Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про зміну розміру та способу стягнення аліментів, які стягуються з нього на користь відповідача на утримання дитини [PERSON], [INFO], з 1/3 частки усіх видів доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на 1000 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, посилаючись на те, що сума стягнутих аліментів для нього завелика, оскільки він ніде не працює, на обліку в центрі зайнятості не перебуває та має на утриманні непрацездатну матір. Відповідач поданим своїм відзивом на позовну заяву заперечує проти задоволення позову. Зазначає, що послання позивача на скрутне матеріальне становище та утримання непрацездатної матері, не підтверджуються жодним доказом. В той же час у неї на утриманні окрім доньки є мати, яка є інвалідом 2 групи. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь - якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло,сторони скористались правом на подання заяв по суті справи. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Зясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04 червня 2005 року задоволений позов [PERSON]В до [PERSON]В про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, а саме ухвалено: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/3 частки усіх видів доходів, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно починаючи з 07.04.2005 року і до досягнення дитиною повноліття, допустити негайне виконання рішення у межах сум платежу за один місяць. На підставі виконавчого листа №2-2285 від 14.06.2005 року, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва, відкрито виконавче провадження №30941490 з примусового виконання цього виконавчого листа про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/3 частки усіх видів доходів, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно починаючи з 07.04.2005 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до довідки про склад сімї виданої товариством з обмеженою відповідальністю «Центральний 1» разом з позивачем зареєстрована його мати [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. Копією пенсійного посвідчення серії АБ № 629829 підтверджено, що [PERSON]О являється пенсіонером, перебуває на обліку в Центральному управлінні ПФУ м. Миколаєва та отримує пенсію за віком. Як вбачається із розрахунку заборгованості по справі № 2-2285 виданого Центральним відділом державної виконавчої служби міста [PERSON] територіального управління юстиції у Миколаївській області станом на 01.03.2018 року заборгованість по аліментам становить 34192 грн. 78 коп. За змістом ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3\~ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182\~СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно\~ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів отримувач аліментів може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до ч.4\~ст.273 ЦПК України\~якщо після набрання рішенням законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. З аналізу вказаних норм чинного законодавства вбачається, що для збільшення /зменшення розміру аліментів або зміни способу їх стягнення потрібна наявність певних умов, зміна матеріального стану платника або одержувача аліментів, зміна стану здоровя, тощо. Позивачем не зазначено жодної з підстав передбачених приписами статті 192 СК України які б свідчили про можливість зменшення аліментів шляхом зміни способу їх стягнення та не надано належних доказів у підтвердження таких підстав у разі їх існування. Дослідивши надані позивачем докази, суд приходить до висновку, що з часу винесення рішення суду про стягнення аліментів на утримання дитини матеріальний стан позивача не змінився в бік погіршення. Твердження позивача щодо знаходження на його утриманні непрацездатної матері не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки вона є пенсіонером, отримує пенсію за віком, тобто має самостійний дохід. З огляду на досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні цивільного позову. Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі ст. ст. 182-184, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: dismissed