Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

Позивач, звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу, посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON] після смерті якого залишилась спадщина у вигляді трикімнатної квартири [ADDRESS] . Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27.10.2010 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 25.11.2010 року спадкоємця першої черги, [PERSON] , було усунуто від права на спадкування після смерті сина, [PERSON] . Право на спадкування після смерті [PERSON] отримали спадкоємці за законом третьої черги, рідні сестри матері спадкодавця, [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] , яким 18.12.2010 року Шостою Запорізькою державною нотаріальною конторою було видано свідоцтва про право на спадщину за р.н. 4-1643,4-1646. Вказана квартира одразу була виставлена на продаж агенцією нерухомості Тріумф (приватний підприємець [PERSON] , реєстраційний, номер облікової картки платника податків [NUMBER] ), агентські послуги надавала гр. [PERSON] , яка є відповідачем у справі. Власниками квартири були [PERSON] (рідна тітка [PERSON] ) та [PERSON] (мати [PERSON] ). Вартість квартири була оголошена у 42 000 доларів США. Вартість послуг агенції нерухомості складала 2%, 840 доларів США. 23.01.2011 року позивач уклала з агенцією нерухомості Тріумф договір № 735 від 23.01.2011 року на надання послуг, пов`язаних із придбанням квартири, відповідно до умов якого, фізична особа суб`єкт підприємницької діяльності [PERSON] , надавала консультаційні та юридичні послуги пов`язані з придбанням спірної квартири, а позивач зобов`язувалась сплатити вартість таких послуг у розмірі 840 доларів США. 23.01.2011 року позивач уклала з [PERSON] та [PERSON] договір про намір на придбання спірної квартири за 42 000 доларів США, відповідно до умов якого (п.8.) передала майбутнім продавцям 1000 доларів США у якості авансу. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 12.02.2011 року [PERSON] придбала у [PERSON] та [PERSON] у власність трикімнатну квартиру [ADDRESS] . Фактично на придбання квартири [PERSON] витратила 42 840 доларів США, з яких 42 000 доларів - вартість самої квартири, отриманої продавцями та 840 доларів США -вартість послуг агенції нерухомості - ПП [PERSON] . Вказані обставини підтверджуються розпискою від 12.02.2011 року, договором про наміри від 23.01.2011 року, договором на послуги № 735 від 23.01.2011 року, договором купівлі-продажу квартири від 12.02.2011 року. Відповідно до п. З договору купівлі продажу спірної квартири її вартість зазначена як 150 000 грн. Відповідно до п. 6 вказаного договору купівлі- продажу спірної квартири, який посвідчений нотаріально приватним нотаріусом Вовк І.І. продавці гарантували, що спірна квартира в спорі, під забороною (арештом) не перебуває. Позивач придбаваючи квартиру сподівалась на добросовісність і законність дій продавців, агенції, нерухомості, професіоналізм і уважність нотаріуса, яка посвідчувала вказаний правочин. Всім вказаним особам позивач сплатила кошти за надані їй послуги, а продавцям вартість квартири у розмірі 42 000 доларів США. Разом з тим, як з`ясувалось пізніше, вказана квартира під час її відчуження перебувала у судовому спорі між [PERSON] та [PERSON] , який оскаржував у Вищому спеціалізованому суді України рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27.10.2010 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 25.11.2010 року, яким його було позбавлено спадщини після смерті сина, у зв`язку з чим, звернувся з касаційною скаргою на вказані судові рішення та заявою про внесення застережень з метою неможливості відчуження спірної квартири до Шостої державної нотаріальної контори. Водночас, продавці та [PERSON] (всі були сторонами у справі № 2-3346/11), яка була присутня при укладенні правочину, факт наявності судового спору приховали, нотаріус, що видавав свідоцтва про право на спадщину не звернув уваги на застереження та наявність судового спору між спадкоємцями, агенція нерухомості та нотаріус, що посвідчував правочин у реєстрі судових рішень факт, зазначений у п. 6 договору не перевірили, у зв`язку з чим позивач придбала для своєї родини у складі якої було двоє неповнолітніх дітей спірну квартиру не будучи обізнаною про факт перебування нерухомості у спорі та очевидний ризик втрати майна у майбутньому. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.07.2011 року (касаційній інстанції факт відчуження спірної квартири не був відомий) рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27.10.2010 року та ухвала Апеляційного суду Запорізької області від 25.11.2010 року були скасовані із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції. [INFO] , [PERSON] померла, спадщину після її смерті прийняла її племінниця, [PERSON] , яка отримала належне [PERSON] кошти та нерухоме майно у спадщину. Вказані обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи № 533326 (номер у приватного нотаріуса Компанієць І.Ю., 16/2012), копію якої можна отримати на підставі ухвали суду Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24.12.2013 року у справі № 3-3346/11, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 19.03.2014 року, в задоволенні позову [PERSON] про усунення [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті сина було відмовлено. У листопаді 2014 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу, Вовк Ірина Іванівна, Шоста Запорізька державна нотаріальна контора, районна адміністрація по Комунарському району Запорізької міської ради як орган опіки та піклування про визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними, визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом, про витребування майна, скасування державної реєстрації. 20.03.2015 року рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя у справі № 333/8614/14, вимоги [PERSON] задоволено частково, визнані недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.12.2010 року, за [PERSON] визнано право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , зазначена квартира витребувана у [PERSON] та повернута [PERSON] , стягнуто судові витрати з відповідачів на корись позивача. Не погоджуючись із вказаним рішенням [PERSON] звернулась з апеляційною скаргою до суду. [INFO] [PERSON] помер, спадщину після його смерті прийняла дружина, [PERSON] , яка стала правонаступником [PERSON] у справі. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 09.02.2016 року апеляційну скаргу [PERSON] відхилено, рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20.03.2015 року залишено без змін. Рішення суду першої та апеляційної інстанції оскаржувались [PERSON] в касаційному порядку. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.10.2016 року рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20.03.2015 року та ухвала апеляційного суду Запорізької області залишені без змін. У грудні 2016 - січні 2017 року позивачу стали відомі нові обставини, пов`язані з спірною квартирою, прав третіх осіб щодо неї, передачу коштів ориманих від продажу квартири гр. [PERSON] гр. [PERSON] , який нібито на час придбання спірної квартири вже сплатив її повну вартість у розмірі 45 000 доларів США, безпосередню участь у цьому приймала гр. [PERSON] , яка була агентом і обіцяла продати спірну квартиру і [PERSON] і [PERSON] . В провадженні Ленінського районного суду м. Запоріжжя перебувала цивільна справа № 334/1310/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа [PERSON] предметом якої було стягнення 28 000 доларів США з [PERSON] , як правонаступниці [PERSON] . Копія позовної заяви та судових рішень по справі додані. Спірні правовідносини сторін у вказаній справі тісно пов`язані зі спірною квартирою - [ADDRESS] , для придбання якої, як стверджує [PERSON] він отримав у АБ «Факторіал-Банк» кредит у розмірі 33 000 доларів США, всього кошти в сумі 45 000 доларів США в агенції нерухомості де працювала агентом [PERSON] , яка займалась продажем спірної квартири з 2008 року, передав власнику квартири [PERSON] . [PERSON] у позові зазначав, що купівля продаж спірної квартири не відбулась, у зв`язку з ухиленням [PERSON] від продажу квартири, а потім у зв`язку із смертю останнього. [PERSON] ніби то обіцяла йому у кінці 2010 року продати квартиру, пізніше обіцяла повернути кошти передані ним спадкодавцю [PERSON] . [PERSON] у позові стверджував, що 10.03.2011 року [PERSON] повернула йому кошти у розмірі 17 000 доларів США, заявив вимоги про стягнення з правонаступника [PERSON] , [PERSON] , залишку боргу [PERSON] у розмірі 28 000 грн. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01.03.2017 року у справі № 334/1310/17, яке залишено в силі постановою Апеляційного суду Запорізької області від 16.04.2019 року, [PERSON] відмовлено у задоволенні позову, при цьому суд апеляційної інстанції встановив, що є сумнівним факт передачі коштів [PERSON] [PERSON] , а також той факт, що [PERSON] , будучи стороною у всіх вищезазначених спорах щодо спадкового майна після смерті [PERSON] про існування боргів перед [PERSON] нікого не повідомляла, хоча саме вона подавала у 2010 році позов до суду і саме за її позовом [PERSON] було усунено від права на спадкування. Постановою Верховного суду від 08.08.2019 року, яка у розділі фактичні обставини, містить встановлені обставини по цій справі, рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01.03.2017 року та постанова Апеляційного суду Запорізької області від 16.04.2019 року у справі № 334/1310/17 залишені без змін, а касаційна скарга [PERSON] - без задоволення. 15.08.2019 року [PERSON] направила вимогу [PERSON] щодо необхідності відшкодування їй збитків у розмірі 42 840 доларів США, пов`язаних з придбанням спірної квартири та неправомірними діями [PERSON] , [PERSON] , та самої [PERSON] , водночас вказана вимога залишилась без задоволення, через представника [PERSON] повідомила що не має наміру її виконувати. Отже, про порушення її прав [PERSON] , [PERSON] дізналась у серпні 2019 року. У зв`язку з тим, що позивач звернусь до суду. В судовому засіданні представник позивача просила задовольнити позовну заяву. Представник відповідача заперечувала на задоволенні позову та просила застосувати позовну давність до даного позову. Вислухавши учасників процесу, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд приходить наступного висновку. Клопотання представника відповідача про застосування спеціальної в один рік та загальної в 3 роки позовної давності не підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони тривалий час відновлюють свої права в судовому порядку останнє рішення за спором між сторонами по даній справі було винесено 08.08.2019 року, а дану позовну заяву було подано 13.04.2020 року, що свідчить про своєчасне подання позивачем даної позовної заяви в межах визначеної законом позовної давності. Судом встановлено, [INFO] помер [PERSON] після смерті якого залишилась спадщина у вигляді трикімнатної квартири [ADDRESS] . Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27.10.2010 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 25.11.2010 року спадкоємця першої черги, [PERSON] , було усунуто від права на спадкування після смерті сина, [PERSON] . Право на спадкування після смерті [PERSON] отримали спадкоємці за законом третьої черги, рідні сестри матері спадкодавця, [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] , яким 18.12.2010 року Шостою Запорізькою державною нотаріальною конторою було видано свідоцтва про право на спадщину за р.н. 4-1643,4-1646. Вказана квартира одразу була виставлена на продаж агенцією нерухомості Тріумф (приватний підприємець [PERSON] , реєстраційний, номер облікової картки платника податків [NUMBER] ), агентські послуги надавала гр. [PERSON] , яка є відповідачем у справі. Власниками квартири були [PERSON] (рідна тітка [PERSON] ) та [PERSON] (мати [PERSON] ). Вартість квартири була оголошена у 42 000 доларів США. Вартість послуг агенції нерухомості складала 2%, 840 доларів США. 23.01.2011 року позивач уклала з агенцією нерухомості Тріумф договір № 735 від 23.01.2011 року на надання послуг, пов`язаних із придбанням квартири, відповідно до умов якого, фізична особа суб`єкт підприємницької діяльності [PERSON] , надавала консультаційні та юридичні послуги пов`язані з придбанням спірної квартири, а позивач зобов`язувалась сплатити вартість таких послуг у розмірі 840 доларів США. 23.01.2011 року позивач уклала з [PERSON] та [PERSON] договір про намір на придбання спірної квартири за 42 000 доларів США, відповідно до умов якого (п.8.) передала майбутнім продавцям 1000 доларів США у якості авансу. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 12.02.2011 року [PERSON] придбала у [PERSON] та [PERSON] у власність трикімнатну квартиру [ADDRESS] . Фактично на придбання квартири [PERSON] витратила 42 840 доларів США, з яких 42 000 доларів - вартість самої квартири, отриманої продавцями та 840 доларів США -вартість послуг агенції нерухомості - ПП [PERSON] . Вказані обставини підтверджуються розпискою від 12.02.2011 року, договором про наміри від 23.01.2011 року, договором на послуги № 735 від 23.01.2011 року, договором купівлі-продажу квартири від 12.02.2011 року. Відповідно до п. 3 договору купівлі продажу спірної квартири її вартість зазначена як 150 000 грн. Відповідно до п. 6 вказаного договору купівлі- продажу спірної квартири, який посвідчений нотаріально приватним нотаріусом Вовк І.І. продавці гарантували, що спірна квартира в спорі, під забороною (арештом) не перебуває. Позивач придбаваючи квартиру сподівалась на добросовісність і законність дій продавців, агенції, нерухомості, професіоналізм і уважність нотаріуса, яка посвідчувала вказаний правочин. Всім вказаним особам позивач сплатила кошти за надані їй послуги, а продавцям вартість квартири у розмірі 42 000 доларів США. Разом з тим, як з`ясувалось пізніше, вказана квартира під час її відчуження перебувала у судовому спорі між [PERSON] та [PERSON] , який оскаржував у Вищому спеціалізованому суді України рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27.10.2010 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 25.11.2010 року, яким його було позбавлено спадщини після смерті сина, у зв`язку з чим, звернувся з касаційною скаргою на вказані судові рішення та заявою про внесення застережень з метою неможливості відчуження спірної квартири до Шостої державної нотаріальної контори. Водночас, продавці та [PERSON] (всі були сторонами у справі № 2-3346/11), яка була присутня при укладенні правочину, факт наявності судового спору приховали, нотаріус, що видавав свідоцтва про право на спадщину не звернув уваги на застереження та наявність судового спору між спадкоємцями, агенція нерухомості та нотаріус, що посвідчував правочин у реєстрі судових рішень факт, зазначений у п. 6 договору не перевірили, у зв`язку з чим позивач придбала для своєї родини у складі якої було двоє неповнолітніх дітей спірну квартиру не будучи обізнаною про факт перебування нерухомості у спорі та очевидний ризик втрати майна у майбутньому. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.07.2011 року (касаційній інстанції факт відчуження спірної квартири не був відомий) рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27.10.2010 року та ухвала Апеляційного суду Запорізької області від 25.11.2010 року були скасовані із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції. [INFO] , [PERSON] померла, спадщину після її смерті прийняла її племінниця, [PERSON] , яка отримала належне [PERSON] кошти та нерухоме майно у спадщину. Вказані обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи № 533326 (номер у приватного нотаріуса Компанієць І.Ю., 16/2012), копію якої можна отримати на підставі ухвали СУДУ- Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24.12.2013 року у справі № 3-3346/11, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 19.03.2014 року, в задоволенні позову [PERSON] про усунення [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті сина було відмовлено. У листопаді 2014 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу, Вовк Ірина Іванівна, Шоста Запорізька державна нотаріальна контора, районна адміністрація по Комунарському району Запорізької міської ради як орган опіки та піклування про визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними, визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом, про витребування майна, скасування державної реєстрації. 20.03.2015 року рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя у справі № 333/8614/14, вимоги [PERSON] задоволено частково, визнані недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.12.2010 року, за [PERSON] визнано право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , зазначена квартира витребувана у [PERSON] та повернута [PERSON] , стягнуто судові витрати з відповідачів на корись позивача. Не погоджуючись із вказаним рішенням [PERSON] звернулась з апеляційною скаргою до суду. [INFO] [PERSON] помер, спадщину після його смерті прийняла дружина, [PERSON] , яка стала правонаступником [PERSON] у справі. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 09.02.2016 року апеляційну скаргу [PERSON] відхилено, рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20.03.2015 року залишено без змін. Рішення суду першої та апеляційної інстанції оскаржувались [PERSON] в касаційному порядку. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.10.2016 року рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20.03.2015 року та ухвала апеляційного суду Запорізької області залишені без змін. У грудні 2016 - січні 2017 року позивачу стали відомі нові обставини, пов`язані з спірною квартирою, прав третіх осіб щодо неї, передачу коштів ориманих від продажу квартири гр. [PERSON] гр. [PERSON] , який нібито на час придбання спірної квартири вже сплатив її повну вартість у розмірі 45 000 доларів США, безпосередню участь у цьому приймала гр. [PERSON] , яка була агентом і обіцяла продати спірну квартиру і [PERSON] і [PERSON] . В провадженні Ленінського районного суду м. Запоріжжя перебувала цивільна справа № 334/1310/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа [PERSON] предметом якої було стягнення 28 000 доларів США з [PERSON] , як правонаступниці [PERSON] . Копія позовної заяви та судових рішень по справі додані. Спірні правовідносини сторін у вказаній справі тісно пов`язані зі спірною квартирою - [ADDRESS] , для придбання якої, як стверджує [PERSON] він отримав у АБ «Факторіал-Банк» кредит у розмірі 33 000 доларів США, всього кошти в сумі 45 000 доларів США в агенції нерухомості де працювала агентом [PERSON] , яка займалась продажем спірної квартири з 2008 року, передав власнику квартири [PERSON] . [PERSON] у позові зазначав, що купівля продаж спірної квартири не відбулась, у зв`язку з ухиленням [PERSON] від продажу квартири, а потім у зв`язку із смертю останнього. [PERSON] ніби то обіцяла йому у кінці 2010 року продати квартиру, пізніше обіцяла повернути кошти передані ним спадкодавцю [PERSON] . [PERSON] у позові стверджував, що 10.03.2011 року [PERSON] повернула йому кошти у розмірі 17 000 доларів США, заявив вимоги про стягнення з правонаступника [PERSON] , [PERSON] , залишку боргу [PERSON] у розмірі 28 000 грн. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01.03.2017 року у справі № 334/1310/17, яке залишено в силі постановою Апеляційного суду Запорізької області від 16.04.2019 року, [PERSON] відмовлено у задоволенні позову, при цьому суд апеляційної інстанції встановив, що є сумнівним факт передачі коштів [PERSON] [PERSON] , а також той факт, що [PERSON] , будучи стороною у всіх вищезазначених спорах щодо спадкового майна після смерті [PERSON] про існування боргів перед [PERSON] нікого не повідомляла, хоча саме вона подавала у 2010 році позов до суду і саме за її позовом [PERSON] було усунено від права на спадкування. Постановою Верховного суду від 08.08.2019 року, яка у розділі фактичні обставини, містить встановлені обставини по цій справі, рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01.03.2017 року та постанова Апеляційного суду Запорізької області від 16.04.2019 року у справі № 334/1310/17 залишені без змін, а касаційна скарга [PERSON] - без задоволення. 15.08.2019 року [PERSON] направила вимогу [PERSON] щодо необхідності відшкодування їй збитків у розмірі 42 840 доларів США, пов`язаних з придбанням спірної квартири та неправомірними діями [PERSON] , [PERSON] , та самої [PERSON] , водночас вказана вимога залишилась без задоволення, через представника [PERSON] повідомила що не має наміру її виконувати. Отже, про порушення її прав [PERSON] , [PERSON] дізналась у серпні 2019 року. Власник має право витребувати майно з чужого незаконного володіння (ст.387 ЦК). Відповідно до ч.1 ст.388 ЦК якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише в разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Позивач втратила право власності на квартиру після того, як у ході судового розгляду було встановлено, що особи які продали їй квартиру не мали правових підстав для спадкування та й відповідно, наступного віджучення спірної квартири. Відповідач, [PERSON] , діючи від себе особисто та від імені своєї матері, приймала безпосередню участь у спірних правовідносинах, які мали наслідком відібрання спірної квартини у позивача та завдання збитків останній. Існувало як мінімум два рівня гарантій у справі перед тим, як квартира перейшла до позивача відповідно до законодавства. По-перше, існував обов`язок державного нотаріуса переконатися при видачі свідоцтва про право на спадщину, що перехід права власності на квартиру до [PERSON] та [PERSON] відбувся на законних підставах і не має підстав для зупинення нотаріальної дії; по - друге, існував обов`язок нотаріуса, що посвідчував правочин, переконатися, що відсутні судові спори щодо квартири, що відчується. Крім того, під час державної реєстрації права власності на спірну квартиру за позивачем законність вказаних дій також мала бути перевірена. Позивач була позбавлена права власності на спірну квартиру без компенсації, що порушує принцип пропорційності, та не може розраховувати на отримання іншого житла від держави, позбавлення її та її неповнолітніх дітей житла і місця реєстрації залишились поза увагою. Відповідно до ст.388 ЦК набувач визнається добросовісним, якщо він не знав, що особа, в якої він придбав річ, не мала права її відчужувати. Отже, набувач є добросовісним, якщо він не знав і не міг знати про незаконність свого володіння. За змістом ч.5 ст.12 ЦК, добросовісність набувача презюмується, тобто незаконний набувач вважається добросовісним, поки не буде доведено протилежне. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 20.03.2015 року (арк. 5 абз. 4) встановлено, що [PERSON] вважається добросовісним набувачем щодо набуття нею права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , що повністю узгоджується з приписами ст.ст. 12, 388 ЦК України, оскільки [PERSON] виконала усі дії щодо набуття нею права власності, спірна квартира під арештом не перебувала. У разі, якщо позов власника про витребування майна з чужого незаконного володіння задоволено і не вирішено питання щодо компенсації добросовісному набувачу, покупець цього майна має право відповідно до статті 661 ЦК України звернутися до суду з вимогою про відшкодування збитків, завданих вилученням у нього товару за рішенням суду з підстав, що виникли до моменту його продажу. Відповідно до ч. 1 ст. 661 ЦК України у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав. Відповідно до роз`яснень, наведених у пункті 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» у разі, якщо позов власника про витребування майна із чужого незаконного володіння задоволено, покупець цього майна має право відповідно до статті 661 ЦК України звернутися до суду з вимогою до продавця про відшкодування збитків, завданих вилученням у нього товару за рішенням суду з підстав, що виникли до моменту його продажу. Компенсації вартості спірної квартири зазначеної у договорі від 12.02.2011 року складає 150 000 грн. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом позивачу позов задоволено повністю то судовий збір підлягає повному стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved