Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по зберіганню транспортного засобу на спеціальному майданчику тимчасового затримання в сумі 8200,00 грн, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 06.01.2013 року на підставі ст. 265-2 КУпроАП був тимчасово затриманий транспортний засіб - автомобіль ЗАЗ-968 М, державний номер [NUMBER], належний відповідачу, шляхом поставлення для зберігання на спеціальний майданчик тимчасового затримання транспортних засобів, за адресою: м. Євпаторія, Роздольненське шосе 19. Відповідач транспортний засіб до дійсного часу не забрав, та не сплатив кошти за його зберігання, тому позивач звернувся до суду з позовом про стягнення коштів за зберігання та доставлення транспортного засобу у розмірі 8200,00 грн, витрат на правову допомогу у розмірі 850,00 грн та судовий збір, сплачений позивачем при поданні позовної заяви до суду. Представник позивача у судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи або розгляд справи у його відсутності не надав. Враховуючи неявку сторін, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 Цивільного процесуального кодексу України. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.01.2013 року на підставі ст. 265-2 КУпроАП був тимчасово затриманий транспортний засіб - автомобіль ЗАЗ-968 М, державний номер [NUMBER], що належить відповідачу, шляхом поставлення для зберігання на спеціальний майданчик тимчасового затримання транспортних засобів, за адресою: м. Євпаторія, Роздольненське шосе 19, про що був складений відповідний протокол за № 10. Відповідач транспортний засіб на час розгляду справи не забрав, та не сплатив кошти у сумі 8200,00 грн за його зберігання, розраховану у відповідності до затверджених тарифів. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 265-2 КУпроАП транспортний засіб може бути тимчасово затриманий на строк до вирішення справи про адміністративне правопорушення, але не більше трьох днів з моменту такого затримання. Після закінчення триденного строку тимчасового затримання транспортного засобу особа має право звернутися за отриманням тимчасово затриманого транспортного засобу. Таке звернення особи є обов'язковим для його виконання незалежно від стадії вирішення справи про адміністративне правопорушення. Відповідач за поверненням належного йому транспортного засобу до позивача не звертався, листом від 09.07.2013 року йому було повідомлено про необхідність сплати вартості його зберігання. Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов'язує. Відповідно до ст. 954 ЦК України до зберігання, що здійснюється на підставі закону, застосовуються положення глави 66 ЦК України. Таким чином, до правовідносин, що виникли між сторонами, застосовуються норми, що регулюють договір зберігання майна. Відповідно до ч. 3 ст. 946 ЦК України, якщо поклажодавець після закінчення строку договору зберігання не забрав річ, він зобов'язаний внести плату за весь фактичний час її зберігання. Відповідно до п. 13 Порядку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1102, за транспортування і зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику чи стоянці Державтоінспекції справляється плата у встановленому спільним наказом МВС, Мінфіну та Мінекономіки розмірі. Враховуючи встановлені обставини, суд знаходить заявлений позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у заявленому розмірі. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: approved