Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 23.10.2014 року він уклав шлюб з відповідачкою у ВДРАЦС Жовківського РУЮ у Львівській області, актовий запис № 151. Від шлюбу у них немає дітей. За час перебування у шлюбі з відповідачкою життя в них не склалося, щораз виникали непорозуміння. Відповідачка не хотіла проживати у його будинку, часто хворіла, а тому більшість часу їхнього подружнього життя перебувала у лікарні. Звинувачувала позивача, що він винен у її захворюванні. На даний час не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, не ведуть спільного господарства. Після цього позивачем було прийнято рішення про те, щоб звернутися до суду з позовом про розлучення, оскільки відповідачка не бажає оформити розлучення через органи РАЦС. Позивач переконаний, що шлюб між ними є помилковим. Вважає, що сім»я остаточно розпалася і зберегти її неможливо, подальше спільне життя з відповідачкою є неможливим, оскільки він втратив до неї почуття любові, поваги та розуміння. У зв»язку їз чим звернувся до суду. Позивач у судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву у якій просить справу розглядати у його відсутності. Позов підтримує у повному обсязі, просить задоволити. На розірванні шлюбу наполягає. Відповідачка в судове засідання не зявилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги визнає у повному обсязі, просить шлюб розірвати. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав. Згідно із ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 10, 60, 61 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. У відповідності із ст. 110 ч. 1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 1 ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Сторони зареєстрували шлюб 23.10.2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Жовківського РУЮ Львівської області, актовий запис № 151, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-СГ № 242400. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є те, що за час перебування у шлюбі з відповідачкою життя в них не склалося, щораз виникали непорозуміння. Відповідачка не хотіла проживати у його будинку, часто хворіла, а тому більшість часу їхнього подружнього життя перебувала у лікарні. Звинувачувала позивача, що він винен у її захворюванні. На даний час не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, не ведуть спільного господарства. Позивач переконаний, що шлюб між ними є помилковим. Вважає, що сім»я остаточно розпалася і зберегти її неможливо, подальше спільне життя з відповідачкою є неможливим, оскільки він втратив до неї почуття любові, поваги та розуміння. Примирення з відповідачкою є не доцільне, подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З заяви позивача від 07.12.2016 р. вбачається, що він остаточно визначився та збереження шлюбу не бажає. Наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З заяви відповідачки від 07.12.2016 року вбачається, що вона позов визнає, просить шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу просить відновити їй дошлюбне прізвище «Стефанишин». А відтак, суд приходить до переконання, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому у суду є всі підстави для задоволення позову. Окрім того, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачка просить після розірвання шлюбу відновити їй її дошлюбне прізвище Стефанишин, а тому, суд прийшов до переконання, що відповідачці після розірвання шлюбу слід відновити її дошлюбне прізвище Стефанишин . За таких обставин, суд приходить до висновку, що розлад в сімї носить стійкий характер, сторони припинили подружні стосунки, втратили одне до одного почуття любові, сімя фактично не існує, примирення між сторонами не можливе. А відтак, позов слід задовольнити та розірвати шлюб.

Outcome: approved