Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія», третя особа [PERSON] про стягнення відшкодування шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 20.02.2015р. [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER] на 43 км. + 350 м. автодороги Київ-Овруч не вибрав безпечну швидкість, не дотримався безпечної дистанції, виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з моїм автомобілем [NUMBER], в результаті чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 15.04.2015р. [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність [PERSON] було застрахована Приватним акціонерним товариством «Українська охоронно-страхова компанія». Я та [PERSON] вчасно подали до страхової компанії заяви про страхове відшкодування разом із усіма необхідними документами, в свою чергу страховиком прийняте рішення про виплату мені страхового відшкодування у розмірі 11 950,18 грн., однак станом на 07.09.2015р. страхове відшкодування не виплачене. Таким чином, позивач був змушений звернутися до суду із даним позовом та просить суд, стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» на його користь суму страхового відшкодування у розмірі 11\~950,18 грн. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач до суду не зявився, про день та час слухання справи був належним чином повідомлений, про що свідчать поштов і повідомлення, які знаходяться у матеріалах справи, заяви про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило, тому суд, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, раніше у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У ст.10 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з постановою Вишгородського районного суду Київської області від 15.04.2015 року, відповідно до якої [PERSON] був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, [PERSON] 20.02.2015р. керуючи автомобілем [NUMBER] на 43 км. + 350 м. автодороги Київ-Овруч не вибрав безпечну швидкість, не дотримався безпечної дистанції, виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON] в результаті чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження (а.с. 3). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом також встановлено, що на момент ДТП між [PERSON] та ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» діяв договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. [PERSON] та [PERSON] звернулись до ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» із заявами про страхове відшкодування та надали усі необхідні документи у відповідності до ст. 35 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності». Згідно з листом від 22.12.2015р № [NUMBER] «Українська охоронно-страхова компанія» прийняла рішення про виплату [PERSON] страхового відшкодування в розмірі 11\~950,18 грн. Відповідно до ст. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства про вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013р., розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187\~ЦК\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до ст. 5 зазначеної постави, цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості (наприклад, використання транспортних засобів за їх цільовим призначенням), а також при мимовільному проявленні шкідливих властивостей об'єктів, що використовуються в цій діяльності (наприклад, у випадку завдання шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). В інших випадках шкода відшкодовується на загальних підставах, передбачених статтею 1166\~ЦК, особою, яка її завдала (наприклад, коли пасажир, відчиняючи двері автомобіля, що не рухався, спричинив тілесні ушкодження особі, яка проходила поруч). Оскільки відповідачем станом на 07.09.2015р. не були виконані вимоги законодавства та не виплачено суми страхового відшкодування суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Разом із тим, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держава судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 487,20 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved