Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до другої Миколаївської державної нотаріальної контори про визнання протиправною та скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесену 08 вересня 2017 року державним нотаріусом другої Миколаїської державної нотаріальної контори Авраменко С.В., а саме позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на грошові вклади, що належали померлому [PERSON], який помер [INFO]. Посилаючись на те, що [INFO] помер його батько [PERSON] в м. Донецьк, Донецької області, після його смерті відкрилася спадщина. Позивач, як спадкоємець, який є внутрішньо переміщеною особою, прийняв спадщину після смерті батька в порядку та строки, встановлені діючим законодавством - подавши до другої Миколаївської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. На підставі заяви 11 березня 2016 року за № 120/2016 було заведено спадкову справу до майна померлого [PERSON] 08 вересня 2017 року його представник від його імені звернувся до цієї ж нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на грошові вклади. Проте, 08 вересня 2017 року державним нотаріусом другої Миколаївської державної нотаріальної контори Авраменко С.В. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, посилаючись на те, що неможливо встановити факт прийняття чи неприйняття спадщини спадкоємцем [PERSON], який проживає на тимчасово окупованій території у м. Донецьку, Донецької області, та відсутність від вказаної особи заяви про відмову від спадщини. Вважає, що такі дії державного нотаріуса грубо порушують право позивача на реалізацію своїх спадкових прав, не відповідають змісту матеріалів спадкової справи, ґрунтуються на домислах та припущеннях та абсолютно ігнорують положення діючого законодавства. Зазначає, що вказані обставини свідчать про те, що постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій, суперечить положенням діючого законодавству, є протиправною та підлягає скасуванню. Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Посилаючись на те, що 25 березня 2016 року до нотаріальної контори звернувся позивач з заявою про прийняття спадщини після смерті його батька [PERSON], який помер [INFO], при цьому позивач не повідомив нотаріуса про існування іншого спадкоємця, рідного сина спадкодавця - [PERSON], який проживає на тимчасово окупованій території Донецької області, а саме в місті Донецьк, приховавши цю інформацію позивач позбавив нотаріуса можливості повідомити спадкоємця, будь-яким способом, про відкриття спадкової справи та перевірити коло спадкоємців, які мають право прийняти спадщину або відмовитися від неї. Згідно Розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р м. Донецьк належить до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Позивачем не було дотримано вимоги закону в частини повідомлення адреси, номера телефону чи будь-якої іншої інформації щодо іншого спадкоємця. 01 серпня 2017 року [PERSON], яка діяла на підставі довіреності від імені [PERSON] подала заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на все спадкове майно, яке складається з грошових вкладів в декілька банківських установ, в якій зазначено, крім її довірителя - [PERSON] є інший спадкоємець, син спадкодавця - [PERSON], який проживає на тимчасово окупованій території, у м. Донецьку. У зв'язку з чим 08 вересня 2017 року була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій, а саме, відмовлено у видачі на ім'я позивача свідоцтва про право на спадщину за законом на грошові вклади, що належали померлому [INFO] [PERSON] Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь - якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З'ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. [INFO] помер [PERSON], свідченням чого є свідоцтво про смерть серії [NUMBER]. Після його смерті відкрилася спадщина. Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] судом встановлено, що він помер в м. Донецьк Донецької області. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно положень ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач [PERSON] є сином померлого, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], та відповідно спадкоємцем першої черги за законом. 11 березня 2016 року [PERSON] подав до другої Миколаївської міської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом. 11 березня 2016 року за вих. № 580/02-14 надано роз'яснення чинного законодавства, а саме [PERSON] необхідно було особисто надати відповідну заяву про прийняття спадщини та надати необхідні документи. Відповідно до довідки товариства з обмеженою відповідальністю «Текстильник -2005» від 29.01.2016 року за вих. № 9 [PERSON], був зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 24.02.1983 року по 29.01.2016 року один. У відповідності до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживає постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно положень ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. В особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом. П. 1.13 п. 1 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України встановлено, що місце відкриття спадщини підтверджується: довідкою житлово-експлуатаційної організації, довідкою правління житлово-будівельного кооперативу про реєстрацію спадкодавця, довідкою адресного бюро, довідкою райвійськкомату про те, що спадкодавець до призову на військову службу проживав за відповідною адресою. Місце відкриття спадщини не може підтверджуватись свідоцтвом про смерть. Однак ст. 9-1 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлено, що у разі, якщо останнім місцем проживання спадкодавця є населений пункт, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна або вимоги кредиторів. 25 березня 2016 року [PERSON] звернувся з заявою про прийняття спадщини після смерті його батька [PERSON], який помер [INFO]. Згідно Довідки Департаменту праці та соціального захисту населення ММР від 01.07.2016 р. [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою (зареєстроване місце проживання розташоване в м. Донецьк). До поданої заяви [PERSON] було долучено: паспорт громадянина України, ідентифікаційний номер, свідоцтво про смерть [PERSON], свідоцтво про народження [PERSON]. Таким чином, нотаріусом Другої миколаївської державної нотаріальної контори правомірно було відкрито спадкову справу за заявою спадкоємця - позивача у справі. В ході дослідження поданих документів нотаріусом було встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем першої черги після смерті батька [PERSON] Крім нього спадкоємцем померлого є також його син - [PERSON], який зареєстрований в м. Донецьк Донецької області. При цьому за матеріалів спадкової справи вбачається що при поданні заяви [PERSON] 09.03.2016 року та 25.03.2016 року ним не було зазначено про наявність іншого спадкоємця першої черги сина спадкодавця та його рідного брата [PERSON]. Інші особи, крім позивача, до відповідача з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не звертались. Вищенаведене підтверджується матеріалами спадкової справи № 120/2016 до майна померлого [INFO] [PERSON] [NUMBER]. Відповідно до статті 5 Закону України «Про нотаріат» нотаріус зобов'язаний здійснювати свої професійні обов'язки відповідно до Закону і принесеної присяги, дотримуватися правил професійної етики; сприяти громадянам, підприємствам, установам і організаціям у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз'яснювати права і обов'язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду; відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам та інші. Нотаріус є безспірним органом, а у випадку спірних питань роз'яснює право громадян звернутись за захистом до суду. У відповідності до ст. 68 ЗУ «Про нотаріат» та п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус обов'язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Відповідно до п. 4.12 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України - Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Згідно положень ст. 49 ЗУ «Про нотаріат» Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: вчинення такої дії суперечить законодавству України; не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов'язані з її вчиненням; в інших випадках, передбачених законом. Саме посилаючись на вказані обставини 08 вересня 2017 року державним нотаріусом другої Миколаївської державної нотаріальної контори Авраменко С.В. було винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмовлено [PERSON] у видачі на його ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилається на те, що постанова нотаріуса є незаконною, оскільки ним було надано всі необхідні документи, яких згідно положень діючого законодавства достатньо для вчинення нотаріальної дії і видачі свідоцтва про право на спадщину. Однак з таким твердженням позивача суд погодитись не може. Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Нотаріус у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Республіки Крим, крім того - законодавством Республіки Крим, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. Дослідивши надані [PERSON] документи, та в ході ведення спадкової справи, нотаріусом було встановлено, що існує інший спадкоємець першої черги син спадкодавця та рідний брат позивача. При цьому нотаріус позбавлений можливості з'ясувати факт прийняття чи неприйняття спадщини іншим спадкоємцем [PERSON], що є обов'язковим при видачі свідоцтва про спадщину згідно приписам статті ст. 68 ЗУ «Про нотаріат» та п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. За таких обставин суд вважає, що Постанова державного нотаріуса Другої миколаївської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08.09.2017 р. є правомірною та винесеною на підставі норм діючого законодавства. Відповідно позовні вимоги безпідставні і не підлягають задоволенню. Також суд вважає за необхідне наголосити, що позивач не позбавлений права вирішити питання щодо визнання права власності в порядку спадкування в іншому порядку, зокрема шляхом подання відповідного цивільного позову або в майбутньому отримати свідоцтво за умови надання усіх необхідних документів нотаріусу.

Outcome: dismissed