічної атестації ЗВТ електричних та магнітних величин відділу повірки та метрологічної атестації засобів вимірювальної техніки електрорадіотеплотехнічних величин в особі [PERSON] Засіданням комісії створеної наказом від 02.11.2015 року № 184к щодо визначення переважного права на залишеня на роботі працівників ДП «Полтавастандартметрологія» від 02 листопада 2015 року встановлено, що комісія розглянула кваліфікаційні характеристики та продуктивність праці працівників [PERSON] та [PERSON] та дійшла до висновку, що вони є рівними. [PERSON] є учасником бойових дій, тому відповідно до п.13 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має переважне право на залишення на роботі. Такий же виновок викладений і у засіданні профкому , що підтверджується протоколом № 18 від 27 жовтня 2015 року , які звернулись з клопотанням щодо введення посади провідного інженера з метрології у відділ ПМА ЗВТ ЕРТТВ, на яку будуть претендувати [PERSON] та [PERSON] Наказом № 185к від 02 листопада 2015 року [PERSON] переведено за його згодою на посаду провідного інженера на підставі поданої ним заяви. У судовому засідані недоведено факт упередженого ставлення керівництва ДП «Полтавастандартметрологія» до позивача. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що працює начальником відділу якому раніше підпорядковувався сектор, що очолював позивач. Після проведеної реорганізації працювати стало важче, оскільки він не має у штаті заступника, який би безпосередньо віддавав вказівки працівникам. Сектор , в якому працював позивач виконував 50 % плану відділу. На даний час ситуація на підприємстві складна. Свідок у судовому засіданні не підтвердив, що звільнення позивача носило дискримінаційний характер за віком, тобто з підстав, що позивач досяг пенсійного віку та продовжував працювати. Свідок [PERSON] суду пояснив, що раніше працював на ДП «Полтавастандартметрологія», з 01 листопада 2015 року звільнився у звязку з виходом на пенсію. Вважає, що економічних передумов звільнення позивача з займаної посади не було. Він добровільно написав заяву про звільнення, чи здійснювався тиск на інших пенсіонерів, які не написали заяви про звільнення йому не відомо. На загальних зборах , які мали місце 09 листопада 2015 року працівники, які виступали пропонували звільнитися пенсіонерам, щоб дати можливість молодим працювати. Пояснення свідка [PERSON] стосувались позитивної характеристики позивача. Судом не можуть бути прийняті до уваги посилання позивача та представника позивача щодо дискримінації позивача при звільненні за віковим принципом, оскільки в жодному наказі щодо зміни в структурі та штатному розписі, скорочення посад чи звільненні позивача відсутні будь-які посилання на підстави про вік чи інша дискримінація у сфері праці позивача. Висловлювання деяких працівників підприємства на загальних зборах від 11 вересня 2015 року та зборах профсоюзу від 18 серпня 2015 року щодо необхідності перш за все пенсіонерам поступитися та надати можливість молодим людям продовжувати роботу, суд розцінює як субєктивну думку останніх , яка не вплинула на прийняття керівництвом підприємства відповідних рішень та не відображена у жодному наказі. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що звільнення позивача проведено з дотриманням вимог трудового законодавства, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Outcome: dismissed