Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові зазначив, що 13.09.2005 року між відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 09/2005/0532Фжк, за умовами якого відповідач отримав кошти у розмірі 27\~715 доларів США на придбання нерухомого майна квартири [ADDRESS] із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік, строком до 13.09.2025 року. Зобовязання за кредитним договором забезпечено договором поруки № 09/2005/0532Фжк від 13.09.2005 року, укладеним між банком та відповідачкою [PERSON], за умовами якого остання несе солідарну відповідальність за несвоєчасне невиконання зобовязань перед банком відповідачем [PERSON] Банк свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредитні кошти у розмірі, встановленому договором. Проте відповідач в порушеня умов договору несвоєчасно та не в повному обсязі вносив кошти на погашення заборгованості за кредитом з відсотками, на підставі ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України та умов договору, позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором в сумі 32\~517,33 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ становить 705\~638,41 грн., а також судові витрати. В судовому засіданні представник позивача просив позов задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судові засідання не зявились, надали заперечення, в обґрунтування яких зазначають, що в матеріалах справи відсутній первинний документ, який підтверджує факт здійснення банком господарської операції, тому наданий позивачем розрахунок заборгованості є недоведеним та необргунтованим. Крім того, 13.09.2005 року між банком та [PERSON] було укладено додаткову угоду №1, за умовами якої збільшена майнова відповідальність позичальника перед банком. Додаткової угоди до договору поруки сторонами укладено не було, а у договорі поруки не зазначено, що поручитель зобовязується відповідати за умовами додаткової угоди № 1 до кредитного договору, тому у даному випадку порука підялагє припиненню з підстав, передбачених ч. 1 ст. 559 ЦК України. Враховуючи наведені обставини відповідачі просять відмовити у задовленні позову. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у справі дані про права та взаємовідносини сторін, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Встановлено, що 13.09.2005 року між відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 09/2005/0532Фжк, за умовами якого відповідач отримав кошти у розмірі 27\~715 доларів США на придбання нерухомого майна квартири [ADDRESS] із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік, строком до 13.09.2025 року (а.с. 9-11). Зобовязання за кредитним договором забезпечено договором поруки № 09/2005/0532Фжк від 13.09.2005 року, укладеним між банком та відповідачкою [PERSON], за умовами якого остання несе солідарну відповідальність за несвоєчасне невиконання зобовязань перед банком відповідачем [PERSON] (а.с.15). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до п. 4.3.17 Договору плата за управління кредитом сплачується позичальником щомісяця протягом всього терміну користування кредитними коштами із розрахунку 0,25% від розміру фактичного залишку заборгованості за кредитом. Відповідач свої зобовязання за кредитним договором виконує неналежним чином, внаслідок чого станом на 08.07.2015 року утворилась заборгованість у розмірі 32\~517,33 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ - 705\~638,41 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.12-14). Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність. Відповідачами до винесення судом рішення заявлено про невизнання позову з підстав недоведеності розрахунку заборгованості у звязку з відсутністю первинного документу, які підтверджує факт здійснення видачі кредитних коштів та припинення поруки з підстав, передбачених ч. 1 ст. 559 ЦК України. Суд відноситься критично до заперечень відповідачів, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків, а згідно ч. 5 ст. 203 цього Кодексу правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Виходячи з наведених норм, суд приходить до висновку, що кредитний договір, укладений між сторонами є правомірним та підлягає виконанню сторонами, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається. Як вбачається з наданого розрахунку, відповідач частково виконував свої зобовязання щодо погашення кредитних коштів, тобто своїми діями підтвердив отримання цих коштів, будь-яких належних доказів відповідачі на підтвердження своїх заперечень щодо недостовірності розрахунку не надали. Також суд, не погоджується з вимогою відповідачів щодо припинення поруки. За положеннями ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Зі змісту зазначеної норми вбачається, що припинення поруки в разі зміни основного зобовязання без згоди поручителя, унаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується. Рішення суду у справі, не ґрунтується на вимогах матеріального права, оскільки всупереч зазначеному суд касаційної інстанції погодився з висновком суду апеляційної інстанції про те, що внесення змін до кредитного договору в частині збільшення розміру процентів за відсутності згоди поручителя на таку зміну не змінює обсягу його відповідальності. Правова позиція, висловлена Верховним Судом України в постанові від 10 жовтня 2012\~року в справі №6-112цс12. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 5 лютого 2014 року у справі за № 152 цс 13) Відповідно до частиною першої статті 559 Цивільного кодексу України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшиться обсяг його відповідальності. Згода поручителя зі змінами до кредитного договору, які визначають конкретні умови, порядок та обсяг збільшення відповідальності боржника, висловлене шляхом підписання додаткової угоди до договору поруки не потребує додаткової згоди поручителя на збільшення відповідальності та не суперечить частині першої статті 559 Цивільного кодексу України. Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 113 від 05.06.2015 року «Про початок процедури ліквідації ПАТ КБ «Надра» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», яким запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «Надра». Частиною 1 ст. 35 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку є Фонд. Здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків Фонд здійснює через призначену виконавчою дирекцією уповноважену особу Фонду. Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня потачку тимчасової адміністрації до її припинення. За приписами ст. 37 цього Закону уповноважена особа Фонду має право вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку, підписувати будь-які договори (правочини), інші документи від імені банку. Враховуючи, що позовна заява подана від імені уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб під час запровадження тимчасової адміністрації в банку, позов у відповідності до Закону України «Про судовий збір» подається без сплати судового збору. Приймаючи до уваги те, що на час розгляду справи відповідач має заборгованість за кредитним договором, доказів її погашення не надав, вимоги позивача про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи і підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, він має бути стягнутий з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved