Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ДП «ВК «Краснолиманська» про стягнення компенсації за невикористану відпустку. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що перебував у трудових відносинах з відповідачем з 12.11.1997 року по 20.12.2013 року, де працював за фахом гірника з ремонту гірничих виробок, машиністу електровозу, гірником очисного вибою. Наказом № 4468 к від 20.12.2013 року був звільнений на підставі ст.. 38 КЗпП України у зв»язку з переходом на пенсію. За час роботи на підприємстві йому неправильно були розраховані дні відпустку , у зв»язку з чим він не отримав належну йому компенсацію за 22 невикористані дні основної та додаткової відпустки. У зв»язку з невиплатою компенсації вважає, що йому завдано моральну шкоду, яку він оцінює в 1200 грн. Просить зобов»язати відповідача донарахувати позивачу 22 невикористаних дня основної та додаткової відпустки , виплатити відповідну компенсацію за 22 дня невикористаної відпустки та стягнути моральну шкоду в розмірі 1200 грн. В подальшому представник позивача змінив позовні вимоги, а саме, просив стягнути з відповідача на його користь компенсацію за невикористаних 3 дні відпустки в сумі 468,27 грн. Та моральну шкоду в розмірі 1200 грн. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. В подальшому просив закінчити справу слуханням без його участі та без участі позивача ( а. с. 151). Представник відповідача позовні вимоги не визнав та пояснив, що позивач був прийнятий на посаду учнем ГР з РГВ дільниці ШТ-1 ДП «ВК «Краснолиманська» згідно наказу № від 1154-к від 12.11. 1997 р. Згідно наказу № 216к від 06.03.1998 року був переведений на посаду ГР з РГВ дільниці ШТ-1 ДП «ВК «Краснолиманська». Згідно наказу № 1336к від 14.12.1999 року переведений на посаду машиніста електровозу підземного 3 розряду дільниці ШТ-1 ДП «ВК «Краснолиманська». З 02.10.2000 року працював на посаді ГРОВ 5 розряду дільниць № 3,6,8, ДП «ВК «Краснолиманська». Відповідно до норм трудового законодавства, а саме ст.. 74-76 КЗпП України, Закону України « Про відпустки», п.7.7 Колективного Договору ДП «ВК «Краснолиманська» позивач мав право на отримання на посаді ГР з РГВ 60 днів відпустки : 28 днів основної; 24 календарних днів відпустки за особливий характер праці, 8 календарних днів додаткової відпустки за важкі та шкідливі умови праці; - на посаді ГРОВ - 66 днів відпустки: 28 днів основної відпустки; 24 календарних дні додаткової відпустки за особливий характер праці; 14 календарних днів додаткової відпустки за важкі та шкідливі умови праці; - на посаді машиніста електровозу підземного - 58 днів відпустки: 28 днів основної відпустки, 24 календарних дні додаткової відпустки за особливий характер праці, 6 календарних днів додаткової відпустки за важкі та шкідливі умови праці. Крім того, під час звільнення позивачу було компенсовано 18 днів додаткової відпустки за період з 12.11.2012 року по 11.11.2013 року та 6 днів основної відпустки за період з 12.11.2013 року по 11.11.2014 року. Вважає, що за час роботи на підприємстві позивачу відпустки надані у повному обсязі у відповідності до норм діючого законодавства, у зв»язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають. Суд, вислухавши представника позивача, представника відповідача, з'ясувавши обставини по справі та перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач був прийнятий на посаду учнем ГР з РГВ дільниці ШТ-1 ДП «ВК «Краснолиманська» згідно наказу № від 1154-к від 12.11. 1997 р.( а.с. 117). Згідно наказу № 216к від 06.03.1998 року був переведений на посаду ГР з РГВ дільниці ШТ-1 ДП «ВК «Краснолиманська». ( а.с. 5). Згідно наказу № 1336к від 14.12.1999 року переведений на посаду машиніста електровозу підземного 3 розряду дільниці ШТ-1 ДП «ВК «Краснолиманська». ( а.с. 6). Згідно наказу № 1210к від 02.10.2000 року позивач був переведений на посаду ГРОВ 5 розряду дільниці № 3 ДП «ВК «Краснолиманська»( а.с. 6). Згідно наказу № 678 від 07.05.2007 року позивач переведений на посаду ГРОВ 5 розряду дільниці № 6 ДП «ВК «Краснолиманська» ( а.с. 121). Згідно наказу № 334/к від 03.03.2008 року позивач переведений на посаду ГРОВ 5 розряду дільниці № 8 ДП «ВК «Краснолиманська» ( а.с. 122). Згідно наказу № 470/к від 01.04.2008 року позивач переведений на посаду ГРОВ 5 розряду дільниці № 6 ДП «ВК «Краснолиманська» ( а.с. 123). Згідно наказу № 1534/к від 01.07.2009 року позивач переведений на посаду ГРОВ 5 розряду дільниці № 8 ДП «ВК «Краснолиманська» ( а.с. 124). Згідно наказу № 2252/к від 06.12.2010 року позивач переведений на посаду ГР з РГВ дільниці ШТ-1 ДП «ВК «Краснолиманська» ( а.с. 125). Наказом № 4468/к від 20.12.2013 року позивача звільнено з посади ГР з РГВ дільниці ШТ-1 у зв»язку з переходом на пенсію відповідно до норм ст.. 38 КЗпП України.( а. с. 6). Відповідно до ст.. 74 КЗпП України громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичній особи, надаються щорічні (основна та додаткова) відпустки із збереженням на їх період місця роботи і заробітної плати. Згідно ст.. 75 КЗпП України щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору. Для деяких категорій працівників законодавством України може бути передбачена інша тривалість щорічної основної відпустки. При цьому тривалість їх відпустки не може бути меншою за передбачену частиною першою цієї статті. Статтею 76 КЗпП України передбачено надання щорічних додаткових відпусток працівникам: -за роботу із шкідливими і важкими умовами праці; -за особливий характер праці; -в інших випадках, передбачених законодавством. Тривалість щорічних додаткових відпусток, умови та порядок їх надання встановлюється нормативно-правовими актами України. Згідно ст.. 4 Закону України «Про відпустки» № 504/96-ВР від 15.11.1996 року законодавством встановлено такі види відпусток: 1)щорічні відпустки: основна відпустка ( ст.. 6 Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці ( ст.. 7 Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці ( ст.. 8 Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством; 2) додаткові відпустки у зв»язку з навчанням ( ст..ст. 13,14,15 Закону); 3) творча відпустка ( ст.. 16 Закону); 3-1) відпустка для підготовки та участі в змаганнях ( стаття 16 Закону); 4)соціальні відпустки : відпустка у зв»язку з вагітністю та пологами ( стаття 17 Закону); відпустка для догляду за дитиною до досягнення трирічного віку ( стаття 18 Закону); відпустка у зв»язку з усиновленням дитини ; додаткова відпустка працівникам, які мають дітей ( стаття 19 Закону) ; 5) відпустки без збереження заробітної плати ( статті 25,26 Закону). Законодавством колективним договором, угодою та трудовим договором можуть встановлюватися інші види відпусток. Згідно норм ч. 3 ст. 6 ст. 4 Закону України «Про відпустки» працівникам, зайнятим на підземних гірничих роботах глибиною 150 метрів і нижче надається щорічна основна відпустка тривалістю 28 календарних днів незалежно від стажу роботи. Статтею 7 Закону України «Про відпустки» працівнику, зайнятому на роботах, пов»язаних із негативним впливом на здоров»я шкідливих виробничих факторів надається щорічна додаткова відпустка за роботу із шкідливими і важкими умовами праці тривалістю до 35 календарних днів згідно додатку 3 1 до Постанови КМУ № 1290 від 17.11.1997 року. Згідно ст.. 8 Закону України « Про відпустки» працівнику, робота якого пов»язана та виконується в особливих геологічних умовах та умовах підвищеного ризику для здоров»я, надається щорічна додаткова відпустка за особливий характер праці тривалістю до 35 календарних днів згідно додатку № 1 до Постанови КМУ № 1290 від 17.11.1997 року. Тривалість такої відпустки встановлюється колективним договором. Згідно п. 7.7 Колективного Договору ДП «ВК «Краснолиманська» на підприємстві надаються додаткові дні відпустки за особливий характер праці та роботу у важких та шкідливих умовах праці згідно списку ( Додаток № 5 до Колдоговору). ( а. с. 9-20). Згідно Додатку № 5 до Колективного договору - Списку посад і професій по дільницям, відділам, цехам для надання відпустку за підземні, тяжкі умови праці, за особливий характер праці ( згідно Закону про відпустки, і атестації робочих місця по умовам праці) гірничому робітнику очисного вибою надається додаткова відпустка : за важкі та шкідливі умови праці - у кількості 14 календарних днів; за особливий характер праці - у кількості 24 календарних днів, гірнику по РГВ - 28 днів основної відпустки, 8 календарних днів за шкідливі та тяжкі умови праці; 24 календарних днів - за особливі умови праці ( а. с. 21, 135). У відповідності до Протоколу засідання атестаційної комісії від 12.11.2008., затвердженої наказом № 2145 від 19.11.2008 року загальна тривалість щорічної відпустки для гірничих робітників з ремонту гірничих виробок становить 60 днів ( а. с. 129-131). Отже, позивач мав право на отримання відпусток: на посаді ГР з РГВ - 60 днів відпустки: 28 днів основної відпустки, 24 календарних днів додаткової відпустки за особливий характер праці ; 8 календарних днів додаткової відпустки за важкі та шкідливі умови праці ; На посаді ГРОВ за період - 66 днів відпустки: 28 днів основної відпустки, 24 календарних днів додаткової відпустки за особливий характер праці; 14 календарних днів додаткової відпустки за важкі та шкідливі умови праці ; На посаді машиніста електровозу підземного - 58 днів відпустки: 28 днів основної відпустки, 24 календарних дні додаткової відпустки за особливий характер праці, 6 календарних днів додаткової відпустки за важкі та шкідливі умови праці. Як вбачається з матеріалів справи позивачу за період з 12.11.2012 року по 11.11.2013 рік було надано 28 днів основної відпустки та 12 днів додаткової відпустки, загалом 40 днів щорічної відпустки ( а. с. 95), компенсовано 18 днів додаткової відпустки, 6 днів основної відпустки ( а. с. 95). Правила нарахування грошової компенсації за невикористані відпустки визначені у листі Міністерства праці та соціальної політики України від 24.06.2011 року № 208/13/116-11 « Щодо грошової компенсації працівникам за невикористані дні щорічної та додаткової відпусток». Згідно цих правил при підрахунку днів щорічної відпустки пропорційно відпрацьованому часу необхідно користуватися механізмом нарахування оплати за дні відпустки, закладеним у постанові КМУ від 08.02.1995 року № 100 « Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати». При цьому по кожному виду відпусток, які підлягають компенсації при звільненні, розрахунок невикористаних днів проводиться окремо. Кількість днів щорічної відпустки, за які необхідно виплатити компенсацію працівникові, має розраховуватися виходячи з фактичної галежнгої йому тривалості щорічної відпустки, яка визначається пропорційно відпраціьованому ним часу. Згідно Постанови компенсація за невикористані відпустки, тривалість яких розраховується в календарних днях, провадиться шляхом ділення сумарного заробітку за 12 місяців на відповідну кількість календарних днів року ( за винятком святкових і неробочих днів, встановлених законодавством). Одержаний результат перемножується на число календарних днів відпустки без врахування святкових і неробочих днів. За період з 12.11.2012 року до 11.11.2013 року позивач знаходився 6 днів у відпустці без збереження заробітної плати : 29.11.2012 року ( а. с. 83), 19.01.2013 року ( а. с. 84), 26.02.2013 року ( а. с. 85), 28.10.2013 року ( а. с. 93), 29.10.2013 року ( а. с. 93), 19.06.2013 ( а. с. 89) - 10 днів на лікарняному : з 25.07.2013 року по 03.08.2013 року ( а. с. 90). Отже, зазначені 16 днів не враховуються при визначенні кількості днів щорічної додаткової відпустки, що підлягають компенсації за зазначений період. За період з 12.11.2013 року по 20.12.2013 рік позивачу компенсовано 3 дні щорічної основної відпустки та 3 дні щорічної додаткової відпустки, 3 дні щорічної основної відпустки. ( 28/ 365-10) х 39 = 3,042, де 28 - загальна кількість днів щорічної основної відпустки ; 365-10 - середня кількість робочих днів року за відрахуванням святкових ; 39 - календарна кількість днів за оспорюваний період; 2- додаткові відпустки за особливий характер праці ( 24/365-10)) х 32 = 2,144, де 24- загальна кількість днів щорічної додаткової відпустки за особливий характер праці; 365-10 - середня кількість робочих днів року за відрахуванням святкових; 32-кількість відпрацьованих позивачем днів за оспорюваний період ( а. с. 93-94). 1 день додаткової відпустки за важкі та шкідливі умови праці : ( 8/(365-10)) х 32 = 0,721, де 9 - загальна кількість днів щорічної додаткової відпустки за важкі та шкідливі умови праці; 365-10 - середня кількість робочих днів року за відрахуванням святкових; 32- кількість відпрацьованих позивачем днів за оспорюваний період ( а. с. 93-94). Оскільки позивачу сплачену компенсацію за невикористані 24 календарних днів відпустки( 18 додаткової та 6 - основної та додаткової) в розмірі 3746,16 грн.( а. с. 96), суд приходить до висновку про безпідставність задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed