Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми збитку у розмірі 6749,02 грн. та судових витрат вказуючи, що в результаті здійснення порушення Правил користування електричною енергією, за адресою: [ADDRESS], позивачу були завдані збитки на вищевказану суму. Представник позивача у судовому засідання підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі з наведених підстав. Відповідач у судовому засідання заперечувала проти заявлених позовних вимог та просила суд відмовити у задоволені позову. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст. 714 ЦК України, ст. ст. 24-27 Закону України «Про електроенергетику», Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 та Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04 травня 2006 року № 562. Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини. Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. У судовому засіданні встановлено, що ПАТ «Одесаобленерго» поставляє електричну енергію у квартиру [ADDRESS]. Зазначеному споживачу ЦРЕМ, який є виробничим підрозділом енергопостачальної компанії, присвоєний особовий рахунок [NUMBER], а споживач, відповідно пункту 42.5 ПКЕЕ для населення, повинен здійснювати розрахунки за спожиту електричну енергію. Отже між сторонами виникли договірні правовідносини, у зв'язку з чим на підставі ст. ст. 11, 509 ЦК України виникли відповідні зобов'язання, передбачені ст. 714 ЦК України. 02 лютого 2012 року в ході проведення перевірки уповноваженими представниками енергопостачальника, за адресою: [ADDRESS] було виявлене порушення правил користування електричною енергією, яке полягало в самовільному підключенні до електричної мережі, шляхом використання штучного нуля. Дане порушення було зафіксовано актом про порушення ПКЕЕН №016506 від 02.02.2012 р.. при цьому, відповідно до п. 53 ПКЕЕН, акт було підписано споживачем без зауважень, який підтвердив факт порушення ПКЕЕН. Також акт підписаний двома уповноваженими представниками ЦРЕМ. У зв'язку з порушеннями п. 42 ПКЕЕН відповідачеві було виписано додатковий рахунок на суму 6749,02 грн. Таким чином, судом встановлено, що відповідачем, [PERSON], порушені умови, визначені змістом зобов'язання. Правові наслідки порушення умов договору про постачання енергетичними ресурсами визначені законом України «Про електроенергетику», Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, ст. 623 ЦК України. Нормою ч. 4 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» передбачається, що споживач електроенергії несе відповідальність згідно із законодавством за порушення умов договору та Правил. Згідно ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, повинен відшкодувати завдані збитки. Пункт 4 Порядку визначення розміру і відшкодування збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок викрадення електричної енергії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 08 лютого 2006 року № 122, встановлює, що обсяг електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем правил користування електричною енергією, визначається за величиною розрахункового споживання електричної енергії протягом періоду порушення на підставі акта виявлених порушень, складеного відповідно до Методики. Згідно з п. 53 Правил та Методики розрахунок завданих енергопостачальнику збитків здійснюється: за добовою величиною розрахункового споживання електричної енергії; за кількістю днів з дня останнього контрольного зняття представником енергопостачальника показів приладів обліку чи його технічної перевірки до дня усунення порушення, але не більше терміну позовної давності; за тарифами для населення, що діяли у період, за який нараховується розмір збитків. Згідно до ст. 525 ЦК України не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання, крім випадків, передбачених законом або договором. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом ( ч. 1 ст. 598 ЦК України). Ці підстави зазначені в ст. 599, 600, 601, 604-609 ЦК України. За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбаченого договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином ( ст. 599 ЦК України). Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). З огляду на вищевикладене, суд вважає, що майнові права позивача порушені та підлягають захисту шляхом задоволення позовних вимог у повному обсязі. Судові витрати суд вважає за необхідне розподілити у відповідності до правил ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved