Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

позивач, звернувся до суду з позовом про визнання права власності, покликаючись на те, що згідно свідоцтва про право власності на квартиру від 19 вересня 1996 року, [PERSON], рідна сестра його бабці, є власником 1/6 частини квартири за адресою [ADDRESS]. [INFO] року [PERSON] померла. З [INFO] року він добросовісно заволодів вказаним майном, відкрито та безперешкодно ним володіє. Просить визнати за ним, за набувальною давністю, право власності на 1/6 частину квартири за адресою [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю, давши пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні зазначив, що при вирішенні спору покликається на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши інші матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог. Судом встановлено, що позивач зареєстрований та постійно проживає за адресою [INFO]. /а.с. 11/ Згідно свідоцтва про право власності на квартиру від 19 вересня 1996 року, [PERSON], яка за твердженням позивача є рідною сестрою його бабці, є власником 1/6 частини квартири за адресою [ADDRESS]. /а.с. 4/ Суд вважає, що покликання позивача та його представника на те, що за ним слід визнати право власності на вказану частину квартири, так як він починаючи з [INFO] року відкрито, безперервно володіє зазначеним майном, оскільки суд безперечно враховує при вирішенні даного спору думку викладену у інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 28 січня 2013 року у якому йдеться про те, що позов про право власності за давністю володіння не може пред'являти законний володілець, тобто особа, яка володіє майном по волі власника і завжди знає хто є власником майна. У такого володільця право на чуже майно має похідний та обмежений характер. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий. Застосування набувальної давності передбачає відсутність титулу (підстави) для виникнення права власності в момент захоплення (заволодіння) чужою річчю. У разі якщо існує інша підстава для виникнення права власності у момент заволодіння (наприклад, спадкування), а сторона посилається на строк набувальної давності, слід визнати, що стороною вибрано невірний спосіб захисту, тобто такий, який не відповідає специфіці правовідносин, що виникли. Натомість, в даному випадку, позивач знає та чітко вказує, що власником спірного майна є рідна сестра його бабці [PERSON], спірне нерухоме майно за адресою [ADDRESS] має власника та суду не надано жодних переконливих доказів того, що вона, за життя, відмовилась від даного майна. Окрім того, суд вважає, що, на даний час, існує також інша підстава для виникнення права власності позивача на спірне майно, а саме спадкування, оскільки позивач чітко зазначає, що власник майна є рідна сестра його бабці [PERSON] та суду не надано належних та допустимих доказів неможливості набуття права власності на спірне майно шляхом спадкування з тих чи інших причин. У листі від 17 березня 2014 року, нотаріусом другої Львівської державної нотаріальної контори, жодним чином не зазначено про неможливість набуття права власності на спірне майно шляхом спадкування, а лише вказано, які дії позивачу для цього слід вчинити. /а.с. 51/ З огляду на наведене суд вважає, що, в судовому засіданні, у відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, позивачем та його представником, не подано належних та допустимих доказів і судом не отримано доказів на підтвердження того, що позивачем вибрано вірний спосіб захисту своїх прав та інтересів, а саме набуття права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх об'єктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого ствердження в судовому засіданні, оскільки позивачем та його представником не представлено, а судом не отримано жодних переконливих доказів у їх підтвердження, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed