Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача 1 314, 00 гр. страхового відшкодування сплаченого ним застрахованій ним особі [PERSON] Посилається в позові на те, що 25 травня 2014 року на вул. Гетьмана-Металістів у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON], та мотоциклаYamaha YBR 125, д.н. [NUMBER],під керуванням відповідача. 30 січня 2014 року між [PERSON] та ПрАТ »СК »Провідна» був укладений Договір добровільного страхування № 06/6753318/1021/14, зха яким ули застраховані майнові інтереси страхувальника, пов»язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом - автомобілем [NUMBER]. Відповідач був визнаний винним у даній дорожньо-транспортній пригоді. Внаслідок ДТП застрахований ним автомобіль зазнав механічних ушкоджень, вартість відновлювального ремонту якого склала 1 314,00 гр., яке було виплачене йому 17 лютого 2015 року. Виходячи з цього, вини відповідача в дорожньо-транспортній пригоді, просить задовольнити позов. Представник позивача в судове засідання не з»явився, просить розглядати справу в його відсутності. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував. Зазначив, що вимоги позивача є не регресом, а суброгацією, а тому він пропустив строк для звернення до суду. Просить у позові відмовити. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст.980 кодексу предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані, в тому числі, з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування). Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Згідно ст. 4 Закону страхування транспортного засобу належить до майнового страхування. За змістом п. 3 ст. 20 Закону при настанні страхового випадку страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Судом встановлено, що 25 травня 2014 року на вул. Гетьмана-Металістів у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON], та мотоциклаYamaha YBR 125, д.н. [NUMBER], під керуванням відповідача. 30 січня 2014 року між [PERSON] та ПрАТ »СК »Провідна» був укладений Договір добровільного страхування № 06/6753318/1021/14, за яким були застраховані майнові інтереси страхувальника, пов»язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом - автомобілем [NUMBER]. Винним у даній дорожньо-транспортній пригоді був визнаний відповідач. Відповідач дані обставини в судовому засіданні підтвердив. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, вина відповідача в дорожньо-транспортній пригоді доказуванню не підлягає. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди застрахований позивачем автомобіль зазнав механічних ушкоджень. Відповідно до розрахунку суми матеріального збитку № [NUMBER] від 28 травня 2014 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу склала 1 314, 00 гр. Платіжним дорученням № 006533 від 17 лютого 2015 року дана сума була виплачена страхувальнику [PERSON] / а.с. 9 - 15; 18 - 23 / Відповідно ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно з п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки» при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Розмір страхового відшкодування визначається за правилами, встановленими у договорі страхування. У порядку суброгації страховик може стягнути із завдавача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатив страхувальнику. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов'язанні, тому з урахуванням положення статті 515 ЦК суброгація застосовується лише до майнового страхування. Як зазначено вище, між позивачем та [PERSON] був укладений Договір добровільного страхування № 06/6753318/1021/14, за яким були застраховані майнові інтереси страхувальника. На виконання умов договору позивачем було виплачено страхувальнику 1 314, 00 гр. До суду позивач звернувся в межах строку позовної давності, встановленої ст.267 ЦЦК України. Виходячи з цих обставин суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивача та не приймає до уваги заперечення відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Виходячи з цього та розміру задоволених вимог позивача, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на його користь 1 600, 900 гр. судового збору, сплаченого ним при зверненні до суду.

Outcome: approved