Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором орнеди, посилаючись на те, що 19 грудня 2011 року між ТОВ «ЛАККІ» та [PERSON] був укладений договір оренди торгівельного місця № 14 D, відповідно до якого відповідач отримав в оренду торгівельне місце площею 36 кв.м., що підтверджується актом приймання-передачі від 01.01.2012 року. З січня 2012 року відповідач систематично прострочує сплату орендної плати, в зв'язку з чим утворилась заборгованість. 24 травня 2013 року представник позивача подав до суду заяву про збільшення позовних вимог та просив стягнути з відповідача: основну заборгованість в сумі 23 256 грн.; пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення за період з 06.01.2012 року по 23.05.2013 року в сумі 4 298 грн. 76 коп.; 3 % річних за період з 06.01.2012 року по 23.05.2013 року в сумі 857 грн. 46 коп., а всього 28 412 грн. 22 коп. та судові витрати у розмірі 284 грн. 12 коп.. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з'явився не попередивши суд про причини своєї неявки, хоча про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник відповідача за нотаріально посвідченою довіреністю [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] стверджує, що він не укладав договору оренди торгівельного місця з ТОВ «ЛАККІ», не скріплював договір власним підписом, не отримував приміщення за актом приймання - передачі, не здійснював взагалі торгівельної діяльності на даному ринку та не підписував такого акту. У відповідача відсутня потреба в оренді приміщень, так як він ніколи не здійснював торгівельну діяльність маючи найманих працівників, свою трудову діяльність він здійснював на території іншої держави, до м. Полтава приїздив лише для спілкування з сім'ю та відпочинку. В останнє судове засідання представник відповідача не з'явився, не попередивши суд про причини своєї неявки, хоча про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, вислухавши представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Так, в судовому засіданні встановлено, що 19 грудня 2011 року між ТОВ «ЛАККІ» та [PERSON] був укладений договір оренди торгівельного місця № 14 D, відповідно до якого відповідач отримав в оренду торгівельне місце площею 36 кв.м., що підтверджується актом приймання-передачі від 01.01.2012 року (а.с.8-10, 12). Відповідно до п. 4.1 вищевказаного договору, орендар - [PERSON] зобов'язався сплачувати орендодавцю - ТОВ «ЛАККІ» за користування об'єктом, протягом встановленого цим договором строку орендну плату в розмірі 1 368 грн. без ПДВ на місяць, з дня передачі об'єкта в оренду, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок орендодавця або іншим способом не забороненим законом в строк до п'ятого числа поточного місяця за поточний місяць користування об'єктом. Згідно п. 7.2 договору оренди торгівельного місця на промислово-продовольчому ринку «Станіславський» № [NUMBER] від 19.12.2011 року, за несплату чи несвоєчасну сплату за користування об'єктом оренди Орендар сплачує орендодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми орендної плати, визначеної в п.4.1 даного договору за кожен день прострочення. Пунктом 3.2 договору зазначено, що термін оренди визначається з дня прийняття об'єкта по акту приймання - передачі до 31 грудня 2012 року. Згідно п. 9.3 даного договору, договір продовжується на тих же умовах на наступний календарний рік, якщо протягом місяця до закінчення терміну дії договору не надходить заява від однієї із сторін про відмову від даного договору чи його перегляд. Як вбачається з акту приймання - передачі від 01 січня 2012 року, який є додатком до договору оренди торгівельного місця № [NUMBER] на промислово-продовольчому ринку «Станіславський», орендодавець - ТОВ «ЛАККІ» передав, а орендар прийняв торгівельне місце № [NUMBER] площею 36 кв.м., яке знаходиться на ринку за адресою: м. Полтава, вул. Станіславського, 14/2. Стан майна відмінний. Об'єкт придатний для ви користування орендарем з метою, визначеною в п. 1.3 договору оренди. Претензії відсутні (а.с.12). З січня 2012 року відповідач систематично прострочує сплату орендної плати, в зв'язку з чим утворилась заборгованість. 23 січня 2013 року ТОВ «ЛАККІ» зверталося до [PERSON] з претензією про сплату суми заборгованості у розмірі 18 504 грн., що підтверджується копією даної претензії, описом вкладеного в цінний лист та квитанцією (а.с.14). Відповідно до договору про внесення змін та доповнень № 1 від 26 вересня 2012 року до договору оренди торгівельного місця № [NUMBER] на промислово-продовольчому ринку «Станіславський» від 19.12.2011 року за домовленістю між сторонами п. 4.1 викласти в наступній редакції: «Орендар зобов'язується сплачувати орендодавцю за користування об'єктом, протягом встановленого даним договором строку орендну плату в розмірі 1 548 грн., без ПДВ на місяць, з дня передачі об'єкту в оренду, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок орендодавця або іншим способом не забороненим законом в строк до п'ятого числа поточного місяця за поточний місяць користування об'єктом». Усі інші пункти договору залишено без змін. Даний договір вступає в силу з 01 жовтня 2012 року і є невід'ємною частиною договору оренди торгівельного місця № [NUMBER] на промислово-продовольчому ринку «Станіславський» від 19.12.2011 року (а.с.74). Як вбачається з договору про внесення змін та доповнень № 2 від 03 грудня 2012 року до договору оренди торгівельного місця № [NUMBER] на промислово-продовольчому ринку «Станіславський» від 19.12.2011 року за домовленістю між сторонами продовжено термін дії договору № [NUMBER] від 19.12.2011 року до 31 грудня 2013 року. Усі інші пункти договору залишено без змін. Даний договір вступає в силу з 01 січня 2013 року і є невід'ємною частиною договору оренди торгівельного місця № [NUMBER] на промислово-продовольчому ринку «Станіславський» від 19.12.2011 року (а.с.75). У вересні 2013 року [PERSON] подав до Ленінського районного суду м. Полтави позов до ТОВ «ЛАККІ» про визнання договору оренди неукладеним. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 30.09.2013 року вищевказану цивільну справу передано на розгляд Октябрського районного суду м. Полтави за підсудністю. 20 червня 2014 року ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави в цивільній справі № 554/12778/13-ц, провадження № 2/554/60/2014, позовну заяву [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАККІ» про визнання договору оренди неукладеним залишено без розгляду у зв'язку з повторною неявкою позивача в судове засідання (а.с. 124). Частиною 1 ст. 759 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. На підставі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положення ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 546 ЦК України передбачена можливість забезпечення виконання зобов'язання неустойкою. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, а згідно п. 3 цієї статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового стягнення за кожен день прострочення виконання. Згідно ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання», платник грошових коштів сплачує на користь одержувачів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення основної заборгованості в сумі 23 256 грн. та 3 % річних за період з 06.01.2012 року по 23.05.2013 року в сумі 857 грн. 46 коп. є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Проте, суд не може погодитися з розміром пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення за період з 06.01.2012 року по 23.05.2013 року в сумі 4 298 грн. 76 коп.. Так, відповідно до ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Окрім того, згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України, якою визначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що при вирішенні питання про стягнення з відповідача пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, яка становить 4 298 грн. 76 коп., пеня повинна бути стягнута за один рік, оскільки до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується скорочена позовна давність в один рік, а п'ять років - це лише збільшена позовна давність (для звернення до суду) Отже, з [PERSON] на користь ТОВ «ЛАККІ» належить стягнути 3 099 грн. 70 коп. пені. Крім того, згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено. Документально підтверджено матеріалами справи сплату позивачем судового збору за подачу позову в сумі 284 грн. 12 коп.. Оскільки ціна позову складала 28 412 грн. 22 коп., а розмір заборгованості, яку належить стягнути з [PERSON] складає 27 213 грн. 16 коп. (96% від ціни: 27 213 грн. 16 коп.* 100% / 28 412 грн. 22 коп.), то на користь банку належить присудити 272 грн. 75 коп. судових витрат (284,12 * 96% / 100%). На підставі викладеного,

Outcome: partial