Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про виселення з житлового будинку, який знаходиться за адресою [ADDRESS], без надання іншого житла. Свої вимоги мотивував тим, що вказана нерухомість була придбана ним з прилюдних торгів, право приватної власності позивача на даний будинок у встановленому законом порядку посвідчено та зареєстроване. Позивач звертався з проханням до відповідачів про виселення, проте в добровільному порядку вони не виселяються та створюють йому перешкоди в користуванні власністю, в зв'язку з чим він звернувся з вказаним позовом до суду. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явились, були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Відповідно до положень ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який був повідомлений належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутність або якщо зазначені ним причини неявки визнані судом не поважними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши позивача та його представника, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. Положеннями ст.41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно положень ст.ст.317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до положень ч.3 ст.109 Житлового кодексу України регламентовано, що звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою [ADDRESS], що підтверджено даними свідоцтва про право власності від 11 вересня 2012 року, який посвідчений приватним нотаріусом Кривоозерського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №1229(а.с.6). Зазначене майно було придбане позивачем з прилюдних торгів та зареєстровано в Первомайському міжміському бюро технічної інвентаризації, що підтверджено даними витягу про Державну реєстрацію прав від 25 вересня 2012 року(а.с.5). Позивач, будучи обмеженим у здійсненні права власності щодо спірного житлового будинку, має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном шляхом виселення попередніх власників. Як встановлено в судовому засіданні, та підтверджується матеріалами справи - листом(а.с.8), позивач звертався до відповідачів з вимогою про виселення, однак ті не виконали його вимоги добровільно. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] був позбавлений права власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою [ADDRESS], в зв'язку з реалізацією його з прилюдних торгів. За даними Кривоозерського районного сектору УДМС України в Миколаївській області №152 від 03 лютого 2015 року [PERSON] за обліками адресно-довідкової картотеки не значиться. Оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до о [PERSON], [PERSON] про виселення з житлового будинку без надання іншого є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно положень ст.88 ЦПК України, витрати, пов'язані з розглядом справи, суд вважає за необхідне покласти на відповідача.

Outcome: partial