Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просив визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно №19427340, видане 24.03.2014 року Реєстраційною службою Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області, скасувати рішення про Державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 11853042 від 24.03.2014 року, прийняте державним реєстратором Реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, свідоцтво видавалось на підставі декларації про готовність об*єкта до експлуатації (Декларація 1), зареєстрованого Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Миколаївській області від 10.04.2013 року та декларації про готовність об*єкта до експлуатації (Декларація 2), зареєстрованого Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Миколаївській області від 14.03.2014 року. Наказами №2 та №63 від 26.06.2015 року реєстрація Декларації-1 та Декларації-2 скасовані. Оскільки у разі скасування рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації на підставі рішення суду, за такого просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Позивач до судового засідання не з*вився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги позову підтримав. Відповідачі у судове засідання не зявилися, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності та позовні вимоги визнали у повному обсязі. Третя особа до судового засідання не з*явилася, про час та місце судового засідання повідомлена належним чино, причини неявки суду не повідомила. Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності сторін. Обставини справи, встановлені судом. Згідно витягу прав власності на нерухоме майно від 26.04.2005 року, виданого Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації загальна площа нежитлового приміщення (літ А-2) за адресою: м. Миколаїв, вул. Радянська, буд. 6-8 складає 1393,3 кв.м. При цьому, 207/1000 часток вказаного нежитлового приміщення на праві приватної власності належить [PERSON] та 57/1000 часток вказаного нежитлового приміщення на праві приватної власності належить [PERSON] Рішенням Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 22.10.2010 року 207/1000 частині нежитлового приміщення магазину по вул. Радянській, 6-8 (заг. площею 282,2 кв.м.), яка належить [PERSON], надано нову адресу: вул. Радянська, 6/9. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданим 14.12.2010 року Виконавчим комітетом Миколаївської міської ради, нежитлове приміщення магазину за адресою: Миколаївська обл., м. Миколаїв, вул. Радянська, буд. 6/9, загальною площею 282,9 кв.м. на I-му поверсі в нежитловій будівлі літ. А-3 належить [PERSON] на праві приватної власності. 29.12.2010 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування частки нежитлових приміщень, згідно з яким позивач подарував, третя особа прийняла в дар 49/100 часток в праві спільної часткової власності на магазин. Згідно п. 1.1 договору дарування за домовленістю сторін в реальне конкретне користування та володіння [PERSON] переходять нежитлові приміщення №1-4, загальною площею 138,7 кв. м. Згідно Декларації 1 від 10.04.2013 року загальна площа будівлі літ. «А2» - Торгово-офісні приміщення» № 6/3 по вул. Радянській в м. Миколаєві складає 213,9 кв.м., а згідно Декларації 2 від 14.03.2014 року загальна площа будівлі літ. «А2» - Торгово-офісні приміщення» № 6/3 по вул. Радянській в м. Миколаєві складає 246,3 кв.м. Таким чином, різниця складає 32,4 кв. м. Згідно технічного паспорта на нежитлове приміщення магазину за адресою: №6/9, вул. Радянська, м. Миколаїв від 14.01.2014 року (Поверх 1, Літ. А) належить на праві спільної часткової власності спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] Окрім того, у техпаспорті зазначено, що у користуванні [PERSON] знаходяться приміщення, позначені як №12 площею 16,9 кв.м. та №13 площею 15,5 кв.м. Загальна площа вказаних приміщень становить 32,4 кв. м. Саме ці приміщення відповідач [PERSON] помилково включила до Декларації 2, як побудовані нею самостійно та зареєструвала право власності на них. Свідоцтво про право власності на нерухоме майно торгово-офісні приміщення за адресою: Миколаївська обл., м. Миколаїв, вул. Радянська, 6/3 загальною площею 246,3 кв.м. видавалось на підставі Декларації про готовність об*єкта до експлуатації далі Декларація 1), зареєстрованого Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області 10.04.2013 року за №МК143131000184 та Декларації про готовність об*єкта до експлуатації, зареєстрованого Інспекцією архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області від 14.03.2014 року за №МК142140730271. 24.03.2014 року Реєстраційною службою Миколаївського міського управління юстиції на ім*я [PERSON] видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно торгово-офісні приміщення за адресою: Миколаївська обл., м. Миколаїв, вул. Радянська, 6/3 загальною площею 246,3 кв.м. (індексний номер №19427340). Підставою внесення запису про державно реєстрацію права власності стало рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:11853042 від 24.03.2014 року. Наказами №62 та №63 від 26.06.2015 року, виданими Управлінням Державної архітектурно-будівельною інспекцією у Миколаївській області, скасовано реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт «Реконструкція з прибудовою торгово-офісних приміщень за адресою: м. Миколаїв, вул. Радянська, 6/3, зареєстровані за №МК143131000184 від 10.04.2013 року та за №МК142140730271 від 14.03.2014 року. Згідно ст. 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі якщо замовник самостійно виявив технічну помилку у надісланому повідомленні про початок виконання підготовчих чи будівельних робіт, зареєстрованій декларації про початок виконання підготовчих чи будівельних робіт або про готовність обєкта до експлуатації, а також у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які не є підставою вважати обєкт самочинним будівництвом відповідно до закону, до такого повідомлення або декларації вносяться зміни у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Частиною 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно, видається: фізичним та юридичним особам на новозбудовані, реконструйовані об'єкти нерухомого майна. Згідно ч. 1 ст. 19 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі договорів, укладених у порядку, встановленому законом, та актів прийому-передачі активів та/або зобов'язань неплатоспроможного банку приймаючому або перехідному банку, крім випадків, визначених законом. Пунктом 49 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ №868 від 17.10.2013 року встановлено, що у разі проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудовані чи реконструйовані об*єкти нерухомого майна заінтересованою особою є замовник будівництва, крім випадків, передбачених цим Порядком. Для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудований об*єкт нерухомого майна заявник подає документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об*єкта. Частами 1 та 9 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до I-III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Зареєстрована декларація про готовність об'єкта до експлуатації або сертифікат є підставою для укладення договорів про постачання на прийнятий в експлуатацію об'єкт необхідних для його функціонування ресурсів - води, газу, тепла, електроенергії, включення даних про такий об'єкт до державної статистичної звітності та оформлення права власності на нього. Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п?ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч. 2\~ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Пунктом 2.6 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого\~Наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 року № 3502/5, передбачено, що для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили. Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого\~Постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року № 1141, у пункті 41 закріпив, що державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Таким чином, діючим законодавством закріплено, що скасування запису про реєстрацію права власності можливе лише у випадку скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності. Відтак, для скасування запису про реєстрацію права власності в будь-якому випадку необхідно звертатися до суду. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved