Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» відповідно до рішення Київської міської ради від 22.09.2011 р. № 24/6240 «Про питання діяльності комунальних підприємств, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва» перейменовано з Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Шевченківської районної у м. Києві ради, зареєстрованого Шевченківською районною у м. Києві державною адміністрацією. Відповідно до п. 2.1. Статуту Підприємство створене з метою отримання прибутку від господарської діяльності, спрямованої на задоволення суспільних потреб, надання послуг населенню у сфері житлово-комунального господарства в якості виконавця цих послуг. [PERSON] є власником нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 28.09.2009 р. Між позивачем та [PERSON] було укладено договір № ДЕ-105 від 01.12.2012 р на надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води і водовідведення, відповідно до умов якого позивач надає комунальні послуги, а відповідач зобов'язаний їх своєчасно оплатити в повному обсязі. Договором було передбачено, що виконавець здійснює нарахування та збір платежів на користь виробників послуг за спожиті комунальні послуги (теплова енергія, холодне водопостачання, водовідведення, тощо) в обсягах та тарифами. [PERSON] зобов'язався в 3-х денний термін, після надходження платіжного доручення, але не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, сплатити вартість спожитих комунальних послуг власник майна не виконує вимоги чинного законодавства України та не повною мірою сплачує житлово-комунальні послуги, відповідно до розрахунку борг за надані послуги станом на 01.07.2014 р. складає 29 314,74 грн., 3% річних - 781,18 грн., інфляційна складова - 3 341,27 грн. У зв'язку з порушенням виконання договору [PERSON] позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості в загальному розмірі 33 437,19 грн. та судові витрати. Заочним рішенням суду від 22 березня 2017 року позовні вимоги Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» до [PERSON] було задоволено. В подальшому, ухвалою суду від 01 серпня 2017 року задоволено заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення та скасовано заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 березня 2017 року, справу призначено до розгляду в загальному порядку. В судовому засіданні 18.10.2017 року здійснено заміну відповідача [PERSON] на його законного представника [PERSON]. Ухвалою Шевченківського районного суд м. Києва від 06 березня 2018 у справі відкрито провадження для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін. У березні 2018 року від відповідача на адресу суду надійшов відзив разом із доказами, що підтверджують відправлення позивачу його копії. Вказує, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Зазначає, що договором № ДЕ-105 від 01.12.2012 р. укладеним між позивачем та [PERSON] про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води і водовідведення, відповідно до умов якого позивач надає комунальні послуги, а відповідач зобов'язаний їх своєчасно оплатити в повному обсязі. Позивачем направлялись на адресу відповідача розрахунки на оплату послуг згідно договору, основною сумую яких була за нібито надані послуги опалення. Проте, в належних [PERSON] приміщеннях (за адресою: [ADDRESS], нежитлові приміщення № 1-9 групи приміщень 121) відсутні відгалуження від стояків централізованого опалення та не має жодного опалювального приладу (батареї) системи централізованого опалення. Вказане підтверджується актом обстеження СВП «Енергозбут» ПАТ «Київенерго» від 08.01.2012 року № 04-01/310 та актом обстеження СВП «КТМ» ПАТ «Київенерго» від 19.02.2014 року № 7-02/544. Крім того, відповідач неодноразово звертався до позивача з листами, в яких повідомлялось про відсутність приладів опалення (батареї) та необхідність перерахунку суму вартості наданих позивачем послуг, проте такі звернення ігнорувались, а рахунки на оплату послуг опалення надходили в надалі. 19.03.2014 року позивач погодився внести зміни до договору шляхом підписання додаткової угоди № 2, що є додатковим підтвердженням вищевказаного. Оскільки, послуги, за які позивач вимагає стягнення фактично не надавались та не неможливо технічно, просить відмовити в задоволенні позову. Від позивача не надходило в адресу суду відповіді на відзив та будь-яких інших заяв з процесуальних питань. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Шевченківської районної у м. Києві ради відповідно до рішення Київської міської ради від 22.09.2011 р. № 24/6240 «Про питання діяльності комунальних підприємств, що належать до комунальної власності територіальної громади м. Києва» перейменоване в комунальне підприємство «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району». Відповідно до положень ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, виконавець, виробник. Як вбачається зі Статуту позивача, підприємство створене з метою отримання прибутку від господарської діяльності, спрямованої на задоволення суспільних потреб, надання послуг населенню у сфері житлово-комунального господарства в якості виконавця цих послуг. Основними напрямками діяльності відповідно до п. 2.2. Статуту, основними напрямками діяльності позивача є забезпечення послугами газопостачання, водопостачання (водовідведення) та централізованого опалення до споживачів по внутрішньобудинкових мережах на підставі договорів, укладених підприємством безпосередньо зі споживачами послуг; здійснення нарахувань та виготовлення рахунків на сплату житлово-комунальних послуг для споживачів (власників, наймачів) жилих та нежилих приміщень. Таким чином КП «ЦОС Шевченківського району м. Києва» є виконавцем послуг у сфері житлово-комунального господарства, що їх споживає відповідач. Встановлено, що [PERSON] є власником нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 28.09.2009 р. Між позивачем та [PERSON] було укладено договір № ДЕ-105 від 01.12.2012 р на надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води і водовідведення, відповідно до умов якого позивач надає комунальні послуги, а відповідач зобов'язаний їх своєчасно оплатити в повному обсязі. Відповідно п. 1.1 договору, передбачено, що виконавець здійснює нарахування та збір платежів на користь виробників послуг за спожиті комунальні послуги (теплова енергія, холодне водопостачання, водовідведення, тощо) в обсягах та за тарифами. Пунктом 3.1.1 договору, передбачено, що відповідач зобов'язаний в 3-х денний термін, після надходження платіжного доручення, але не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, сплатити вартість спожитих послуг. Також встановлено, що між Комунальним підприємством «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» та [PERSON] 19.03.2014 р. було укладено додаткову угоду № 2 до договору № ДЕ-105 від 01.12.2012 р., у зв'язку із відключенням послуг з постачання гарячої води в нежитловому приміщенні за адресою: [ADDRESS], сторони дійшли згоди внести зміни до договору № ДЕ-105 від 01.12.2012 р. виклавши п. 1.1 Договору в наступній редакції: «Виконавець зобов'язується своєчасно надавати споживачу відповідної якості послуги з постачання холодної води і водовідведення, а споживачі зобов'язуються своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.». Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема, безпосередньо з актів цивільного законодавства. Приписами ст. 638 ЦК України, визначається, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до положень ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Також встановлено, що рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03.04.2017 року визнано недієздатним [PERSON], встановлено над ним опіку та призначено йому опікуна [PERSON]. Представник позивача вказує на те, що [PERSON] порушено умови договору № ДЕ-105 від 01.12.2012 р. та не сплачується грошові кошти за надані послуги з централізованого опалення, постачання холодної води і водовідведення. Як вбачається із наданого представником позивача розрахунку, заборгованість відповідача станом на 01.07.2014 р. складає 29 314,74 грн., 3% річних - 781,18 грн., інфляційна складова - 3 341,27 грн., що в загальному розмірі становить 33 437,19 грн. В матеріалах справи наявні копії платіжних доручень (рахунок на оплату), що надсилались [PERSON] на виконання договору № ДЕ-105 від 01.12.2012 р., у яких вказано товари (роботи, послуги): гаряче водопостачання та опалення. Однак, відповідачем було долучено в якості доказів акти обстеження СВП «Енергозбут» ПАТ «Київенерго» від 08.01.2012 року № 04-01/310 та СВП «КТМ» ПАТ «Київенерго» від 19.02.2014 року № 7-02/544, з яких вбачається, що в нежитлових приміщеннях [PERSON] в житловому будинку по [ADDRESS] опалювальні прилади (батареї) відсутні, транзитні трубопроводи системи центрального опалення в приміщенні ізольовані. Факт належного надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води в нежитлові приміщення за адресою: [ADDRESS] позивачем доведено не було. Крім того, наданий розрахунок заборгованості станом на 01.07.2014 р., не може братись судом до уваги, як належний доказ невиконання відповідачем обов'язків по сплаті житлово-комунальних послуг, оскільки в ньому відсутні відомості щодо перегляду суми заборгованості за додатковою угодою № 2 від 19.03.2014 р. Приймаючи рішення по суті спору, суд має зазначити про застосування положень цивільного процесуального законодавства щодо змагальності змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства. Так приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. При цьому за положеннями ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків. В свою чергу приписами ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до положень ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Враховуючи те, що представником позивача не доведено належними та допустимими доказами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води і водовідведення, за період що утворилась заборгованість, яку просить стягнути на його користь, суд дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відмову у задоволенні позовних вимог Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району». Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed