Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про сплату та стягнення аліментів, посилаючись на те, що 13 грудня 2007 року був зареєстрований шлюб з відповідачем, який розірвано на підставі рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 листопада 2010 року. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу дочка почала проживати окремо з матір'ю. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 жовтня 2012 року з нього на користь відповідачки стягнуто аліменти на дочку в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У зв'язку зі зміною відповідачем місця роботи та проживання, починаючи з 20 грудня 2015 року дитина проживає з ним та знаходиться на його утриманні. Так як дочка перестала проживати з відповідачкою та перебувати на її утриманні, вважає, що є всі підставі для звільнення його від сплати аліментів, визначення місця проживання разом з ним та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, тому позивач звернувся до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач позовні вимоги уточнив та просив зупинити проведення з нього на користь відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини та встановити фактичне місце проживання дитини разом з ним, визнавши за ним обов'язок її утримання. Відповідач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення, що підтвердила своєю письмовою заявою. Представник Центральний відділ державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції в судовому засіданні поклалася на розсуд суду. Представник Органу опіки та піклування м. Черкаси в судовому засіданні пояснила, що для правильного вирішення справи, необхідно підготувати висновок про визначення місця проживання дитини, та в подальшому до судового засідання не з'явилась, причини неявки суду не відомі, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства. В судовому засіданні встановлено, що 13 грудня 2007 року між сторонами був зареєстрований шлюб, який розірвано на підставі рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 листопада 2010 року. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: дочку [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу дочка проживала окремо з матір'ю. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 жовтня 2012 року з позивача на користь відповідачки стягнуто аліменти на дочку в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З грудня 2015 року дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на його утриманні, що підтверджується Актом опитування сусідів від 27 грудня 2015 року і Актом обстеження умов проживання від 26 лютого 2016 року. З звіту про здійснені відрахування та виплати від 05 січня 2016 року з місця роботи позивача КЗ «Черкаська міська стоматологічна поліклініка ЧМР» вбачається, що з заробітної плати [PERSON] здійснювалися регулярні відрахування на сплату аліментів. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Враховуючи те, що з грудня 2015 року і по даний час дитина проживає з батьком та знаходиться на його утриманні, що відповідачем в судовому засіданні не оспорюється, суд вважає, що позовна вимога про зупинення стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання дочки підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 141 Сімейного Кодексу України мати, батько, мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до права та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, зобов'язані також піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток (ст. 150 СК України). Батьки мають рівні права на виховання дитини та спілкування з нею, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно з ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки і піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Судом враховано, що батько дитини має належні матеріально-побутові умови, має можливість утримувати дитину. В помешканні для дитини створено належні умови для проживання, навчання, розвитку та відпочинку дитини. Оцінивши зібрані у справі докази, а також те, що відповідач не заперечує проти визначення місця проживання дитини з батьком, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо визначення місця проживання дитини з батьком підлягають до задоволення, оскільки це відповідає інтересам дитини, позивач має можливість створити дитині належні умови для її виховання та розвитку. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, а саме зупинення проведення стягнення з [PERSON] на користь [PERSON], аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що проводиться відповідно до рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 жовтня 2012 року, та встановлення фактичного місця проживання [PERSON] з батьком [PERSON].

Outcome: approved