Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, яким просить застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину та стягнути з ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» на свою користь суму сплаченого за договором фінансового лізингу авансового платежу в розмірі 32984грн. 20 коп., та суму сплаченої комісії за прийом платежів в розмірі 240 грн 00 коп., а також понесені витрати по судовому збору. В обгрунтування вимог позивач зазначила, що 01.03.2016 року між нею та ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» був укладений договір Фінансового лізингу №003696 з додатками №1 та №2, згідно яким предметом Лізингу мав бути автомобіль марки «Ніссан» модель «Мікра» у комплектації «Комфорт», обємом двигуна 1,2 (бензин), з механічною коробкою передач, привід 4х2 за ціною 10368,86 доларів США, що на момент підписання договору в гривнєвому еквіваленті складало 283070 грн 00 коп. Відповідно до умов Договору лізингодавець (відповідач) взяв на себе зобовязання придбати предмет лізингу у власність та передати предмет лізингу у користування лізингоодержувачу (позивачу) на умовах, передбачених договором. В усній формі представник відповідача роз'яснила, що позивач повинен спочатку сплатити передплату за автомобіль в сумі 40000грн. шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок відповідача, після чого з ним буде укладено договір лізингу і протягом кількох днів відповідач передасть йому в користування предмет лізингу. 03.03.2016 року позивачем було сплачено 40000 грн. на користь ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» із зазначенням призначення платежу «авансовий платіж згідно договору Фінансового лізингу №3696 від 03.03.16року [PERSON] ІНН 26004482354». Крім того, позивач сплатив банківську комісію в розмірі 240 грн, сплачуючи платіж в сумі 40000,00грн, що підтверджується квитанцією №к_5 від 03.03.2016 року з призначенням платежу «Комісія за прийом платежів згідно тарифів банку». Однак предмет лізингу так і не був переданий позивачеві відповідачем. Пізніше позивач зясував, що відповідач не мав наміру надавати транспортний засіб саме той, який визначений Договором, тому 25.03.2016 року та 12.05.2016 року письмово звернувся до відповідача із вимогою про розірвання Договору та повернення сплачених грошових коштів. 02.08.2016 року відповідач частково повернув позивачеві грошові кошти в сумі 7015,80 грн., шляхом перерахування на банківський(картковий) рахунок позивача. Позивач вважає, що договір є нікчемним, так як укладений між юридичною та фізичною особою в простій письмовій формі і не був нотаріально посвідчений, крім того, відповідач ввів його в оману, встановивши у договорі несправедливі умови: сплачений платіж в розмірі 40000 грн не є першим авансовим внеском, а є адміністративним платежем; у разі розірвання договору авансові платежі повертаються в розмірі 60% від сплаченої суми, 40% утримуються як штраф за дострокове розірвання договору, а адміністративний платіж не повертається. Внаслідок несправедливих умов укладеного договору, що порушують його права та інтереси як споживача, позивач просить застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину та стягнути на його користь суму сплаченого авансового платежу в розмірі 32984,20 грн, а також комісію за прийом платежів в розмірі 240,00грн. Представник позивача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити з підстав, викладених в позові. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення відповідно до\~ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. 01 березня 2016р. між позивачем та ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» було укладено договір фінансового лізингу № 003696, за умовами якого відповідач зобовязався придбати у свою власність предмет лізингу у вигляді автомобіля «Ніссан Мікра», зазначений у п.1.1.договору та специфікації, що є додатком № 2 до договору, вартістю 10368,86 доларів США, та передати предмет лізингу у користування позивача, на строк та на умовах передбачених договором. (а.с.7-20). На виконання умов договору позивач сплатив на користь відповідача 40000 грн. із зазначенням призначення платежу «авансовий платіж згідно договору Фінансового лізингу №3696 від 03.03.16року [PERSON] ІНН 26004482354», що підтверджується копією квитанції № 5 від 03.03.2016 року. (а.с.21). Відповідно до ч.5 п.1\~ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»\~фінансовий лізинг вважається фінансовою послугою.\~\~Умова договору фінансового лізингу від 01.03.2016року № 003696 про те, що лізингоодержувач зобов'язується сплатити адміністративний платіж - першочерговий одноразовий платіж за перевірку, розгляд та підготовку документів для укладення договору (комісію за надання лізингового кредиту в відсотковому розмірі від ціни предмета лізингу) є незаконною. У відповідності до\~ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг»\~лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж, як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г)інші витрати лізингодавця, що безпосередньо повязані з виконанням договору лізингу. Як вбачається зі змісту договору лізингу № 003696, укладеного 01.03.2016року, адміністративний платіж розуміє під собою першочерговий єдиноразовий платіж, який входить до складу першого платежу за перевірку, розгляд та підготовку документів для укладання договору незалежно від назви призначення платежу у квитанції про сплату. Розмір такої компенсації за організацію становить 1036,89 доларів США, цей платіж не є витратами лізингодавця, що безпосередньо пов'язаний з виконанням договору лізингу. Вказаний пункт договору порушує принципи добросовісності і справедливості, оскільки відповідач не обґрунтував співмірність розміру платежу за організацію даного договору виконаній послузі, яка згідно зі\~ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» не є лізинговим платежем, а фактично полягає у виготовленні стандартної форми договору. Як вбачається із наведених договірних умов, складова першого лізингового платежу - «адміністративний платіж» виходить за межі переліку платежів, передбачених законом. Згідно з п. 2.\~ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~перед укладенням договору кредитодавець зобовязаний повідомити споживача у письмовій формі про кредитні умови, зокрема: форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобовязаннями споживача; тип відсоткової ставки; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, повязаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Згідно з ч. 1\~ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Відповідно до ч. 3\~ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~несправедливими є наступні умови, що зазначені в договорі фінансового лізингу: про надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у звязку з розірванням або невиконанням ним договору. Пункт 12.1. договору лізингу від 01.03.2016 року зазначає: лізингоодержувач, який не сплатив лізингові платежі, що передбачені в п.1.7, та не отримав транспортний засіб, має право розірвати договір за власним бажанням, про що має повідомити лізингодавця у письмовій формі з чітким волевиявленням щодо розірвання договору, шляхом направлення відповідного листа рекомендованою кореспонденцією на адресу лізингодавця та зазначення реквізитів особистого банківського рахунку для здійснення такого повернення. У строк, встановлений чинним законодавством, лізингодавець розглядає заяву лізингоодержувача та надає письмову відповідь, в якій повідомляє про розірвання договору та про наслідки його розірвання. В такому випадку поверненню підлягає 60% від сплаченого авансового платежу та/або частини авансових платежів, 40% лізингодавець утримує в якості штрафу за дострокове розірвання договору. Адміністративний платіж в такому випадку поверненню не підлягає. Тобто, відповідач в договорі надав собі можливість не повертати кошти, сплачені споживачем його послуг у разі розірвання договору останнім. Однак, при розірванні договору лізингодавцем ніяких санкцій не передбачено, що приводить до дисбалансу договірних умов та порушує норми законодавства. Згідно з ч. 6\~ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору. У ч.1\~ст.2 Закону України «Про фінансовий лізинг»\~визначено, що відносини, що виникають у звязку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями\~Цивільного кодексу України\~про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом. Відповідно до ст.ст. 806, 807 ЦК України\~до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, повязаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Також за своєю правовою природою договор лізингу є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до\~ст. 628 ЦК України. Згідно\~ст. 799 ЦК України\~договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч. 1\~ст. 220 ЦК України\~у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Судом встановлено, що договір фінансового лізингу від 01.03.2016року № 003696, укладений між сторонами, нотаріально посвідчено не було. Крім того, в договорі не вказано, який саме транспортний засіб «Ніссан Мікра», буде переданий у власність лізингоодержувачу - якого кольору, року виробництва, якої внутрішньої комплектації, тобто у договорі не вказано предмету лізингу (найменування продукції), що порушує право позивача на отримання достовірної інформації про продукцію. Згідно з ч.12\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 року № 5\~у справах за позовами про захист прав споживачів, порушених внаслідок недостовірної або неповної інформації про товар (роботу, послугу) чи недобросовісної його реклами, суд має виходити з припущення, що споживач не має спеціальних знань про властивості та характеристики товарів (робіт, послуг). Частиною 1\~ст. 638 ЦК України\~передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї в сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 2\~ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг»\~істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1\~ст. 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3,5,6 ст.203ЦК України. Вказані порушення, відповідно до ст.\~10, п. 5 ч. 1 ст.\~21 Закону України «Про захист прав споживачів»,\~ст. 638 ЦК України,\~ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг»\~є підставою для розірвання договору на надання послуг. Згідно з ч. 9\~ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~якщо в результаті застосування умов договору, що обмежують права споживача, споживачеві завдано збитків, вони відшкодовуються винною особою у повному обсязі. Споживач має право на відшкодування збитків, завданих йому виробником (виконавцем, продавцем), у звязку з використанням останнім переваг свого становища у виробничій чи торговельній діяльності. Відповідно до ч. 1\~ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю.\~\~У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Як вбачається з матеріалів справи, 02.08.2016 року відповідач частково повернув позивачеві сплачений ним авансовий платіж від 03.03.2016 року та перерахував на банківський (картковий) рахунок позивача грошові кошти в розмірі 7015 грн 80 коп. Враховуючи наведене , з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачені позивачем на рахунок ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» грошові кошти у розмірі 32984 грн. 20 коп. та сума сплаченої комісії згідно тарифів банку за прийом платежів в розмірі 240,00 грн. Позивач згідно\~Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору, тому при подачі позову судовий збір ним не сплачувався. У відповідності до ч.3\~ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 640 грн.00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved