Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод в користуванні майном, шляхом зняття з реєстрації місця проживання та просила суд усунути їй перешкоди в користуванні квартирою № 23 по вул. Казакова, буд. 15 смт. Смоліне Маловисківського району Кіровогрдаської області, шляхом зняття з реєстраційного обліку як за місцем проживання колишнього власника квартири [PERSON]. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що вона є власником квартири [ADDRESS], яку придбала у відповідача у справі, відповідач зареєстрований у ній як за місцем свого проживання, проте після продажу вказаної квартири відповідач в ній не проживає, у зв»язку із чим втратив право користування нею, так як у нього припинилося також і право власності на неї, а факт реєстрації його як за місцем реєстрації у вказаній квартирі порушує її права володіння, користування та розпорядження цією квартирою, встановити місце проживання відповідача їй невдалося, у звязку із чим вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів. В судовому засіданні 18 листопада 2015 року позивач підтримала пред»явлений нею позов та з у рахуванням уточнених позовних вимог просила його задовольнити, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та згоду на проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судові засідання не з»являвся. Згідно ст. 224 ЦПК України суд, зі згоди представника позивача, проводить\~\~ заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх співставленні та сукупності, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно Договору купівлі-продажу квартири від 07 вересня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Маловисківського районного нотаріального округу Кіровоградської області [PERSON], реєстровий № 616, [PERSON] продав, а [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] (а.с. 7). Право власності позивача на зазначену вище квартиру підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07 вересня 2015 року, номер запису про право власності: 11064219 (а.с. 8). З Довідки виданої адресно довідковим підрозділом Маловисківського РС Управління державної міграційної служби України в Кіровоградській області від 24 жовтня 2015 року вбачається, що [PERSON] зареєстрований я за місцем свого проживання в [INFO] (а.с. 25). Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядженням своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Суд приходить, до висновку, що [PERSON] відчуживши позивачу належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS], у відповідача припинилося власності на неї, а оскільки в Договорі купівлі-продажу квартири від 07 вересня 2015 року не передбачено, що за відповідачем залишається право користування на нею після відчуження вказаної квартири, то відтак і право користування нею. Згідно п. 1.3. Розділу І Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1077 від 22 листопада 2012 року реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється управліннями, відділами (секторами) Державної міграційної служби України (далі - ДМС ) в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення (далі - територіальний підрозділ ДМС ) у день подання особою документів. Реєстрація місця проживання особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання. В ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» серед іншого зазначається, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Виходячи із змісту зазначеної норми права, поняття «зняття з реєстрації» нерозривно повязане з поняттям «житлові права» (право власності на житлове приміщення, право користування житловим приміщенням, визнання особи такою, що втратила таке користування, виселення із займаного приміщення та інше). У звязку із цим, відповідно до ст. 16 ЦК України заявлення вимоги про зняття особи з реєстрації за місцем проживання можливе лише при вирішенні спору про житлові права. При цьому, відповідно до ст. 7 «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», питання про зняття з реєстрації особи за місцем проживання взаємоповязане і залежить від вирішення питання про житлові права особи, які регулюються нормами житлового і цивільного законодавства (ст. 405 ЦК України). Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55). Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень ст.ст. 57- 60 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному звязку, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні достовірно встановлений той факт, що відповідач [PERSON] втратив право користування квартирою № 23 по вул. Казакова, буд. 15 смт. Смоліне Маловисківського району Кіровогрдаської області, у зв»язку із припиненням права власності на неї, а наявність факту реєстрації відповідача, як за місцем свого проживання перешкоджає належним чином позивачу володіти, користуватися та розпоряджатися належною їй квартирою. Таким чином, позов є обрунтованим і підлягає задоволенню.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати.\~\~ Враховуючи зазначені вимоги Закону, суд вважає за необхідне стягнути судові витрати з відповідача на користь позивача, а саме 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень 20 коп.). На підставі викладеного,

Outcome: approved