Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про зняття арешту з майна, зазначивши в позовній заяві, що 21 травня 2008 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя було ухвалено рішення по цивільній справі № 2-156/2008 за позовом Публічного акціонерного товариства «МетаБанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким позовні вимоги банку задоволені в повному обсязі, стягнуто з [PERSON], [PERSON] в солідарному порядку кошти у розмірі 66 994,97 грн. На виконання вказаного рішення суду 05.09.2008 р. позивач отримав виконавчий лист № 2-156/08 про стягнення з [PERSON] боргу у сумі 66 994,97 грн. та пред'явив його на виконання до Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції. В межах виконавчого провадження № 9167616 з примусового виконання виконавчого листа № 2-156/08 виданого 05.09.2008 року державним виконавцем Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ 02 жовтня 2008 року було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та накладено арешт на все майно, що належить [PERSON], про свідчить копія вказаної постанови та відомості з Єдиного державного реєстру обтяжень нерухомого майна. 01 липня 2013 року ПАТ «МетаБанк» звернулося до Ленінського районного суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа № 2-156/08 у зв'язку з його втратою відділом ДВС, в наслідок чого 12 липня 2013 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя було постановлено ухвалу про видачу дубліката виконавчого листа по цивільній справі 2-156/2008 за позовом ПАТ «МетаБанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 14.08.2013 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя видав ПАТ «МетаБанк» дублікат виконавчого листа (з № 0814/10478/2012) по цивільній справі № 2-156/08 за позовом ПАТ «МетаБанк» до [PERSON], [PERSON], який знову був пред'явлений на виконання до Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ з метою примусового виконання рішення суду. На підставі пред'явленого дубліката, державним виконавцем 03.08.2013 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 39537199, а 09 грудня 2013 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, та знову таки накладено арешт на все майно, що належить [PERSON], що підтверджується копією вказаної постанови та відомостями з Єдиного державного реєстру обтяжень нерухомого майна. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 19 березня 2014 року по справі № 22-ц/778/1460/2014 за результатами розгляду апеляційної скарги [PERSON] було скасовано ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 липня 2013 року (щодо видачі дубліката виконавчого листа) та направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції. В цей час [PERSON] врегулював з ПАТ «МетаБанк» всі спірні питання щодо існуючої заборгованості за кредитним договором та погасив залишок заборгованості, в наслідок чого позичальником зобов'язання виконані в повному обсязі, що також підтверджується пред'явленням ПАТ «МетаБанк» до суду першої інстанції заяви про повернення без розгляду заяви про видачу дубліката виконавчого листа (Ухвала Ленінського районного суду м. Запоріжжя віл 03.06.2014 року справа № 334/5746/13-ц, пр. 6/334/222/14). Таким чином, з 2008 року з метою примусового виконання виконавчих листів за одним і тим самим рішенням суду, відповідачем двічі було накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] - 02.10.2008 року та 09.12.2013 року, які є чинними до сьогоднішнього дня. Позивач вважає, що зазначені арешти порушують його право власності, тому просить суд зобов'язати Ленінський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції зняти вказані арешти. Представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду письмові заперечення на позов та заяву про розгляд справи у його відсутності Третя особа ПАТ «Мета Банк» у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного: Стаття 41 Конституції України гарантує право володіти і користуватися своєю власністю, а також вказує на те, що право приватної власності є непорушним. Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до статті 6 Закону державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних та юридичних осіб. Окрім інших, до обов'язків державного виконавця входить здійснення заходів, необхідних для своєчасного та в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Відповідно п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування рішення суду або іншого органу(посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Згідно ч. 2 даної статті Закону у випадках, передбачених п.п. 1-6, 8, 9, 11-13 ч. 1 цієї статті, виконавчий документ повертається до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав. Крім того, згідно частини 1 статті 50 Закону у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Частиною 2 даної статті передбачено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Таким чином, зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що не зважаючи на відсутність в провадженні відділу виконавчих проваджень, та більш того, скасування ухвали суду, на підставі якої стягувач отримував дублікат виконавчого документа, а також всупереч вимог діючого законодавства та заяви [PERSON] про закінчення ВП і скасування арештів, відповідач не звільнив майно позивача від арештів та не скасував заборону на його відчуження, у зв'язку з чим позивач позбавлений можливості вільно користуватися та розпоряджатися будь - яким майном, що належить йому на праві приватної власності, тому заявлені позовні вимоги законні та обґрунтовані, і підлягають задоволенню у повному обсязі

Outcome: approved