Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Науково-технічний комплекс «Завод точної механіки» про часткове скасування наказу, стягнення доплат і моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовує тими обставинами, що наказом в.о. директора від 11.05.2018 року №85 «Про суміщення посад» на позивача за його згодою у порядку суміщення посад з 11.05.2018 року покладено (доручено) виконання поряд з його основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткової роботи з доплатою 50% в місяць за вакантною посадою заступника директора з маркетингу. Суміщення посад за даним наказом встановлено безстроково. Наказом т.в.о. директора [PERSON] від 09.07.2018 року №147 «Про припинення дії наказів від 11.05.2018 року №85,86 «Про суміщення посад» визнано такими, що припинили дію накази від 11.05.2018 року №85 та №86 «Про суміщення посад» з 06.07.2018 року. Підставою видачі цього наказу був наказ від 05.07.2018 року №260к «Про прийняття [PERSON]І.». Припинення суміщення посад вважає незаконним, просить визнати незаконним та скасувати наказ т.в.о. директора [PERSON] від 09.07.2018 року №147 «Про припинення дії наказів від 11.05.2018 року №85,86 «Про суміщення посад» в частині визнання таким, що припинив дію наказ від 11.05.2018 року №85 «Про суміщення посад», стягнути з відповідача на користь позивача доплату, встановлену за суміщення посад за період з 06 липня 2018 року по день ухвалення судового рішення в розмірі 20000 грн., моральну шкоду в розмірі 25\~000 грн. Представник позивача [PERSON] в судове засіданні не з'явилася, подала заяву про слухання справи у її відсутності, позов підтримала. Представник відповідача - [PERSON] в судове засідання не зявився. До початку засідання подав заяву, в якій просить слухати справу без його участі, у звязку із зайнятістю в іншому судовому процесі. Відповідно до\~ч.2\~ст.\~247\~ЦПК України\~в звязку\~з неявкою\~сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи в повному обємі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що наказом №22к від 18.01.2016 року [PERSON] прийнято виконуючим обовязки заступника директора з безпеки та охорони з 19.01.2016 р. з посадовим окладом згідно штатного розпису. З копії наказу №85 від 11.05.2018 року вбачається, що [PERSON], заступнику директора з безпеки та охорони, за його згодою, доручено виконання поряд з його основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткової роботи з доплатою 50% в місяць а вакантною посадою заступника директора з маркетингу, у порядку суміщення посад з 11.05.2018 р.. Наказом № 260 від 09 липня 2018 року призначено [PERSON], який раніше не працював на підприємстві, прийнято з 06 липня 2018 року виконуючим обовязки заступника директора з маркетингу з оплатою праці згідно штатного розпису. Наказом № 106 від 09 липня 2018 року про відрядження директора [PERSON] на три дні також [PERSON] виконуючого обовязки заступника директора з маркетингу, який раніше не працював на підприємстві, призначено з 09 липня 2018 року виконуючим обовязки директора Державного підприємства «Науково-технічний комплекс «Завод точної механіки». Наказом т.в.о. директора [PERSON] від 09.07.2018 року №147 «Про припинення дії наказів від 11.05.2018 року №85,86 «Про суміщення посад» визнано такими, що припинили дію накази від 11.05.2018 року №85 та №86 «Про суміщення посад» з 06.07.2018 року. Підставою видачі цього наказу був наказ від 05.07.2018 року №260к «Про прийняття [PERSON]І.». Тобто , наказ від 09.07.2018 року №147 «Про припинення дії наказів від 11.05.2018 року №85,86 «Про суміщення посад» було прийнято особою, яку з порушенням чинного законодавства було призначено виконуючим обовязки заступника директора з маркетингу на посаду, на якій працювала інша людина , не на вільну посаду , в тому числі одночасно виконуючим обовязки директора Державного підприємства «Науково-технічний комплекс «Завод точної механіки» , без своєчасного попередження відповідача про зміну істотних умов праці і , виконуючи обовязки директора підприємства він звільняє відповідача з посади. З копії наказу №385к від 16.10.2018 року вбачається, що [PERSON] виконуючого обовязки заступника директора з безпеки та охорони, звільнено з роботи 16 жовтня 2018 за угодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України., а також доручено бухгалтерії провести остаточний розрахунок із [PERSON], виплатити йому компенсацію за 32 календарних днів невикористаної щорічної відпустки. З копії довідки про середній розмір доплати №454 від 02.04.2019 року вбачається, що середньоденний розмір доплати в період з 11.05.2018 р. по 05.07.2018 р. за виконання поряд з основною роботою додаткової роботи за посадою заступник директора з маркетингу в порядку суміщення посад складає 292 грн. 52 коп. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню втрачений заробіток в сумі 9945 гривень 68 коп. за період з 06 липня 2018 року по 16 жовтня 2018 року ( 34 робочі дні х 292 грн. 52 коп.) Відповідно до ст. 233 КзпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Відповідно до ст. 32 КЗпП України у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Відповідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» Судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП (набрала чинності 13 січня 2000 р.) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода в сумі 5000 гривень. При визначенні розміру суми відшкодування позивачу моральної шкоди суд враховує ступінь душевних страждань, яких зазнав позивач в звязку з порушенням його трудових прав . виходить з засад розумності і справедливості. Також з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 521 гривні 55 коп. (( 704,80 грн. х 49 % ( 9945,68/20000) + (704,80х25% (5000/20000)). На підставі викладеного,

Outcome: partial