Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання зареєстрованого з відповідачем 10 грудня 1999 р. шлюбу, від якого вони мають двох дітей (синів), один з яких є вже повнолітнім ( [PERSON] , [INFO] , а другий - малолітнім ( [PERSON] , [INFO] ), посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося через різні погляди на сімейне життя та несумісність характерів подружжя. Шлюбні відносини між ними припинені з жовтня 2017 року, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливими, просив розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач позов підтримав, додавши, що шлюбні відносини між сторонами припинені з жовтня 2017 р., позивач не заперечує проти проживання дитини з матір`ю, спору про майно подружжя не має. Додав, що проти надання судом строку для примирення позивач категорично заперечує, оскільки їх сім`я розпалася остаточно. Відповідач в судовому засіданні позов спочатку не визнала, просила надати строк на примирення з позивачем, пояснила, що мають двох спільних дітей, зазначаючи про те, що у позивача фактично є інша жінка. Однак в подальшому змінила свою думку та визнана позов, зазначаючи, що з жовтня 2017 року вони не ведуть спільного господарства та не мають спільного бюджету, чим підтвердила час припинення шлюбних відносин; зазначила щодо відсутності спору про майно подружжя та місце проживання малолітнього сина, який буде мешкати з нею. Суд, вислухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Згідно із ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно із вимогами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 10 грудня 1999 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 1006, що підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . Від подружніх відносин на час розгляду справи сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами припинені з жовтня 2017 р. через відсутність взаєморозуміння, втрати почуття любові і поваги один до одного. Спору про місце проживання малолітньої дитини сторін у справі на час розгляду справи не має, дитина мешкає з матір`ю. Спору про розподіл майна між сторонами на момент розгляду справи не має. Надання строку на примирення суд вважає недоцільним, тому що шлюбні відносини між сторонами припинені певний час, позивач категорично заперечує проти надання такого строку, а відповідач визнала позов, погодившись на розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Приписами ч. 1 ст. 24 СК України встановлено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і не відповідає інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і тому може бути розірваним. Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, суд, оцінивши докази в їх сукупності, вважає за необхідне задовольнити позов, розірвавши шлюб між сторонами по справі. Згідно ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили підлягає направленню до Подільського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб від 10.12.1999 року № 1006, складеному Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві. На підставі викладеного,

Outcome: approved