Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 29 липня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач та відповідачем укладено кредитний договір № DNXRRX12640007, який складається з заяви позичальника та Умов надання кредиту фізичним особам «Розстрочка». Банк надав відповідачу строковий кредит у сумі 8610,37 грн. на строк 12 місяців з терміном повернення 29 липня 2009 року включно. Відповідач взяв на себе зобов'язання повернути суму кредиту, відсотки у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та винагороду за користування кредитними коштами у порядку та розмірах, встановлених договором. Позичальник зобов'язання за кредитним договором не виконує, у зв'язку з чим за ним виникла заборгованість, яка складається з заборгованості за кредитом, відсотками, штрафу та пені. У зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 71086,01 гривні та судові витрати, понесені ним при зверненні до суду. У судове засідання представник позивача не з'явився, згідно з позовною заявою зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю та просить суд про розглядати справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав. Згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача, який в наданій заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Судом встановлено, що 29 липня 2008 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № DNXRRX12640007, який складається із заяви позичальника та Умов надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», у відповідності до якого позивач надав відповідачу строковий кредит у сумі 8610,37 грн. на строк 12 місяців з терміном повернення 29 липня 2009 року включно. Кредит надано на споживчі потреби придбання товару. Відповідач взяв на себе зобов'язання повернути суму кредиту, відсотки у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та винагороду за користування кредитними коштами у порядку та розмірах, встановлених договором шляхом внесення щомісячних платежів, спрямованих на погашення кредиту /а.с.10/. З огляду на викладене вбачається, що між сторонами склались правовідносини передбачені главою 71 ЦК України. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України, - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як передбачено ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Отже, позичальник зобов'язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та вимог закону. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконує, допустив прострочення повернення кредиту і сплати відсотків за його користування, щомісячних платежі внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем. За розрахунками відповідача, станом на 13 травня 2016 року сума боргу становить 71086,01 гривень, що складається з наступного: 6533,18 гривень - заборгованість за кредитом; 351,65 гривня заборгованість по процентам за користування кредитом; 182,67 гривень заборгованість по комісії за користування кредитом; 60157,27 гривень - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи: 500,00 гривень - штраф (фіксована частина); 3361,24 гривня - штраф (процентна складова). Таким чином, зважаючи на вищенаведене, та за урахуванням того, що на виконання ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, суд вбачає підстави для часткового задоволення позову та присудження до стягнення заборгованості за договором на користь позивача з відповідача розмірі 67224,77 грн., яка складається з наступного: 6533,18 гривень - заборгованість за кредитом; 351,65 гривня заборгованість по процентам за користування кредитом; 182,67 гривні заборгованість по комісії за користування кредитом; 60157,27 гривень - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Водночас, з урахуванням положень ст.61 Конституції України, правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15, враховуючи що пеня та штрафи, визначені позивачем до стягнення з відповідача за своєю правовою природою є різновидами неустойки, яка виникла внаслідок порушення відповідачем зобов`язання за договором та які не можуть застосовуватися одночасно - не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафів в розмірі 500,00 грн. та 3361,24 грн. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що позивачем документально підтверджено сплату судового збору у сумі 1378,00 гривень, тому у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial