Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсними публічних торгів від 21 червня 2012 року квартири [ADDRESS]; свідоцтва про придбання нерухомого майна від 19 липня 2012 року на квартиру [ADDRESS]. Як на підставу заявлених вимог позивач посилається на те, що на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, укладеного 11 травня 2001 року між ним та [PERSON], він є власником частини квартири спільного заселення [ADDRESS] загальною площею 19,4 кв.м., житловою 11,3 кв.м. на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 11 травня 2001 р. Власником іншої частини квартири загальною площею 31,5 кв.м., житлової 18,4 кв.м. є родина відповідача [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 16 липня 2001 року. Посилаючись на те, що в період з 2002 по 2004 рік відповідач у справі [PERSON] здійснив самовільне перепланування в квартирі, в результаті чого між кухнею та належною йому житловою кімнатою а також між належною йому кімнатою та коридором були демонтовані перестінки, самоправно зведена прибудова до квартири зі сторони проспекту Богоявленського, яка зазначена на поверховому плані, виготовленому комунальним підприємством Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації від 27.10.2005 р. за № 14-6, № 14-7, № 14-8, а також на другому поверховому плані від 18.10.2006 р. В результаті самовільного перепланування квартири № 14, включаючи його частину стала чотирьохповерховою, загальною площею - 84,6 кв. м., житловою площею - 52,1 кв. м.. 21 червня 2012 року Миколаївською філією товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецторг Групп» були проведені публічні торги по реалізації належної відповідачу [PERSON] ? частки квартири [ADDRESS], загальною площею 31,5 кв. м., житловою площею 18,4 кв. м., переможцем яких стала [PERSON], яка є родичкою [PERSON] За результатами торгів на [PERSON] видано свідоцтво про придбання нерухомого майна з публічних торгів № 348 від 19.07.2012 року, посвідчене приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Шиліною Г.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 233. Позивач вважає, що не може реалізовуватися з торгів не існуюче майно, оскільки на момент проведення торгів квартири № 14 в попередніх законних границях не було в результаті її самоправного переобладнання відповідачу [PERSON] в чотирьохкімнатну квартиру № 14, загальною площею 84,6 кв. м. та був порушений принцип публічності при проведенні торгів. Він як власник реалізуємого з торгів майна, не був повідомлений та запрошений на торги, зазначає, що він би придбав вищезазначене майно за більш високою ціною вартості майна. Відповідачами у встановлений судом строк без поважних причин відзиви не надавались, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК). Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь - якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надходило. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З матеріалів справи вбачається, що згідно договору купівлі-продажу від 11 травня 2001 року укладеного між [PERSON] та [PERSON], останній придбав у [PERSON] кімнату площею 11.3 кв.м в квартирі спільного заселення №14, що знаходиться в [ADDRESS] (загальною площею 19.4 кв.м, жилою площею 11,3 кв.м). Зазначений договір посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Нікітіним Р.В. та зареєстровано в реєстрі за №3675 (а.с.14). 18 травня 2001 року право власності [PERSON] зареєстровано в бюро технічної інвентаризації. В наслідок приватизації житлового фонду, 16 липня 2001 року на ім'я [PERSON] та [PERSON] видано свідоцтво про право власності на житло, за яким останнім в рівних частках належало на праві власності приміщення квартири спільного заселення №14: загальна площа квартири (кімнати) становить 31.5 кв.м, згідно із технічним паспортом площа належної їм кімнати становить 18.4 кв. м. (а.с.16). При цьому, відповідно технічного паспорту, на момент укладення позивачем договору купівлі-продажу від 11 травня 2001 року, квартира спільного заселення [ADDRESS] складалася з жилих кімнат площею 11.3 кв.м та 18.4 кв.м, а також кухні площею 9.7 кв.м, коридору площею 8.5 кв.м, ванної кімнати площею 2 кв.м, вбиральні площею 1 кв.м.. У 2005 році Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації було проведено роботи з поточної технічної інвентаризації зазначеної квартири спільного заселення та встановлено, що внаслідок самовільно проведеної реконструкції квартири №14, з переплануванням та добудовою житлової прибудови, зазначена квартира стала чотирьохкімнатною загальною площею - 84.6 кв.м та житловою площею 52.2 кв.м. З матеріалів інвентарної справи на житловий будинок по [ADDRESS], дослідженої в судовому засіданні при розгляді даної справи, вбачається, що у 2005 році МБТІ було проведено роботи з поточної технічної інвентаризації квартири спільного заселення [ADDRESS] та встановлено, що внаслідок самовільно проведеної реконструкції квартири №14 зруйновано два перестінка кімнати загальною площею 11,3 кв. м, чим поєднано кімнату з кухнею 14-4 та частиною коридору 14-1. Як було раніше встановлено в рішенні суду від 11.02.2015 р., що має приюдиціальне значення, внаслідок самовільно проведеної реконструкції квартири з переплануванням та добудовою житлової прибудови приміщень № № 14-6, 14-7, 14-8 квартира №14 стала чотирьохкімнатною загальною площею 84,6 кв. м, житловою площею 52,1 кв. м. В матеріалах справи відсутні відомості щодо державної реєстрації проведеного перепланування, відтак має місце самовільно проведена реконструкція. Після реконструкції квартири кімната житловою площею 11,3 кв. м., що належала позивачу за первісним позовом фактично відсутня. Наведені обставини підтверджуються рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19.08.2014 р. та не потребують повторного доказування. Судом встановлено, що відповідно до договору №15-0050 від 01.06.2012 Миколаївською філією ТОВ «Укрспецторг Групп» були проведені торги з реалізації арештованого нерухомого майна: 1/2 частки квартири загальною площею 31,5 кв. м., житловою площею 18,4 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS].( а. с. 57, 58) За результатами торгів [PERSON] було видано свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів №348 від 19.07.2012, про що було внесено запис про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Звертаючись до суду з даним позовом, [PERSON] вказував, що він є співвласником квартири спільного заселення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], проте за результатами проведених прилюдних торгів порушились його права, а проданої на аукціоні квартири насправді не існує. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її законних прав, свобод чи інтересів. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Правила проведення прилюдних торгів визначені Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, яке затверджене наказом Міністерства Юстиції України № 68/5 від 27 жовтня 1999 року. Цим Тимчасовим положенням визначено, що прилюдні торги є спеціальною процедурою продажу майна, за результатами якої власником майна стає покупець, який у ході торгів запропонував за нього найвищу ціну (п. 2.2 Тимчасового положення). Ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені частинами першою - третьою та шостою статті 203 ЦК України (частина перша статті 215 цього Кодексу). За змістом ч. 1 ст. 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна. Порядок підготовки та проведення прилюдних торгів чітко регламентується Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 р. N 68/5 (далі - Положення). Відповідно до п. 3.2. Положення спеціалізована організація проводить прилюдні торги за заявкою державного виконавця. До заявки додається, зокрема копії правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності або право користування нерухомим майном. Як було встановлено раніше, внаслідок самовільно проведеної реконструкції вказаної квартири з переплануванням та добудовою житлової прибудови приміщень №№ 14-6, 14-7, 14-8 квартира №14 стала чотирьох кімнатною загальною площею 84,6 кв. м, житловою площею 52,1 кв. м. Проте, з матеріалів справи вбачається, що були проведені торги з реалізації арештованого нерухомого майна: 1/2 частини квартири загальною площею 31,5 кв. м., житловою площею 18,4 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що насправді не існує внаслідок вищезазначених перетворень. Відтак, для реалізації вказаного майна необхідні були правовстановлюючі документи на квартиру після здійснених перетворень. У матеріалах справи відсутні відомості щодо реєстрації права власності на самовільну проведену реконструкцію. У постанові Судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-76 цс 13 зроблено правовий висновок про те, що об'єктом реалізації з прилюдних торгів могло бути нерухоме майно, яке є об'єктом цивільних прав (будівля, споруда, інші приміщення, земельна ділянка, підприємство як цілісний майновий комплекс (або його частина, виділена у встановленому законом порядку в окремий самостійний об'єкт власності), а не його частина, яка не набула статусу об'єкта нерухомості в передбаченому законом порядку. З викладеного у позові та матеріалів справи встановлено, що квартири, яка продана з прилюдних торгів з індивідуально визначальними ознаками, а саме загальної і житлової площі та площі приміщень не існує. На цій підставі, суд приходить до висновку, що прилюдні торги були проведені з порушенням вимог закону. Разом із цим, оскільки суд визнає результати прилюдних торгів недійсними, також слід визнати недійсним Свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, посвідчене приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Шиліною Г. М., зареєстроване в реєстрі за № 233.

Outcome: approved