Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 15 травня 2013 року між публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №500371200, згідно якого відповідачка отримала грошові кошти в сумі 18836 грн. 30 вересня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата Майнінг Груп» було укладено договір факторингу, у відповідності до умов якого до ТОВ «Дата Майнінг Груп» перейшло право вимоги від відповідачки грошових коштів за кредитним договором №500371200 від 15 травня 2013 року. 10 жовтня 2016 року між ТОВ «Дата Майнінг Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», укладено договір факторингу №2016-1 ДМГ/ЄАПБ, у відповідності до умов якого ТОВ «Дата Майнінг Груп» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», належне йому право вимоги, що включають в себе суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить ТОВ «Дата Майнінг Груп». Відповідно до додатку №1-1 до договору факторингу №2016-1 ДМГ/ЄАПБ від 10 жовтня 2016 року характеристики права вимоги, переданих фактору клієнтом за договором та боржників за основними договорами, позивач набув права грошової вимоги до відповідачки в загальному розмірі 41439 грн. 84 коп. У зв'язку з укладенням зазначеного договору факторингу ТОВ «Дата Майнінг Груп» було направлено відповідачці лист з повідомленням про відступлення прав вимоги до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» по укладеному 15 травня 2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачкою [PERSON] кредитному договору №500371200. Відповідно до п. 4.4.3 договору факторингу від 30 вересня 2014 року, укладеному між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата Майнінг Груп», в разі отримання коштів від боржників в рахунок виконання зобов'язань за основними договорами після відступлення права грошової вимоги ТОВ «Дата Майнінг Груп», перераховує ці кошти ТОВ «Дата Майнінг Груп», протягом трьох робочих днів з дати їх отримання. Крім того, згідно п. 5.4.3 договору факторингу №2016-1 ДМГ/ЄАПБ від 10 жовтня 2016 року, в разі отримання коштів від боржників, державної виконавчої служби в рахунок виконання зобов'язань за основними договорами після дати підписання цього договору, ТОВ «Дата Майнінг Груп», зобов'язане перерахувати ці кошти протягом 5 банківських днів з дати їх отримання на рахунок ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Позивачем з моменту отримання права вимоги до відповідачки, а саме з 10 жовтня 2016 року, не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій. Оскільки відповідачкою зобов'язання за кредитним договором не виконуються, та після повідомлення про відступлення права грошової вимоги, нею не було здійсненого жодного платежу для погашення кредитної заборгованості, вони змушені звернутися до суду з позовом про примусове стягнення з відповідачки суми заборгованості за кредитним договором №500371200 від 15 травня 2013 року в сумі 41439 грн. 84 коп., з яких 18394 грн. 47 коп. - заборгованість за основною сумою боргу, 11345 грн. 37 коп. - заборгованість за процентами та комісією, 11700 - пеня, штраф, неустойка. Представник позивача, в судовому засідання позовні вимоги, підтримав, згідно обставин викладених в позовній заяві (а.с. 5, 157). Відповідачка, яка про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином через свого представника (а.с. 177), в судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, приймала участь через повноважного представника. Представник відповідачки, в судовому засіданні, позовні вимоги не визнав, прохав відмовити в задоволенні позовних вимог, як таких, що подані з пропуском строку позовної давності, при цьому представник відповідача не заперечував наявності у відповідачки заборгованості перед позивачем. Відповідачкою 27 квітня 2018 року подано відзив на позовну заяву, згідно якого, зазначено, що сам факт укладення між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачкою [PERSON] 15 травня 2013 року кредитного договору, вона не заперечує. Проте, як вбачається з істотних умов кредитного договору, він був укладений та підписаний сторонами 15 травня 2013 року, а згідно п. 2.3 датою остаточного повернення кредиту, є дата припинення нарахування відсотків та комісії, а саме 16 травня 2016 року, тобто кінцевим строком договору. Всупереч вимог ст. 258 УПК України, згідно якої позовна давність щодо стягнення пені та штрафу, обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, позивач з позовом до суду звернувся лише 19 жовтня 2017 року, тобто після спливу строку позовної даності, який сплив 17 травня 2017 року, тому вважає, що вимоги про стягнення штрафу в розмірі 11700 грн., задоволенню не підлягають, у зв'язку зі спливом строку позовної давності. Щодо вимог про стягнення заборгованості за кредитом, зазначила, що з самого розрахунку заборгованості наданого позивачем вбачається, що відповідачка має заборгованість за тілом кредиту в сумі 18394 грн. 47 коп., по відсотках 4 грн. 90 коп., тоді як в колонці 10 «заборгованість по тілу кредиту» та графах 3-13 (№п/п), вказано суму 17952 грн. 92 коп., з зазначенням періодів: 16 серпня 2013 року по 16 червня 2014 року, тому вважає, що трирічний строк позовної давності на звернення з позовом до суду, щодо даних вимог, також сплинув 17 травня 2017 року. Починаючи з 06 червня 2014 року, по день закінчення договірних відносин по кредитному договору, а саме 15 травня 2016 року, будь-які нарахування по тілу кредиту відсутні. Вимоги про нарахування відсотків та комісії, є безпідставними, оскільки п. 2.3 кредитного договору, датою остаточного припинення нарахування відсотків та комісії є також дата 16 травня 2016 року. А при нарахуванні позивачем заборгованості, за період з 16 грудня 2014 року по 16 травня 2015 року, на суму 2693 грн. 57 коп., з наданого розрахунку, не вбачається, за які дії нарахована заборгованість. В зв'язку, з чим, вважає вимоги позивача про стягнення заборгованості безпідставними та не доведеними. Оскільки позивачем, після укладення договору факторингу від 10 жовтня 2016 року, щодо уступки права вимоги до відповідачки, не було вчинено жодних дій по договору укладеному між ТОВ «Альфа-Банк» та [PERSON] від 15 травня 2013 року №500371200, крім подання позову до суду, 19 жовтня 2017 року (а. с. 159-163). Представником позивача подано відповідь на відзив відповідачки 29 травня 2018 троку, згідно якого вказано, що строк позовної давності для позивача, почав відраховуватися з моменту набуття права вимоги, а саме з 10 жовтня 2016 року, оскільки кредитний договір, має чіткі часові рамки для виконання зобов'язань за ним, тому перебіг позовної давності за кредитним договором починається зі спливом встановленого строку повного виконання кредитних зобов'язань. В зв'язку з істотними порушенням відповідачкою умов кредитного договору, позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідачки було направлено повідомлення про порядок погашення заборгованості по кредитного договору та включення персональних даних відповідачки до бази персональних даних разом з вимогою про погашення загальної суми боргу (а. с. 182-184). Враховуючи, що згідно положень ст. 212, п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України, справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, тому суд постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження. Суд, вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання і право на яку згідно ст. 550 ЦК України виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки. Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однією із різновидностей зобов'язання є кредитний договір, який укладається між сторонами відповідно до вимог ст.ст. 1046-1050, 1054-10561 ЦК України та відповідно до ст. 629 цього Кодексу є обов'язковим до виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 1054 та ч. 1 ст. 1055 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит, при цьому кредитний договір укладається в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України - заміна кредитора в зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Зі змісту ст. 1078 ЦК України випливає, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Згідно ч.1 ст. 1082 ЦК України - боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Судом встановлено, що 15 березня 2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» як позикодавцем та [PERSON] як позичальником був укладений кредитний договір №500371200, відповідно до якого позичальник отримала кредитні кошти в сумі 18836 грн. 00 коп. зі сплатою 0,1% річних за користування кредитом та строком повернення кредиту до 16 травня 2016 року (а.с. 6, 80), зобов'язавшись повернути кредит та сплатити проценти за його користування, а також виконати інші зобов'язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором та графіку як додатку №1 до договору (а.с. 7, 81). На виконання умов договору ПАТ «Альфа-Банк», як позикодавцем на підставі анкети-заяви про акцепт, на ім'я відповідачки було відкрито особовий рахунок №26255000953612 та надано платіжну карту у непошкодженому стані, та запечатаний конверт з ПІН-кодом 15 травня 2013 року (а.с.8, 9). 30 вересня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата Майнінг Груп» було укладено договір факторингу, відповідності до умов якого до ТОВ «Дата Майнінг Груп» перейшло право вимоги за кредитними договорами (а.с. 16-18). Відповідно до витягу з Додатку № 1 до договору факторингу від 30 вересня 2014 року, вбачається, що за кредитним договором №500371200 від 15 травня 2013 року, укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» як позикодавцем та [PERSON], розмір заборгованості складає 24104 грн. 51 коп., перейшло право вимоги до ТОВ «Дата Майнінг Груп» (а.с.93). 10 жовтня 2016 року між ТОВ «Дата Майнінг Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», укладено договір факторингу №2016-1 ДМГ/ЄАПБ, у відповідності до умов якого ТОВ «Дата Майнінг\~Груп» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», належне йому право вимоги грошових коштів, що включають в себе суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить ТОВ «Дата Майнінг\~Груп» (а.с. 19-22). 10 жовтня 2016 року між ТОВ «Дата Майнінг Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», складений акт приймання передачі Реєстру Боржників від 10 жовтня 2016 року до договору факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10 жовтня 2016 року (а.с. 22). Відповідно до витягу з Додатку № 1-1 до договору факторингу №2016-1 ДМГ/ЄАПБ від 10 жовтня 2016 року Характеристики права вимоги, переданих фактору клієнтом за договором та боржників за основними договорами, вбачається, що за кредитним договором №500371200 від 15 травня 2013 року, укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON], розмір заборгованості складає 41439 грн. 84 коп., перейшло право вимоги до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (а.с. 23). У зв'язку з укладенням зазначеного договору факторингу 19 жовтня 2016 року ТОВ «Дата Майнінг Груп», було направлено відповідачці лист з повідомленням про відступлення прав вимоги до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» по укладеному 15 травня 2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачкою [PERSON] кредитному договору №500371200, з зазначенням розміру заборгованості за даним договором (а.с. 14). 24 жовтня 2016 року позивачем ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», було направлено повідомлення про порядок погашення заборгованості по кредитному договору №500371200 від 15 травня 2013 року та про включення персональних даних до бази персональних даних, з вимогою про сплату заборгованості в розмірі 41439 грн. 84 коп., на користь фактора - ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (а.с. 15). Судом встановлено, що згідно розрахунку наданого позивачем, заборгованість за кредитним договором №500371200 від 15 травня 2013 року, станом на 10 жовтня 2016 року складає 41439 грн. 84 коп., з яких 18394 грн. 47 коп. - заборгованість за основною сумою боргу, 11345 грн. 37 коп. - заборгованість за процентами та комісією, 11700 - штраф (а.с. 13). Відповідачкою не оспорюється наявність у позивача права вимоги до неї, а також наявність у неї заборгованості перед ПАТ «Альфа-Банк» в розмірі 17952 грн. 92 коп. по тілу кредиту, 5710 грн. 04 коп. по відсоткам, комісії, а також штрафу в розмірі 4000 грн., які нараховані за період з15 травня 2013 року по 16 червня 2014 року. Статтею 82 ЦПК України, передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. У зв'язку з чим, суд вважає, що зазначені обставини доказуванню не підлягають. Разом з тим, відповідачка заперечує правомірність нарахування відсотків, комісії в сумі 5635 грн. 33 коп. та штрафу в розмірі 7700 грн. за період з 16 грудня 2014 року по 16 вересня 2016 року. Відповідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Представник позивача, на питання суду, щодо правомірності нарахування відсотків за користування кредитом, комісії за обслуговування кредиту, а також штрафу за період з 08 грудня 2014 року по 10 жовтня 2016 року, не зміг будь-яким чином пояснити зазначені нарахування, пославшись, що позивач не є представником ТОВ «Дата Майнінг Груп» і підстави такого нарахування йому невідомі. У зв'язку з чим, враховуючи положення ч. 6 ст. 81 ЦПК України, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідачки комісії за обслуговування кредиту, а також штрафу за період з 08 грудня 2014 року по 10 жовтня 2016 року є безпідставними і в їх задоволенні слід відмовити за недоведеністю. Що стосується вимог про стягнення заборгованості по тілу кредиту, відсоткам, комісії та штрафу за період з 15 травня 2013 року по 16 червня 2014 року, тому суд зазначає таке. Представником відповідачки в ході розгляду справи заявлено клопотання про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин. Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Згідно ч. 2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені); У цьому разі позовна давність обчислюється від дня від дня, коли особа довідалася чи могла довідатися про ці відомості. Статтею 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Судом встановлено, що відповідачкою останній платіж на погашення заборгованості за кредитним договором № 500371200 від 15 травня 2013 року був сплачений 16 червня 2013 року, більше будь-яких сплат за цим кредитним договором відповідачкою здійснено не було (а.с. 13). Тому, строк звернення до суду у кредитора на стягнення заборгованості почав обраховуватись з наступного дня після прострочення сплати відповідачкою щомісячного платежу, тобто 17 серпня 2013 року і закінчився в будь-якому разі 16 червня 2017 року, щодо стягнення суми заборгованості по тілу кредиту та відсоткам з комісією за період з16 травня 2014 року по 16 червня 2014 року в сумі 14027 грн. 15 коп. Що стосується стягнення сум нарахованих штрафів в загальній сумі 4000 грн. за період з 16 липня 2013 року по 16 липня 2014 року, то суд вважає, що доводи представника відповідачки про сплив спеціального строку позовної давності щодо даної неустойки є обґрунтованими, оскільки враховуючи, що кредитором було щомісячно нараховано штраф за вказаний період, тому строк звернення до суду за кожним нарахуванням сплив через рік після такого нарахування тобто в період з 17 липня 2013 року по 17 липня 2014 року. Отже, на час подання позивачем позову сплинув як спеціальний ( ст. 258 ЦК України) так і загальний строк позовної давності. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові ( ч. 4 ст. 267 ЦК України). Суд вважає безпідставними твердження представника позивача про те, що строк позовної давності щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 500371200 від 15 травня 2013 року, укладеним з [PERSON] не сплинув, оскільки позивач отримав право вимоги лише 10 жовтня 2016 року, з огляду на таке. Відповідно до ст. 262 ЦК України, заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Отримавши право вимоги 10 жовтня 2016 року, позивач також отримав і обов'язок щодо своєчасного звернення до суду з позовом, з врахуванням перебігу строку позовної давності. Отже, суд, враховуючи вищевикладене, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у зв'язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного, ст.ст. 256-258, 262, 267, 526, 611, 1048-1050, 1052, 1054, 1077, 1078, 1082 ЦК України,

Outcome: dismissed