Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить достроково припинити дії свідоцтв України на знаки для товарів і послуг [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] на торговельні марки «[INFO]»,»[INFO]», «[INFO]» та «[INFO]», виданих на ім'я [PERSON], та зобов'язати Державну службу інтелектуальної власності внести інформацію про це до Державного реєстру свідоцтв на знаки товарів і послуг та опублікувати відомості про це в офіційному бюлетені «Промислова власність». Посилається в позові на те, що він є власником міжнародної реєстрації [NUMBER] на торговельну марку «[INFO]», [NUMBER] на торговельну марку «[INFO]», [NUMBER] на торговельну марку «[INFO]», що діють в багатьох країнах світу. Маючи намір використовувати торговельні марки у своїй господарській діяльності на території України, зробив заявки про поширення охорони міжнародних реєстрацій [NUMBER], [NUMBER] та [NUMBER] на територію України. Державна служба інтелектуальної власності України на підставі ст. 5 Мадридської Угоди та Протоколу до неї відмовила в наданні охорони міжнародним реєстраціям [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] на території України на підставі ч. 3 ст. 6 Закону України про торговельні марки шляхом винесення повідомлення про попередню відмову в наданні правової охорони торговельній марці «[INFO]» за міжнародною реєстрацією [NUMBER], «[INFO]» за міжнародною реєстрацією [NUMBER], «[INFO]» за міжнародною реєстрацією № [NUMBER] на території України. Тобто, позивачу за міжнародними реєстраціями №№ [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] було відмовлено в наданні правової охорони на підставі раніше зареєстрованих торговельних марок за свідоцтвами [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER],[NUMBER],[NUMBER], власником яких є відповідач [PERSON] Стверджує, що зазначені торговельні марки не використовуються в Україні протягом останніх трьох років щодо усіх товарів та послуг, для яких вони зареєстровані, ні самим відповідачем [PERSON], ні 3-ми особами, що дає достатні підстави для дострокового припинення їх дії. Свої вимоги обгрунтовує тим, що ним було здійснено запит до державного підприємства «Моніторинг ЗМІ України», яке надало довідку №40 від 27 жовтня 2014 року, відповідно до якої товари під торговельними марками за свідоцтвами №№ [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] на радіо, телебаченні та друкованих засобах масової інформації в період з 27 листопада 2009 року і до 27 жовтня 2014 року не рекламувалися в Україні. У відповідь на здійснене клопотання до Державної служби інтелектуальної власності України було отримано довідки №1932/24 від 23 жовтня 2014 року та №83/24 від 23 січня 2015 року, відповідно до яких до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг не вносились відомості щодо видачі ліцензій на використання торговельних марок за свідоцтвами [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER]. Зазначає також, що потреби сучасних підприємств оптової та роздрібної торгівлі передбачають обов'язкову наявність Глобального номера товарних позицій (штрихового коду) на товарі, який є практичним інструментом, завдяки якому здійснюються облікові операції під час поставок та продажу товарів. Підприємство торгівлі не має змоги обліковувати товар без штрихового коду GS1. Відповідно до інформації Асоціації товарної нумерації України «ДжіЕсІ Україна» №0241/01 від 29 жовтня 2014 року Асоціація не присвоювала ідентифікаційних номерів GS1 товарним позиціям, у складі назв яких заявлено позначення торговельних марок за свідоцтвами [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER],[NUMBER]. Щодо торговельної марки за свідоцтвом № [NUMBER]. Свою позицію про невикористання відповідачем [PERSON] торговельної марки за свідоцтвом № [NUMBER] щодо товарів та послуг 4,9,29,30,35,37, 43 класів МКТП аргументує тим, що за повідомленням Держгеонадр України № 119/П1-12-14 від 03 листопада 2014 року спеціальний дозвіл на користування надрами на його ім'я не видавався. Зазначає, що надання такої послуги 37 класу МКТП, для яких зареєстрована торгівельна марка за свідоцтвом [NUMBER], як добування копалин, потребує отримання спеціального дозволу на користування надрами. Згідно інформації Державної служби інтелектуальної власності України №1-15/8070 від 03 листопада 2014 року відповідач [PERSON].з заявами про внесення відомостей до Реєстру не звертався, до реєстрів не внесений, контрольних марок та свідоцтв про звернення відомостей до реєстру не отримував. Послуги 09 класу МКТП, для яких зареєстрована торговельна марка за свідоцтвом № [NUMBER], пов'язані з розповсюдженням комп'ютерних програм та баз даних, а також їх прокатом, за свідоцтвом [NUMBER] не надавалися. Згідно листа №04.03-11-184/20-П від 03 листопада 2014 року Державної санітарно-епідеміологічної служби України експлуатаційні дозволи на ім'я [PERSON] на об'єкти потужностей, які здійснюють в Україні діяльність з обігу харчових продуктів під торговельною маркою за свідоцтвом [NUMBER], не видавалися. Зважаючи на те, що виробництво або обіг товарів 29, 30 та надання послуг 43 класів МКТП, для яких зареєстрована торговельна марка, потребує наявність відповідних дозволів, то з отриманої відповіді випливає, що [PERSON] їх не отримував. Відповідно до листа №1084/12/61-14 від 29 жовтня 2014 року Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики і комунальних послуг, [PERSON] ліцензій на право провадження певних видів діяльності в нафтогазовому комплексі не отримував. Виходячи з того, що виробництво товарів 4 класу МКТП, для яких зареєстрована торговельна марка за свідоцтвом [NUMBER], потребує наявність відповідних дозволів, вважає, що [PERSON] не використовував товари 4 класу МКТП. Окрім того, за повідомленням Державної архітектурно-будівельної інспекції України №40-3-81 від 27 жовтня 2014 року у Єдиному реєстрі відсутня інформація щодо видачі [PERSON] дозволів на виконання будівельних робіт. Виробництво товарів 37 класу МКТП, для яких зареєстрована торговельна марка за свідоцтвом [NUMBER], потребує наявність відповідних дозволів, а тому їх відсутність свідчить про те, що [PERSON] не використовував товари 37 класу МКТП. Листом Державного агенства України з туризму та курортів № 2921/60/2-14від 29 жовтня 2014 року підтверджується, що [PERSON] не отримував ліцензії на туроператорську діяльність і з заявою про її видачу не звертався. Враховуючи, що надання послуг 43 класу МКТП, для яких зареєстрована торговельна марка за свідоцтвом № [NUMBER], потребує спеціального дозволу, вона відповідачем не могла використовуватися. За повідомленням Міністерства економічного розвитку та торгівлі України №2006-12/38156-07 від 31 жовтня 2014 року сертифікати відповідності, видані [PERSON], в Реєстрі державної системи сертифікації не зареєстровано. З цього випливає, що [PERSON] без попередньої сертифікації не мав права виробляти, вводити в обіг харчову продукцію під торговельною маркою за свідоцтвом [NUMBER]. Щодо торговельної марки за свідоцтвом № [NUMBER], зареєстрвоаної 26 квітня 2010 року. За повідомленням Державної служби інтелектуальної власносіт №1-15/8070 від 03.11.2014 року відповідач [PERSON] свідоцтв про внесення відомостей до реєстру не отримував, в той час, коли виробництво товарів 9 класу МКТП за свідоцтвом № [NUMBER] потребує відповідних дозволів. Державне агенство з туризму та курортів листом № 2921/60/2-14 від 29.10.2014 року повідомило, що [PERSON] ліцензії на туроператорську діяльність не має і за її отриманням не звертався. Враховуючи, що надання послуг 39 класу МКТП за даним свідоутвом потребує відповідно дозволу, вважає, що такі послуги відповідачем не надавалися. Щодо торговельної марки за свідоутцтвом № [NUMBER]. На запит позивача Держенергонадра України своїм листом № 119/П/-12-14 від 03.11.2014 року повідомило, що спеціальний дозвіл на користування надрами на ім»я відповідача не видавався, в той час, коли виробництво товарів 9 класу МКТП за свідоцтвом [NUMBER] потребує їх наявності, а тому послуги 37 класу МКТП відповідачем надаватися не могли. За повідомленням Державної служби інтелектуальної власності №1-15/8070 від 03.11.2014 року відповідач свідоцтв про внесення відомостей до реєстру не отримував. Врховуючи, що надання послуг 37 класу МКТП потребує спеціального дозволу, ці послуги відповідачем не надавалися. Державна санітарно-епідеміологічна служба України своїм листом № 04.03-11-184/20-П від 03.11.2014 року повідомила, що експлуатаційні дозволи на ім»я відповідача на об»єкти потужностей, які здійснюють в Україні діяльність з обігу харчових прлдуктів, не видавався. В той же час, виробництво або обіг товарів 29, 30 та надання послуг 43 класу МКТП за даним свідоцтвом потребує наявність відповідних дозволів. За таких обставин вважає, що ці послуги відповідачем надаватися без спеціального дозволу не могли. Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг листом № 1084/12/61-14 від 29.10.2014 року повідомила, що відповідач ліцензій на парво провадження певних видів діяльності в нафтогазовому комплексі щодо виробництва товарів 4 класу МКТП не отримував. Окрім того, за повідомленням Державної архітектурно-будівельної інспекції України №40-3-81 від 27 жовтня 2014 року у Єдиному реєстрі відсутня інформація щодо видачі [PERSON] дозволів на виконання будівельних робіт. Виробництво товарів 37 класу МКТП, для яких зареєстрована торговельна марка за свідоцтвом [NUMBER] потребує наявність відповідних дозволів, а тому їх відсутність свідчить про те, що [PERSON] не використовував товари 37 класу МКТП. Державне агенство України з туризму та курортів листом № 2921/60-2-14 від 29.10.2014 ркоу повідомило, що ліцензії відповідач на туропреторську діяльінсть не має і за її видачею він не зветався. Таким чином вважає, що послуги 43 класу МКТП відповідачем надаватися не могли. Щодо торговельної марки за свідоцтвом № [NUMBER]. Згідно з випискою з Державного реєстру свідоцутв України на знаки для товарів і послуг відносно свідоцтва № [NUMBER] торговельна марка зареєстровна 26 квітня 2010 року щодо товарів та послуг 4,9, 29,30,35,37,39, 43 класів МКТП. Держенергонадра України своїм листом № 119/П/-12-14 від 03.11.2014 року на запит позивача повідомило, що спеціальний дозвіл на користування надрами на ім»я відповідача не видавався, в той час, коли надання послуг 37 класу МКТП потребує відповідного дозволу, а тому без його наявності відповідач такі посуги надавати не міг. За повідомленням Державної служби інтелектуальної власності № 1-15/8070 від 03.11.2014 року відповідач свідоцтв про внесення відомостей до реєстру не отримував. Згідно з повідомленням Державної санітарно-епідеміологічної служби України № 04.03-11-184/20-П від 03.11.2014 рокуповідомила, що експлуатаційні дозволи на ім»я відповідача на об»єкти потужностей, які здійснюють в Україні діяльність з обігу харчових прлдуктів, не видавався. Тобто, товари 29 та 30 та послуги 43 класу МКТП відповівдачем не надавалися. Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг листом № 1084/12/61-14 від 29.10.2014 року повідомила, що відповідач ліцензій на право провадження певних видів діяльності в нафтогазовому комплексі щодо виробництва товарів 4 класу МКТП не отримував. За вище приведеними листами Державної архітектурно-будівельної інспекції України та Держвне агенство з туризму та курортів ліцензії відповідачу на проведення двяльності на послуги 37 та 43 класу МКТП не видавалися. Щодо торговельної марки за свідоцтвом № [NUMBER]. За повідомленнями Держенергонадр України, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Державної архітектурно-будівельної інспекції України та Держвного агенства з туризму та курортів відповідачу даними органами також не видавалися ліцензії на користування надрами, туроператорської діяльності та виконання будівельних робіт, також не видавалися. Виходячи з того, що така діяльність може вестися лише на підставі відповідних дозволів, відповідач послуг 4, 37 та 43 класу МКТП за даним свідоцтвом не надавав. Крім того, Державна інспекція України з безпеки на наземному транспорті листом № 5208/10/15-14 від 30.10.2014 року повідомила, що відповіда не має ліцензії на право провадження господарської діяльності з пеервезення пасажирів, небезпечних вантажів, багажу автомобільним/залізничним/транспортом. Державна авіаційна служба листом № 3.19-12012 від 04.11.2014 року повідомила, що відповідач з завою про отримання ліцензії з надання послуг з перевезення не звертався і не отримував. З повідомлення Державної інпекції з безпеки на морському та річковому транспорті № 3425-01/05.2.1/45-14 від 06.11.2014 року вбачається, що в ліцензійному реєстрі, який ведеться Укрморрічінспекцією, відсутні записи про видачу відповідачу ліцензії на провадження господарської діяльності з надання таких послуг. Виходячи з того, що надання послуг 39 класу МКТП, для яких зареєстрована торгвельна марка за свідоцтвом [NUMBER], потребує відповідних дозволів, вважає, що послуги 37 класу МКТП відповідачем не надавалися. Виходячи з цього, вважає, що свідоцтва України на знаки для товарів і послуг [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER],виданих на ім'я [PERSON], повинні бути достроково припинені. Представник позивача вимоги останнього в судовому засіданні підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання неодноразово не з'являвся, про час розгляду справи повідомлявся належним чином. Згідно зі зворотнього поштового повідомлення відповідач отримав судові повістки в судові засідання, призначені на 22 липня 2015 року та 31 серпня 2015 року, тобто володіє інформацією про наявність спору в суді, рухом справи в суді не цікавиться. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з цього, суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним,а його неявку в судове засідання без поважних причин, а тому вважає за можливе розглядати справу в йогов ідстуності. Представник відповідача - Державної служби інтелектуальної власності України в судовому засіданні проти позову заперечував. Зазначив, що з точки зору закону при достроковому припиненні дії свідоцтв на знаки для товарів та послуг обов»язок доведення факту використання знака покладено на його власника. Тобто, таке припинення потребує повного та об»єктивного дослідження. Вважає, що надані позивачем в обгрунтування позову докази не можуть вважатися таким доказом та підставою для дострокого припинення дії свідоцтв. Виходячи з цього, просить у позові відмовити. Після дачі пояснень у справі та дослідження матеріалів справи після оголошеної перерви представник відповідача в судове засідання не з»явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином. Про причину неявки суд до відома не поставив. Виходячи з того, що підстави, визнаечні ст.169 ЦПК України, для відкладення розгляду справи чи оголошення перерви в ній відсутні,суд вважає за можливе закінчувати розгляд справи в його відсутність. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. Відповідно до ч.2 ст.497 ЦК України чинність майнових прав інтелектуальної власності на торговельну марку може бути припинено достроково у випадках, передбачених законом. Згідно з п.(С) ст. 5 Паризької конвенції про охорону промислової власності від 20.03.1883 року, якщо в країні використання зареєстрованого знака є обов'язковим, реєстрація може бути скасована лише по закінченні справедливого строку і лише тоді, коли зацікавлена особа не подасть докази, що виправдовують причини її бездіяльності. За правилами ст. 17 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» власник свідоцтва повинен добросовісно користуватися правами, що випливають із свідоцтва. Згідно з ч. 4 ст. 18 Закону якщо знак не використовується в Україні повністю або щодо частини зазначених у свідоцтві товарів і послуг протягом трьох років від дати публікації відомостей про видачу свідоцтва або від іншої дати після цієї публікації, будь-яка особа має право звернутися до суду із заявою про дострокове припинення дії свідоцтва повністю або частково. Дія свідоцтва може бути припинена повністю або частково якщо власник свідоцтва не зазначить поважні причини такого невикористання. Таким чином, наведені вище положення Закону розповсюджуються також і на міжнародні реєстрації, дія яких поширюється на територію України. Судом встановлено, що Державною службою інтелектуальної власності на ім»я відповідача [PERSON] були зареєстровані знаки для товарів і послуг: -[INFO] за свідоцтвами України № [NUMBER] від 10.12.2007 року; № [NUMBER] від 27.07.2009 року; № [NUMBER] від 26.04.2010 року; № [NUMBER] від 25.03.2010 року; -[INFO] за свідоцтвом України № [NUMBER] від 26.04.2010 року; -[INFO] за свідоцтвом України № [NUMBER] від 11.05.2010 року. Дані обставини підтверджуються виписками з Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг станом на 27 жовтня 2014 року. / т.1. а.с.16 - 48 / Відкрите акціонерне товариство «Нафтова компанія «РОСНАФТА» є власником міжнародної реєстрації [NUMBER] на торговельну марку «[INFO]», [NUMBER] на торговельну марку «[INFO]», [NUMBER] на торговельну марку «[INFO]», що діють в багатьох країнах світу. З метою використання торговельної марки «[INFO]» та «[INFO]» у своїй господарській діяльності на території України, позивачем було зроблено заявки про поширення охорони міжнародних реєстрацій [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] на території України. Державною службою інтелектуальної власності України було відмовлено позивачу в наданні охорони міжнародним реєстраціям [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] на території України на підставі ч. 3 ст. 6 Закону України « Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» шляхом винесення повідомлення про попередню відмову в наданні правової охорони торговельній марці «[INFO]» за міжнародною реєстрацією [NUMBER], «[INFO]» за міжнародною реєстрацією [NUMBER], «[INFO]» за міжнародною реєстрацією № [NUMBER] на території України. / т.1. а.с. 128 - 131; 136 - 137; 141 - 143 / Відповідно до даної норми закону не можуть бути зареєстровані як знаки позначення, які є тотожними або схожими настільки, що їх можна сплутати зі знаками, раніше зареєстрованими чи заявленими на реєстрацію в Україні на ім'я іншої особи для таких самих або споріднених з ними товарів і послуг. Згідно з п. 4. ст. 16 до Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів та послуг» використанням знака визнається: нанесення його на будь-який товар, для якого знак зареєстровано, упаковку, в якій міститься такий товар, вивіску, пов'язану з ним, етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет, зберігання такого товару із зазначеним нанесенням знака з метою пропонування для продажу, пропонування його для продажу, продаж, імпорт (ввезення) та експорт (вивезення); застосування його в діловій документації чи в рекламі та в мережі Інтернет, у тому числі в доменних іменах. Знак визнається використаним, якщо його застосовано у формі зареєстрованого знака, а також у формі, що відрізняється від зареєстрованого знака лише окремими елементами, якщо це не змінює в цілому відмітності знака. Отже, аналіз даних нормативних актів дає підстави для висновку про те, що виходячи із правової сутності знака для товарів і послуг, обов'язковою умовою використання знаку є його використання саме стосовно товарів, щодо яких цей знак зареєстрований на території України. В даному випадку мається на увазі використання знаку стосовно товарів відповідних класів, првиедених позивачем у позові. Відповідно до приведених позивачем доказів, отриманих від уповноважених органів,зазначених више, відомості щодо відповідача [PERSON], як користувача виданих на його ім»я свідоцтв на знаки для товарів та послуг, відсутні. За інформацією Державної служби інтелектуальної власності станом на жовтень 2014 року та січень 2015 року до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг не вносилися відомості щодо видачі ліцензій на використання торговельних марок за спірними свідоцтвами. За інформацією державного підприємства «Моніторинг ЗМІ України» товари під торговельними марками за свідоцтвами №№ [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] на радіо, телебаченні та друкованих засобах масової інформації в період з 27 листопада 2009 року і до 27 жовтня 2014 року в Україні не рекламувалися. / т.1, а.с. 49 - 65 / Відповідно до інформації Асоціації товарної нумерації України «ДжіЕсІ Україна» Асоціація не присвоювала ідентифікаційних номерів GS1 товарним позиціям, у складі назв яких заявлено позначення торговельних марок за свідоцтвами [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER],[NUMBER]. / т.1, а.с.67 - 81 / Згідно відповіді Держгеонадр України спеціальний дозвіл на користування надрами за свідоцтвами [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER],[NUMBER] на ім'я відповідача [PERSON] також не видавався. З повідомдення Державної служби інтелектуальної власності випливає, що послуги 09 класу МКТП за свідоцтвами [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], пов'язані з розповсюдженням комп'ютерних програм та баз даних, а також їх прокатом, за свідоцтвом [NUMBER] відповідачу не надавалися Згідно листа Державної санітарно-епідеміологічної служби України експлуатаційні дозволи на ім'я [PERSON] на об'єкти потужностей, які здійснюють в Україні діяльність з обігу харчових продуктів під торговельною маркою за свідоцтвом [NUMBER] не видавалися. Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики і комунальних послуг, повідомила, що [PERSON] ліцензій на право провадження певних видів діяльності в нафтогазовому комплексі за свідоцтвом № [NUMBER] не отримував. За повідомленням Державної архітектурно-будівельної інспекції України у Єдиному реєстрі відсутня інформація щодо видачі [PERSON] дозволів на виконання будівельних робіт за свідоцтвом [NUMBER]. За повідомленням Міністерства економічного розвитку та торгівлі України сертифікати відповідності, видані [PERSON] на торговельну марку за свідоцтвом № [NUMBER], не зареєстровані. З цього випливає, що [PERSON] без попередньої сертифікації не мав права виробляти, вводити в обіг харчову продукцію під торговельною маркою за свідоцтвом [NUMBER]. Державна інспекція України з безпеки на наземному транспорті (Укртрансінспекція) повідомила про відсутність у [PERSON] ліцензії на право провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів, багажу автомобільним (залізничним) транспортом. Державна авіаційна служба України повідомила, що [PERSON] з заявою на отримання ліцензії з надання послуг з перевезення пасажирів, вантажу до Державіаслужби України не звертався і такої ліцензії не отримував. Згідно листа Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті в Ліцензійному реєстрі, який ведеться Укрморрічінспекцією, відсутні записи щодо видачі ліцензії [PERSON] на провадження господарської діяльності з надання послуг з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів, багажу річковим, морським транспортом. / т.1, а.с. 82 - 95 / Комплексний аналіз положень п. 4 ст. 18 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» дозволяє стверджувати, що підставою для дострокового припинення дії свідоцтва України є невикористання торговельної марки в Україні протягом трьох років від дати її реєстрації або від іншої дати після такої реєстрації. Докази, які можуть підтвердити використання знаку для товарів і послуг, повинні бути обмежені трирічним строком до дати звернення позивача до суду. Отже, за змістом наведених норм підставою для дострокового припинення свідоцтва України на торговельну марку є відсутність на ринку України товарів та/або послуг, маркованих нею, невикористання зареєстрованої торговельної марки протягом визначеного законом трирічного строку та відсутність поважних причин такого невикористання. При цьому обов'язок з доказування наявності поважних причин невикористання торговельної марки покладено на власника торговельної марки. Відповідачу [PERSON], як власнику вище приведених спірних торговельних марок, була надана можливість для захисту своїх прав шляхом повідомлення про розгляд даної справи у визначений час, а отже, він мав можливість скористуватися наданими процесуальними правами, в тому числі й надати інформацію щодо використання спірного знака, або, в разі відсутності такого використання, зазначити поважні причини такого невикористання та надати докази цього. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ч. 1 ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Таким чином, законодавством України кожній особі гарантовано та закріплено право на судовий захист своїх прав та вільний вибір способів такого захисту. Відповідач, двічі належним чином повідомлений про час розгляду справи, своїм правом не скористався, проти вимог позивача заперечень не подав, як і доказів на підтвердження використання або поважних причин невикористання торговельних марок за спірними свідоцтвами. Позивач, у свою чергу, звертаючись до суду з позовом про дострокове припинення дії свідоцтв України на торговельні марки,здійснив максимально можливі правові дії щодо доказування невикористання знаків відповідачем. Виходячи з цих обставин, суд вважає, що ні відповідачем [PERSON]особисто, ні будь-якою іншою особою під контролем власника, більше трьох років від дати публікації відомостей про видачу свідоцтв не спірні торговельні марки, свідоцтва не використовувалися відповідно до положень п. ст. п. 4. ст. 16 до Закону України «Про охорону прав на знаки для товарі та послуг». Таке невикористання на території України знака для товарів і послуг є порушенням обов'язку власника цієї торговельної марки та зловживанням ним своїм правом, та створює перешкоду в отриманні правової охорони для торгової марки позивачем на території України. За таких обставин позивач має право захисту своїх охоронюваних законом інтересів. Відповідно до Положення про Державну службу інтелектуальної власності України, затвердженого Указом Президента України від 08.04.2011року N 436/2011, служба, зокрема, здійснює міжнародне співробітництво у сфері правової охорони інтелектуальної власності і представляє інтереси України з питань охорони прав на об'єкти права інтелектуальної власності у міжнародних організаціях відповідно до законодавства. Відповідно, Державна служба інтелектуальної власності України в контексті Протоколу до Мадридської угоди про міжнародну реєстрацію знаків, є Відомством Договірної сторони України, обов'язком якого є направлення такого повідомлення з метою внесення у Міжнародний реєстр запису про дострокове припинення дії міжнародної реєстрації знаку на території України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд, зважаючи на те, що даний спір виник виключно у зв'язку з діями відповідача [PERSON], як правовласника, а діями Державної служби інтелектуальної власності України права позивача порушені не були, покладає понесені позивачем витрати по сплаті судового збору на відповідача [PERSON]

Outcome: approved