Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та третіх осіб про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначає, що за його батько [PERSON] працював у сільському господарстві і отримав право на земельну частку (пай) згідно сертифікату серії [NUMBER] від 02.08.1996 року на території Липівського старостинського округу Талалаївської селищної ради. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина за законом, в тому числі і на спадкову земельну частку. Позивач являється спадкоємцем за законом, прийняв спадщину належним чином, але не може оформити свої спадкові права, так як у нього відсутні оригінали правовстановлюючого документу. Тому позивач [PERSON] просить суд визнати за ним право на земельну частку (пай) згідно сертифікату серії [NUMBER] від 02.08.1996 року в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року. В судове засідання по справі позивач [PERSON] не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує і просить задовольнити. Представник відповідача - Талалаївської селищної ради - в судове засідання не з'явився, надали до суду заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради, позовні вимоги [PERSON] визнають і не заперечують проти їх задоволення. Представники третіх осіб - відділу у Талалаївському районі ГУ Держгеокадастру в Чернігівській області та Талалаївської РДА - в судове засідання не з'явились, надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, у вирішенні позову покладаються на розсуд суду. Суд, розглянувши заяви учасників справи, приходить до наступного висновку. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з'явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Позивач [PERSON] подавав клопотання позивача разом з позовною заявою та стосувались витребування доказів у порядку ст. 84 ЦПК україни, а саме - із відділу в Талалаївському районі ГГУ Держгеокадастру в Чернігівській області відомості про нормативно-грошову оцінку земельної частки на день смерті спадкодавця, та із Прилуцької районної державної нотаріальної контори про коло спадкоємців померлого [PERSON] Зазначене клопотання було розглянуто на підготовчому судовому засіданні та задоволено в повному обсязі. Більше ніяких заяв чи клопотань від інших учасників справи не надходило. Інших процесуальних дій - забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення чи поновлення провадження - в ході розгляду справи не було. Судом встановлені наступні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] помер [INFO] року у віці 60 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (повторного) серії [NUMBER] від 07.08.2012 року (а.с. 8). Згідно копії свідоцтва про народження (повторного) серії [NUMBER] від 07.08.2012 року [PERSON] народився [INFO] року, в графі «Батько» зазначено [PERSON] (а.с.6). Згідно довідки Липівського старостинського округу Талалаївської селищної ради від 28.11.2018 року [PERSON] до дня смерті [INFO] року постійно проживав та був зареєстрований [ADDRESS], разом з ним проживали та були зареєстровані Син [PERSON] та невістка [PERSON] (а.с.7). Факт наявності у спадкодавця [PERSON] спадкового майна підтверджується копією сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 02.08.1996 року, згідно з яким [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Дружба» розміром 3, 4 в умовних кадастрових гектарах (а.с.9). Листом державного нотаріуса Прилуцької районної ДНК від 10.12.2018 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу (а.с.10). Згідно довідки відділу у Талалаївському районі ГУ Держгеокадастру в Чернігівській області від 08.01.2019 року вартість земельної частки (паю) згідно сертифікату серії [NUMBER],що належала [PERSON] станом на 12.05.2000 року становила 20 079, 00 грн. (а.с.31). У районні газеті «Трибуна хлібороба» за 29 листопада 2018 року поміщено оголошення про те, що втрачений сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] на ім'я [PERSON] вважати недійсним (а.с. 11). Після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась, що підтверджується повідомленням Прилуцької районної ДНК від 16.01.2019 року (а.с.32). Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Спадкодавець [PERSON] помер у 2000 році, тобто під час дії ЦК УРСР, положення якого необхідно застосовувати до даних правовідносин. Статтею 549 УК УРСР передбачено визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно положень ст. 530 ЦК УРСР вона являлась спадкоємицею другої черги після смерті свого брата. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем, тому являється особою, яка прийняла спадщину у встановлений законом порядку, який діяв на момент її відкриття. Крім того, при вирішенні позову судом застосовуються положення п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» - член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правоустановчим документом. Статтею 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об'єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документами, що підтверджують право особи-спадкоємця на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності - права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні і розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності. Так як спадкодавець [PERSON] за життя набув право на земельну частку (пай), дане право ним було оформлене належним чином, але на даний час залишається неуспадкованим спадкоємцем за законом [PERSON], то до позивача, як спадкоємця за законом, переходить право на прийняття спадщини, зокрема і на земельну частку (пай), яка належала його батьку за життя згідно сертифікату серії [NUMBER]. Таким чином, поскільки матеріалами справи підтверджено той факт, що спадкодавець у встановленому законом порядку за життя набув право на земельну частку (пай), дане право було ним було оформлене належним чином, але залишається не успадкованим, суд приходить до висновку, що до позивача [PERSON] переходить це право на дану земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] законні і належним чином обґрунтовані, тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved