Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики, посилаючись на те, що 14.11.2015 року він позичив [PERSON] грошові кошти в сумі 1000 доларів США строком на один місяць, про що свідчить відповідна розписка відповідача від 14.11.2015 року та договір позики від 14.11.2015 року. Однак до цього часу відповідач борг не повернув, зустрічей і розмов уникає. Крім того, п.6 даного договору позики передбачено, що у випадку несвоєчасного повернення позики позичальник сплачує суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, 60% річних від простроченої суми боргу та моральну шкоду у розмірі позики, у звязку з чим заборгованість за даним договором позики станом на 15.10.2016 року становить: основний борг в розмірі 1000 доларів США, що еквівалентно 26100 грн.; 60 % річних від простроченої суми боргу в розмірі 500 доларів США, що еквівалентно 13050 грн.; моральну шкоду в розмірі 1000 доларів США, що еквівалентно 26100 грн., а всього 65250 грн., а тому був змушений звернутись до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за договором позики. Позивач в судове засідання не зявився, однак від нього надійшла заява, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, справу просить слухати у його відсутності, в судовому засіданні 03.03.2017 року вказав, що відповідач був ознайомлений з умовами договору позики та підписав його, 16.11.2016 року отримав від відповідача грошові кошти в розмірі 1000 доларів США в якості відшкодування моральної шкоди та заперечив щодо сплати йому відповідачем в рахунок відсотків 50 доларів США та на протязі шести місяців по 1500 грн. щомісячно та в липні 2016 року 2500 грн.. Представник відповідача в судове засідання зявився, позовні вимоги не визнав та пояснив, що відповідач уклав даний договір позики з позивачем, оскільки відповідачу були необхідні кошти на лікування доньки, проте останній у звязку з важким матеріальним становищем не зміг вчасно повернути кошти. Не заперечив, що підпис у даному договорі позики здійснено відповідачем, однак при підписанні договору відповідач був неуважний і договір не читав, у звязку з чим не вбачає підстав сплачувати 60% річних від простроченої суми боргу та моральну шкоду. Крім того відповідач при укладенні договору позики сплатив позивачу в рахунок відсотків 50 доларів США та на протязі шести місяців по 1500 грн. щомісячно та в липні 2016 року 2500 грн., а також 16.11.2016 року відповідач через посередника [PERSON] повернув позивачу позику в сумі 1000 доларів США. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що їй відомо, що позивач [PERSON] позичив [PERSON] грошові кошти в розмірі 1000 доларів США, однак вона не була присутня при цьому, а її повідомив про це по телефону [PERSON] та сказав, що відразу при позиці дав відповідачу 50 доларів США. Знає, що на протязі шести місяців з дня укладення договору позики [PERSON] повертав позивачу по 1500 грн. щомісячно, а в липні 2016 року повернув ще 2500 грн., однак розписки про це у позивача не взяв. 16.11.2016 року [PERSON] через неї повернув позивачу позику в сумі 1000 доларів США. Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1046 ч. 1, 1049 ч.1 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначенні родавими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості; позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В судовому засіданні встановлено, що згідно розписки від 14.11.2015 року, договору позики від 14.11.2015 року вбачається, що 14.11.2015 року [PERSON] позичив [PERSON] грошові кошти в сумі 1000 доларів США строком на один місяць. Крім того, п.6 даного договору позики передбачено, що у випадку несвоєчасного повернення позики позичальник сплачує суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, 60% річних від простроченої суми боргу та моральну шкоду у розмірі позики. Про взяті на себе зобовязання за договором позики відповідач засвідчив своїм підписом у даному договорі, про що й не заперечив в судовому засіданні представник відповідача. Проте, у встановлений договором позики строк відповідач дані зобовязання не виконав, а лише 16.11.2016 року повернув позивачу частину заборгованості за договором позики в розмірі 1000 доларів США, що підтверджується розпискою від 16.11.2016 року. Як вже встановлено в судовому засіданні з пояснень позивача зазначена сума боргу відшкодована в якості моральної шкоди. Представник відповідача в судовому засіданні не зміг спростувати, що заборгованість було відшкодовано в частині основної суми боргу, а не моральної шкоди. Суд не може взяти до уваги твердження представника відповідача [PERSON] та свідка [PERSON] про сплату відповідачем після укладення даного договору позики позивачу в рахунок відсотків 50 доларів США та на протязі шести місяців по 1500 грн. щомісячно та в липні 2016 року ще 2500 грн., оскільки відповідачем та його представником не надано письмових доказів на підтвердження цих обставин. Враховуючи положення ст.627 ЦК України, що сторони є вільними в укладенні договору та визначенні умов договору, відповідачем зазначені положення не оспорені, та вбачаючи, що під час розгляду справи позивачу частково повернуто грошові кошти за договором позики, про що не заперечує позивач та представник відповідача та те, що позивач на розяснення суду відмовився зменшити позовні вимоги чи залишити без розгляду, суд його позовні вимоги задовольняє частково з врахуванням повернутої суми боргу. Враховуючи вищевикладене та те, що позивач просить стягнути борг за курсом долара США згідно НБУ станом на 15.10.2016 року, що становить 2580.7400 грн., суд не може вийти за межі позовних вимог та стягнути суму заборгованості станом на день розгляду справи, а отже вважає стягнути з відповідача на користь позивача основний борг в розмірі 1000 доларів США, що еквівалентно 25807,4 грн., 60 % річних від простроченої суми боргу в розмірі 500 доларів США, що еквівалентно 12903,7 грн.; а всього 1500 доларів США, що еквівалентно 38711.1 грн., та таким чином задовольняє позовні вимоги також частково, оскільки вказаний позивачем еквівалент гривні до долара США станом на 15.10.2016 року більший від офіційного курсу НБУ, позивач також не бажав збільшити розмір позовних вимог в даній частині позову. Відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», враховуючи те, що [PERSON] є інвалідом другої групи, що підтверджується копією посвідчення серії АГ №376982 від 10.09.2004 року, суд вважає за необхідне звільнити його від сплати судового збору. Згідно ст. 88 ЦК України суд рахує за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 640,00 грн. судового збору.

Outcome: approved