Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, який в ході судового розгляду уточнив, де просить суд виселити відповідача з квартири [ADDRESS], стягнути з відповідача судові витрати. В позові зазначив, що він є власником вказаної квартири на праві особистої приватної власності, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 24676609 від 04.12.2009 року та договором купівлі-продажу № 491 від 18.01.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бургазли І.І. Квартира придбана за рахунок кредитних коштів згідно кредитного договору № 1-0111002/ФКВ-09 від 18.01.2008 року, укладеного між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON], згідно якого банк надав позичальнику кредит у сумі 50000 доларів США для купівлі квартири. Договір купівлі-продажу був укладений з відповідачем - колишньою власницею квартири [PERSON], яка згідно вимог договору купівлі-продажу зобов'язалася передати позивачу квартиру для вільного користування та безперешкодного володіння у стані, що відповідає санітарним та технічним нормам щодо житлових приміщень не пізніше 28.01.2008 року, при цьому сплатити заборгованість з комунальних послуг, звільнити квартиру від наявних у ній речей домашнього вжитку, передати позивачу ключі від квартири та технічні документи. Обов'язок продавця передати квартиру продавцю вважається виконаним у момент передачі покупцю ключів від квартири. У зв'язку з тим, що відповідачем обов'язки за договором не виконані, вона порушує права позивача як власника житла, створюючи йому перешкоди у користуванні належною йому квартирою, змушений звернутись до суду з даним позовом. Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить суд розглядати справу без його участі, просить позов задовольнити в повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи заочно. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином у встановленому законом порядку, з заявою про розгляд справи за її відсутність до суду не зверталась, в зв'язку з чим судом постановлено ухвалу про повторний заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, що у відповідності до ч. 2 ст. 169 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи. Відповідачем в ході судового розгляду було заявлено клопотання про залучення органу опіки та піклування Районної адміністрації по Шевченківському району Запорізької міської ради, для вирішення якого судом надано відповідачу за її згодою для вручення цьому органу повістки, в судове засідання представник органу не з'явився, даних про вручення повістки відповідач суду не надав. Оскільки позивачем у позовних вимогах не зачіпаються інтереси дітей, не ставиться питання щодо їх виселення, позовні вимоги щодо виселення [PERSON] не порушують права неповнолітніх дітей, і підстав для залучення вказаного органу до участі у справі в якості третьої особи немає. Дослідивши письмову заяву позивача та письмові докази в матеріалах справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки він відповідає вимогам закону та обґрунтований письмовими доказами. Судом встановлено, що 18.01.2008 року [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бургазли І.І. за реєстровим № 491 набув право власності на квартиру [ADDRESS] з цього часу [PERSON], як бувший власник, втратила право користуватися цією квартирою. Вказаний договір є дійсним, ніким не скасований і не оспорений, заява відповідача про те, що нею не отримувались гроші по договору, спростовіються вказаним договором, поясненнями третьої особи по справі, банку, яким було надано позивачеві кредитні кошти на придбання вказаної квартири. Згідно п. 13 зазначеного договору продавець зобов'язується передати квартиру покупцю для вільного користування і безперешкодного володіння у стані, що відповідає санітарним та технічним нормам щодо житлових приміщень не пізніше 28.01.2008 року. При цьому сплатити заборгованість з комунальних послуг, звільнити квартиру від наявних у ній речей домашнього вжитку, передати позивачу ключі від квартири та технічні документи. Обов'язок продавця передати квартиру покупцю вважається виконаним у момент передачі покупцю ключів від квартири. У зв'язку з тим, що відповідач не виконала свого зобов'язання щодо передання квартири покупцю, позивач 03.02.2015 року та 28.12.2015 року надіслав на адресу відповідача вимогу про усунення перешкод у користуванні належною йому квартирою, які залишені відповідачем без задоволення, відповідач позивача в спірну квартиру не допускає. У відповідності до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до ст. 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею №1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на повагу до своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник майна володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Таким чином, із припиненням права власності особи втрачається його право користування жилим приміщенням, внаслідок купівлі-продажу право власності колишнього власника припинилось, відповідач не є членом сім`ї, або близьким родичем позивача, договору найму між позивачем та відповідачем не укладено, відповідач чинить перешкоди позивачу у користуванні належним йому майном, в добровільному порядку не допускає власника квартири до приміщення, вимогу в добровільному порядку звільнити займане приміщення не виконує, згоди позивача на проживання у будинку не отримав, відтак втратив право користування житловим приміщенням. За таких обставин, матеріали справи свідчать, що відповідач, після 28.01.2008 року, без належних правових підстав займає жиле приміщення позивача, чим порушує його право власника. На вимогу позивача добровільно звільнити зайняте житлове приміщення, його не звільнив, доказів протилежного суду не надав, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Приймаючи до уваги вищевикладені обставини справи,

Outcome: approved