Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив відмову Державної адміністрації залізничного транспорту України (Укрзалізниці) у наданні [PERSON] відпустки по догляду за дитиною - визнати протиправною. Зобов'язати Державну адміністрацію залізничного транспорту України (Укрзалізниці) надати [PERSON] відпустку по догляду за дитиною з 15.08.2014 року по 11.08.2015 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він працює в Державній адміністрації залізничного транспорту України (Укрзалізниці) заступником начальника Головного управління електрифікації та електропостачання. У позивача є дочка - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Мати [PERSON] - [PERSON] на даний момент працює у Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, що підтверджується довідкою з місця роботи від 28.08.2014 року № 15-192. З 20.08.2014 року [PERSON] займає посаду керівника апарату Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг відповідно до наказу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг від 20.08.2014 року № 185 «ОС». У зв'язку з тим, що дочка позивача потребує домашнього догляду за медичними показниками, позивачем 02.09.2014 року Генеральному директору Укрзалізниці було надіслано заяву про надання відпустки по догляду за дитиною - [PERSON]. До заяви було додано довідку про потребу дитини у домашньому догляді від 08.08.2014 року № 108, що підтверджує необхідність такого догляду. Відправлення вказаної заяви підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та описом вкладення у цінний лист від 02.09.2014 року. Адміністрацією Укрзалізниці у наданні відпустки позивачу було відмовлено. Вважає, що вказаними діями відповідача його права, передбачені трудовим законодавством, були порушені у зв'язку з чим просив позов задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги свого довірителя підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечувала представник позивача. Суд, вислухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працює в Державній адміністрації залізничного транспорту України (Укрзалізниці) заступником начальника Головного управління електрифікації та електропостачання. У позивача є дочка - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві 26.11.2010 року. Мати [PERSON] - [PERSON] працює у Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, що підтверджується довідкою з місця роботи від 28.08.2014 року № 15-192. З 20.08.2014 року [PERSON] займає посаду керівника апарату Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг відповідно до наказу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг від 20.08.2014 року № 185 «ОС». У зв'язку з тим, що дочка позивача потребує домашнього догляду за медичними показниками, позивачем 02.09.2014 року Генеральному директору Укрзалізниці було надіслано заяву про надання відпустки по догляду за дитиною - [PERSON], [INFO] До заяви було додано довідку про потребу дитини у домашньому догляді від 08.08.2014 року № 108, що підтверджує необхідність такого догляду. Відправлення вказаної заяви підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та описом вкладення у цінний лист від 02.09.2014 року. Адміністрацією Укрзалізниці у наданні відпустки позивачу було відмовлено, що підтверджується листом від 16.09.2014 року. Позивач вважає, що вказаними діями відповідача його права, передбачені трудовим законодавством, були порушені у зв'язку з чим просив відмову Державної адміністрації залізничного транспорту України (Укрзалізниці) у наданні йому відпустки по догляду за дитиною - визнати протиправною та зобов'язати відповідача надати [PERSON] відпустку по догляду за дитиною з 15.08.2014 року по 11.08.2015 року, на що слід зазначити наступне. Право працівників на надання їм відпустки закріплено у статті 45 Конституції України. Державні гарантії та відносини, пов'язані з відпусткою також регулюються Законом України «Про відпустки», Кодексом законів про працю України, іншими законами та нормативно-правовими актами України. Ст. 2 Закону України «Про відпустки» закріплено, що право на відпустку мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про відпустки» одним із видів відпусток є соціальні відпустки. До соціальних відпусток належать відпустки без збереження заробітної плати (абз. 5 п.5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про відпустки»). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 25 Закону України «Про відпустки» відпустка без збереження заробітної плати за бажанням працівника надається в обов'язковому порядку матері або іншим особам, зазначеним у частині третій статті 18 та частині першій статті 19 цього Закону, в разі якщо дитина потребує домашнього догляду, - тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення дитиною шестирічного віку, а в разі якщо дитина хвора на цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), - не більш як до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону такими особами є: батько дитини, баба, дід чи інші родичі, які фактично доглядають за дитиною, або особа, яка усиновила чи взяла під опіку дитину, та однин із прийомних батьків. Така ж норма закріплена у Кодексі законів про працю України. Відповідно до ч. 6 ст. 179 Кодексу законів про працю України, яка визначає, що у разі, якщо дитина потребує домашнього догляду, жінці в обов'язковому порядку надається відпустка без збереження заробітної плати тривалістю, визначеною у медичному висновку, але не більш як до досягнення дитиною шестирічного віку. Відпустки для догляду за дитиною, передбачені частинами третьою, четвертою та шостою цієї статті, можуть бути використані повністю або частинами також батьком дитини, бабою, дідом чи іншими родичами, які фактично доглядають за дитиною (ч. 7 ст. 179 Кодексу). З аналізу вказаних статей випливає, що факт потреби в домашньому догляді повинен бути підтверджений медичним висновком. Встановлено, що на підтвердження такого факту позивачем була надана довідка про потребу дитини у домашньому догляді від 08.08.2014 року № 108. Виходячи з наведених вище норм трудового законодавства, позивач, як батько [PERSON], [INFO], має право на отримання відпустки по догляду за дитиною, передбаченою ч. 6 ст. 179 КЗпП України, п.3 ч. 1 ст. 25 Закону України «Про відпустки». Слід зазначити, що законодавчо закріплено обов'язковість надання такої соціальної відпустки за бажанням працівника, у разі, якщо дитина працівника потребує домашнього догляду. Як зазначено вище, донька позивача такого догляду потребує, що в достатньому обсязі підтверджується наведеними вище обставинами. Отже, відпустка по догляду за дитиною, передбачена ч. 6 ст. 179 КЗпП України, п.3 ч. 1 ст. 25 Закону України «Про відпустки» надається за заявою працівника повністю або частково в межах установленого періоду, тобто на термін, зазначений у медичному висновку (довідці ЛКК), та оформляється наказом (розпорядженням) роботодавця. Так, у заяві позивача зазначається, що періодом надання відпустки є період з 15.09.2014 року по 11.08.2015 року, що відповідає терміну, що визначений в довідці про потребу дитини у домашньому догляді, де зазначено, що довідка дійсна до 11.08.2015 року. Таким чином, законодавчо обґрунтовані підстави для відмови у наданні відпустки по догляду за дитиною в порядку ч. 6 ст. 179 КЗпП України, п.3 ч. 1 ст. 25 Закону України «Про відпустки» відсутні. З матеріалів справи вбачається, що з метою захисту своїх трудових прав та інтересів, позивач звертався до Голови первинної профспілкової організації апарату Укрзалізниці Грищенко Ю.М. та Ради профспілки залізничників і транспортних будівельників України. Радою профспілки залізничників і транспортних будівельників України були направлені листи за результатом розгляду звернення [PERSON] - на ім'я В.О. Генерального директора Укрзалізниці Бланка М.І. та заявнику. Так, у листі Ради профспілки залізничників і транспортних будівельників України від 12.09.2014 року на ім'я В.О. Генерального директора Укрзалізниці Бланка М.І за результатами розгляду звернення заступника начальника головного управління електрифікації та електропостачання [PERSON] щодо порушення адміністрацією Укрзалізниці його конституційного права на отримання відпустки по догляду за дитиною до шестирічного віку по медичним показанням на підставі ст. 18 Закону України «Про відпустки», ч. 6 ст. 179 КЗпП України було встановлено, що в даний час протипоказання для відмови заявнику у наданні такої відпустки відсутні. На підставі викладеного Рада профспілок залізничників і транспортних будівельників України просить відповідача вивчити вказане питання та прийняти відповідне рішення в законодавчому руслі. Таким чином, Радою профспілок залізничників і транспортних будівельників України встановлено безпідставність та необґрунтованість відмови адміністрації Укрзалізниці у наданні позивачу відпустки по догляду за дитиною, що ще раз доводить відсутність законних підстав для такої відмови. Також відповідь на звернення до Ради профспілки щодо ненадання відпустки по догляду за дитиною була надіслана заявнику. Листом Ради профспілки залізничників і транспортних будівельників України від 15.09.2014 року повідомлялось, що вивчивши матеріали, що були надані до Ради профспілки встановлено, що дійсно згідно ст. 18 Закону України «Про відпустки» та ч. 6 ст. 179 КЗпП України законодавчі протипоказання для надання такої відпустки в даний час відсутні та Рада профспілок приходить до висновку, що прохання [PERSON] про надання відпустки по догляду за дитиною з 15 вересня 2014 року адміністрацією Укрзалізниці повинне бути задоволено. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Викладені вище обставини, чітко вказують на те, що відповідачем протиправно відмовлено [PERSON] у наданні відпустки по догляду за дитиною, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» сторони звільнені від сплати судового збору.

Outcome: approved