Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про визнання її такою, що втратила право користування житловим будинком №97 по вул. Залізничній в м. Мелітополі Запорізької області, посилаючись на те, що на підставі договору дарування від 14.08.2010 року він є власником житлового будинку №97 по вул. Залізничній в м. Мелітополі Запорізької області. У 2010 році у вказаному житловому будинку було зареєстроване місце проживання його дружини [PERSON] Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 31.05.2013 року шлюб з відповідачкою був розірваний. Після розірвання шлюбу відповідачка разом з їхньою донькою виїхала із вказаного будинку, забравши з собою всі речі та з того часу в ньому не проживає. Позивач вказує, що реєстрація місця проживання відповідачки у належному йому будинку створює перешкоди у реалізації його прав на власність, що полягає у понесенні зайвих витрат на оплату комунальних послуг, створенні перешкод в отриманні субсидій, розпорядженні будинком. Позивач в судове засідання не зявився, але від нього надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти винесення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідачка у судове засідання не зявилася з невідомих причин, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, заяви про розгляд справи за її відсутності чи заперечень проти позову не надіслала. Через неявку відповідачки у судове засідання з невідомих причин, на підставі заяви позивача, у відповідності зі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, обєктивному та всебічному зясуванні обставин справи, прийшов до висновку, що заява підлягає повному задоволенню з наступних підстав. На підставі договору дарування від 14.08.2010 року позивач [PERSON] є власником житлового будинку №97 по вул. Залізничній в м. Мелітополі Запорізької області, що підтверджується доданою до матеріалів справи копією договору дарування (а.с.7). Згідно наданої до матеріалів справи копії домової книги, 17.09.2010 року у вказаному житловому будинку було зареєстроване місце проживання відповідачки [PERSON] (а.с.9-10), що також підтверджується довідкою Відділу реєстрації Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради № 6023 від 20.11.2017 року (а.с.17). Заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 31.05.2013 року, яке набрало законної сили 02.07.2013 року, шлюб [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Прізвище [PERSON] після розірвання шлюбу змінено на «Єлісєєва» (а.с.6). Згідно довідки голови квартального комітету Мелітопольської міської ради народних депутатів №25 від 19.11.2017, [PERSON] у житловому будинку по вул. Залізничній, 97 у м. Мелітополі не проживає з 2013 року (а.с.19). Як вбачається з наданої копії довідки старшої по будинку від 05.10.2017 року, [PERSON] разом з донькою [PERSON] проживає за адресою: [INFO] (Бронзоса)[ADDRESS], кімн. 1,2,3 (а.с.13). Судом встановлено, що у звязку з реєстрацією відповідачки у належному позивачу житловому будинку, останній не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ч.1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. Статтею 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, на підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved