Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою. Позов мотивує тим, що 13.09.1968 року зареєстрували шлюб з відповідачкою. Від спільного життя неповнолітніх дітей не мають. Але відповідачка не згодна на розірвання шлюбу, тому він вимушений звернутись до суду. Подружні відносини між ними припинені 15 років тому, так як вони не розуміли один одного, мають різні погляди на життя. В сім'ї часто виникали сварки через те, що вони розмовляли «різною мовою». Не дивлячись на те, що проживають разом в одному будинку, вони не спілкуються. Про день, час та місце розгляду справи сторони повідомлялись належним чином. Позивач на розгляд справи не з'явився, подавав заяву про розгляд справи у його відсутність, посилаючись на тяжкий стан здоров'я. Суд, заслухавши думку відповідачки ухвалив, провести розгляд справи у відсутність позивача з врахуванням того, що він є інвалідом 1-ої групи та поданої ним заяви, де він просить провести розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, так як примирення вони не досягли, а їх взаємовідносини стали ще гіршими. В попередніх судових засіданнях відповідачка просила надати їм строк на примирення, так як вона щиро бажає зберегти сім'ю та вони з чоловіком не втратили взаємоповагу один до одного, конфлікт у їх сім'ї виник у зв'язку з тим, що близькі родичі чоловіка мають свої наміри щодо частки будинку, яка належить чоловіку. Їх подружні стосунки були припиненні не 15 років тому, а десь з пів року тому. 28.11.2014 року суд з врахуванням фактичних взаємин подружжя, про які сторони зазначили в своїх заявах, мотивів та причин розлучення, приймаючи до уваги їх тривалий шлюб та спільне проживання, вік сторін, недостатню обґрунтованість позивача його доводів щодо неможливості збереження шлюбу та бажання відповідачки прийняти засоби щодо збереження шлюбу, згідно ст.111 Сімейного Кодексу України надав їм строк на примирення 28.01.2015 року в судовому засіданні відповідачка пояснила, що не має заперечень щодо розірвання шлюбу, а в строк, який суд надав їм на примирення вона ніяких заходів до примирення не застосовувала, так як з 01 грудня 2014 року поїхала в м. Санкт - Петербург, де перебувала до 15 січня 2015 року. Зараз її влаштовує розірвання шлюбу, так як вона планує виїхати з країни. Заслухавши пояснення відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Дані правовідносини регулюються ст., ст.110, 112 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 13.09.1968 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4). Неповнолітніх дітей не мають. Ухвалою суду від 28.11.2014 року сторонам було надано строк на примирення, згідно пояснень відповідачки та заяви позивача, яка надійшла до суду 21.01.2015 року - примирення сторони не досягли. Відповідачка на розірвання шлюбу згодна. Спільне життя сторони припинили десь півроку тому, через постійні непорозуміння та сварки, які виникали в сім'ї. Спору про поділ майна немає. Суд вважає, що при даних обставинах шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечить інтересам сторін. Позивач відповідно до п.9 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнений, так як є інвалідом 1-ої групи. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, а тому оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, то з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved