Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив зняти з нерухомого майна [PERSON] арешт, накладений реєстратором - Дев`ятою київською державною нотаріальною конторою на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби у Солом`янському районі (на теперішній час внаслідок перейменування - Солом`янський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ) б/н від 28.11.2002 на ј частини квартири за адресою: [ADDRESS] , власник: [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що 11 лютого 2020 року він [PERSON] звернувся до Дев`ятої київської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини після смерті його батька - [PERSON] , який помер [INFO] . У відповідь на його звернення, 11 лютого 2020 року була заведена спадкова справа за № 65488761. До складу спадщини входить, зокрема ј частина квартири за адресою: [ADDRESS] . Вказує в позовній заяві, що у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом [PERSON] було відмовлено, оскільки на вищевказану частину квартири накладено арешт. 28.07.2020 Солом`янським районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Божко О.О. була надана відповідь, що згідно автоматизованої системи виконавчих проваджень на виконанні відсутні виконавчі документи, за якими боржником є [PERSON] . Повідомлено, що надати більш детальну інформацію щодо виконавчого провадження Відділ не має можливості, оскільки відповідно до ч.1, 2 розділу ХІ Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби, передані до архіву органу справи та виконавчі провадження, строк зберігання яких закінчився, підлягають знищенню. У зв`язку з тим, що Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року, не передбачено механізм та порядок зняття арешту по виконавчим провадженням, які є знищеними, [PERSON] просить суд звільнити з-під арешту ј частини квартири за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 24.09.2020 у справі відкрито спрощене позовне провадження. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У встановлений ухвалою строк відзиву на позовну заяву від відповідача не надійшло. Третя особа пояснення щодо позову в порядку, передбаченому ст. 181 ЦПК України, не подала. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. 11 лютого 2020 року позивач [PERSON] звернувся до Дев`ятої київської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини після смерті його батька - [PERSON] , який помер [INFO] . (а.с. 4). 11 лютого 2020 року була заведена спадкова справа за № 65488761. До складу спадщини,яка відкрилася після смерті [PERSON] входить, зокрема, ј частина квартири за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 6). Разом з тим, у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом позивачу було відмовлено, оскільки на вищевказану частину квартири накладено арешт. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься архівний запис №1356753, зареєстрований 06.10.2004 року, відповідно до якого реєстратором - Дев`ятою київською державною нотаріальною конторою на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби у Солом`янському районі (на теперішній час внаслідок перейменування - Солом`янський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ) б/н від 28.11.2002 накладено арешт на ј частини квартири за адресою: [ADDRESS] , власник: [PERSON] . (а.с. 7). 28.07.2020 Солом`янським районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) позивачу була надана відповідь, що згідно автоматизованої системи виконавчих проваджень на виконанні відсутні виконавчі документи, за якими боржником є [PERSON] . (а. с. 8) Повідомлено, що надати більш детальну інформацію щодо виконавчого провадження Відділ не має можливості, оскільки відповідно до ч.1, 2 розділу ХІ Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби, передані до архіву органу справи та виконавчі провадження, строк зберігання яких закінчився, підлягають знищенню. У зв`язку з тим, що Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року, не передбачено механізм та порядок зняття арешту по виконавчим провадженням, які є знищеними, позивач [PERSON] просить суд звільнити з-під арешту ј частини квартири за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Права власності є непорушними. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа може звернутися до суду з позовом про зняття арешту з майна. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні Згідно ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. При цьому, ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Таким чином, враховуючи, що згідно Автоматизованої системи виконавчих проваджень у Солом`янському районному відділі державної виконавчої служби м. Києва на виконанні відсутні виконавчі документи, за якими боржником є [PERSON] , в межах якого було накладено арешт на належне йому майно, наявність вказаного арешту майна порушує права позивача на отримання спадщини за законом після смерті його батька та як наслідок реалізації своїх прав у здійсненні права власності, а тому суд вважає, що звернення позивача до суду з даним позовом узгоджується з вимогами чинного законодавства. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За таких обставин та оцінивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved