Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Дмитрівської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області про визнання права власності. Свої вимоги мотивував тим, що [INFO] помер його батько - [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить будинок [ADDRESS] За життя [PERSON] заповіту не склав. Після смерті батька, мати [PERSON] вступила в фактичне володіння та управління будинком, користуючись ним та присадибною ділянкою. У встановлений законом строк мати звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але свідоцтво про право на спадщину не отримала. [INFO] [PERSON] померла. За життя [PERSON] заповіту не склала. Інших спадкоємців, крім нього, [PERSON] не мала. Вказав, що у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори заявою про прийняття спадщини, як єдиний спадкоємець померлої, але в отриманні свідоцтва про право на спадщину йому нотаріусом відмовлено та роз'яснено, що видати свідоцтво про право на спадщину на даний час не можливо в зв'язку не проведенням первинної реєстрації та відсутністю правовстановлюючих документів на зазначений будинок, які б могли підтвердити право власності та належності майна спадкодавцеві. Просить суд визнати право власності на будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO]. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, але представник позивача надала суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги [PERSON] підтримала в повному обсязі, просила суд розглядати справу без їх участі. Представник відповідача - Дмитрівської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області у судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, надав заяву, відповідно до якої визнав вимоги позову та просив суд розглядати справу без його участі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO], яка була спадкоємицею свого чоловка - [PERSON], померлого [INFO]. За життя [PERSON] належав будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] Згідно з довідкою Знам'янського районного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» №90 від 10.03.2015 року, житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON], померлому [INFO]. На зазначений будинок відсутній правовстановлюючий документ, і видати його немає можливості в зв'язку із смертю власника майна. Право власності на нерухоме майно може бути оформлено на ім'я особи яка померла, у разі наявності документів, які б підтверджували право власності на майно цієї особи. У разі відсутності таких документів, це питання вирішується в судовому порядку. Будинок побудовано в 1948 році, але на той час не прийнято в експлуатацію, документ, який посвідчує право власності відсутній (а.с.14). Згідно з довідкою виконкому Дмитрівської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області, [PERSON], [INFO], на день смерті [INFO] був зареєстрований та мешкав в [ADDRESS] разом з дружиною [PERSON], [INFO], яка була зареєстрована та мешкала за зазначеною адресою з 1946 року по день своєї смерті [INFO]. Заповіт від імені [PERSON] Дмитрівською сільською радою не посвідчувався. За даною адресою [PERSON] був зареєстрований та проживав з 1946 року по день смерті (а.с.16). Згідно з довідкою виконкому Дмитрівської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області, [PERSON], [INFO], на день смерті [INFO] була зареєстрована по проживала в [ADDRESS]. Заповіт від імені [PERSON] Дмитрівською сільською радою не посвідчувався. За даною адресою [PERSON] мешкала та була зареєстрована з 1946 року по день смерті (а.с.17). З роз'яснень Знам'янського державного районного нотаріуса вбачається, що [PERSON] не можливо видати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] в зв'язку з відсутністю у спадковій справі №322/2007 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності та належності майна спадкодавцеві (а.с.18). З спадкової справи №214/2006 та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, після смерті [PERSON], вбачається, що після смерті [PERSON], померлого [INFO], з заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON] З спадкової справи №322/2007 та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, після смерті [PERSON], вбачається, що після смерті [PERSON], померлої [INFO], з заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON] Згідно роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 27.09.2012, № 10-1387/0/4-12 «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування», вбачається, що у відповідності до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІУ, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст.3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення (Постанова від 13.06.2012 року № 6-54цс12). Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з ч.1 та ч.2 ст.5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення» (втратила чинність). Тобто до 05.08.1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05.08.1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року»). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів»). Згідно до п.3.4, 3.5, 3.6 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року за № 7/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 28.07.2010 року № 1692/5), листом Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. У зв'язку з тим, що за життя [PERSON] не звертався до реєстраційних органів з метою оформлення права власності на належне нерухоме майно, суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на зазначене спадкове майно в судовому порядку. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Крім того, відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, якщо це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності зі ст.88 ЦПК України судові витрати сплачені при подачі позову віднести на рахунок позивача. На підставі викладеного, ч.1 ст.58 Конституції України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, ч.1, ч.2 ст.5, ч.1 ст.328, ст.331, ст.1216, ст.1218 ЦК України та

Outcome: approved