Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

Позивач, звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу, посилаючись на те, що 29 січня 2015 року відповідач позичив у позивача грошові кошти у розмірі 6000 ,00 гривень, про що дав розписку. Відповідно до умов розписки відповідач зобов'язався повернути грошові кошти до 10 лютого 2015 року, але свої зобов'язання не виконав. До теперішнього часу відповідач грошові кошти не повернув. Відмова відповідача виконати свої зобов'язання за договором позики та повернути позику добровільно змушує позивача звернутися до суду з позовом про примусове стягнення суми боргу. Крім того, відповідно до норм діючого законодавства я маю право на стягнення з відповідача інфляційних витрат. У лютому 2015 року індекс інфляції склав 105,3 %, а у березні 110,8% Таким чином розрахунок складає: 6000x105,3% : 100=6318 грн; 6318x110,8% : 100= 7000,34 грн; 7000,34 грнх114% : 100=7980,39 грн; 7980,39 грн х102,2% : 100=8155,96грн; 8155,96грнх100,4% : 100=8188,58грн У судовому засіданні позивач наполягала на задоволенні позову. Відповідач до судового засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши позивача встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд приходить наступного висновку. Судом встановлено, що 29 січня 2015 року відповідач позичив у позивача грошові кошти у розмірі 6000 ,00 гривень, про що дав розписку. Відповідно до умов розписки відповідач зобов'язався повернути грошові кошти до 10 лютого 2015 року, але свої зобов'язання не виконав. (а.с. 15) коштів до 25.10.2012 року. (а.с. 6) Відповідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання боржник повинен відшкодувати збитки, тому вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитом є обґрунтованими. Ч. 1 ст. 1046 ЦК України За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно вимог ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України - судові витрати необхідно стягнути з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved