Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням кв. [ADDRESS], посилаючись на те, що 28 жовтня 1980 року [PERSON], його дружині [PERSON] та їх дітям: [PERSON], [PERSON] КЕЧ Арцизького району Одеського військового округу МО СРСР було видано ордер № 2003 на вищевказане житлове приміщення. В 1991 році [PERSON] помер. [PERSON] знялася з реєстрації місця проживання. 11 березня 2003 року зазначена квартира перейшла у комунальну власність. Відповідачі фактично відсутні у зазначеній квартирі понад 5 років у зв'язку з чим зазначена квартира занедбана, потребує негайного ремонту. За таких обставин, позивач вважає, що відповідачі втратили право користування житловим приміщенням у зв'язку з чим звернувся до суду з зазначеним позовом. Представник позивача у судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву, в якій просив суд про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, але надали до суду заяви, в яких просили суд про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги позивача визнали у повному обсязі, не заперечували проти їх задоволення. У зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, вважає, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приймає визнання відповідачами позову, і вважає, що позов Арцизької міської ради Одеської областіпідлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із житлового законодавства, пов'язані з правом особи користуватися жилим приміщенням, в якому зареєстроване її місце проживання, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Житловим Кодексом України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Як вбачається з ордеру на жиле приміщення № 2003 від 28.10.1980р. він виданий [PERSON] та членам сім'ї (дружині [PERSON], сину [PERSON], доньці [PERSON]) на право вселення в квартиру [ADDRESS] Згідно рішення Арцизької міської ради № 115-ХХІV від 11 березня 2003 року до комунальної власності Арцизької міської ради Одеської областібуло прийнято цілісний майновий комплекс / житлова, [ADDRESS] (а.с. 14). Як вбачається з довідки № 175 від 25.07.2017р., виданої Комунальним підприємством «Житловик» у 2003 році КП «Арциз-2», яке в результаті реорганізації було приєднано до КП «Житловик» у якості дільниці, прийняло на баланс житловий будинок [ADDRESS] та на момент передачі квартири у ній ніхто не мешкав, місце проживання осіб, вказаних в ордері, було невідомо, квартира знаходилася у занедбаному стані, у зв'язку з чим договір найму жилого приміщення не укладався, плата за користування житлом та за комунальні послуги не нараховувалась та не нараховується (а.с. 15). Згідно довідки № 1987 від 22.06.2017р., виданої виконавчим комітетом Арцизької міської ради Одеської області, за адресою: [ADDRESS], зареєстровані [PERSON], [PERSON], які є відповідачами по справі. [PERSON] знята з реєстрації (а.с. 6). Як вбачається з листа Арцизького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області № 1375/62-25 від 15.07.2017р., [PERSON], [INFO], помер [INFO]., про що був складений актовий запис про смерть № 114 від 26.09.1987р. (а.с. 36). Факт не проживання відповідачів [PERSON], [PERSON] за адресою: [ADDRESS] підтверджується актами обстеження зазначеної квартири від 30.01.2017р., 13.07.2017р., 12.09.2017р., 27.11.2017р., згідно яких на момент обстеження квартири в ній ніхто не проживає (а.с. 5, 39, 49, 50),. Отже, в судовому засіданні встановлено, що за вищевказаною адресою відповідачі не проживають більше шести місяців, що підтверджується вищезазначеними дослідженими доказами. Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Відповідно до ст. 4 ЖК України жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території Української РСР, утворюють житловий фонд. Житловий фонд включає жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать колгоспам та іншим кооперативним організаціям, їх об'єднанням, профспілковим та іншим громадським організаціям (громадський житловий фонд). Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Статтею 29 ЦК України встановлено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як було встановлено в судовому засіданні, відповідачі не проживають за вказаною адресою більше шести місяців без поважних причин, також їх відсутність понад шість місяців не відповідає випадкам, передбаченим пунктами 1-7 ст. 71 ЖК України, які передбачають, що право користування житловим приміщенням зберігається за відсутніми впродовж шести місяців з дня закінчення строку, вказаного у відповідному пункті, щоне заперечувалося відповідачами, і цей факт, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, не підлягає доказуванню. Таким чином, суд вважає, що, враховуючи той факт, що відповідачі не проживають більше шести місяців без поважних причин у вказаному житлі, їх можна визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою № [ADDRESS] у зв'язку з чим позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню, оскільки викладені позивачем в позові обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат підлягають задоволенню, оскільки його позов задоволено та понесені витрати підтверджені відповідним платіжним дорученням (а.с. 1), тому з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем при зверненні з наявним позовом до суду в рівних частинах з кожного. На підставі ст. ст. 4, 71, 72 ЖК України, ст. ст. 29, 405 ЦК України,

Outcome: approved