Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів посилаючись на те, що він [PERSON] та відповідач по справі - [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 26 квітня 2006 року. Його колишня дружина, відповідач по справі, в 2013 році змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Від шлюбу з відповідачем у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 28.07.2006 року було визначено місце проживання їхнього сина [PERSON] з ним. Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці № 2-1960 від 23.06.2010 року з відповідача [PERSON] було стягнуто на його користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з 21.04.2010 року до настання його повноліття. 09.07.2010 року ним пред`явлено до відділу ДВС Кельменецького районного управління юстиції виконавчий лист № 2-1960/10 виданий 29.06.2010 року на примусове виконання вищевказаного рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці. Час від часу відповідач сплачувала аліменти, але в неї постійно була заборгованість по їх виплаті. З січня 2014 року відповідач взагалі перестала сплачувати йому аліменти, її місцезнаходження йому не відомо, з сином вона не спілкується. Відповідно до розрахунків заборгованості зі сплати аліментів, станом на 01.08.2019 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів становить 40 813.50 грн. Крім того, в серпні місяці також жодних аліментів йому сплачено не було, а тому заборгованість відповідачки зі сплати аліментів за період з 21.04.2010 року по 31.08.2019 рік (серпень включно) становить 41 872 грн. 50 коп. (40813.50 + аліменти за серпень в сумі 1059 грн. ). А тому просив стягнути з відповідача на його користь неустойку ( пеню ) за несплачені аліменти в сумі 41872 грн. 50 коп. Відповідно до ч.4\~ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ст. 274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 вересня 2019 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.\~\~ Позивач в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. \~ \~ \~ \~ Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, про поважні причини неявки суд не повідомила. З Оселівської сільської ради Кельменецького району Чернівецької області до суду надійшло повідомлення, що відповідач в даний час перебуває за кордоном України. Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. В судовому засідання встановлено, що на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22 червня 2010 р. з відповідача [PERSON] \~на користь\~позивача [PERSON] \~стягнуто аліменти\~на утримання\~сина [PERSON] ,\~ [INFO] в розмірі 800 грн. щомісячно ( а.с. 6-7 ). Згідно з постановою державного виконавця від 25.11.2016 р. прізвище боржника у виконавчому провадженні з [PERSON] змінено на прізвище [PERSON] (а.с. 10). Згідно з розрахунком позивача станом на 31.07.2019р. розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів складає 40813,50 грн. ( а.с.11 - 20 ). Відповідно до\~ст. 180 СК України\~\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1\~статті 196 СК України\~у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У\~статті 196 СК України\~не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України\~пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати\~до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. 25 квітня 2018 року Велика Палата Верховного Суду ухвалила постанову в справі № 572/1762/15-ц, в якій вважала за необхідне відійти від правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі 6-94цс15, відповідно до якої було обраховано розмір пені судом першої інстанції в даній справі, та дійшла висновку, що пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Зазначена правова позиція знайшла своє відображення в новій редакції ч. 1\~ст. 196 СК України, яка діє з 08 липня 2017 року, згідно якою, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідач, як мати дитини, зобов`язана нести витрати по її утриманню, однак відмовляється в добровільному порядку сплачувати аліменти у розмірі визначеному рішенням суду, тим самим фактично намагається перекласти свій обов`язок піклуватись та\~\~матеріально забезпечувати сина виключно на позивача, що є порушенням норм чинного сімейного законодавства України. За змістом частини 4\~статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Розмір заборгованості відповідача зі сплати аліментів визначений державним виконавцем в межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа за рішенням суду і складає 40813,50 грн. ( а.с. 11 20 ). Відповідно суд не приймає до уваги розрахунок заборгованості по аліментам, який був виконаний позивачем і вказаний в позивній заяві і складає 41812,50 грн. ( а.с. 2). Оскільки законодавець в даний час обмежив розмір пені, тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 40813,50 грн., оскільки саме така заборгованість відповідача по сплаті аліментів станом на 31.07.2019 р. визначена державним виконавцем, отже підстав для стягнення неустойки (пені) в розмірі, як це просить позивач, немає. Також суд вважає, що з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 768,40 грн., від сплати якого під час звернення до суду з позовом був звільнений позивач. На підставі викладеного та

Outcome: partial