Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON], таким, що втратив право користування жилим приміщенням, що розташоване за адресою: [ADDRESS]. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що відповідно до договору купівлі - продажу квартири від 19.11.2014 року, позивач придбав квартиру № 36 у [PERSON], яка розташована за адресою: [ADDRESS] Після продажу квартири відповідач обіцяв позивачу, що члени його родини добровільно знімуться з реєстрації за місцем проживання за вказаною адресою, але до цього часу у вказаній квартирі зареєстрований його син [PERSON], який добровільно знятися з реєстрації відмовляється. З того часу позивач змушений сам нести усі витрати по утриманню квартири, в тому числі сплачувати за спожиту енергію та газ. В зв'язку з тим, що відповідач не бажає добровільно знятися з реєстрації з квартири, у позивача виникають труднощі у вільному користуванні та розпорядженні його власністю. Позивач не бажає щоб у його квартирі була зареєстрована за місцем проживання стороння йому людина. Відповідач зареєстрований в квартирі [ADDRESS], але фактично в ній не проживає з 2014 року, тобто більше одного року. Остання адреса проживання відповідача, яка відома позивачу є [ADDRESS]. Позивач з відповідачем не спілкувалися одразу як позивач придбав квартиру і до цього часу. Ніякої домовленості або ж договору стосовно того, що відповідач буде проживати в спірному житлі між сторонами не має. Будь - яких заяв до органів місцевого самоврядування, або будь - яких інших установ та організацій, стосовно того, що відповідач не проживатиме в будинку з поважних причин чи прохання закріпити за ним спірне житло також не має. У зв'язку з чим, позивач просить визнати [PERSON], таким, що втратив право користування жилим приміщенням, що розташоване за адресою: [ADDRESS] та зобов'язати виконавчий комітет Просянської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області зняти [PERSON] з реєстрації за місцем проживання за адресою: [ADDRESS] Справу розглянуто згідно ч.3 ст.211 ЦПК України у відсутності позивача, та представника третьої особи, які надіслали до суду заяви з проханням розглянути справу за їх відсутності. Позивач позов підтримує та просить його задовольнити. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Представник третьої особи рішення просить винести на розсуд суду. Справу розглянуто заочно відповідно до ст. 280 ЦПК України у відсутності відповідача, який не з'явився в судове засідання не повідомивши причин неявки. Про час слухання справи в суді був повідомлений належним чином. Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. З копії договору купівлі - продажу квартири серії НАЕ 689478 від 19.11.2014 року посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] видно, що [PERSON] придбав квартиру у [PERSON], яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6-7). Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 29727427 від 19.11.2014 року видно, що власником квартири, за адресою: [ADDRESS], на підставі договору купівлі - продажу від 19.11.2014 року є [PERSON] (а.с. 8). Як вбачається з копії технічного паспорту на квартиру [ADDRESS], власником є [PERSON] (а.с.9-11). З копії акту обстеження квартири [ADDRESS] від 03.09.2018 року видно, що власником квартири є [PERSON] згідно купівлі - продажу квартири у 2014 році. В даній квартирі лишився прописаний [PERSON], але за даною адресою з 2014 року не проживає, мешкає за другою адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). За приписами ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Як вбачається з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Зі змісту ст. 391 ЦК України вбачається, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 71 Житлового Кодексу України, жиле приміщення зберігається за відсутньою особою протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття її з реєстрації за цим приміщенням відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про те, що позов [PERSON] є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved