Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що 29.11.2013 між відповідачем та позивачем був укладений договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 14000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач за вказаним договором свої зобов'язання належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість. Станом на 14.04.2016 заборгованість за кредитним договором становить 27754,02 грн., яка складається з: 13019,93 грн. - заборгованість за кредитом; 12036,28 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 900,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1297,81 грн. - штраф (процентна складова). Просив стягнути з відповідача на свою користь суму боргу в розмірі 27754,02 грн., а також судовий збір у сумі 1378,00 грн. Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 20.10.2016 задоволено позов, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» борг у розмірі 27754,02 грн. та судовий збір у сумі 1378,00 грн. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 20.12.2016 задоволено заяву відповідача про перегляд заочного рішення, скасовано заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 20.10.2016 та призначено справу до розгляду в загальному порядку. У січні 2017 року відповідач звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до ПАТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживача, яка прийнята судом до спільного розгляду. Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані наступним. Частиною 4 пункту 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та частиною 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: сума кредиту, детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача, дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту, право дострокового повернення кредиту, річна ставка за кредитом, умови дострокового розірвання кредиту, інші умови, визначені законом. Пунктом 3 постанови НБУ №168 від 10.05.2007 «Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» закріплено, що банки зобов'язані в кредитному договорі чи додатку до нього надати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, надати графік платежів, зазначити вид і предмет кожної супутньої послуги, яка надається споживачу, попередити споживача, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за кредитним договором несе споживач. ПАТ КБ «Приватбанк» всі вище перелічені обов'язки не виконав і ухиляється від їх виконання, чим порушує права та інтереси позивача. З цих підстав, просить суд: - зобов'язати ПАТ КБ «Приватбанк» відкрити йому поточний рахунок за договором б/н від 29.11.2013; зобов'язати відповідача надати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань [PERSON] до договору про надання споживчого кредиту б/н від 29.11.2013 із зазначенням значення процентної ставки та порядку обчислення процентних доходів відповідно до вибраного банком методу згідно з вимогами нормативно-правових актів НБУ; перелік, розмір і базу розрахунку всіх комісій (тарифів) банку, що пов'язані з наданням, обслуговуванням і погашенням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, здійснення валютно-обмінних операцій, юридичне оформлення тощо;перелік і розмір інших фінансових зобов'язань [PERSON], які виникають на користь третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами кредитного договору; - зобов'язати ПАТ КБ «Приватбанк» скласти та погодити із [PERSON] графік платежів по договору про надання споживчого кредиту б/н від 29.11.2013 у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача за кожним платіжним періодом з докладним зазначенням сукупної вартості кредиту за кожним платіжним кредитом; - зобов'язати ПАТ КБ «Приватбанк» скласти та погодити із [PERSON] у вигляді додатку до договору про надання споживчого кредиту б/н від 29.11.2013 наступні пункти: вид і предмет кожної супутньої послуги по кредитному договору; обґрунтування вартості супутніх послуг; про відкриття банківського рахунку, відкритого з метою зарахування на нього суми наданого кредиту або надання кредиту за рахунком (овердрафт), умови відкриття, ведення та закриття такого рахунку, тарифи та всі суми коштів, які [PERSON] має сплатити за договором банківського рахунку у зв'язку з отриманням кредиту, його обслуговуванням і погашенням; правило, за яким змінюється процентна ставка за кредитом, якщо договором про надання кредиту передбачається можливість зміни процентної ставки за кредитом залежно від зміни облікової ставки НБУ або в інших випадках. Представник ПАТ КБ «Приватбанк» Вастьянов М.О. у суді первісні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, проти задоволення зустрічного позову заперечував, посилаючись на те, що кредитний договір укладений відповідно до норм чинного законодавства, відповідачу була надана вся необхідна інформація перед його укладенням, а тому відсутні підстави для його задоволення. Відповідач та його представник [PERSON] підтримали зустрічний позов та просили його задовольнити, а у задоволенні первісного позову відмовити. Заперечуючи проти позову банку відповідач вказує, що позов є безпідставним, необґрунтованим, оскільки позивач неправомірно нарахував пеню та штраф. До того ж банк звернувся до суду зі спливом строку позовної давності. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступне. 29.11.2013 між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 14000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно з п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, проценти за користування, по перевищенню кредитного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах, передбачених договором. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником своїх обов'язків, передбачених даним договором, більше ніж на 30 днів, позичальник повинен сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. плюс 5% від суми позову. Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір дійсний протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку одна із сторін не проінформує другу сторону про закінчення дії договору, він автоматично пролонговується на той же строк. В анкеті-заяві від 29.11.2013 відповідач ознайомився та погодився з тим, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить укладений між відповідачем та позивачем договір про надання банківських послуг (т. І, а.с. 7). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як вбачається зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. За приписами ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Матеріалами справи підтверджено, що між сторонами виникли договірні правовідносини, пов'язані з видачею кредитних коштів на користь відповідача. Відповідач допустив порушення строків повернення кредитних коштів та сплати процентів. Останній платіж в рахунок погашення заборгованості здійснений відповідачем 27.05.2015. Згідно з розрахунком позивача станом на 14.04.2016 заборгованість за кредитним договором становить 27754,02 грн., яка складається з: 13019,93 грн. - заборгованість за кредитом; 12036,28 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 900,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1297,81 грн. - штраф (процентна складова) (т. І, а.с. 5-6). Будь-яких доказів на спростування такого розрахунку відповідачем не надано. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» підлягають задоволенню, з відповідача на користь банку підлягає стягненню борг у розмірі 27754,02 грн. При цьому суд не вбачає підстав для застосування наслідків пропуску строку позовної давності за заявою відповідача, оскільки позивач звернувся за захистом своїх порушених прав та інтересів протягом строку дії договору, на підставі якого відповідач отримав кредит, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що дія договору про надання банківських послуг, укладеного 29.11.2013, була припинена за ініціативою однієї із сторін. Що стосується зустрічних позовних вимог [PERSON] про захист прав споживача, то такі не підлягають задоволенню з підстав, наведених нижче. У відповідності до положень ст. 626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За приписами ст. ст. 638, 639 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. За положеннями ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) інші умови, визначені законодавством. З матеріалів справи вбачається, що 29.11.2013 між банком та [PERSON] виникли договірні правовідносини, пов'язані з отриманням відповідачем кредиту у сумі 14000,00 грн., який було надано шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжній картці. Договір про надання банківських послуг укладений між сторонами у письмовій формі шляхом підписання позичальником та представником банку заяви. Така заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складають договір про надання банківських послуг. Отже, зміст договору був зафіксований банком та позичальником у декількох документах, що відповідає положенням ст. 207 ЦК України про письмову форму правочину. Крім того, відповідач своїм підписом засвідчив, що він ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку. Позивач за первісним позовом надав суду належні докази на підтвердження того, що договір, на підставі якого відповідач отримав кредит, укладений у письмовій формі, на заяві наявний підпис відповідача та дата заповнення анкети. Також у вищенаведених документах сторони дійшли згоди щодо усіх істотних умов, перелік яких визначений у ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому вимоги позивача за зустрічним позовом є безпідставними та не підтверджені належними доказами. Разом з тим необґрунтованою є вимога [PERSON] щодо зобов'язання відкрити йому поточний рахунок за договором від 29.11.2013, оскільки за даним договором обслуговується картковий рахунок № 5168755323186102, що підтверджено матеріалами справи. Крім цього, суд звертає увагу на ту обставину, що до травня 2015 року [PERSON] погашав заборгованість за кредитним договором, а отже визнавав свої зобов'язання перед банком. З цих підстав суд дійшов висновку про відсутність підстав для задовлення зустрічного позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1378,00 грн. судового збору. З викладеного,

Outcome: approved