Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Київської міської ради, посилаючись на те, що [INFO] померла його мати [PERSON], яка постійно проживала в [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входили у тому числі будинок та земельна ділянка площею 0,0759 га. 19.12.1996 року [PERSON] було складено заповіт на ім'я [PERSON], за яким передбачався перехід йому 3/4 частин житлового будинку [ADDRESS]. Позивач є власником 1/4 частини цього ж будинку. Стосовно земельної ділянки в заповіті зазначено нічого не було, отже до заповіту вона не входить. 10.04.2001 року [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, після чого уклав договір дарування 3/4 частин житлового будинку на ім'я [PERSON] З моменту смерті матері позивач проживав у належній йому 1/4 частині житлового будинку. Протягом всього часу до смерті матері [PERSON] проживав поряд з нею, оскільки вона була в безпорадному стані, і здійснював та продовжує здійснювати нагляд за прилеглою земельною ділянкою, підтримував та підтримує її в належному стані. Ці факти свідчать про фактичне прийняття позивачем спадщини, а саме земельної ділянки площею 0,0759 га. [PERSON] фактично прийняття спадщини - земельної ділянки не здійснював і до державної нотаріальної контори у визначений законом строк не звертався, в будинку не проживав. В державному акті про право приватної власності на землю зазначено, що позивач [PERSON] має у спільній приватній власності земельну ділянку разом із [PERSON] Зазначені вище обставини свідчать про фактичний вступ позивачем у спадщину, а саме в управління земельною ділянкою, і про відсутність дій, що свідчать про фактичне прийняття спадщини [PERSON] Позивач просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,0759 га, яка знаходиться по [ADDRESS], та стягнути з відповідача судові витрати. Під час розгляду справи в якості відповідача до участі у справі було притягнуто [PERSON] В судовому засіданні позивач та його представник підтримали свої позовні вимоги з тих же підстав, просили позов задовольнити. Представник відповідача - Київської міської ради в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлений, тому суд вважав за можливе розглядати справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні з позовом не погодилися, просили відмовити в задоволенні позову. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.4). Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є дітьми померлої [PERSON], а отже спадкоємцями першої черги в рівних частках відповідно до ст. 529 ЦК України 1963 року, що діяв на час відкриття спадщини. На день смерті спадкодавиці їй належало на праві власності 3/4 частини житлового будинку [ADDRESS], на які 19.12.1996 року нею було складено заповіт на ім'я [PERSON] (а.с.5 - копія заповіту). 1/4 частина житлового будинку [ADDRESS] належить на праві власності позивачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 17.10.1996 року Першою Київською державною нотаріальною конторою (а.с.19 - копія свідоцтва). 10.04.2001 року державним нотаріусом Четвертої Київської державної нотаріальної контори [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 3/4 частини житлового будинку [ADDRESS] після померлої [PERSON] (а.с. 106 - копія свідоцтва). 14.03.2003 року [PERSON] подарував 3/4 частини житлового будинку [ADDRESS] [PERSON] (а.с.59 - довідка Київського БТІ). На підставі розпорядження Київської міської державної адміністрації від 15.09.1997 року №1426 [PERSON] та [PERSON] передано у спільну приватну власність земельну ділянку площею 0,0759 га по [ADDRESS] для обслуговування жилого будинку і господарських будівель. Відповідно до вказаного розпорядження 24.03.1999 року [PERSON] отримав Державний акт на право приватної власності на землю, зареєстрований за №85-2-00106 (а.с.6), а [PERSON] - Державний акт на право приватної власності на землю, зареєстрований за №85-2-00107 (а.с.44 - довідка №3137 від 07.08.2001 року Київського міського управління земельних ресурсів, а.с. 136 - копія акту). Положеннями ст. 42 Земельного кодексу 1990 року передбачалось, що громадяни, яким жилий будинок, господарські будівлі та споруди і земельна ділянка належать на праві спільної сумісної власності, використовують і розпоряджаються земельною ділянкою спільно. Використання і розпорядження земельною ділянкою, що належить громадянам на праві спільної часткової власності, визначаються співвласниками цих об'єктів і земельної ділянки пропорційно розміру часток у спільній власності на даний будинок, будівлю, споруду. Отже, на день смерті [PERSON] їй належало на праві власності 3/4 частини земельної ділянки площею 0,0759 га по [ADDRESS], заповіт на яку вона не залишила. Відповідно ч. 1 до ст. 537 ЦК України 1963 року частина майна, що залишилась незаповіданою, розподіляється між спадкоємцями за законом, закликаними до спадкоємства в порядку статей 529 - 533 цього Кодексу. Тому 3/4 частини земельної ділянки площею 0,0759 га по [ADDRESS] є спадковим майном, яке успадковують спадкоємці за законом. Позивач [PERSON] є власником 1/4 частини земельної ділянки та будинку [ADDRESS], зареєстрований у цьому будинку та на момент смерті матері і після її смерті користувався ним та земельною ділянкою в повному обсязі, оскільки порядок користування будинком і земельною ділянкою не визначений і вони в натурі не розподілені. Крім того, 04.04.2006 року [PERSON] подав до Четвертої Київської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у виді земельної ділянки по [ADDRESS] після померлої матері, на звороті якої державним нотаріусом зазначено про те, що фактом прийняття спадщини є сумісне проживання спадкоємця зі спадкодавицею до дня смерті останньої з 16.10.1961 року по час, що стверджується штампом УВС Подільського району (а.с.115 - копія заяви). Вказані обставини щодо користування будинком та земельною ділянкою на момент смерті і після смерті [PERSON] підтвердила в судовому засіданні свідок [PERSON] За приписами ст. 549 ЦК України 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Оскільки позивач фактично вступив в управління спадковим майном, він прийняв спадщину після померлої матері [PERSON] Відповідач [PERSON] 03.02.2000 року, т.т. у шестимісячний строк, подав до Четвертої Київської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у виді будинку [ADDRESS] після померлої матері (а.с.94 - копія заяви), а 02.01.2003 року - подав заяву про прийняття спадщини у виді земельної ділянки за тією ж адресою (а.с. 111) . Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням, а тому зі змісту цих норм вбачається, що спадкоємець приймає (або не приймає) спадщину в повному обсязі. З огляду на вищевикладене, відповідач у встановлений законом шестимісячний строк звернувся до нотконтори з заявою про прийняття спадщини, а отже прийняв спадщину. Таким чином, спадкоємцями за законом після померлої [PERSON] є позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] в рівних частинах. Отже, за позивачем слід визнати право власності в порядку спадкування за законом на 3/8 частини земельної ділянки по [ADDRESS] після померлої матері [PERSON] Враховуючи викладене, суд вважає, що позов в судовому засіданні доведений частково, а тому підлягає частковому задоволенню. На підставі наведеного ст.ст. 529, 537, 548, 549 ЦК України 1963 року,

Outcome: partial