Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 13 грудня 2010 року помер його батько- Євсюков [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки, загальною площею 7,7600 га, (у тому числі 3,4200 га. та 3,5000 га. ріллі й 0,8400 га. сіножатей) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Лозно-Олександрівської селищної ради Білокуракинського району Луганської області, право власності на яку на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ЛГ № 092570, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 197 належало померлому та земельної частки (паю), площею 1,99 умовних кадастрових гектар по колишньому КСП «Правда», право власності на яку на підставі Сертифікату серії ЛГ № 0063314, виданого на підставі рішення Білокуракинської районної державної адміністрації від 02.12.1996р. за № 436 і зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 29.01.1997р. за №151 належало померлому [PERSON] На момент смерті разом із померлим проживав та вів спільне господарство позивач. Прийнявши спадщину після смерті свого батька позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Проте, постановою виконуючого обовязки державного нотаріуса Білокуракинської державної нотаріальної контори, державним нотаріусом Марківської державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва було відмовлено через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно. Унеможливлення реалізації своїх спадкових справ і спонукало його звернутися до суду з позовом, в якому\~\~позивач просить визнати за ним право власності на спадкове майно за законом. Вказані обставини і спонукали позивача, як належного та єдиного спадкоємця за законом першої черги, який не може реалізувати своє право на прийняття спадщини та здійснити переоформлення переходу права власності на спадкове майно на своє імя, звернутися до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті його батька. В судове засідання позивач та представник позивача не зявилися, надали суду заяву про розгляд справи без їх участі. В судове засідання представник відповідача Лозно-Олександрівської селищної ради Білокуракинського району не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Позов визнав та просить суд його задовольнити. Дослідивши докази по справі кожний окремо і в їх сукупності, судом встановлено наступне. 13 грудня 2010 року у віці 61 років помер [PERSON], про що Лозно-Олександрівською селищною радою Білокуракинського району Луганської області в Книзі реєстрації смертей було зроблено відповідний актовий запис за № 34 та видано Свідоцтво про смерть серії І-ЕД № 2696177 (а.с.7). Відповідно до Свідоцтва про народження позивач [PERSON] є рідним сином померлого [PERSON] (а.с.9). Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, яка складається із: земельної ділянки, загальною площею 7,7600 га., (у тому числі 3,4200 га та 3,5000 га. ріллі й 0,8400 га. сіножатей) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Лозно-Олександрівської селищної ради Білокуракинського району Луганської області, право власності на яку належало померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ЛГ № 092570, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 197 (а.с.11) та земельної частки (паю), площею 1,99 умовних кадастрових гектар по колишньому КСП «Правда», право власності на яку належало померлому [PERSON] на підставі Сертифікату серії ЛГ № 0063314, виданого на підставі рішення Білокуракинської районної державної адміністрації від 02.12.1996р. за № 436 і зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 29.01.1997р. за №151 (а.с.13). Відповідно до довідки виконкому Лозно-Олександрівської селищної ради Білокуракинського району [PERSON], який помер 13.12.2010р. був зареєстрований в [INFO] та на момент його смерті разом із ним проживав та вів спільне господарство його син [PERSON], який й прийняв спадщину (а.с.8). Постановою державного нотаріуса позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальних дій по оформленню спадкових справ через відсутність правовстановлююх документів (а.с.6). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.5 цієї статті незалежно від часу прийняття спадщини вона належать спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. До способів набуття права власності відносяться юридичні факти, що базуються на правоприємстві, зокрема, спадкування. Згідно до ст. 58 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що за таких підстав позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved