Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 1 липня 2014 року [PERSON] уклав із [PERSON] договір позики згідно з яким передав останньому грошові кошти в сумі 40 000,00 (сорок тисяч) доларів США для ведення бізнесу. Вказану суму коштів Відповідач зобов'язався повернути Позивачу на першу вимогу, але не пізніше 01.06.2016 року. На підтвердження укладення між сторонами договору позики Відповідач надав Позивачу письмову розписку від 01.10.2015 року. У зв'язку із виниклими об'єктивними обставинами, 05.10.2015 року Позивач висловив Відповідачу вимогу про повернення всієї суми позичених коштів. Однак Відповідач коштів не повернув, а навпаки, почав уникати зустрічей з Позивачем. Така поведінка Відповідача свідчить про його небажання виконувати взяті на себе за Договором зобов'язання. Просить позов задоволити. Позивач та його Представник в судовому позов підтримали, посилаючись на доводи, зазначені в позовній заяві та просять позов задоволити. Відповідно до довідки наданої Жовківським районним відділом ГУ ДМСУ у Львівській області, відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою : [INFO]. Відповідачу неодноразово надсилались судові повістки за вище вказаною адресою, однак, такі повертались до суду без вручення. Відповідно до довідки ф-19 Укрпошти, причиною повернення вказано, за зазначеною адресою не проживає. Відповідно ст. 74 ч. 5 ЦПК України, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що в розуміння ст. 74 ч. 5 ЦПК України, відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ст. 224 ч. 1 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. А тому суд постановив провести по справі заочний розгляд та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] належить задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10, 60, 61 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Як вбачається з матеріалів справи та розписки, позивач в повному обсязі виконав свої зобов'язання перед відповідачем та передав йому грошові кошти. Однак, відповідач у визначений термін не здійснив виплати, чим порушив свої грошові зобов'язання по розписці. З копії розписки даної відповідачем [PERSON], вбачається, що такий отримав від позивача 40\~000 доларів США і зобовязався такі повернути на першу вимогу, не пізніше 01.06.2016 року. Стаття 526 ЦК України встановлює загальні умови виконання зобов'язань та закріплює основний принцип виконання зобов'язань - принцип належного виконання, що тасується як суб'єктів, так і предмета, строку чи терміну, місця і способу виконання (статті 527 - 545 ЦК України). За змістом статті 526 ЦК України належне виконання зобов'язання - це передусім виконання його відповідно до умов договору і вимог ЦК України та інших актів вільного законодавства. Крім того, відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, та неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України). Згідно ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова а, її розмір установлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як визначено змістом статей 599 та 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, е припиняється виконанням, проведеним належним чином. Так, ст. 629 ЦК України визначає обов'язковість договору, договір є обов'язковим до виконання. Так, договір укладений сторонами з дотриманням вимог, необхідних для шості правочину, у тому числі відповідно до чинних нормативно-правових актів, має ати обов'язкову силу насамперед для самих сторін. А отже, будучи пов'язаними взаємними правами та обов'язками (зобов'язаннями), сторони не можуть не виконувати або відмовитися від виконання зобов'язання, крім випадків передбачених угодою сторін або законом. Договір є чинним та має обов'язкову силу для сторін. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, \~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, розмір заборгованості на день подачі заяви становить в гривнях виходячи з курсу 26.49 гривні 26.49 x 40 000 = 1\~059 600гривень. Крім цього, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню пеня, 3 % річних та інфляційні, а саме, - 199 022,05 (пеня), - 13 569,69 (% річних), - 24 370,80 (інфляційні). Загальна ж сума заборгованості становить - 1 296 562,54 грн. (один мільйон двісті дев'яносто шість тисяч п'ятсот шістдесят дві) грн. 54 коп. За таких обставин суд прийшов до переконання що позовні вимоги [PERSON] є підставними і підлягають до задоволення. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON]

Outcome: approved