Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, який у встановленому законом порядку уточнив шляхом зменшення розміру позовних вимог, та в кінцевому просить ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON], [PERSON], [PERSON] інфляційні втрати в розмірі 888,33 грн. та три відсотки річних за прострочення виконання грошового зобовязання в розмірі 27,08 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідачі проживають та зареєстровані в [INFO], послуги з централізованого опалення та послуги централізованого постачання гарячої води яким надає позивач. Однак, всупереч вимогам чинного законодавства, відповідачі не проводили оплати за отримані послуги. Станом на 01.05.2015р. розмір заборгованості відповідачів за отримані послуги становить 6\~234,29 грн. Після звернення до суду з вимогою про стягнення такої заборгованості, відповідачі в добровільному порядку її погасили. Однак, за період прострочення виконання грошового зобовязання, відповідачам нараховані інфляційні втрати в сумі 888,33 грн. та три відсотки річних за прострочення виконання грошового зобовязання в сумі 27,08 грн. Дану суму просить стягнути в примусовому порядку. Представник позивача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, скерував до суду заяву, в якій справу просить слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не зявились повторно, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причин неявки суду не повідомили. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в ній докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 215 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі зареєстровані та проживають в квартирі № № 94 по вул. Шафарика, 8 у м. Львові, що стверджується довідкою ЛКП «Дім» від 26.05.2016р. з місця проживання про склад сімї та прописку (а.с.5). Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг. При цьому, такому праву відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обовязок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Аналогічний обовязок споживача (наймача, власника) закріплено в ст. 68 ЖК України, згідно з якою наймач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно представленого позивачем розрахунку заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та послуги централізованого постачання гарячої води мешканцям квартири [ADDRESS] (а.с.8, 9), її загальний розмір за період станом на 01.05.2015р. становив 6\~234,29 грн. Згідно іншого розрахунку (а.с.30, 31), вказана заборгованість в повному обсязі оплачена у листопаді 2016р. Як висловився ВСУ під час розгляду цивільної справи № 6-931цс15 в своїй постанові від 13.01.2016р., на вказані правовідносини поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України. Згідно цієї норми, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В силу вимог ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, рішення ВСУ прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Проведений позивачем розрахунок інфляційних втрат та трьох відсотків річних (а.с.10), за період з липня 2014р. по березень 2015р. перевірено та прийнято судом як такий, що відповідає вимогам чинного законодавства, а тому, інфляційні втрати в розмірі 888,33 грн. та три відсотка річних за прострочення виконання грошового зобовязання в розмірі 27,08 грн. підлягають до примусового стягнення. Відтак, за відсутності будь-яких заперечень зі сторони відповідачів, позов слід визнати обґрунтованим і задовольнити в повному обсязі. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір в розмірі 1378 грн., сплата якого підтверджується відповідними квитанціями (а.с.3, 4). На підставі наведеного та

Outcome: approved