Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором, який уточнив п процесі розгляду справи. В позові зазначив, що 08.02.2014 року між сторонами було укладено кредитний договір № 140208-115111, за умовами якого відповідачка отримала кредит у розмірі 500 грн. із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 140 грн., строком до 21.02.2014 року. Позивач свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачці кредитні кошти у розмірі, встановленому договором. Проте відповідачка в порушеня умов договору несвоєчасно та не в повному обсязі вносила кошти на погашення заборгованості за кредитом з відсотками, на підставі ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України та умов договору, позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором в сумі 6060 грн., а також понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином: у відповідності до ч. 9 ст. 74 ЦПК України через оголошення у газеті «Запорізька правда» від 07.11.2015 року № 129 (23662). Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає можливим, розглянути справу за відсутності осіб які беруть участь у справі відповідно до ст. 158 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За згодою представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши наявні у справі дані про права та взаємовідносини сторін, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Встановлено, що 16.07.2014 року між сторонами було укладено кредитний договір № 140716-130257, за умовами якого відповідачка отримала кредит у розмірі 500 грн. із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 175 грн., строком до 29.07.2014 року (а.с.5-6). Відповідно до п. 3.1 кредитного договору розмір процентів, які повинен сплатити позичальник, 2% за кожен день користування кредитом (730 відсотків річних або 730 або 732 відсотків річних), якщо на період користування кредитом припадає високосний рік. Відповідно до п. 3.3 цього договору позичальник зобовязується повернути кредит у розмірі, вказаному у п. 1.2 даного договору, а також сплатити проценти у розмірі 140 грн., нараховані за період починаючи з дати видачі кредиту і закінчуючи датою повернення кредиту, разом 640 грн., у дату повернення кредиту. Повернення кредиту та сплата процентів здійснюється разовим платежем. Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 6.2 кредитного договору за порушення строків повернення кредиту позичальник сплачує кредитодавцю неустойку з розрахунку 2 відсотки за кожен день прострочення платежу за кредитним договором. Проте відповідачка свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 17.08.2015 року утворилась заборгованість у розмірі 6060 грн., з яких: заборгованість за кредитом 500 грн., заборгованість за процентами 140 грн., пеня 5420 грн. (а.с. 9-18). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Приймаючи до уваги те, що на час розгляду справи відповідачка має заборгованість за кредитним договором у розмірі 6060 грн., доказів її погашення чи недостовірності не надала, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати з огляду на збільшення позовних вимог позивачем.

Outcome: approved