Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 30.10.2012 р. [PERSON] отримав кредит у розмірі 10000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. В порушення умов договору відповідач зобовязання за договором належним чином не виконав, в результаті чого станом на 17.12.2018 р. утворилася заборгованість у розмірі 28439 грн. 00 коп., з яких: 12259 грн. 45 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 14349 грн. 98 коп. нараховано пені, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 1330,47 грн. штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає. Просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 30.12.2010 р. у сумі 28439 грн. 00 коп. та понесені судові витрати у розмірі 1921 грн. 00 коп. У судове засідання представник позивача не зявився, зазначив у позовній заяві про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного рішення. У судове засідання відповідач не зявився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом розміщення на офіційному сайті Ковпаківського районного суду м. Суми оголошення про розгляд справи, причини неявки суду не повідомив. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа [PERSON] проти Іспанії» зазначив, що заявник зобовязаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які повязані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» (заява N 3236/03) наголошував, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У звязку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного: Судом встановлено, що 30.10.2012 р. між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н шляхом оформлення Заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, у якій указано, що вона разом з Умовами і тарифами складає між сторонами договір про надання банківських послуг. За умовами договору відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 10000 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 30.10.2012 р. станом на 17.12.2018 р. розмір заборгованості [PERSON] перед банком становить 28439 грн. 00 коп., з яких: 12259 грн. 45 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 14349 грн. 98 коп. нараховано пені, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 1330,47 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно статей 526, 530 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Зазначений договір відповідає вимогам частини першої статті 634 Цивільного кодексу України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. З розрахунку позивача вбачається, що після укладення договору, відповідач користувався кредитними коштами, та виплатив тіло кредиту в сумі 10000 грн. (а.с.4-6). За змістом статей 207, 638, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України та статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» правочин по укладенню кредитного договору укладається сторонами в письмовій формі, яким узгоджуються розмір кредиту, процентів за користування кредитом, й у разі забезпечення виконання кредитного зобов'язання узгоджуються питання застосування до позичальника неустойки (пені, штрафу) у розмірі визначеному кредитним договором, підписаним сторонами. Своїм підписом в анкеті-заяві відповідач засвідчив, що він погоджується з тим, що ця заява разом з памяткою клієнта, умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, що він ознайомився і згоден з умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Згідно ст. ст. 526, 529 ч. 1 ЦПК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Враховуючи зазначені обставини та надані суду докази суд приходить до висновку, що заборгованість по відсоткам за користування кредитом становить 12259 грн. 45 коп. та підлягає стягненню з відповідача. Щодо вирішення позовних вимог про стягнення пені та штрафів, суд виходить з наступного. Умовами кредитування, які визначені у вказаних вище Тарифах банку, передбачено нарахування, крім пені, штрафу за порушення строків платежів по будь-якому грошовому зобовязанню у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (Правовий висновок Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15). АТ КБ «ПриватБанк» надано суду докази про порушення відповідачем умов кредитного договору, яке полягає у несплаті щомісячних платежів на погашення кредиту та процентів. В той же час, за це порушення банком нараховано і пеню, і штраф, що відповідно до наведеної правової позиції Верховного Суду України, є подвійною цивільно-правовою відповідальністю за одне і те саме порушення. У звязку з цим суд з урахуванням обставин справи, балансу інтересів сторін, вважає за необхідне стягнути з відповідача неустойку у вигляді штрафу в розмірі 1112,97 грн. (500 грн. штраф (фіксована частина) + 612,97 грн. (процентна складова, за формулою 12259,45 х 5%), а вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення пені задоволенню не підлягають, виходячи з наведених вище підстав. Отже, позов підлягає частковому задоволенню, з відповідача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 13372 грн. 42 коп., з яких: заборгованість по процентам за користування кредитом 12259 грн. 45 коп., штраф 500,00 грн. (фіксована частина), 612,97 грн. (процентна складова). Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 903 грн. 25 коп. (13372,42 грн. х 1921 грн. : 28439,90 грн.). На підставі викладеного та відповідно до статей 3, 12, 81, 207, 509, 526, 527, 530, 551, 554, 651, 654, 1048, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial