Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про поділ спільного сумісного майна подружжя. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони з 06.11.1971 року по 29.11.2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Шлюб між сторонами розірвано. В період шлюбу вони сумісно придбали майно, а саме: квартиру [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS]. Вирішити питання про розподіл майна в добровільному порядку сторони не можуть. Тому позивач звернувся до суду з позовом та просить суд розподілити між ним та відповідачкою майно та виділити йому квартиру [ADDRESS], а іншу квартиру № 21 в тому ж будинку залишити відповідачці. Відповідачка позов не визнала, та звернулася до суду з зустрічним позовом про поділ спільного сумісного майна подружжя. Вона послалась на те, що дійсно сторони з 06.11.1971 року по 29.11.2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Шлюб між сторонами розірвано. В період шлюбу вони сумісно придбали майно, а саме: житловий будинок № 36 по вул. Цвіточна в с. Олександрівка Комінтернівського району Одеської області, земельну ділянку площею 0,1108 га за вказаною адресою та автомобіль Toyota Carina, 1986 року випуску. Вирішити питання про розподіл майна в добровільному порядку сторони не можуть. Тому відповідачка просить суд визнати за нею право власності на ? частину вказаного будинку та земельної ділянки. А оскільки автомобіль позивачем був переоформлений на іншу особу без її згоди, то вона просить суд стягнути з відповідача ? частину вартості вказаного автомобіля, яка на її думку становить 14869 грн. 50 коп. Щодо квартири [ADDRESS] то оскільки позивач не заперечує щоб вказана квартира залишилась відповідачці, вона просить суд залишити вказану квартиру їй. Позивач та його представник первісний позов підтримали наполягали на його задоволенні, зустрічний позов не визнали, просили в його задоволенні відмовити. Представник відповідачки, первісний позов не визнала, просила в його задоволенні відмовити, зустрічний позов підтримала, просила його задовольнити. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісний та зустрічний позови підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено що сторони з 06.11.1971 року по 29.11.2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Шлюб між сторонами розірвано. В період шлюбу вони сумісно придбали майно, а саме: квартиру [ADDRESS], квартиру [ADDRESS], житловий будинок № 36 по вул. Цвіточна в с. Олександрівка Комінтернівського району Одеської області, земельну ділянку площею 0,1108 га за вказаною адресою, та автомобіль Toyota Carina, 1986 року випуску. Так факт придбання вказаного майна сторонами під час шлюбу підтверджується копіями свідоцтв про право власності на квартири, копіями довідок ЖБК, витягами з реєстру права власності, та відповідями державного кадастру та МРЕО ДАІ. Доказів того, що вказане майно було придбане одним з подружжя за власні кошти суду не надано. А факт того, що ордер на квартиру [ADDRESS] був виданий відповідачці за пів року до укладення шлюбу з позивачем, не свідчить про те, що вона сплатила пайовий внесок в ЖБК за цю квартиру до укладення шлюбу, оскільки свідоцтво нею було отримане лише в 1999 році, а належних доказів сплати пайового внеску до укладення шлюбу вона суду не надала. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, з урахуванням положень ст. 61 ч. 1 Сімейного кодексу України, квартира [ADDRESS], квартира [ADDRESS], житловий будинок № 36 по вул. Цвіточна в с. Олександрівка Комінтернівського району Одеської області, земельна ділянка площею 0,1108 га за вказаною адресою, та автомобіль Toyota Carina, 1986 року випуску, були придбані за час шлюбу сторін, та є обєктами права їх спільної сумісної власності. Згідно зі ст. 63 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними. Відповідно до ст. 70 Сімейного кодексу України, та за змістом ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, законом. У відповідності до ст. 70 СК України кожен із сторін має право на ? частку цього майна. Згідно ст. 71 ч. 1 СК України майно, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі. Крім того відповідно до ч. 2 ст. 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Оскільки спірні квартири мають рівну балансову вартість, та сторони не заявляли клопотання про проведення будівельно-технічної експертизи їх вартості. Суд вважає доцільним передати у власність позивачу: квартиру [ADDRESS], та передати у власність відповідачці: квартиру [ADDRESS]. Житловий будинок № 36 по вул. Цвіточна в с. Олександрівка Комінтернівського району Одеської області, земельну ділянку площею 0,1108 га за вказаною адресою, залишити в спільній частковій власності позивача та відповідачки по ? частці за кожним. Щодо спірного автомобілю, то оскільки позивач без згоди відповідачки переоформив право власності на цей автомобіль на іншу особу, то суд відповідно до ч. 2 ст. 364 ЦК України вважає за доцільне стягнути з позивача на користь відповідачки ? частину вартості вказаного автомобілю, яка становить 14869 грн. 50 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved