Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до УПОЗ ГУ МВС України в м.Києві про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органами досудового розслідування та стягнення з відповідача суми коштів в розмірі 12075 гривень. В ході розгляду справи позивач подав заяву про збільшення розміру позовних вимог та стягнення з відповідача суми коштів в розмірі 17760 гривень. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.02.2012 р. позивач передав працівникам УБОЗ ГУ МВС України в м.Києві 15 купюр номінальною вартістю по 100 доларів США кожна для документування факту вимагання та отримання хабара експертом Науково-дослідного інституту судових експертиз [PERSON] В подальшому зазначені кошти були визнані речовими доказами у кримінальній справі, порушеній відносно [PERSON] 14.05.2012 р. суддею Солом»янського районного суду м.Києва Педенко А.М. була винесена постанова про закриття кримінальної справи по обвинуваченню [PERSON] за ч.3 ст.368-4 КК України, а грошові кошти в розмірі 1500 доларів США були звернуті в дохід держави. Оскільки, на думку позивача, саме з вини відповідача, якому були передані кошти, йому була завдана шкода на підставі положень ст.1173 ЦК України він просить стягнути матеріальну шкоду в сумі 17760 гривень, що еквівалентно 1500 доларів США. В ході судового розгляду позивач та його представник підтримали позовні вимоги та обґрунтування позову в повному обсязі, та просили суд позов задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві, посилаючись на те, що саме з вини працівників УБОЗ ГУ МВС України в м.Києві позивачу була завдана шкода в розмірі 1500 доларів США, які були передані для використання в ході оперативно-розшукових заходів. Представник ГУ МВС України в м,Києві заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що кошти, передані позивачем, були використані в ході оперативно-розшукових заходів і були добровільно передані [PERSON] працівникам УБОЗ ГУ МВС України в м.Києві. В подальшому, на підставі постанови прокуратури Солом»янського району м.Києва зазначені кошти були визнані речовими доказами у кримінальній справі, долю яких вирішив суд за результатами розгляду кримінальної справи, порушеної відносно [PERSON], і звернув їх в дохід держави. Зазначені грошові кошти, які знаходились на зберіганні в Управлінні фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУ МВС України в м.Києві, були перераховані до державного бюджету України. Представник відповідача посилалась на безпідставність та недоведеність позовних вимог, оскільки будь-яких неправомірних дій з боку відповідача вчинено не було. Також представник відповідача зазначила, що списання грошових коштів з рахунків Державного бюджету України здійснюється Управлінням державної казначейської служби, а тому УБОЗ ГУ МВС України в м.Києві не є належним відповідачем у даному спорі. Представник третьої особи - Управління державної казначейської служби України в м.Києві заперечувала проти задоволення посилаючись на те, що механізм виконання рішення про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 845 від 03.08.2011 р. і можуть бути виплачені стягувачу при наявності відповідного рішення суду, заяви стягувача, оригінала виконавчого документа та документів, які підтверджують перерахування коштів до відповідного бюджету. Представник третьої особи - прокуратури Солом2янського району м.Києва заперечував проти задоволення позову. Вислухавши осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.03.2012 р. [PERSON] звернувся до УБОЗ ГУ МВС України в м.Києві з заявою про факт вимагання експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз правомірної вигоди в розмірі 1500 доларів США. 19.03.2012 р. [PERSON] передав працівникам УБОЗ ГУ МВС України в м.Києві 15 купюр номінальною вартістю по 100 доларів США кожна, що підтверджується протоколом огляду коштів від 19.03.2012 р. В подальшому, 20.03.2012 р. зазначені грошові кошти були використані при здійсненні оперативно-розшукових заходів для документування фактичних даних вимагання та отримання хабара посадовою особою Київського науково-дослідного інституту судових експертиз [PERSON], за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.368-4 ККУкраїни. 30.03.2012 р. слідчим прокуратури Солом»янського району м.Києва кошти в розмірі 1500 доларів США - 15 купюр номінальною вартістю по 100 доларів США, були визнані речовими доказами у кримінальній справі № 59-2997 і передані на зберігання до Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУ МВС України в м.Києві до вирішення справи по суті. Відповідно до постановою Солом»янського районного суду м.Києва від 14.05.2012 р. кримінальна справа по обвинуваченню [PERSON] за ч.3 ст.368-4 КК України, речові докази, а саме кошти в розмірі 1500 доларів США були звернуті в дохід держави. 07.06.2012 р. було відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа, виданого Солом»янським районним судом м.Києва щодо виконання постанови суду від 14.05.2012 р. в частині звернення в дохід держави грошових коштів. На підставі платіжного доручення в іноземній валюті № 5 від 20.08.2012 р. Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУ МВС України в м.Києві перерахувало кошти в розмірі 1500 доларів США до державного бюджету. Звертаючись до суду позивач посилається на те, що саме внаслідок незаконних дій працівників УБОЗ ГУ МВС України в м.Києві, яким були передані кошти в розмірі 1500 доларів США, йому завдана матеріальна шкода і, посилаючись на положення ст.1173 ЦК України просить стягнути з відповідача зазначену шкоду. Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового розслідування та суду регламентується положеннями ст..1176 ЦК України та Законом України «про порядок відшкодування шкоди завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльністю, органів досудового розслідування та суду». Відповідно до ч.1 ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державною у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду. З врахуванням обставин, за яких, як зазначає позивач йому була завдана матеріальна шкода, положення ч..1 ст.1176 ЦК України не розповсюджуються до даних правовідносин. Згідно з ч.6 ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичні або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Загальними підставами для відшкодування матеріальної шкоди, визначені ст.1166 ЦК України і при розгляді справ зазначеної категорії підлягають з»ясуванню наступні обставини: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Відповідно до ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов»язків. Положення ст.ст.1173, 1174 ЦК України регулюють підстави та порядок відшкодування шкоди завданої незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади АР Крим або органу місцевого самоврядування та їх посадових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Зазначена шкода відшкодовується державною, АР Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів або посадових осіб. Тобто, сферою застосування зазначених норм є правовідносини із заподіяння шкоди фізичній чи юридичній особі у зв»язку з прийняттям зазначеними суб»єктами незаконних рішень, учинення ними незаконних дій чи неправомірної бездіяльності при здійсненні ними своїх владних повноважень, визначених чинним законодавством. Законом України «Про міліцію» передбачено, що міліція в Україні - це державний озброєний орган державної виконавчої влади, а працівники міліції Представники державного органу виконавчої влади. Обов»язковою передумовою для застосування цивільної відповідальності у вигляді відшкодування матеріальної шкоди, передбаченою нормами ст.ст.1166, 1172, 1173, 1174 ЦК України є протиправність дій, рішення або бездіяльності органів або посадових осіб органів державної влади. Дії, рішення або бездіяльність посадових осіб уважається правомірними, поки не встановлено протилежного у визначеному чинним законодавством порядку. Дії, рішення чи бездіяльність органів державної влади можуть бути оскаржені та визнані неправомірними в судовому порядку. Позивач з зазначеними вимогами до суду не звертався, натомість звернувся до суду з вимогою про відшкодування матеріальної шкоди, завданої неправомірними діями працівників УБОЗ ГУ МВС України в м.Києві, і в порушення вимог ст.10, 60 ЦПК України не надав жодного доказу Ні на стадії звернення до суду, ні в ході судового розгляду ні позивач, ні його представник не обґрунтували в чому полягає неправомірність дій працівників УБОЗ ГУ МВС України в м.Києві, які не приймали рішення щодо визнання грошових коштів в розмірі 1500 доларів США, переданих [PERSON] для використання в оперативно-розшукових заходах, речовими доказами у кримінальній справі, також відповідачем не приймалось рішення щодо звернення зазначених коштів в дохід держави за результатами розгляду кримінальної справи, яке набрало законної сили і виконано. Крім того, як зазначалось судом вище, чинними нормами цивільного законодавства, на які посилався суд, визначений порядок відшкодування шкоди, завданої органами державної виконавчої влади або їх посадовими особами. Зазначена шкода відшкодовується Державою в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 р. № 845, шляхом безспірного списання коштів державного бюджету відповідними органами Державної казначейської служби України. Тобто, належними відповідачами за даною категорією справ є органи Державної казначейської служби України. Позивач заперечував в ході розгляду справи щодо заміни відповідача або залучення до участі у справі в якості співвідповідача органів Державної казначейської служби України, в зв»язку з чим зазначені органи були залучені судом до участі у справі в якості третьої особи. З врахуванням викладеного, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, беручи до уваги те, що в ході судового розгляду суду не надано доказів щодо наявності в діях відповідача неправомірних дій, якими була завдана матеріальна шкода позивачу, та пред»явлення даних вимог не до належного відповідача, суд вважає, що позовні вимоги не можуть бути задоволені. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст..88 ЦПК України.

Outcome: dismissed