Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання виконавчого напису від 05.04.2017 року, який вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А., зареєстрований в реєстрі № 2334, щодо стягнення заборгованості за кредтитним договором від 27.03.2013 року за період з 27.03.2013 року по 31.01.2017 року у загальному розмірі 21 704 грн. 24 коп., таким, що не підлягає виконанню. При цьому позивач посилався на те, що в кінці травня 2019 року від бухгалтерії підприємства ФОП [PERSON] де він працю, дізнався про відрахування з його заробітної плати на підставі постанови державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ходикіної В.В. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, та інші доходи боржника від 03.01.2019 року ВП №54367697. Дана постанова була винесена державним виконавцем Покровського відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ходикіною В.В. при примусовому виконанні виконавчого напису нотаріуса № 2334, що виданий 05.04.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А, в якому пропонується звернути стягнення з [PERSON] , [INFO] на користь ПАТ КБ « ПРИВАТБАНК» заборгованості за Кредитним договором від 2012 року у розмірі 21 704,24 грн. Вважає, що виконавчий напис було вчинено за межами трьохрічного терміну, передбаченого ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат», за відсутності доказів, що підтверджують безспірність вимоги, а нарахування штрафів та пені є незаконним. Представник позивача подав заяву про проведення судового засідання згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не з`явився, надав заяву слухати справу у його відсутність, а також відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову. У судове засідання Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А. не з`явився, проте заяву слухати справу у його відсутність. Дослідивши надані учасниками справи докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 27.03.2013 року між ПАТ КБ « ПРИВАТБАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договірв розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. На підставі постанови державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ходикіної В.В. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, та інші доходи боржника від 03.01.2019 року ВП №54367697 з [PERSON] , який працює у ФОП [PERSON] , з травня 2019 року здійснюються відрахування з заробітної плати. Дана постанова була винесена державним виконавцем Покровського відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ходикіною В.В. при примусовому виконанні виконавчого напису нотаріуса № 2334, що виданий 05.04.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А, в якому пропонується звернути стягнення з [PERSON] , [INFO] на користь ПАТ КБ « ПРИВАТБАНК» заборгованості за Кредитним договором 27.03.2013 року у загальному розмірі 21 704,24 грн. За клопотанням представника позивача на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 15 липня 2019 року про витребування доказів від приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. надійшли копії документів, які стали підставою видачі виконавчого напису 05 квітня 2017 року, зареєстрованого № 2334. Відповідно до розрахунку заборгованості останній платіж за даним кредитним договором було здійснено 12.06.2013 року, натомість банк звернувся до приватного нотаріуса Завалієва А.А. 05.04.2017 року, виконавчий напис було вчинено за межами трьохрічного терміну, передбаченого ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат». Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічні правила і умови вчинення виконавчого напису містяться у пунктах 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, зокрема неповідомлення боржника про вимогу кредитора, так і необґрунтованість вимог до боржника. Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany) наголосив на тому, що обовязком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів. Статтями 12 і 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а частиною 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями ст. ст. 76 - 80 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Встановивши наведені обставини, суд приходить до висновку про необхідність визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, оскільки виконавчий напис було вчинено за межами трьохрічного терміну, передбаченого ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат», та за відсутності доказів, що підтверджують безспірність вимоги. На підставі викладеного,

Outcome: approved