Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

Позивач, звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу, посилаючись на те, що 21.08.2015 [PERSON] позичив у позивача 650,00 (шістсот п'ятдесят) доларів США строком до 30.09.2015, про що, одразу, того ж дня дав йому розписку. Він йому пояснив, що відповідачу терміново потрібні гроші для того, щоб відвідати родичів у Російській Федерації та вирішити свої сімейні проблеми, а через 2-3 тижні він повернеться та розрахується зі ним. Відповідач дійсно поїхав до Російської Федерації, через кілька тижнів повернувся, але до теперішнього часу борг не повернув, мотивуючи це відсутністю грошей. Позивач майже кожний день по телефону нагадував [PERSON] про необхідність повернення боргу, він безліч разів обіцяв розрахуватися, постійно призначав нові строки і коли наступав цей час він просто переставав відповідати не телефонні дзвінки. А потім через кілька днів передзвонював і розповідав різні «неймовірні» обставини, що завадили йому розрахуватися зі ним і знову називав нові строки повергнення боргу. Зазначене змушує його звернутись до суду з даним позовом про повернення боргу відповідно до розписки відповідача. У судове засідання позивач та його представник надали заяву про розгляд справи за їх відсутності вказавши, що наполягають на задоволенні позову. Відповідач до судового засідання не зявився, причин неявки суду не повідомив про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши позивача встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд приходить наступного висновку. Судом встановлено, що 21.08.2015 [PERSON] позичив у позивача 650,00 (шістсот п'ятдесят) доларів США строком до 30.09.2015, про що, одразу, того ж дня дав йому розписку (а.с. 4) Відповідно ст. 526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Відповідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання боржник повинен відшкодувати збитки, тому вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитом є обґрунтованими. ч. 1 ст. 1046 ЦК України За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно вимог ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України судові витрати необхідно стягнути з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved