Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення нарахованих відсотків та інфляційних втрат за договором кредиту. В позовній заяві посилався на те, що 14 травня 2013 року між КС «Полтава і полтавці» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 33 про надання кредиту в сумі 10000 грн. Відповідач [PERSON] 14 травня 2013 року на забезпечення виконання зобовязань за даним кредитним договором уклала договір поруки. Відповідачем [PERSON] умови кредитного договору щодо повернення кредиту належним чином не виконувались, у звязку з чим за період з 16 квітня 2014 року по 10 лютого 2017 року виникла заборгованість за відсотками у розмірі 55717 грн. 68 коп. Крім того, інфляційні втрати позивача у звязку з порушенням відповідачем свого зобовязання за період з січня 2014 року по грудень 2016 року становлять 7633 грн. 82 коп., загальна сума заборгованості - 63351 грн. 50 коп. Тому позивач просив суд стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на його користь солідарно суму заборгованості за договором в розмірі 63351 грн. 50 коп. Також позивач просив суд стягнути з відповідачів на його користь понесені судові витрати. Представник позивача в засідання не зявився, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, не повідомивши про причини неявки. Відповідач [PERSON] в засідання також не зявилась, уповноваживши [PERSON] представляти її інтереси в суді. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив, в його задоволенні просив відмовити, посилаючись на безпідставність позовних вимог. Враховуючи наявність достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не зявились. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 травня 2013 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 33, за умовами якого відповідачу позивачем надано кредит в сумі 10000 грн. зі сплатою згідно з п. 1.1. договору процентів у розмірі 0,19 % щоденно на залишок суми кредиту строком по 14 травня 2014 року. Пунктом 4.2. кредитного договору сторони погодили строки та розміри погашення кредиту та виплати процентів, які зазначили в графіку розрахунків, що є додатком до договору. Також судом встановлено, що 14 травня 2013 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 15, за умовами якого відповідач [PERSON] взяла на себе зобовязання перед позивачем у тому ж обсязі, що і [PERSON], в солідарному порядку, зокрема, щодо сплати заборгованості по кредиту, процентів, штрафних санкцій, відшкодування збитків та інших платежів, передбачених кредитним договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. У звязку з порушенням відповідачами умов кредитного договору рішенням Київського районного суду м.Полтави від 14 липня 2014 року, яке набрало чинності 25 липня 2014 року, з [PERSON], [PERSON] на користь Кредитної спілки «Полтава і полтавці» стягнуто в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором від 14 травня 2013 року №33, яка виникла станом на станом на 15 квітня 2014 року, в сумі 19760 грн. 49 коп., з яких борг за тілом кредиту - 9471,24 грн., нараховані проценти 10289,25 грн. (а.с.10). Як вбачається з інформації Київського ВДВС м.Полтава ГУТУЮ у Полтавській області від 13 квітня 2017 року за вих.№4/9343, в ході проведення виконавчих дій на адресу відділу ДВС надійшла заява КС «Полтава і полтавці» №471 від 10 квітня 2015 року про зменшення суми заборгованості, згідно якої станом на 10 квітня 2015 року залишок заборгованості [PERSON] становив 17204 грн. 09 коп. З пенсії боржника утримано частину коштів у розмірі 3272 грн. 50 коп., а 07 квітня 2017 року боржником сплачено залишок заборгованості. З цього вбачається, що 07 квітня 2017 року відповідачем в повному обсязі виконано рішення суду та сплачено заборгованість за тілом кредиту. Пунктом 1.1. кредитного договору сторони передбачили, що відсотки нараховуються на залишок заборгованості за кредитом. Згідно пункту 8.1. договору він набуває чинності з дня його укладення та діє до моменту повного виконання позичальником зобовязань за цим договором. Тому вимоги позивача про сплату відсотків за період з 16 квітня 2014 року по 10 лютого 2017 року є обґрунтованими. Але вирішуючи питання про суму відсотків, яка підлягає до стягнення, суд виходить з наступного. Згідно пункту 1.1 договору процентна ставка за користування кредитом встановлена у розмірі 0,19% щоденно на залишок основної суми кредиту. Пнктом 9.1. договору передбачено, що при порушенні строків сплати основної суми кредиту та/або процентів, вказаних у графіку розрахунків, більше ніж на три дні, кредитор подвоює процентну ставку, вказану в п.1.1. до моменту повного погашення простроченої заборгованості. Якщо після закінчення місячного строку з дня подвоєння процентної ставки позичальник порушує строки сплати кредиту та/або процентів, то кредитор потроює процентну ставку, вказану в п.1.1. до моменту повного погашення простроченої заборгованості. Позивач обраховує заборгованість по відсоткам на підставі п.9.1. договору, виходячи з процентної ставки 0,57% за один день (0,19% х 3). Але за своєю правовою природою заборгованість, обрахована за відсотковою ставкою 0,19% на день є заборгованістю за відсотками, а інші 0,38%, які нараховуються у звязку з порушенням позичальником зобовязання, фактично є неустойкою. Даний висновок суду ґрунтується на нормах ч.1 ст.549 ЦК України, згідно якої неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Крім того, сплата вказаних потроєних відсотків у разі порушення зобовязання позичальником передбачена у 9 розділі договору «Відповідальність сторін». Таким чином щоденна заборгованість за відсотками за вказаний період складає 18 грн. на день (9471 грн. 24 коп. / 100 х 0,19%). Кількість прострочених днів 1032. Загальна сума заборгованості за відсотками 18576 грн. 00 коп. (18 грн. х 1032 дн.). Неустойка за вказаний період становить 36 грн. на день (9471 грн. 24 коп. / 100 х 0,38%). Кількість прострочених днів 1032. Загальна сума неустойки 37152 грн. 00 коп. (36 грн. х 1032 дн.). Таким чином неустойка позивачем обрахована в розмірі, що значно перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту за час її існування та розмір заборгованості по відсоткам. Згідно ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Оскільки позивачем нараховано неустойку, яка значно перевищує розмір заборгованості відповідача за тілом кредиту, виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи, що відповідачем було позичено 10000 грн., на даний час повернуто суму, що вдвічі перевищує суму позики, суд вважає за необхідне зменшити розмір неустойки до 500 грн. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі ч.2 ст.625 ЦК України позивачем на суму заборгованості відповідача за кредитом нараховані інфляційні втрати за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2016 року в сумі 7633 грн. 82 коп., яка в повній мірі відповідає обставинам справи, а тому підлягає до стягнення на користь позивача. Таким чином з відповідача [PERSON] на користь позивача КС «Полтава і полтавці» підлягають до стягнення відсотки за користування кредитом за період з 16 квітня 2014 року по 10 лютого 2017 року в розмірі 18576 грн., на відшкодування інфляційних втрат у звязку з простроченням зобовязання 7633,82 грн., неустойка у розмірі 500 грн., а всього - 26709 грн. 82 коп. Вирішуючи позовні вимоги КС «Полтава і полтавці» до [PERSON], суд виходить з наступного. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає в межах, визначених договором поруки. Згідно ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Строк виконання основного зобовязання за кредитним договором від 14 травня 2013 року №33 настав 14 травня 2014 року. Тому кредитор мав предявити вимоги до поручителя до 14 листопада 2014 року. Оскільки вказаний строк кредитором пропущено, порука за наведеним вище договором припинилася. Відповідно, у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості з [PERSON] необхідно відмовити. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з того, що позовні вимоги КС «Полтава і полтавці» судом задоволені на 42 %. Тому понесені позивачем при зверненні до суду судові витрати підлягають відшкодуванню пропорційно до задоволених вимог у розмірі 672 грн. 00 коп.

Outcome: partial