Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, які в подальшому уточнив, про захист честі, гідності та ділової репутації, посилаючись на те, що відповідач через сайт у мережі інтернет розповсюдив про позивача недостовірну, неправдиву інформацію, яка ганьбить його честь і гідність. В зв'язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду, та просить визнати інформацію недостовірною та такою, що принижує честь і гідність та наносить шкоду діловій репутації позивача, а також зобов'язати відповідача спростувати викладену інформацію та стягнути з останнього моральну шкоду в розмірі 10000 грн. В останнє судове засідання представник позивача не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, ухвалити у справі заочне рішення /а.с. 124/. Під час розгляду справи у судових засіданнях, надала пояснення підтримувала позов в частині вимог щодо відповідача та пояснила, що інформація викладена відповідачем не відповідає дійсності є такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію позивача. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, а тому, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача та ухвалити у справі заочне рішення за згодою представника позивача. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] на інтернет-сайтіantikor.com.ua ([INFO]) була розміщена стаття під назвою «[INFO]» /а.с. 12-18/. Відповідно до відповіді ТОВ «Хоспро», наданої на запит суду автором публікації статті та реєстрантом доменного імені є [PERSON] /а.с. 54-57/. В зазначеній публікації автор стверджує про причетність позивача по даній справі до вчинення цілого ряду кримінальних правопорушень (зокрема корупційних, протиправних дій із землею та майном, створення організованого злочинного угрупування, причетність до протиправних дій у відношенні до учасників Євромайдану, участь в антиукраїнській та сепаратистській діяльності, та інше). Крім того в публікації неодноразового наголошується на злочинній співпраці позивача з представниками колишньої влади.Про всі дані обставини автор публікації говорить саме як про відомий автору факт, але в публікації не надається жодного доказу на підтвердження зазначених обставин. Відповідно до ст. 3 Конституції України, честь і гідність людини визнані найвищою соціальною цінністю. Порушення цих фундаментальних прав вимагає відповідного захисту. Відповідно до ст. 68 Конституції України, обов`язок кожного неухильно додержуватисят Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Відповідно до ст. 28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності, усі люди є вільні і рівні у своїй гідності і правах. Згідно ч. 4 ст. 32 Конституції України, кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням і поширенням такої недостовірної інформації. У відповідності до ст.10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободвід 04.11.1950 року, ратифіковану Верховною радою України, кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися свої поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів влади і незалежно від кордонів. Згідност. 201 ЦК України, особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є в тому числі честь, гідність і ділова репутація. Згідно ст. 271 ЦК України, зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя. Відповідно до ст. 275 ЦК України, захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановленийглавою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення. Згідно ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування. Якщо недостовірна інформація міститься у документі, який прийняла (видала) юридична особа, цей документ має бути відкликаний. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Якщо відповідь та спростування у тому ж засобі масової інформації є неможливими у зв'язку з його припиненням, така відповідь та спростування мають бути оприлюднені в іншому засобі масової інформації за рахунок особи, яка поширила недостовірну інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Згідно з роз'ясненнями, наданими у абзаці другому пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 р. № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» під поширенням інформації слід розуміти: опублікування їх у пресі, передання по радіо, телебаченню, використання інших засобів масової інформації; поширення в мережі «Інтернет» чи з використанням інших телекомунікаційних засобів зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам, повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Відповідно до п.15 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Пунктом 18 Постанови зазначено, що згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Так, викладеною інформацією було поширено в мережі інтернет на наступному веб-сайті: [INFO], тобто її довели до відома більш ніж однієї особи, а саме невизначному колу осіб. Згідно із ч. 2 ст. 47-1 Закону України «Про інформацію», оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема: критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема: гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. В судовому засіданні не встановлено, що розповсюджена інформація стосується позивача є правдивою та відповідає дійсності, зокрема вказана інформація беззаперечно принижує честь, гідність та ділову репутацію особи позивача та підриває авторитет перед суспільством. Таким чином, вказана інформація не недостовірною та підлягає спростуванню, у зв'язку з чим суд задовольняє в цій частині позовні вимоги. Крім того, відповідач розмістивши на інформаційному веб-сайті, в стверджувальній формі, про здійснення позивачем корупційних злочинів, злочинів пов'язаних із незаконним заволодінням майном та землею, створення позивачем організованого угрупування, яке причетне до низки злочинів проти учасників Євромайдану, здійснював антиукраїнську та сепаратистську діяльність. Суд вважає, що розповсюдження вказаної інформації безпосередньо тягне за собою моральні страждання позивача та його сім'ї, пов'язані з необхідністю виправдовуватися перед невизначеним колом осіб, зокрема і шляхом звернення до суду з даним позовом. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно ч.2 ст. 30 Закону України «Про інформацію», якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов'язок відшкодувати завдану моральну шкоду. Разом з тим, позивачем не надано доказів суду про те, що моральні страждання спричинені позивачу можна оцінити у визначеному позивачем розмірі, у зв'язку з чим, в цій частині вимоги підлягають задоволенню частково. На підставі викладеного та

Outcome: partial