Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього заборгованості за договором позики в сумі 8044,13 грн. У підтвердження своїх позовних вимог зазначає, що 17 листопада 2011 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики № 1/5/2011, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу грошові кошти в розмірі 7600,00 грн. строком до 31 грудня 2011 року. У зазначений строк відповідач суму позики не повернув, ігнорує всі вимоги позивача про повернення боргу. У зв'язку з цим, позивач просить стягнути з відповідача основний борг в розмірі 7600 грн., 3% річних в розмірі 444,13 грн., а також судовий збір. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просив їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не з'явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав заяву, в якій просив справу слухати за його відсутності, позовні вимоги визнає. Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 листопада 2011 року між сторонами було укладено договір позики № 1/5/2011. Отримання коштів відповідачем також підтверджується видатковим ордером від 17.11.2011 року. Відповідно до п. 1 договору позивач надав відповідачу грошові кошті в розмірі 7600,00 грн. Згідно п.2 вищевказаного договору, кінцевим строком повернення коштів було 31 грудня 2011 року. Але відповідач своє зобов'язання не виконав до теперішнього часу. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Згідно зі змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК). Як передбачено ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу., якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв'язку з тим, що відповідач до тепер не повернув позивачу позичені в нього гроші, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 7600 грн. - основного боргу, 3% річних в розмірі 444,13 грн., а також судові витрати по справі, що складається з судового збору в розмірі 229,40 грн.

Outcome: approved