Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, в обґрунтування своїх вимог вказуючи на те, що 08.08.2014 року між ним та відповідачкою по справі був укладений шлюб, від якого сторони мають одну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Позивач зазначав, що сімейне життя між ним та відповідачкою не склалося через різні погляди на життя, шлюб та сім»ю, через що виникали постійні сварки, при цьому шлюбно - сімейні відносини припинені між сторонами з жовтня 2015 року та на даний час сторони разом не проживають і спільного господарства не ведуть, ставши зовсім чужими людьми одне одному. Спору по майну не має. Строк для примирення не потрібен. Посилаючись на ст. ст. 110, 112 СК України позивач просив розірвати шлюб, зареєстрований між ним та відповідачкою по справі 08.08.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Юрївського районного управління юстиції в Дніпропетровській області по актовому запису № 20. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи в судовому засіданні в його відсутності, при цьому позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримав повністю (ас. 22). Відповідачка по справі [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду телефонограму про розгляд справи в її відсутності, при цьому позові вимоги визнала повністю, зазначивши в заяві обставини аналогічні, викладеним в заяві позивача, окрім того, зазначила, що після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати разом із нею, позивач на утримання останньої сплачує аліменти. Після розірвання шлюбу прізвище змінювати не бажає. Окрім того, вказала, що на даний час як нею , так і позивачем по справі фактично створені нові сім»ї (ас. 25). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити в судовому засіданні у відсутності сторін, на підставі наявних у справі матеріалів про права та взаємовідносини останніх, при цьому відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд не здійснює фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши письмові матеріали справи, суд знаходить встановленими наступні обставини: - 08.08.2014 року між сторонами зареєстровано шлюб, від якого останні мають одну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишиться проживати з відповідачкою по справі, при цьому позивач на утримання останнього сплачує аліменти. Дане підтверджено в судовому засіданні копією свідоцтва про шлюб серії 1-КИ № 270032 від 08.08.2014 року, а також копією свідоцтва про народження дитини серії 1-КИ № 559162 від 29.09.2015 року (ас. 6, 7). Шлюбно сімейні відносини припинені між сторонами з жовтня місяця 2015 року через несумісність характерів, різні погляди на життя. Спору по майну не має. Приймаючи до уваги, що жодна із сторін не має наміру зберегти сімю, при цьому, як зазначив відповідач, кожен з них на даний час створив фактично нову сім»ю, суд вважає неможливим примирення та збереження шлюбно сімейних відносин. При викладених вище обставинах, враховуючи , що сторони шлюбно - сімейні відносини не підтримують, суд знаходить збереження сімї неможливим, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя та їхньої дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу Враховуючи волю відповідачки суд знаходить можливим залишити за останньою після розірвання шлюбу прізвище «Рогозіна». Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача на відшкодування судових витрат по справі підлягають до стягнення понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 551, 20 грв. (ас.1,2).

Outcome: approved