Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості посилаючись на те, що між ними було укладено договір № б/н від 01 березня 2011 року, згідно з яким відповідачка отримала кредит у розмірі 15000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено що Клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. При укладанні Договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України. Згідно з цією статтею договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Позивач свої зобовязання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором. Однак, відповідачка умов договору належним чином не виконала і станом на 01 листопада 2016 року наявна заборгованість в сумі 27475,22 грн, яка складається із тіла кредиту 8030,92 грн; заборгованість по процентам за користування кредитом 10484,94 грн; нараховано пені за прострочене зобовязання 5974,83 грн; нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн 1200 грн; штраф (фіксована частина) 500,00 грн, штраф (процентна складова) 1284,53 грн. Зважаючи на викладене просить суд стягнути з відповідачки на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 27475,22 грн за кредитним договором № б/н від 01 березня 2011 року та судові витрати у розмірі 1378,00 грн. Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву у якій підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить справу розглядати без його участі. Відповідачка у судове засідання не зявилася, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомила, що дає суду підстави провести заочний розгляд справи за її відсутності. Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України, оскільки розгляд справи здійснюється судом у відсутності осіб, які беруть участь в справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, приходить до такого висновку. Судом встановлено, що 01 березня 2011 року між сторонами було укладено договір № б/н, за умовами якого відповідачка отримала кредит у розмірі 15000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачка не виконувала узяті на себе зобовязання щодо повернення кредиту і відсотків, в звязку з чим станом на 01 листопада 2016 року наявна заборгованість в сумі 27475,22 грн, яка складається із тіла кредиту 8030,92 грн; заборгованість по процентам за користування кредитом 10484,94 грн; нараховано пені за прострочене зобовязання 5974,83 грн; нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн 1200 грн; штраф (фіксована частина) 500,00 грн, штраф (процентна складова) 1284,53 грн. Згідно зі ст.629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. \~ Згідно з вимогами статей 1049, 1050, 1054 i 1056 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки. У разі порушення позичальником встановленого кредитним договором обов'язку цільового використання кредиту кредитодавець має право відмовитися від подальшого кредитування позичальника за договором. Також позичальник зобов'язаний повернути кредит кредитодавцеві у термін, встановлений договором. Відповідно вимог ст.1048 ЦК України розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Статтями 525 i 623 Цивільного кодексу встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги\~\~є обґрунтованими та\~\~такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved