Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок злочину. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 21 серпня 2016 року, приблизно о 18 годині 35 хвилин на автодорозі 4 км+350 м. Львів - Жовква - Червоноград, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «КАМАЗ-55102», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля «ВАЗ-1112», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON]. За фактом вказаної ДТП мало місце кримінальне провадження за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України, в якому згідно вироку Жовківського районного суду Львівської області від 17.11.2016 р., [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Зазначає, що відповідно до матеріалів справи, [PERSON] 21 серпня 2016 року, приблизно о 18 годині 35 хвилин, керуючи автомобілем «КАМАЗ-55102», реєстраційний номер [NUMBER] та виїжджаючи в районі 4 км+350 м від магістральної автодороги Львів - Жовква - Червоноград із поля через лісопосадку на автодорогу сполученням с. В'язова - с. Замочок Жовківського району Львівської області поза межами населеного пункту, порушив вимоги р.1п.п.1.5,1,10; р.2 п.п2.3 б), д); р.10 п.10.1,10.2 Правил дорожнього руху України, які виразились в тому, що він проявив неуважність до дорожньої обстановки тп її змін, під час виїзду на проїжджу частину дороги, яка мала асфальтне покриття із прилеглої території (поля), не переконавшись в безпечності такого маневру, та що це не створить перешкод іншим часникам руху, не дав дорогу автомобілю «ВАЗ-1112», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався по автодорозі сполученням с. В'язова - с. Замочок з ліва на право по ходу його руху та мав перевагу в русі, і, як наслідок, створив аварійну обстановку, яка призвела до зіткнення між вказаними транспортними засобами. Внаслідок порушень [PERSON] правил безпеки дорожнього руху пасажир автомобіля «ВАЗ-1112», реєстраційний номер [NUMBER], [PERSON], згідно висновку експерта №105/2016 судово-медичної експертизи від 02.09.2016 р., отримала зовнішні множинні забійні садна, рани, крововиливи, ранки з втуленням дрібних уламків скла на обличчі, внутрішні крововиливи в м'які тканини голови, множинні переломи черепа, крововиливи від оболонки, речовини, шлуночки головного мозку, які є тяжкими тілесними ушкодженнями, що призвели до її смерті. У зв'язку з тим, що автомобіль марки «КАМАЗ 55102», реєстраційний номер [NUMBER], на момент ДТП був забезпечений полісом обов'язкового страхування цивільно- правова відповідальності АЕ/8889584 від 09.07.2016 р., страховиком - ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія», Позивач звернувся до Відповідача 1 з відповідним повідомленням та із заявами про виплату страхового відшкодування за шкоду пов'язану із смертю [PERSON]. Страховик погодився здійснити страхове відшкодування у розмірі 125 000 грн., однак виключно на умовах викладених в протоколі узгодження розміру та способу здійснення страхового відшкодування від 21 червня 2017 року, вказавши, що це максимально вигідні умови на які позивач може розраховувати, та, що в іншому разі його сім'я може не отримати і такого відшкодування. Зазначає, що зважаючи на той факт, що з моменту ДТП пройшло вже близько року то був переконаний представниками Відповідача 1, що погодитись на вказані умови для нього є єдиним шляхом отримати принаймні якесь відшкодування, а тому ним, відповідно, було підписано вказаний протокол на запропонованих умовах.Внаслідок вказаної ДТП від 21.08.2016 р. водій автомобіля «ВАЗ-1112», реєстраційний номер [NUMBER], [PERSON] отримав струс головного мозку, забій шийного відділу хребта, перелом кісток носа, забої та садна правого ліктьового та колінного суглобів, правого плеча, внаслідок чого перебував на стаціонарному лікуванні в Жовківській центральній районній лікарні з 22.08.2016 р. по 03.09.2016 р., що підтверджується випискою № 5391; перебував на стаціонарному лікуванні в Жовківській ЦРЛ з 09.09.2016 р. по 15.09.2016 р. із скаргами на болі у нирках, що із значною вірогідністю спричинено внаслідок отриманих забоїв у ДТП; перебував на стаціонарному лікуванні в Жовківській ЦРЛ з 15.12.2016 по 25.12.2016 р задля виправлення носової переділки та порушення носового дихання, що очевидно було викликано переломом носа в ДТП від 21.08.2016 р.Сукупні витрати на купівлю медичних препаратів для лікування Позивача склали 2 563,17 грн., що підтверджується відповідними касовими чеками. Згідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку та ринкової вартості КТЗ № 98 від 11 квітня 2017 року, вартість матеріального збитку з технічної точки зору, заподіяного власнику автомобіля ВАЗ- 21112, реєстраційний номер ВС 3576 BE, внаслідок його пошкодження під час ДТП, у зв'язку з ти, що вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля перевищує його вартість до цього пошкодження і, відповідно, проводити його повноцінне ремонтневідновлення економічно недоцільно, визначається у розмірі його ринкової вартості на момент до цього пошкодження, яка, з врахуванням характеристик, показників його стану на той час, що можливо було встановити при експертному огляді 15.03.2017 року вже аварійно пошкодженого автомобіля, в цінах на момент проведення дослідження, становила 101 536,45 грн. Крім цього зазначає, що у зв'язку з тим, що автомобіль марки КАМАЗ 55102, реєстраційний номер [NUMBER], на момент ДТП був забезпечений полісом обов'язкового страхування цивільно-правова відповідальності АЕ/8889584 від 09.07.2016 р. страховиком - ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія», Позивач звернувся до Відповідача 1 з відповідним повідомленням та із заявами про виплату страхового відшкодування. Однак, страховик відмовився здійснювати відшкодування шкоди за полісом АЕ/8889584 від 09.07.2016 р. у розмірі вартості знищеного транспортного засобу «ВАЗ-1112», реєстраційний номер [NUMBER] на момент вчинення ДТП відповідно до висновку експерта, вказавши, що в жодному разі не виплатить таку суму відшкодування та запропонував позивачу відшкодування у розмірі 72 500 грн. однак виключно за умови підписання наданого протоколу узгодження розміру та способу здійснення страхового відшкодування від 01 вересня 2017 року, вказавши, що це максимальна виплата на яку він можу розраховувати. Позивач був в чергове переконаний представниками Відповідача 1, що погодитись на вказані умови для нього є єдиним шляхом отримати принаймні якесь відшкодування за його знищений автомобіль, ним, відповідно, буду підписано вказаний протокол.Таким чином Відповідачем 1 Позивачу не було виплачено різницю матеріального збитку від знищення автомобіля, у розмірі: 29036,56 грн. (101536,45 грн.-72500 грн.), з урахуванням страхового ліміту у розмірі 100000 грн. - 28036,56 грн. Вказує, що враховуючи наведене вище та умови в яких було укладено вказані протоколи узгодження розміру та способу здійснення страхового відшкодування, які очевидно суперечили інтересам та внутрішній волі Позивача, Позивач вважає за необхідне визнати недійсним п.п.3,4 протоколу узгодження розміру та способу здійснення страхового відшкодування від 21 червня 2017 року та п.3,4 протоколу узгодження розміру та способу здійснення страхового відшкодування від 01 вересня 2017 року. Окрім цього, беручи до уваги суму відшкодування (боргу) в 72 500,00 грн., яка зазначена в протоколі узгодження розміру та здійснення страхового відшкодування від 01 вересня 2017 року, за період з 20.12.2016 р. до 31.08.2017 р. 3% річних, що складають штрафні санкції за прострочення виконання зобов'язання складає 1514,00 грн., інфляційне збільшення боргу відповідно до встановленого індексу інфляції станом на 31.08.2017 р. становить 6545,47 грн.Враховуючи суму відшкодування (боргу) в 125000,00 грн., яка зазначена в протоколіузгодження розміру та способу здійснення страхового відшкодування від 21.червня 2017 року, за період з 20.12.2016 р. по 20.06.2017 р. 3% річних, що складають штрафні санкції за прострочення виконання зобов'язання складає 1870.00 грн., інфляційне збільшення боргу відповідно до встановленого індексу інфляції станом на 20.06.2017 р. становить 11149.42 грн. Окрім того, наголошує, що протиправним діянням Відповідача 2 Позивачу було завдано непоправної моральної шкоди.Вказані події ДТП привели до непоправної втрати дружини, з якою Позивач перебував у шлюбі 22 роки та планував зустріти старість, виховував двох дітей - [PERSON], [INFO] та неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Вказані події назавжди порушили звичний устрій та ритм життя Позивача та сім'ї Позивача. Вказує, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях та психічних переживаннях, яких Позивачем зазнано внаслідок зазначеної ДТП через втрату дружини, порушення прав, переживання фізичного болю від отриманих в ДТП травм, постійного стану депресії та пригніченості, отримання негативних емоцій, страху перед майбутнім - як жити далі, як самому виховувати наших дітей, як допомогти їм пережити втрату матері. Наголошує, що зумовлені зазначеними фактами страждання, сильне емоційне потрясіння, постійний стресовий стан, а також усвідомлення факту неправомірності дій Відповідача, значно погіршили психоемоційне його здоров'я загалом, який цілком втратив стан спокою, впевненості у завтрашньому дні.Крім того значний негативний вплив на Позивача вчинили і процесуальні обов'язки потерпілого, що зумовлені вказаним правопорушенням, необхідність відтворювати в пам'яті події цієї страшної ДТП, в якій сім'я Позивача стала жертвою. Все це лише підсилює загальний стан неспокою та пихо-емоційного виснаження. Наведене спричинило виникнення пригніченого стану, роздратованості, страху. Окрім цього наголошує, що розмір заподіяної моральної шкоди йому визначити важко, але необхідно компенсувати хоча б ті страждання, які Позивачу довелося та доводиться переносити. Розмір моральної шкоди оцінює у 500 000,00 грн. У зв»язку з чим Позивач звернувся до суду з даним позовом та просить такий задоволити. Позивач в судове засіданння не з»явився, однак представник позивача подав до суду заяву в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності та відсутності Позивача. Окрім цього зазначив, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують. Представник відповідача 1 - Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» в судове засіданння не з»явився, однак подав до суду відзив на позовну заяву в якій просить у задоволенні позову відмовити. Відповідача 2 [PERSON] в судове засіданння не з»явився, однак його представник подав до суду відзив на позовну заяву в якій просить у задоволенні позову про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а також витрат на правову допомогу відмовити повністю. Треті особи [PERSON], [PERSON] в судове засіданння не з»явились, однак подали до суду заяву в якій просять розгляд справи проводити без їх участі. Окрім цього вказали, що позовні вимоги визнають в повному обсязі, просять такі задоволити. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21 серпня 2016 року, приблизно о 18 годині 35 хвилин на автодорозі 4 км+350 м. Львів - Жовква - Червоноград, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «КАМАЗ-55102», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля «ВАЗ-1112», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON]. За фактом вказаної ДТП мало місце кримінальне провадження за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України, в якому згідно вироку Жовківського районного суду Львівської області від 17.11.2016 р., [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Відповідно до матеріалів справи, [PERSON] 21 серпня 2016 року, приблизно о 18 годині 35 хвилин, керуючи автомобілем «КАМАЗ-55102», реєстраційний номер [NUMBER] та виїжджаючи в районі 4 км+350м. від магістральної автодороги Львів - Жовква - Червоноград із поля через лісопосадку на автодорогу сполученням с. В'язова - с. Замочок Жовківського району Львівської області поза межами населеного пункту, порушив вимоги р.1п.п.1.5,1,10; р.2 п.п2.3 б), д); р.10 п.10.1,10.2 Правил дорожнього руху України, які виразились в тому, що він проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, під час виїзду на проїжджу частину дороги, яка мала асфальтне покриття із прилеглої території (поля), не переконавшись в безпечності такого маневру, та що це не створить перешкод іншим часникам руху, не дав дорогу автомобілю «ВАЗ-1112», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався по автодорозі сполученням с. В'язова - с. Замочок з ліва на право по ходу його руху та мав перевагу в русі, і, як наслідок, створив аварійну обстановку, яка призвела до зіткнення між вказаними транспортними засобами. Внаслідок порушень [PERSON] правил безпеки дорожнього руху пасажир автомобіля «ВАЗ-1112», реєстраційний номер [NUMBER], [PERSON], згідно висновку експерта №105/2016 судово-медичної експертизи від 02.09.2016 р., отримала зовнішні множинні забійні садна, рани, крововиливи, ранки з втуленням дрібних уламків скла на обличчі, внутрішні крововиливи в м'які тканини голови, множинні переломи черепа, крововиливи від оболонки, речовини, шлуночки головного мозку, які є тяжкими тілесними ушкодженнями, що призвели до її смерті. З матеріалів справи вбачається, що у зв'язку з тим, що автомобіль марки «КАМАЗ 55102», реєстраційний номер [NUMBER], на момент ДТП був забезпечений полісом обов'язкового страхування цивільно-правова відповідальності АЕ/8889584 від 09.07.2016 р., страховиком - ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія», Позивач звернувся до Відповідача 1 з відповідним повідомленням та із заявами про виплату страхового відшкодування за шкоду пов'язану із смертю [PERSON]. Страховик погодився здійснити страхове відшкодування у розмірі 125 000 грн., однак виключно на умовах викладених в протоколі узгодження розміру та способу здійснення страхового відшкодування від 21 червня 2017 року, вказавши, що це максимально вигідні умови на які позивач може розраховувати, та, що в іншому разі його сім'я може не отримати і такого відшкодування. Окрім цього з матеріалів справи та з письмових пояснень викладених Позивачем у позовній заяві, вбачається, що, сам позивач був переконаний, що погодитись на умови вказані представниками Відповідача 1 для нього є єдиним шляхом отримати відшкодування, а тому ним, відповідно, було підписані вказані протоколи на запропонованих умовах. В свою чергу представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у відзиві на позовну заяву покликається на те, що з часу дорожньо-транспортної пригоди на час підписання згаданих протоколів минув майже рік, а тому вважає, що такий вибір позивача був зваженим та таким, що продиктованим емоціями. Окрім цього представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» - Лисенко Д.В. у відзиві на позовну заяву покликається на те, що укладені протоколи відповідають вимогам закону, оскільки відображають волю сторін щодо розміру страхового відшкодування. Відповідно до правил ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ст. 264 ч. 1 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження. Суд критично оцінює надані представниками відповідачів пояснення щодо дійсності протоколів узгодження розміру та способу здійснення страхового відшкодування в порядку, що передбачений Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та вважає, що згадані вище протоколи не відповідають вимогам закону. Разом з тим, суд враховує, те, що відповідачем по справі /раніше обвинуваченим по справі/ [PERSON] в процесі розгляду кримінального провадження, останній щиро розкаявся, повністю визнав свою вину та обіцяв в майбутньому відшкодувати шкоду. Окрім цього в своїх поясненнях під час розгляду даного кримінального провадження, вказав, що виїзд через просіку йому показали, це булла не його ініціатива, а тому, потерпілим не було заявлено цивільного позову по даному кримінальному провадженні. У відповідності до вимог ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якоїухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце цідії та вчинені вони цією особою. Відповідно до вимог ст. 230 ЦК України, правочин визнається судом недійсним, якщо одна сторона навмисно замовчує існування обставин, які мають істотне значення та можуть перешкодити вчиненню правочину Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із статі 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Зокрема згідно ч. 3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Згідно ст. 217 ЦК України, недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. З огляду на зазначене та враховуючи наведене вище та умови в яких було укладено вказані протоколи узгодження розміру та способу здійснення страхового відшкодування, які на думку суду суперечили інтересам та внутрішній волі Позивача, суд приходить до висновку про необхідність визнання недійсним п.п.3,4 протоколу узгодження розміру та способу здійснення страхового відшкодування від 21 червня 2017 року та визнання недійсним п.3,4 протоколу узгодження розміру та способу здійснення страхового відшкодування від 01 вересня 2017 року. Щодо позовних вимог про стягнення з ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» витрат на лікування, суми страхового відшкодування за транспортний засіб «ВАЗ-1112», пені згідно до суми відшкодування (боргу) в 72500,00 грн., згідно протоколу від 01 вересня 2017 року, інфляційного збільшення боргу відповідно до встановленого індексу інфляції станом на 31.08.2017 року, пені згідно суми відшкодування (боргу) в 125000,00 грн., згідно протоколу від 21 червня 2017 року, за період з 20.12.2016 р. по 20.06.2017 р.., інфляційного збільшення боргу відповідно до встановленого індексу інфляції станом на 20.06.2017 р., то суд приходить до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що внаслідок вказаної ДТП від 21.08.2016 р. водій автомобіля «ВАЗ-1112», реєстраційний номер [NUMBER], [PERSON] отримав струс головного мозку, забій шийного відділу хребта, перелом кісток носа, забої та садна правого ліктьового та колінного суглобів, правого плеча, внаслідок чого перебував на стаціонарному лікуванні в Жовківській центральній районній лікарні з 22.08.2016 р. по 03.09.2016 р., що підтверджується випискою № 5391; перебував на стаціонарному лікуванні в Жовківській ЦРЛ з 09.09.2016 р. по 15.09.2016 р. із скаргами на болі у нирках, що із значною вірогідністю спричинено внаслідок отриманих забоїв у ДТП; перебував на стаціонарному лікуванні в Жовківській ЦРЛ з 15.12.2016 по 25.12.2016 р задля виправлення носової переділки та порушення носового дихання, що очевидно було викликано переломом носа в ДТП від 21.08.2016 р. Таким чином судом встановлено, що сукупні витрати на купівлю медичних препаратів для лікування Позивача склали 2 563,17 грн., що підтверджується відповідними касовими чеками. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку та ринкової вартості КТЗ № 98 від 11 квітня 2017 року, вартість матеріального збитку з технічної точки зору, заподіяного власнику автомобіля ВАЗ- 21112, реєстраційний номер ВС 3576 BE, внаслідок його пошкодження під час ДТП, у зв'язку з тим, що вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля перевищує його вартість до цього пошкодження і, відповідно, проводити його повноцінне ремонтневідновлення економічно недоцільно, визначається у розмірі його ринкової вартості на момент до цього пошкодження, яка, з врахуванням характеристик, показників його стану на той час, що можливо було встановити при експертному огляді 15.03.2017 року вже аварійно пошкодженого автомобіля, в цінах на момент проведення дослідження, становила 101 536,45 грн. Згідно п. 30.1 ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необгрунтованим. Ремонт вважається економічно необгрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди Згідно до п. 30.2. ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Згідно роз'яснення абз. 4 п. 15 постанови Пленуму ВС України №4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У зв'язку з тим, що автомобіль марки КАМАЗ 55102, реєстраційний номер [NUMBER], на момент ДТП був забезпечений полісом обов'язкового страхування цивільно-правова відповідальності АЕ/8889584 від 09.07.2016 р. страховиком - ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія», Позивач звернувся до Відповідача 1 з відповідним повідомленням та із заявами про виплату страхового відшкодування. Однак, страховик відмовився здійснювати відшкодування шкоди за полісом АЕ/8889584 від 09.07.2016 р. у розмірі вартості знищеного транспортного засобу «ВАЗ-1112», реєстраційний номер [NUMBER] на момент вчинення ДТП відповідно до висновку експерта, вказавши, що в жодному разі не виплатить таку суму відшкодування та запропонував позивачу відшкодування у розмірі 72 500 грн. однак виключно за умови підписання наданого протоколу узгодження розміру та способу здійснення страхового відшкодування від 01 вересня 2017 року, вказавши, що це максимальна виплата на яку він можу розраховувати. Таким чином судом встановлено, що Відповідачем 1 Позивачу не було виплачено різницю матеріального збитку від знищення автомобіля, у розмірі: 29036,56 грн. (101536,45 грн.-72500 грн.), з урахуванням страхового ліміту у розмірі 100000 грн. - 28036,56 грн. Беручи до уваги суму відшкодування (боргу) в 72 500,00 грн., яка зазначена в протоколі узгодження розміру та здійснення страхового відшкодування від 01 вересня 2017 року, за період з 20.12.2016 р. до 31.08.2017 р. 3% річних, що складають штрафні санкції за прострочення виконання зобов'язання складає 1514,00 грн., суд приходить до висновку, що інфляційне збільшення боргу відповідно до встановленого індексу інфляції станом на 31.08.2017 р. становить 6545,47 грн. Окрім цього враховуючи суму відшкодування (боргу) в 125000,00 грн., яка зазначена в протоколіузгодження розміру та способу здійснення страхового відшкодування від 21 червня 2017 року, за період з 20.12.2016 р. по 20.06.2017 р. 3% річних, що складають штрафні санкції за прострочення виконання зобов'язання складає 1870.00 грн., суд приходить до висновку, що інфляційне збільшення боргу відповідно до встановленого індексу інфляції станом на 20.06.2017 р. становить 11149.42 грн. А відтак судом встановлено, що Позивачем представлено всі належні та допустимі докази в обґрунтування своїх тверджень, викладених у п. 4 прохальної частини позовної заяви. За таких обставин суд прийшов до переконання що позовні вимоги [PERSON] є підставними і підлягають до задоволення, а саме повністю в частині відшкодування витрат на лікування, суми страхового відшкодування за транспортний засіб «ВАЗ-1112» відповідно до підтверджених документів, а також пені згідно до суми відшкодування (боргу) в 72500,00 грн., згідно протоколу від 01 вересня 2017 року, інфляційного збільшення боргу відповідно до встановленого індексу інфляції станом на 31.08.2017 року, пені згідно суми відшкодування (боргу) в 125000,00 грн., згідно протоколу від 21 червня 2017 року, за період з 20.12.2016 р. по 20.06.2017 р., інфляційного збільшення боргу відповідно до встановленого індексу інфляції станом на 20.06.2017 р., Щодо позовних вимог про стягнення з [PERSON] витрат на поховання, спорудження надгробного пам'ятника [PERSON], моральної шкоди, витрат понесених на правову допомогу, то суд приходить до наступних висновків. Судом також встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що вказані вище події ДТП привели до втрати дружини Позивача, з якою Позивач перебував у шлюбі 22 роки, виховував двох дітей - [PERSON], [INFO] та неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Відповідно до п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування майнової та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Згідно ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, якщо шкоди завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала. Пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» передбачено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому також додаткові витрати, викликані придбанням ліків, тощо. Згідно п. 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до норм статті 23 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є зокрема шкода, пов 'язана із смертю потерпілого. П. 27.1 ст. 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачає, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Згідно п. 27.2 ст. 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Згідно п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страховогово відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 анімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Суд вважає, що вказані події порушили звичний устрій та ритм життя Позивача та його сім'ї.Моральна шкода полягає у душевних стражданнях та психічних переживаннях, яких Позивачем зазнано внаслідок зазначеної ДТП через втрату дружини, порушення прав, переживання фізичного болю від отриманих в ДТП травм, постійного стану депресії та пригніченості, отримання негативних емоцій, страху перед майбутнім - як жити далі, як самому виховувати спільних дітей, як допомогти їм пережити втрату матері. Зумовлені зазначеними фактами страждання, сильне емоційне потрясіння, постійний стресовий стан, а також усвідомлення факту неправомірності дій Відповідача, значно погіршили психоемоційне здоров'я Позивача загалом, який цілком втратив стан спокою, впевненості у завтрашньому дні. Разом з тим суд враховує, що відповідач [PERSON] згідно вироку Жовківського районного суду Львівської області від 17.11.2016 року раніше не судимий, одружений, на своєму утриманні має троє малолітніх дітей. А відтак враховуючи вище зазначене, приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] слід стягнути моральну шкоду в розмірі - 250 000,00 грн. Щодо позовних вимог про стягнення з [PERSON] витрат на поховання та спорудження надгробного пам»ятника [PERSON], то суд приходить до висновку, що в даних позовних вимогах слід відмовити, оскільки дані вимоги не підтверджуються належними та допустимими доказами, зокрема з копії накладної від 22.08.2016 року, яка долучена до матеріалів справи не зрозуміло, хто поніс вказані витрати. Щодо копії рахунку № 24 від 02.12.2016 року, то така також не свідчить про понесення витрат на спорудження пам»ятника, оскільки на думку суду це лише рахунок підприємця, в якому вказано, що оплата має бути здійснена на картку ПриватБанку. Будь-яких доказів оплати послуг підприємця Позивач суду не надав. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому, суд прийшов до висновку, що з відповідачів в користь держави пропорційно підлягає стягненню судовий збір, у розімірі визначених Законом України «Про судовий збір». Разом з тим, у відповідності до вимог ст. 137 ЦПК України суд приходить до висновку з відповідача [PERSON] слід стягнути витрати на правову допомогу. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави до часткового задоволення позовних вимог [PERSON].

Outcome: partial