Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права на приватизацію земельної ділянки без погодження меж із суміжним землекористувачем, в якому після уточнення позовних вимог посилався на те, що з 15.04.1991 року він є власником будинку № 41 по вулиці Лагода, у місті Лисичанську, Луганської області на підставі договору дарування від 15.04.1991 року, зареєстрованому Лисичанською державною нотаріальною контрою , реєстр № 2-1924 , який розташований на земельній ділянці, яка на сьогоднішній день перебуває у стадії приватизації, межі якої є спірним. У 2013 року позивач звернувся до Управління власності Лисичанської міської ради із заявою про надання дозволу на приватизацію земельної ділянки, що розташована за адресою: Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Лагоди, 41. Лисичанська міська рада, розглянувши відповідну заяву на сесії, ухвалила рішення, яким надала дозвіл позивачу на приватизацію земельної ділянки, що розташована за адресою: Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Лагоди, 41. З відповідним рішенням позивач звернувся до КП «Лисичанського міського землевпоряджувального центру», яке займається виготовленням технічної документації необхідної для приватизації земельної ділянки. Серед документів необхідних для подачі до Відділу земельних правовідносин м. Лисичанська Луганської області, для отримання державного акту про право власності на земельну ділянку є акт про погодження меж земельної ділянки. У зв'язку із чим позивач звернувся до сусідів - власників суміжних ділянок, для підписання відповідного акту. [PERSON], власницею суміжної ділянки, що розташована за адресою: м. Лисичанськ, вул. Лагоди, буд. 39 було відмовлено позивачу в підписанні даного акту, на підставі особистої неприязні. У зв'язку з виниклою спірною ситуацією позивач звернувся до Лисичанської міської ради з заявою в якій просив узгодити межі земельної ділянки № 41, розташованої по вул. Лагоди, міста Лисичанська. 02 жовтня 2013 року на засіданні комісії по вирішенню спірних питань землекористування було ухвалено рішення у відповідності до якого було зобов’язано [PERSON], надати [PERSON], доступ до задньої стінки його будівлі (сараю), розташованого неподалік спільної границі земельних ділянок № 39 та № 41, розташованих в місті Лисичанську, Луганської області по вулиці Лагода, для облаштування відводу атмосферних опадів, на строк не менше ніж п'ять суток. Питання про узгодження границь земельної ділянки № 41, розташованої по вулиці Лагоди, міста Лисичанська виконавчим комітетом Лисичанської міської ради було відкладено, до облаштування позивачем відводу атмосферних опадів. Позивач, на виконання рішення Лисичанської міської ради письмово звернувся до [PERSON], про що свідчить додана до матеріалів справи копія заяви на ім'я [PERSON], з проханням надати доступ до задньої стінки його будівлі (сараю), розташованого неподалік спільної границі земельних ділянок № 39 та № 41, розташованих в місті Лисичанську, Луганської області по вулиці Лагода для облаштування відводу атмосферних опадів, на що [PERSON] вищезазначена заява була прямо проігнорована. Тому він вимушений був звернутися вдруге до Виконавчого комітету Лисичанської міської ради з проханням розглянути питання узгодження границь земельної ділянки № 41, розташованої по вулиці Лагоди, міста Лисичанська на найближчому засідання, адже відповідач зобов'язання Лисичанської міської ради зазначенні в рішенні від 02.10.2013року виконувати не збирається, її поведінка не зрозуміла, та лише шкодить розгляду вищезазначеного питання. Проте органами місцевого самоврядування до сьогоднішнього дня так і не вирішено суті спір стосовно меж земельної ділянки. До відповідних органів місцевого самоврядування, які вирішують питання позивачем були направлені заяви із проханням вирішити по суті спір стосовно меж суміжних ділянок. Проте по суті спір не розглядався. Тому просив суд визнати неправомірною відмову [PERSON], у підписанні акту погодження меж земельної ділянки від 08.05.2013 року, який є невід’ємною частиною технічної документації на приватизацію земельної ділянки. Визнати за позивачем право на приватизацію земельної ділянки, що розташована за адресою: Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Лагоди, 41 без підпису [PERSON] акту погодження меж земельної ділянки від 08.05.2013 року, який є невід’ємною частиною технічної документації на приватизацію земельної ділянки. Визнати межами земельної ділянки, що розташована за адресою: Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Лагоди, 41 межі зазначені в технічній документації від 08.05.2013 року. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що бажає приватизувати земельну ділянку за адресою м. Лисичанськ, вул. Лагоди, 41, але без згоди відповідача це зробити не можливо. Рішенням комітету по земельним спорам від 02.10.2013 року, відповідача зобов’язали надати місце для проходу до сараю для встановлення стоку з криши, але відповідач не дозволила виконувати ці роботи, через що не дає дозвіл на приватизацію земельної ділянки. Встановлені межи земельної ділянки вона не оспорює, але не підписує акт, бо крівля сараю на 40 см. нависає над межею її земельної ділянки. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила, що позивач бажає приватизувати земельну ділянку. Рішенням Лисичанської міської ради надано дозвіл, також є акт зовнішніх меж земельної ділянки, погоджено з сусідами, які підписали акт, однак відповідач відмовилась підписувати акт погодження земельної ділянки. Відповідач казала, що не згодна тому, що з крівлі стікає вода на її земельну ділянку. Рішенням засідання комісії з розгляду спірних питань землекористування від 02.10.2013 року, позивача зобов’язали зробити водовідводи, а відповідача зобов’язали надати доступ позивачу на її земельну ділянку на 5 діб, але вона не дозволяє позивачу скористатися для цього її земельною ділянкою. Межи земельної ділянки підтверджені актом встановлення та переносу в натурі ( на місцевість) зовнішніх меж земельних ділянок від 08.05. 2013 року, встановлених КП «Лисичанський землевпорядний центр». Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що спір вирішували шляхом звернення до Лисичанською міської ради, але в зв’язку з бездіяльністю відповідача, звернулись до суду. Межі земельної ділянки не порушені, відповідач відмовляється підписувати акт. Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог та пояснила, що вона є власником будинку № 39 по вулиці Лагоди в місті Лисичанську з 26.06.1979 року. Позивачем порушена повітряна межа, крівля його сараю звисає на 40 см. над її земельною ділянкою. Лише в тому разі, якщо позивач усуне порушення межі земельної ділянки, вкоротивши край крівлі, зробивши нахил на свою територію, вона погодиться підписати акт погодження меж земельних ділянок. Будинок, в якому вона проживає, належить їй на підставі договору дарування житлового будинку від 13.07.2004 року. Документи на земельну ділянку у неї відсутні, але вона вважає, якщо вона є власником будинку, то є і власником земельної ділянки, на якій розташований її будинок. Площа земельної ділянки в її договорі дарування не визначена. Робити водовідвід на крівлі сараю позивачу не дозволяє, бо встановлення водовідводу не передбачено будівельними нормами. Представник третьої особи - Виконавчого комітету Лисичанської міської ради – в судовому засідання пояснив, що спір між сторонами триває з 2010 року із-за неприязнених відносин між сторонами. Орган місцевого самоврядування не може дати вказівку щодо установки відливів з крівель будівель, але відповідно до п. 3.25 ДБН 360-92** Планування та забудівля міських та сільських поселень: «Для ухода за строениями и осущствления их текущего ремонта расстояние до соседней границы участка от наиболее выступающей конструкции стены следует принимать не менее 1.0 м. При этом должно быть обеспечено устройство необходимых инженерно-технических мероприятий, которые препятствуют стоку атмосферних осадков с кровель и карнизов строений на территорию смежных участков.» Виходячи з того, що будівля позивача була побудована майже 100 років тому, змінити її стає проблематичним, комісія по земельних спорах у 2013 році, де розглядалось питання узгодження меж земельних ділянок, з урахуванням всіх норм, знайшли можливими рекомендувати встановити відливи з крівлі сараю, який належить позивачу і встановлення таких відливів можливо лише зі згоди відповідача по справі [PERSON]. Про порушення меж земельних ділянок йому нічого невідомо, бо земельні ділянки на яких знаходяться будинки сторін, перебувають у власності територіальної громади, доки сторонами не буде отримано документ про власності на земельні ділянки, а поки що встановлено лише межи земельних ділянок і жодна із сторін не є власником земельної ділянки. Представник третьої особи - Управління Держземагенства в м. Лисичанську Луганської області – в судовому засіданні пояснила, що при приватизації земельної ділянки потрібне узгодження сусідів та їх підписи. Відмова відповідача підписувати акт, є порушенням права позивача на приватизацію земельної ділянки. Представник третьої особи - Комунальне підприємство «Лисичанський міський землевпорядний центр» - в судовому засіданні пояснив, що з 01.01.2013 року змінено порядок оформлення документів на приватизацію земельних ділянок. Згідно встановлених меж земельних ділянок позивача та відповідача , відповідач до встановлених меж земельних ділянок претензій немає. Стіна сараю позивача не доходить до межи земельної ділянки відповідачки. Він пропонував прибрати край крівлі сараю для примирення сторін, частково зрізати край, і це його особиста думка, або можливо встановити відливи з крівлі сараю, але вважає, що це не відноситься до питання встановленя межі земельної ділянки. Організація видає лише технічну документацію на земельну ділянку, а не правовстановлюючі документи на право володіння землею. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що бачила, що у межі земельної ділянки відповідачки розташована стіна сараю зі сторони сусіда [PERSON], та крівля сараю звисає на земельну ділянку [PERSON] В цій частині ділянки у відповідачки складено дрова, які вона використовує для коптіння фруктів, стікаючи вода робить дрова сирими. На межі повинна стояти огорожа, а від нього вже повинні на відповідній відстані знаходитись забудови. Це їй відомо, оскільки вона робила кадастровий план своєї земельної ділянки. У судовому засіданні досліджені наступні докази: копія листа Виконавчого комітету Лисичанської міської ради від 01.11.2013 року; копія технічного паспорту на домобудівництво № 41 по вулиці Лагода міста Лисичанська; копія договору дарування; копія акту встановлення та переносу в натурі зовнішніх меж земельних ділянок; заперечення на позовну заяву; копія технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 39 по вулиці Лагоди міста Лисичанська; копія договору дарування житлового будинку; копія висновку про огляд земельної ділянки; копія акту огляду; копія листа; копія відповіді; копія заяви; копія відповіді Управління власності Лисичанської міської ради; копія рішення Виконавчого комітету Лисичанської міської ради від 15.10.2013 року; копія рішення № 1-04/13 від 02.10.2013 року. Суд, заслухавши осіб, які приймають участь в розгляді справи, з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заявлений позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. Відповідно до ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об»єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Згідно ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується . Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно п.п.1 п. «а» ч.1 ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать повноваження щодо надання під забудову та для інших потреб земель, що перебувають у власності територіальних громад. До повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до Земельного кодексу України ( ч.1 ст. 12 ЗК України). Сільські , селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб ( ч. ст. 122 ЗК України). Відповідно до ч.1 ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Відповідно до ч. 7 ст. 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 158 ЗК України, земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. Таким чином, як вбачається з аналізу вищезазначених норм, погодження меж земельної ділянки з суміжними землекористувачами є обов’язковою умовою для виготовлення кадастрового плану земельної ділянки, який є невід’ємною частиною технічної документації зі складання державного акту на право власності на земельну ділянку. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є власником будинку № 41 по вулиці Лагода у місті Лисичанську Луганської області на підставі договору дарування від 15.04.1991 року, посвідченого державним нотаріусом Лисичанської державної нотаріальної контори та зареєстрованого у реєстрі № 2-1924. Розмір земельної ділянки, якою користується позивач 910 кв.м. зазначений у договорі дарування від 15.04.1991 року (а.с.10-11). На підставі договору дарування житлового будинку від 30.07.2004 року, [PERSON] подарувала [PERSON] житловий будинок № 39 з господарськими будівлями та спорудами по вул. Лагоди в м. Лисичанську Луганської області, що розміщений на земельній ділянці, площа якої буде визначена після видачі Державного акту на право приватної власності на землю (а.с. 63-63зв.). Рішенням виконавчого комітету Лисичанської міської ради від 15.10.2013 року № 445, затверджено рішення комісії по вирішенню спірних питань землекористування № 1-4/13 (а.с.70). Рішенням засідання комісії по вирішенню спірних питань землекористування № 1-04/13 від 02.10.2013 року, встановлено, що спірний відрізок загальної межі земельних ділянок № 39 та № 41, розташованих в м. Лисичанську по вул. Лагоди, яка знаходиться позаду існуючого капітального сараю № 41 й позаду зруйнованого сараю № 39, проходить на однаковій відстані від задніх стін вказаних будівель. Та

Outcome: partial