Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу в розмірі 109500грн. В обґрунтування позову зазначено, що 24.02.2015 року укладено ним та між [PERSON] договір позики , згідно якого отримав кошти в сумі 79000 грн. з терміном повернення до 22.05.2015 року та 30.06.2016 року договір відповідно до якого відповідач отримав 30500 грн., які обіцяв повернути до 15.09.2016 року , на підтвердження чого були надані розписки. На неодноразові звернення та прохання про добровільне повернення боргу відповідач не відповідає і не реагує. Грошовий борг повертати відмовляється, а тому позивач просить задовольнити позов повністю та стягнути сплачений судовий збір в сумі 1095 грн. До судового засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи без їх участі та повне підтримання позову ( а.с. 22). Відповідач в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлено рекомендованими листами (а. с.14,21), поважні причини неявки суду не повідомлено. Згідно ст.169 ЦПК України, суд визнає причини неявки неповажними і вирішує справу розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі. Представник позивача згідно заяви не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Судом встановлено наступні факти. Сторони перебувають у договірних правовідносинах, що підтверджується фактом укладення договорів позики , на підтвердження чого надано розписки від 24.02.2015 року та 30.06.2016 року (а. с.24-25 ). Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1046 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. При винесенні рішення, суд керується ст. ст. 11 ЦПК України щодо розгляду судом справ в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів , наданих сторонами Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності , суд дійшов висновку щодо задоволення позову повністю в сумі 109500грн., згідно розписок наданих відповідачем, оскільки відповідач не виконує свої зобов»язання по укладеним ними договорам позики. Згідно ст.88 ЦПК України суд стягує на користь позивача сплачений судовий збір з відповідача в розмірі 1095 грн.

Outcome: approved