Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг №б/н від 02.12.2014 року в сумі 10145,91 грн. станом на 31.08.2020 року та судові витрати у розмірі 2102,00 грн. На обґрунтування зазначив, що 02.12.2014 року [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду з «Умовами та правилами надання банківських послуг», що діяли станом на момент підписання анкети-заявки, та підтверджується його підписом у заяві. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 31.08.2020 року має заборгованість, яка складається з наступного: 6327,81 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 1810,18 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит, згідно ст.625, 2007,92 грн. нарахована пеня. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23.11.2020 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив. Представник позивача у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі, у разі відсутності у судовому засідання відповідача, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення був повідомлений у встановленому законом порядку. У порядку, передбаченому ст. 279 ЦПК України, клопотань про розгляд справи у судовому засіданні за участю осіб до суду не надходило. Суд розглянув справу в порядку ч.5ст. 279 ЦПК України, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та за відсутності клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи те, що у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до частини 1статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема, частиною 1 статті 11 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 80 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим уклав договір б/н від 02.12.2014 року. 14.06.2018 року відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «Приват Банк» (скорочена назва ПАТ КБ «ПриватБанк» на Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приват Банк» (скорочена назва АТ КБ «Приват Банк»). Відповідач підтвердив свою згоду з умовами договору, підписавши його. Таким чином, судом встановлено, що при укладанні угоди сторони досягли домовленості щодо усіх істотних умов: мети, суми і строку кредиту; умов і порядку його видачі та погашення; способів забезпечення зобов`язань позичальника; відсоткової ставки; порядку плати за кредит; порядку зміни та припинення дії договору; відповідальності сторін за невиконання або неналежне виконання умов договорів. Договір сторони уклали в письмовій формі. На укладання угоди сторони мали вільне волевиявлення і необхідний обсяг цивільної дієздатності. Таким чином, АТ КБ «Приват Банк» свої зобов`язання за угодою виконав в повному обсязі, а відповідач, в свою чергу порушив свої зобов`язання перед банком. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до змісту ст.ст.610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати кредит позичальнику в розмірі й на умовах передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1глави 71 Цивільного кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. На підставі п. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач має загальну заборгованість, яка утворилася за кредитним договором станом на 31.08.2020 року, яка складається з наступного: 6327,81 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 1810,18 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит, згідно ст.625, 2007,92 грн. нарахована пеня. Однак, згідно зі ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Згідно з Розпорядження КМУ № 1275-р від 02.12.2015 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», в переліку міст, де проводиться антитерористична операція, зазначене місто Маріуполь. Так, враховуючи, що відповідач проживає в Донецькій області м.Маріуполі за адресою: [ADDRESS] , нарахування пені за несвоєчасність виконання зобов`язань є неправомірним, тому дані вимоги не підлягають задоволенню. Таким чином, оскільки [PERSON] умови кредитного договору не виконує, стягненню з останнього на користь позивача підлягає сума заборгованості за договором, яка складається з наступного: 6327,81 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 1810,18 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит, згідно ст.625. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», із позовних заяв майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2102,00 грн., а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на: 8137,99 грн. *100% : 10145,19 грн. ціни позову = 80,22 %), тобто 80,22 % від ціни позову (80,22 % *2102,00 грн. :100%), що складає 1686,22 грн.

Outcome: partial