Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення зайво нарахованої та виплаченої заробітньої плати. В судовому засіданні представник позивача (на підставі довіреності) посилалася на те, що згідно наказу загальноосвітної школи І-ІІІ ступенів с. Пиріжна від 06 вересня 2002 року №19-к на 0,5 ставки медичної сестри було прийнято з 02 вересня 2002 року за сумісництвом [PERSON]. [PERSON] працювала за основним місцем роботи у фельдшерсько-акушерському пункті в с. Пиріжна на посаді медичної сестри. За результатами ревізії фінансово-господарської діяльності відділу освіти Кодимської районної державної адміністарції Одеської області за період з 01 липня 2011 року по 31 серпня 2013 року виявлено порушення ст. 102 КЗпП України та пункту 2 Положення «Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій», відповідно до якого, праця сумісникам оплачується за фактично виконану роботу у вільний від основної роботи час. Відділом освіти проведено зайве нарахування та виплату заробітної плати в сумі 6860 грн. та проведено зайве нарахування до державних цільових фондів на суму 2490,18 грн., що разом складає 9350,18 грн. за фактично невідпрацьований час зовнішньому суміснику. Внаслідок накладки робочого часу по основні роботі в школі [PERSON] зайво нараховано та виплачено заробітну плату за 2011-2013 роки в сумі 5552,48 грн.. Таке порушення допущено директором школи - відповідачем [PERSON], який затверджував графіки роботи та який несвоєчасно витребував графіки роботи сумісників за основним місцем роботи, та підписував табелі обліку робочого часу. Просить стягнути з відповідача на користь позивача 5552,48 грн.. Представник відповідача (на підставі угоди) в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що відповідач не може нести матеріальну відповідальність у зв»язку з тим, що медичний працівник фактично відпрацювував той час, за який проводилось нарахування заробітної плати. Жодного прогулу з боку медичного працівника не було зафіксовано, а тому і зайво нарахованої та виплаченої заробітної плати не мало місця. Доказів того, що мала місце накладка робочого часу позивачем не надано, а тому в позові повинно бути відмовлено. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що безпідставно нарахованої та виплаченої заробітної плати з боку директора школи не було, оскільки вона, як медичний парцівник - сумісник, після роботи за основним місцем у фельдшерсько-акушерському пункті в с. Пиріжна, працювала за сумісництвом у школі згідно графіку. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона проводила ревізію фінансово-господарської діяльності відділу освіти Кодимської РДА за період з 01 липня 2011 року по 31 серпня 2013 року. Під час ревізії було виявлено, що по Пиріжнянській середній школі було проведенозайве нарахування та виплату заробітної плати за фактично невідпрацьований час зовнішньому суміснику - медсестрі [PERSON]. Це відбулося тому, що за основним місцем роботи [PERSON] працює у фельдшерсько-акушерському пункті в с. Пиріжна. Згідно графіку роботи, в один і той же час [PERSON] працювала і в середній школі. Свідки [PERSON] і [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що знають [PERSON] як медсестру у Пиріжнянській школі. Знають, що та працює за сумісництвом, оскільки теж працюють у цій школі. Жодного випадку не з»явлення на роботі з її боку допущено не було. Згідно наказу №19-к вд 06 вересня 2002 року по Пиріжнянській ЗШ І-ІІІ ступенів [PERSON] прийнята на роботу медсестри (0,5 ставки) з 02.09.2002 року. Згідно акту ревізії фінансово-господарської діяльності відділу освіти Кодимської РДА за період з 01 липня 2011 року по 31 серпня 2013 року по Пиріжнянській школі поведено зайве нарахування та виплату заробітної плати за фактично невідпрацьований час зовнішньому суміснику [PERSON]. Суд, вислухавши вимоги та заперечення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав. Згідно статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагроди за працю захищається законом. Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Згідно частини 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень… Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень… Судом установлено, що третя особа - [PERSON] працює за сумісництвом у Пиріжнянстькій ЗШ І-ІІІ ст. на посаді медичної сестри. Як убачається з акту ревізії фінансово-господарської діяльності відділу освіти Кодимської РДА за період з 01 липня 2011 року по 31 серпня 2013 року по Пиріжнянській школі проведено зайве нарахування та виплату заробітної плати за фактично невідпрацьований час зовнішньому суміснику [PERSON]. Разом з тим, в судовому засіданні твердження, що викладені у зазначеному акті ревізії, спростовані показаннями свідків, згідно яких медична сестра [PERSON] працювала в Пиріжнянській ЗШ І-ІІІ ступенів відповідно до графіка роботи, фактів не з»явлення на робочому місці з боку [PERSON] не було. Тобто, [PERSON] отримувала заробітну плату за фактчино відпрацьований час. Доказів того, що заробітна плата зайве нараховувалась і виплачувалась тій, позивачем не надано. Згідно частини першої статті 102-1 КЗпП України працівники, які працюють за сумісництвом, одержують заробітну плату за фактично виконану роботу. Виходячи з викладеного, суд прийшов до переконання, що вимоги позивча є не обгрунтованими і такими, що задоволеними бути не можуть. На підставі ст.102-1 ч.1 КЗпП України,

Outcome: dismissed