Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього заборгованості за кредитними договорами. У підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що 16 травня 2018 року між позивачем та відповідачем укладено Кредитний договір № 22030000065283 та 17 жовтня 2018 року Кредитний договір № 26204000018125. 16 травня 2018 року відповідач звернувся до позивача із Заявою про надання кредиту/Кредитним договором, а також своїм підписом повністю та безумовно прийняв пропозицію банку укласти Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів - фізичних осіб ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (надалі - УДБО), на умовах визначених в УДБО та підтвердив факт ознайомлення з Тарифами банку та умовами УДБО. Відповідно до п. 1.2 кредитного договору, сума кредиту складає 49999.00 грн., строк кредитування складає 48 місяців з кінцевою датою повернення кредиту до 16 травня 2022 року. Умовами кредитного договору визначено щомісячну комісію за обслуговування кредиту у розмірі 1,99% від суми кредиту та процентну ставку за користування кредитом, яка є фіксованою та складає: на строкову заборгованість за кредитом - 0,001% річних, на прострочену заборгованість - 56,0% річних. Всупереч умов Кредитного договору відповідач тривалий час не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту, процентам, комісії, чим суттєво порушує взяті на себе договірні зобов`язання. Станом на 16.08.2019 року заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором № 22030000065283 становить 54298,39 грн., яка складається з: сума несплаченої частки кредиту - 43785,85 грн., сума несплачених відсотків - 1557,54 грн., сума несплачених комісій - 8995,00 грн. 17 жовтня 2018 року відповідач звернувся до позивача із Заявою про надання кредиту/Кредитним договором, а також своїм підписом повністю та безумовно прийняв пропозицію банку укласти Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів - фізичних осіб АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» ВЕРСІЯ 11.0 (надалі - УДБО), на умовах визначених в УДБО та підтвердив факт ознайомлення з Тарифами банку та умовами УДБО. Того ж дня між сторонами було укладено Кредитний договір № 26204000018125 про встановлення кредитного ліміту. Відповідно до п. 6.11.1. УДБО, кредити у вигляді кредитної лінії надається на відкличній основі, на строк, у розмірі та на рахунок, які визначені у Кредитному договорі. Відповідно до умов Кредитного договору 1, Банк здійснює кредитне обслуговування рахунку клієнта № 26204000018125, відкритого в Банку, операції за яким здійснюються з використанням електронного платіжного засобу, шляхом встановлення ліміту Кредитної лінії у вигляді відкличної відновлювальної ліній без забезпечення з метою проведення платежів за товари та послуги понад суми власних коштів Клієнта на рахунку. П. 1.2 Кредитного договору №26204000018125 визначено умови кредитного обслуговування. Так, ліміт кредитної лінії на дату укладення договору становить - 7800 грн., та протягом дії цього Договору може буде змінений Банком в порядку визначеному в УДБО, при цьому максимальний ліміт Кредитної лінії не може перевищувати - 1 000 000 грн. Строк дії Кредитного ліміту - 12 місяців з дати встановлення Кредитного ліміту. Згідно умов договору, процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та складає: на строкову заборгованість за кредитом 48 % річних; на прострочену заборгованість 56 % річних. П. 6.11.8. УДБО визначено, що кредит вважається використаним з дати відображення на рахунку суми операції, що була здійснена (повністю або частково) за рахунок ліміту Кредитної лінії. Відповідно до п. 6.11.9. УДБО, Банк нараховує проценти за користування Кредитом не рідше одного разу на місяць у валюті кредиту на суму використаного Кредиту, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та році, при цьому враховується перший і не враховується останній день користування кредитом. Базою для нарахування процентів є щоденна заборгованість за кредитом на кінець операційного дня. Всупереч умов Кредитного договору відповідач тривалий час не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту, процентам, комісії, чим суттєво порушує взяті на себе договірні зобов`язання. Станом на 17.10.2019 року заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором № 26204000018125 становить 11576,35 грн., яка складається з: сума несплаченої частки кредиту - 7798,80 грн., сума несплачених відсотків - 2977,55 грн., сума несплачених комісій - 800,00 грн. Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористався. Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 травня 2018 року між ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та відповідачем укладено Кредитний договір № 22030000065283. Відповідно до п. 1.2 кредитного договору, сума кредиту складає 49999.00 грн., строк кредитування складає 48 місяців з кінцевою датою повернення кредиту до 16 травня 2022 року. Умовами кредитного договору визначено щомісячну комісію за обслуговування кредиту у розмірі 1,99% від суми кредиту та процентну ставку за користування кредитом, яка є фіксованою та складає: на строкову заборгованість за кредитом - 0,001% річних, на прострочену заборгованість - 56,0% річних. 17 жовтня 2018 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та відповідачем укладено Кредитний договір № 26204000018125. П. 1.2 Кредитного договору №26204000018125 визначено умови кредитного обслуговування. Так, ліміт кредитної лінії на дату укладення договору становить - 7800 грн., та протягом дії цього Договору може буде змінений Банком в порядку визначеному в УДБО, при цьому максимальний ліміт Кредитної лінії не може перевищувати - 1 000 000 грн. Строк дії Кредитного ліміту - 12 місяців з дати встановлення Кредитного ліміту. Згідно умов договору, процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та складає: на строкову заборгованість за кредитом 48 % річних; на прострочену заборгованість 56 % річних. Розмір процентної ставки протягом пільгового періоду складає 0,01% річних. Реальна річна процентна ставка за кредитом становить 58,89%. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України. Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором. Звернення до суду з вимогою про дострокове повернення всіх сум за кредитним договором у зв`язку з порушенням умов договору згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України не означає односторонньої відмови від договору, а є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов`язань. Це спосіб цивільно-правової відповідальності боржника. При вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 Цивільного кодексу України і виходити з того, що якщо договором встановлений обов`язок позивальника повернути кредит частинами (з розстрочення), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишився, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Відповідно до вимог ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Наявними у справі доказами підтверджується, що відповідачем [PERSON] порушено умови Кредитного договору № 22030000065283 від 16.05.2018 року, тому позовні вимоги АТ «Банк Кредит Дніпро» в частині стягнення з відповідача - 43785,85 грн. - заборгованість за кредитом, 1557,54 грн. - несплачені відсотки, є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню в цій частині. А також з тих же підстав підлягають задоволенню позовні вимоги банку в частині стягнення з відповідача 7798,80 грн. - заборгованість за кредитом, 2977,55 грн. - несплачені відсотки за кредитним договором № 26204000018125 від 17 жовтня 2018 року. При визначені суми заборгованості суд бере за основну надані позивачем розрахунки заборгованості, які долучені до матеріалі справи, оскільки відповідач не скористалася процесуальним правом надати належні та допустимі докази щодо спростування заявлених позовних вимог в частині розміру заборгованості, яка виникла за час дії кредитних договорів. Згідно із частинами першою, третьою статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Оскільки відповідно до умов кредитного договору від 16.05.2018 року, що укладений між сторонами, банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі, особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів». За положеннями частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. Крім того, відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. З рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 вбачається, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). З огляду на викладене, оскільки обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії, позивач, встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються відповідачу, що є незаконним. Умовами кредитного договору № 26204000018125 від 17 жовтня 2018 року стягнення з відповідача комісії взагалі не передбачено, тарифи банку, з якими ознайомлено відповідача та якими передбачено стягнення комісії також позивачем суду не надано. За таких обставин, враховуючи порушення позичальником умов договору, а також враховуючи відсутність будь-яких заперечень щодо заявлених позовних вимог з боку відповідача, суд приходить до висновку, що цивільне (майнове) право позивача по отриманню від відповідача кредитної заборгованості, підлягає судовому захисту, тому позов підлягає частковому задоволенню. Загальний розмір зобов`язання, що виник у відповідача у зв`язку з отриманням кредитних коштів та користуванням, виходячи з поданих доказів, без врахування суми боргу за комісії, складає 45343,39 грн. за кредитним договором № 26204000018125 від 16.05.2018 року та 10776,35 грн. за кредитним договором № 26204000018125 від 17 жовтня 2018 року. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 1921,00 грн.

Outcome: partial