Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 09.03.2016 року між ним і відповідачкою був укладений шлюб. Він проживав з відповідачкою до жовтня 2016 року. Спільне життя з відповідачкою виявилося невдалим. Протягом останніх років стало зрозумілим, що кожен з них має різні світогляди та світосприйняття, що негативно впливає на їх взаємовідносини. Спільне господарство не ведеться з 2016 року, вважав, що за таких обставин збереження шлюбу суперечить його інтересам. Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, але телефонограмою повідомив, що з`явитись у судове засідання не має можливості, просить справу слухати у його відсутності та ухвалити у підготовчому судовому засіданні рішення по суті позовних вимог. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Крім того наголошував, що на примирення не згоден та просив не надавати строк на примирення. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності. Позов визнає в повному обсязі та просить його задовольнити. Строк на примирення просила не надавати. В розумінні ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За таких обставин, враховуючи, що позов визнано відповідачкою суд приходить до обґрунтованого висновку про ухвалення рішення у справі. Також суд, враховуючи повідомлення сторін про неможливість явки в судове засідання вважає, що справу можливо розглянути у їх відсутності на підставі письмових доказів. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. \~ Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню враховуючи наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 09.03.2016 року позивач з відповідачкою зареєстрували шлюб у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції, за актовим записом № 95. Статтею 111 СК України на суд покладено обов`язок, щодо вжиття заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно\~до ч. 2 ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання\~\~шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Ч. 2 ст. 114 СК України вказує на те, що\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. У відповідності ст. 24 СК України\~\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Оскільки позивач та відповідачка, наполягають на розірванні шлюбу то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є на думку суду неприпустимим.. Враховуючи викладене та аналізуючи положення вище перелічених норм матеріального права суд приходить до висновку, що у подружжя втрачені позитивні почуття один до одного, вони не бачать спільного подальшого майбутнього, сімейні стосунки досягли кризової межі і їх не можливо відновити, підстав для надання строку для примирення суд не вбачає. Розлучення відповідає дійсній волі чоловіка (позивача у справі) та жінки (відповідачки у справі) після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті немайнові права, а тому з вказаних підстав шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Спору про поділ майна між подружжям не виникає. На підставі викладеного та

Outcome: approved