Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитом, посилаючись на те, що 25.06.2005 між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» (далі Банк) та [PERSON] був укладений кредитний договір № 766-008/05Р (далі Договір) про надання кредиту в сумі 17 000 доларів США, на строк з 25.06.2005 по 25.06.2025 зі сплатою процентів за користування кредитом 12,00 %. Позичальник зобов`язався щомісячно до 10 числа здійснювати повернення суми кредиту, сплачувати комісію за обслуговування кредиту та проценти за користування кредитом. Даний договір забезпечувався договором поруки № 766-008/05р від 25.06.2005, укладеним з [PERSON] , за яким поручитель зобов`язалася перед банком відповідати за виконання [PERSON] зобов`язань по кредитному договору № 766-008/05Р від 25.06.2005. Проте, в порушення умов Договору, взяті зобов`язання по поверненню сум кредиту та сплати процентів за користування кредитом Позичальник не виконує. Згідно наданим Банком розрахунком станом на 15.12.2017 загальна сума заборгованості по кредитному договору (з врахуванням заборгованості за кредитом, заборгованості за відсоткам) становить 13249 доларів США, що еквівалентно 382 575 грн. 48 коп. за курсом НБУ станом на 23.01.2018. Просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження /а.с.35-36/. 03.04.2018 відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, згідно якого остання просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на припинення поруки /а.с. 45-47/. 19.04.2018 представником позивача подано відповідь на відзив /а.с. 64-65/. 12.06.2018 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона визнала суму заборгованості перед позивачем /а.с.104, 105/. 13.06.2018 відповідачем [PERSON] подано заяву про застосування строку позовної давності, в якій вона просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі /а.с. 107-109/. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав повністю, посилаючись на обставини, що у ньому викладені. Відповідачі та їх представники в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позову, посилаючись на обставини, шо викладені в заявах по суті справи. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 25.06.2005 між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 766-008/05Р про надання кредиту в сумі 17 000 доларів США, на строк з 25.06.2005 по 25.06.2025 зі сплатою процентів за користування кредитом 12,00 %. Позичальник зобов`язався щомісячно до 10 числа здійснювати повернення суми кредиту, сплачувати комісію за обслуговування кредиту та проценти за користування кредитом /а.с. 8-11/. Згідно з п. 4.4. Кредитного договору сторони дійшли згоди, що у разі виникнення у Позичальника прострочення з погашення заборгованості по кредиту і по сплаті процентів за користування грошовими коштами понад 10 календарних днів, строк користування грошовими коштами, визначений в п. 1.2. цього Договору, припиняється достроково, на 11-й день прострочення. Про припинення строку користування грошовими коштами Банк письмово повідомляє Позичальника . В разі настання подій, вказаних в п.4.4 даного Договору, Позичальник зобов`язаний достроково погасити заборгованість за кредитом та процентами в повному обсязі, а також сплатити пеню та штраф (п.6.1.7). Даний договір забезпечувався договором поруки № 766-008/05р від 25.06.2005, укладеним з [PERSON] , за яким поручитель зобов`язалася перед банком відповідати за виконання [PERSON] зобов`язань по кредитному договору № 766-008/05Р від 25.06.2005 /а.с. 18-19/. Проте, в порушення умов Договору, взяті зобов`язання по поверненню сум кредиту та сплати процентів за користування кредитом Позичальник не виконує. Згідно наданим Банком розрахунком станом на станом на 15.12.2017 загальна сума заборгованості по кредитному договору становить 13249 доларів США, що еквівалентно 382 575 грн. 48 коп. за курсом НБУ станом на 23.01.2018, яка складається з: 9 323 доларів США 77 центів - сума заборгованості за кредитом, 3 925 доларів США 23 центи - сума заборгованості за відсотками /а.с.24-27/. Відповідачі в судовому засіданні не надали доказів на підтвердження неправильності розрахунку заборгованості, клопотання про призначення судово-економічної експертизи не заявляли. Як вбачається із розрахунку заборгованості, позичальник останній платіж здійснила 11.07.2014, що не заперечувалося сторонами в судовому засіданні. Частиною 1, 2 ст. 14 ЦК України закріплено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Приписами ч. 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Приписами ст. 629 ЦК України закріплено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Підпис позивача під вказаними договорами свідчить про його згоду з умовами кредитування, графіком погашення заборгованості, процентною ставкою. Згідно з ч. 1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до п. 4.1 Кредитного договору позичальник зобов`язується здійснювати погашення по кредиту рівними частинами у розмірі 71 доларів США щомісячно до 10 числа наступного місяця . У встановленому законом порядку [PERSON] заявила про застосування наслідків спливу строку позовної давності. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта ст.267 ЦК України ). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки ( ст.257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті). Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг, яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту 25.06.2025, перебіг трирічного строку позовної давності стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст.261 ЦК України). Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які за законом мають підтверджуватися певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідачі заперечуючи проти позову зазначили, що умовами (положеннями) кредитного договору, які погодили сторони у разі настання прострочення з погашення заборгованості за кредитом і сплатою відсотків, зокрема п. 4.4 встановлено, що у випадку виникнення у Позичальника прострочення з погашення заборгованості за кредитом і за сплатою відсотків за користування грошовими коштами більше 10 календарних днів, строк користування грошовими коштами, зазначений у п. 1.2. даного Договору, припиняється достроково, на 11-й день прострочення. Отже починаючи з 21.07.2014 умови кредитного договору № 766 було автоматично змінено, поверненню (сплаті) підлягала вся сума, а не її частини. Це впливає на правильну кваліфікацію правовідносин сторін та застосування норм права, які регулюють такі правовідносини та має здійснюватися з урахуванням цих обставин (зміна умов договору). Позивач не використав свого права щодо пред`явлення вимоги до Відповідача 1 та Відповідача 2 у встановленому порядку та строки, що спричиняє неможливість задоволення його позову. Водночас, доводи відповідачів та представників з приводу того, що після прострочення відповідачем-1 погашення заборгованості кредитний договір вважається припиненим в силу п.4.4 такого договору, не заслуговують на увагу, адже ґрунтуються на помилковому розумінні приписів кредитного договору. В п.4.4 Кредитного договору чітко передбачено, що про припинення строку користування грошовими коштами Банк письмово повідомляє Позичальника. Таке повідомлення, яке є правом банку як кредитодавця, позичальникові - відповідачу -1 не надсилалось, що не заперечується та не спростовується останнім. Між тим, необхідність надсилання такого повідомлення як умови припинення строку користування грошовими коштами, підтверджується: - аналізом змісту п.6.1.7 Кредитного договору, який дозволяє дійти висновку, що обов`язок боржника достроково погасити заборгованість по кредиту та процентам виникає в разі настання подій, передбачених зокрема п.4.4, який в свою чергу, вимагає існування двох подій: 1) прострочення боржником погашення заборгованості; 2) надіслання банком письмового повідомлення позичальнику про припинення строку користування грошовими коштами; - наявністю в такому Кредитному договорі положень п.7.4.1, за якими в разі виникнення подій, зазначених в п.4.4 даного договору, у банку виникає право, а не обов`язок вимагати дострокове погашення заборгованості в повному обсязі. Отже, хоча сторони спірних кредитних правовідносин і врегулювали у кредитному договорі (п.4.4) питання зміни строку виконання основного зобов`язання, умова настання такої зміни - письмове повідомлення банка позичальнику про припинення строку користування грошовими коштами - в даному випадку відсутня. Щодо позовних вимог до [PERSON] суд виходить з наступного. Як встановлено судом, від імені Банку з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором до поручителя звернувся представник ТОВ «Вердикт Консалтинг» лише 26.04.2016 /а.с. 48-50/, але підтвердження отримання поручителем вимоги №171/17, суду не надано. За приписами ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (ч.1 ст.553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.1, ч.2 ст.554 ЦК України). Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. За змістом ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Суд зазначає, що банк не надав розрахунку заборгованості за Кредитним договором у межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням. Зі змісту позову та доданих до нього документів вбачається, що банк пред`явив вимогу до відповідача-2, який є поручителем, більше ніж через шість місяців після настання строку виконання відповідної частини основного зобов`язання, адже останній черговий платіж був здійснений відповідачем-1 в липні 2014 року, а з даним позовом банк звернувся до суду в лютому 2018 року. Велика Палата Верховного Суду, погодившись з правовим висновком, висловленим Верховним Судом України у постановах від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15, від 29 березня 2017 року у справі № 6- 3087цс16, за змістом якого в силу положень ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку, зазначила таке. З огляду на положення другого речення ч.4 ст.559 ЦК України можна зробити висновок про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами). У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку (справа № 408/8040/12, провадження № 14-145цс18, електрона копія постанови: http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/75287333). Ураховуючи наведені обставини справи, норми матеріального права та правовий висновок Верховного Суду, оскільки позивач пропустив шестимісячний строк пред`явлення вимог до поручителя, у зв`язку з чим порука відповідача-2 припинилася, суд доходить висновку, що позовні вимоги банку в частині стягнення з відповідача-2 заборгованості за Кредитним договором задоволенню не підлягають, адже право кредитора на задоволення вимог за рахунок поручителя припинено. Аналізуючи викладене вище, суд дійшов висновку про відмову у позовних вимогах про стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] , оскільки дія поруки припинилась. Отже, виходячи з наведеного, суд присуджує до стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ПРАВЕКС-БАНК» заборгованість за кредитним договором в сумі 13 249 доларів США, що за курсом НБУ станом на 23.01.018 становить 382 575 гривень 48 коп. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial