Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «ФА\~ІНТЕРТРЕЙДІНГ УКРАЇНА»\~про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні та моральної шкоди. Свої вимоги обгрунтовує тим, що між ним та відповідачем був укладений трудовий договір за яким він працював на посаді майстра з експлуатації та ремонту машин і механізмів відділу сервісного обслуговування в період з 11.03.2020 по 20.04.2021 року. 20.04.2021 він був звільнений за ст.38 КЗпП України за власним бажанням. Згідно наказу № 18 від 01.03.2021 «Про затвердження строків виплати добових на відрядження працівникам у 2021 році» та наказу № 28 «Про встановлення системи бонусів для майстрів експлуатації та ремонту машин і механізмів», встановлена система преміювання у вигляді бонусів. Підприємством встановлено премію (бонус) від персонального обсягу продажу запасних частин не враховуючи ПДВ, розмір яких залежить від персонально закритих нормо/годин. В грудні 2020 року, за його безпосередньою участю, було здійснено ряд правочинів на загальну суму 2271571 грн 45 коп. Тому загальний розмір бонусів повинен складати 35371,99 грн. При звільненні з ним не було проведено повного розрахунку по заробітній платі, не була виплачена премія від персонального обсягу продажу запасних частин. Лише 27.09.2021 з ним проведено повний розрахунок та перераховано йому 35371,99 грн. на картковий рахунок. Його середній заробіток за останні повних два місяці становив 15515 грн, 36 коп. Кількість робочих днів складав 42 дні. Середньоденний заробіток становить 369 грн 41 коп.(15515,36 грн : 42 дні). Кількість днів затримки становить 110 робочих днів починаючи з 21.04.2021 по 26.09. 2021 року, а тому розмір компенсації за затримку розрахунку становить 40635,10 грн. Крім цього, йому завдана моральна шкода яка полягає в душевних стражданнях, втраті нормальних життєвих зв`язків, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації його життя та забезпечення членів його сім`ї. Просить стягнути з відповідача компенсацію за затримку розрахунку в сумі 40635,10 грн та моральну шкоду в сумі 5000 гривень. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 06.10.2021 року провадження у справі відкрито, та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 06.12.2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якій зазначено, що вимоги позивача не підлягають до задоволення постільки, в силу ст. 117 КЗпП України, обов`язковою підставою та складовою відповідальності роботодавця за затримку розрахунку є наявність вини роботодавця. ТОВ «ФА ІНТЕРТРЕЙДІНГ УКРАЇНА» здійснюючи виплати усіх сум позивачу при звільненні не врахувало бонуси у зв`язку з тим, що начальником відділу обслуговування запасних частин не надано було інформації у відділ контролінгу та бухгалтерського обліку щодо бонусів позивача. Тому товариством здійснено було всі належні йому виплати. Позивач претензій щодо невиплати суми коштів не пред`являв. Після звернення адвоката позивача до товариства, ними була перевірена інформація та проведена повна виплата бонусів. Також позивачем не наведено жодного доказу щодо підстав відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні представник позивача адвокат Хворов В.В. позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав та просив відмовити в задоволенні вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Статтею 43 Конституції України\~передбачено право кожної людини на труд, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Зазначеному праву людини, яка належним чином виконує свої трудові обов`язки, в рівній мірі кореспондується обов`язок працедавця своєчасно та належним чином оплачувати труд працівника і своєчасно виплачувати йому заробітну плату. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачем ТОВ «ФА ІНТЕРТРЕЙДІНГ\~УКРАЇНА» був укладений трудовий договір відповідно до якого позивач працював на посаді майстра з експлуатації та ремонту машин і механізмів відділу сервісного обслуговування в період з 11.03.2020 по 20.04.2021 року. Наказом № 504 к 20.04.2021 позивач звільнений за ст.38 КЗпП за власним бажанням. Згідно наказу № 18 від 01.03.2021 «Про затвердження строків виплати добових на відрядження працівникам у 2021» та наказу № 28 «Про встановлення системи бонусів для майстрів експлуатації та ремонту машин і механізмів», встановлена система преміювання у вигляді бонусів. Підприємством встановлено премію (бонус) від персонального обсягу продажу запасних частин не враховуючи ПДВ, розмір яких залежить від персонально закритих нормо/годин. Як зазначає позивач, та не заперечував в судовому засіданні представник відповідача, в грудні 2020 року, за безпосередньою участю позивача, було здійснено ряд правочинів на загальну суму 2271571 грн 45 коп. Тому загальний розмір бонусів повинен складати 35371,99 грн. При звільненні з позивачем не було проведено повного розрахунку по заробітній платі, а саме, не була виплачена премія від персонального обсягу продажу запасних частин. Після звернення з адвокатським запитом до відповідача, 27.09.2021 з позивачем проведено повний розрахунок та перераховано йому 35371,99 грн. на картковий рахунок. В судовому\~засіданні представник\~відповідача даний\~факт визнав,\~зазначивши,\~що начальником\~відділу обслуговування\~ запасних\~частин не\~надано було\~інформації у\~відділ контролінгу\~та бухгалтерського\~обліку щодо\~бонусів позивача.\~ Згідно з ч. 1\~ст. 94 КЗпП України\~заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ч.1\~ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу. Як вказано у\~ст. 115 КЗпП України\~заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до\~ст. 116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення працівником вимоги про розрахунок. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювань ним суму. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 21.04.2021 по 26.09.2021, за 110 робочих днів, виходячи з суми середньоденного заробітку 369,41 грн на загальну суму 40635,10 грн. Згідно зі\~статтею 117 КЗпП України\~в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Передбачений ч. 1\~ст. 117 КЗпП України\~обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~ст. 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 р. № 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень\~ст. 233 КЗпП України\~у взаємозв`язку з положеннями ст.\~117,\~237-1\~цього\~Кодексу\~роз`яснив, що за ст. 47 Кодексу роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в ст. 116 Кодексу а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Оскільки, під час розгляду справи було встановлено, що працівникові [PERSON] не були виплачені належну йому заробітну плату в день звільнення, суд на підставі\~статті 117 КЗпП України, дійшов висновку про стягнення на користь позивача середнього заробітку за весь період затримки. З огляду на компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого ст. 117 КЗпП України ( постанова від 26.06.2019 у справі № 761/9684/15 ц). Зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до ст. 117 КЗпП України, необхідно враховувати розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; період затримки (прострочення) виплати такої заблоргованості, а також те з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; інші обставини справи встановлені судом, зокрема дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. Позивач звернувся з вимогою до відповідача про виплату йому розміру бонусів в серпні 2021 року і після звернення, 27.09.2021 року, йому були виплачені дані кошти. Сума середнього заробітку за час затримки розрахунку заявлена позивачем перевищує суму невиплаченої зарбітної плати. З огляду на вказані обставини, зокрема наведені дії позивача до відповідача, заявлена до стягнення сума середнього заробітку за час затримки розрахунку є очевидно неспівмірною із заявленною вимогою про стягнення заробітної плати. Тому суд вважає справедливим, пропорційним, таким що відповідатиме обставинам справи визначення розміру відповідальності відповідача в сумі 20317\~грн,\~75\~коп \~ за весь період прострочення виплати ним належної при звільненні суми заробітної плати. Зазначена сума не відображає дійсного розміру майнових втрат позивача, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, а є лише орієнтовною оцінкою тих його втрат, які б розумно можна було би передбачити. Такий висновок викладений і в постанові ВПВС 18.03.2020 року у справі № 711/4010/13-ц. Щодо заявлених вимог позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди суд приходить до наступного. Позивач зазначив,\~що в\~зв`язку з\~тим,\~що йому\~не була\~виплачена заробітна\~плата при\~звільненні,\~йому завдана\~моральна шкода\~яку він\~оцінює в\~5000\~гривень. Згідно п. 3 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», \~під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно ч. 1\~ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України\~передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Позивачем не доведено та не надано доказів заподіяння йому моральної шкоди саме невиплатою розміру бонусів, а тому вимоги позивача в цій частині не підлягають до задоволення. Постільки позивач звільнений від сплати судового збору, в силу \~ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України,\~з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 908 грн.

Outcome: approved