Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього заборгованості за договором позики. У підтвердження своїх позовних вимог зазначає, що між ним та відповідачем 01 грудня 2012 року було укладено договір позики. Згідно пунктів 1.1. та 2.1. вказаного договору він передав відповідачу грошові кошти в розмірі 12000,00 грн., строком повернення до 01.03.2012 року. Однак до вказаного строку відповідач грошові кошти не повернув. На прохання позивача про добровільну сплату заборгованості ніяким чином не відреагував. У звязку з цим, позивач просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 12000,00 грн., інфляційні витрати в розмірі 8689,84 грн., 3 % річних в розмірі 1259,51 грн., а також неустойку в розмірі 9870,58 грн. У судове засідання позивача не зявився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просив їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач до судового засідання не зявилася, про час, дату та місце слухання справи повідомлена належним чином. Тому суд вважає можливим зі згоди представника позивача, у відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України, провести заочний розгляд справ та постановити заочне рішення. Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами було укладено договір позики від 01 грудня 2012 року, відповідно до п.п. 1.1, 2.1. якого відповідач взяв в борг у позивача 12000,00 грн. У п. 4.2 договору зазначено, що датою повернення позики вважається 01.03.2012 року. Також відповідно до п. 6.2. вказаного договору, при порушенні позичальником строку повернення позики він повинен сплатити позикодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми позики за кожен день прострочення грошового зобовязання за цим договором. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Згідно зі змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК). Як передбачено ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв'язку з тим, що відповідач до тепер не повернув позивачу позичені в нього гроші в розмірі 12000,00 грн., тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму, а також інфляційні витрати за період з 02.03.2012 року по 31.08.2015 року в розмірі 8689,84 грн., 3 % річних за той же період в розмірі 1259,51 грн., а також пеню, передбачену п. 6.2 договору позики, в розмірі 9870,58 грн. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 487,20 грн.

Outcome: approved