Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначив, що йому та його дружині [PERSON] , яка є третьою особою по справі на праві спільної часткової власності належить право власності на житловий будинок [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про спадщину та договору купівлі-продажу частину будинку від 28.02.2020 року, укладеного між позивачем та [PERSON] , яка діяла на підставі доручення в інтересах власника частини означеного будинку - [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Запорізького нотаріального округу Єдемською-Фастовець О.О. Відповідачі по справі є родичами колишньої власниці будинку, які були зареєстровані з її згоди, але виїхали з будинку ще до укладення договору купівлі-продажу частини будинку, а саме: [PERSON] виїхав з будинку у 2000 році, а [PERSON] у 2017 році. На теперішній час відповідачі залишаються зареєстрованим в будинку, але ним не користуються, своїх речей там не мають, витрат по оплаті житлово-комунальних послуг не несуть. Перебування відповідачів на реєстраційному обліку в належному позивачу будинку створює перешкоди у здійсненні ним права власності, спричиняє збитки через необхідність сплати житлово-комунальних послуг виходячи із кількості зареєстрованих осіб, тому він просить про усунення цих перешкод шляхом позбавлення відповідачів права користування будинком, належним йому на праві спільної власності. Ухвалою судді від 29.04.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) учасників процесу. Позивач до суду не з`явився, представник позивача надав письмове звернення, яке містить прохання про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, просив позов задовольнити, а також надав згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідачі, належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, до суду не з`явилися з невідомих причин. Відзивів чи будь-яких заяви суду не надали. Третя особа також не з`явилася в судове засідання, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до ст. 211, ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить 60/100 частині будинку [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу частину будинку від 28.02.2020 року, укладеного між позивачем та [PERSON] , яка діяла на підставі доручення в інтересах власника частини означеного будинку - [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Запорізького нотаріального округу Єдемською-Фастовець О.О. (а.с. 6-7) та копією свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.8). Його дружині [PERSON] , яка є третьої особою по справі, належить на праві власності 40/100 частин означеного будинку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 13-15). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в будинку [ADDRESS] (а.с. 16-20), однак [PERSON] в означеному будинку не проживає з 2000 року, [PERSON] не проживає з 2017 року, своїх речей там не мають, витрат по оплаті житлово-комунальних послуг не несуть, що підтверджується актом обстеження житлового будинку від 05.04.2021 року (а.с. 22), а також поясненнями свідків, які надали свої пояснення під час судового засідання 10.09.2021 року. Відповідно до ч. 1 ст. 43 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи серед іншого мають право подавати докази, подавати заяви та клопотання. Відповідно до ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Положення ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України визначають, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Так, свідок [PERSON] , під час минулого судового засідання пояснила, що раз на тиждень навідує батьків. Знає, що [PERSON] виїхав з будинку у 200 року, [PERSON] виїхав приблизно чотирьох, п`яти років назад, виїхали добровільно, їх речей в будинку не має, повернтись в будинок за цей час не намагалися. Свідок [PERSON] пояснив, сім`ю [PERSON] знаю з 2003-2004 років. [PERSON] продала свою частину будинку [PERSON] . З [PERSON] особи не знайом, ніколи його не бачив, знаю, що [PERSON] його батько. [PERSON] з 2015-2016 року не проживає в будинку, виїхав добровільно. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а в силу ст. 383 ЦК власник жилого будинку має право використовувати помешкання, зокрема, для власного проживання, проживання інших осіб. До видів речових прав на чуже майно в силу ст. 395 ЦК України відноситься, зокрема, право користування, а в силу ст. 401 ЦК право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Згідно із ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Вирішуючи вимоги позову про позбавлення відповідачів права користування належним позивачу будинком на користь позивача, суд виходить з того, що існування цього права може бути зумовлене його реалізацією, тобто постійним проживанням в житлі. Перебування відповідачів на обліку в належному позивачу житлі створює для нього перешкоди у здійсненні повною мірою права власності, яке з урахуванням встановлених обставин та наведених норм закону підлягає захисту. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підставою для знаття з реєстрації є, зокрема, остаточне рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням або про виселення. У зв`язку з викладеним право позивача, як вже зазначено, підлягає захисту в обраний ним спосіб. Хоча цивільним процесуальним законодавством і встановлено обов`язок суду розподілити судові витрати під час ухвалення рішення, проте позивач не заявив вимог щодо стягнення з відповідача, витрат понесених зі сплати судового збору, суддя приходить до висновку, що позивач бажає самостійно нести ці видатки, тому суд не вбачає підстав для обмеження особи в розпорядженні належним йому правом на власний розсуд.

Outcome: approved