Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить визнати за ним право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Левковицької сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, що належала [PERSON], серії [NUMBER], в порядку спадкування після її смерті. Визнати частково недійсним Державний акт серії [NUMBER], в частині розмірів земельної ділянки загальної площі 2,80 га, на право приватної власності на землю, виданий на ім'я [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Визнати за ним право власності на земельну ділянку розміром 2,7794 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Левковицької сільської ради Чернігівського району Чернігівської області. Свої вимоги мотивує тим, що він є спадкоємцем заповітом після смерті його матері - [PERSON], яка померла [INFO], своєчасно звернувся з заявою до нотконтори про прийняття спадщини, але не може оформити свої спадкові права на земельну ділянку, оскільки земельна ділянка накладається на дорогу з твердим покриттям, а за життя спадкодавець не встигла відновити межі земельної ділянки в натурі та отримати витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, та просили їх задовольнити. Відповідач - Левковицька сільська рада Чернігівського району Чернігівської області, не забезпечила явку свого представника в судове засідання, надав суду заяву про розгляд справи без участі його представника, позов визнає. Відповідач - представник Чернігівської районної державної адміністрації Ткач О.В., в судовому засіданні при вирішення справи поклався на розсуд суду. Відповідач - представник управління Держземагенства у Чернігівському районі Чернігівської області Шугайло О.В., в судовому засіданні при вирішення справи поклався на розсуд суду. Заслухавши пояснення позивача та його представника, представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого [PERSON] 24 червня 2002 року Чернігівською районною державною адміністрацією, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER], їй належить земельна ділянка площею 2,80 га в межах згідно з планом, яка розташована на території Левковицької сільської ради, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва /а.с.8/. З наданого листа з управління Держземагенства у Чернігівському районі Чернігівської області від 02.032015 року за № 32-28-0.4-2185/2-15, вбачається, відповідно до інформації яка міститься у Державному земельному кадастрі, право власності на земельну ділянку, що знаходиться на території Левковицької сільської ради Чернігівського району, розміром 2,80 га на даний час відповідно до вимог законодавства не сформовано та не зареєстровано. При цьому вищезазначений державний акт на підставі розпорядження Чернігівської районної державної адміністрації від 02.04.2002 року за № 164 було видано [PERSON]. Згідно ч.1, 10, ст.79-1 ЗК України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Пунктами 2, 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначено, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності). Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними. [INFO] [PERSON] померла /а.с.9/. Після її смерті відкрилась спадщина. До спадково майна померлої належить земельна ділянка площею 2,80 га в межах згідно з планом, яка розташована на території Левковицької сільської ради, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до матеріалів спадкової справи № 241/2014, яка заведена в Чернігівській державній нотаріальній конторі, вбачається, що спадщину після померлої [INFO] [PERSON], прийняв позивач [PERSON], як спадкоємець за заповітом посвідченого 25.09.2013 року секретарем виконкому Левковицької сільської ради Чернігівського району Чернігівської області Шейна С.В.,за реєстровим № 19. Свідоцтво про право на спадщину на спірну земельну ділянку не видавалось. Згідно повідомлення про відмову у наданні відомостей з Державного земельного кадастру за [NUMBER] від 14.08.2014 року, вбачається, що спірна земельна ділянка накладається на дорогу з твердим покриттям /а.с.11-12/. З наданої копії технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки (паю) в натурі (на місцевості), вбачається, що розмір спірної земельної ділянки (пай) № 7, яка належала спадкодавцю становить 2,7794 га. Відповідно до ЗУ «Про Державний земельний кадастр» відомості про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера можливо лише за заявою власника. Оскільки власник земельної ділянки померла, тому позивач позбавлений можливості здійснити державну реєстрацію спірної земельної ділянки та отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на неї. Зважаючи на те що спадкодавець правомірно отримала державний акт на підставі розпорядження Чернігівської районної державної адміністрації від 02.04.2002 року за № 164, тому підстав для визнання його частково недійсним не має, і в цій частині позов не підлягає задоволенню. Положення ст. ст. 81, 131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. Стаття 1225 ЦК України визначає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. За ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.. Таким чином, до позивача перейшло право власності в порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] [PERSON], на земельну ділянку площею 2,7794 га в межах згідно з планом, розташовану на території Левковицької сільської ради, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На підставі наведеного та

Outcome: partial