Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 10 червня 2009 року між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №54. Мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що подружні стосунки між ним та відповідачкою не склалися, вони зрозуміли, що мають діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім'ю. Відповідачка не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають в нього та в сім'ї, вона не здатна підтримувати нормальну моральну атмосферу, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Сімейно-шлюбні стосунки припиненні з 2010 року, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивач вважає, що причини, які спонукають його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя їх з відповідачкою як подружжя та збереження шлюбу, суперечитиме їхнім інтересам. Позивач [PERSON] в судове засідання 03 липня 2018 року з'явився, заявою просив розглянути справу за його відсутності. Позов підтримав, просив розірвати шлюб та не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с.27). Відповідачка [PERSON] в судове засідання 03 липня 2018 року не з'явилася, причини неявки суд не повідомила, повідомлена належним чином за місцем реєстрації (а.с.32). У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Ухвалою суду від 03 липня 2018 року постановлено здійснення розгляду справи в заочному порядку відповідно до ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 10 червня 2009 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №54 (а.с.7). Мають спільну дитину: сина [PERSON], [INFO] (а.с.12), який проживає разом з батьком (а.с.8). Спільне життя подружжя не склалося через відсутність взаєморозуміння, що призвело до втрати почуттів між ними. Сімейно-шлюбні стосунки між подружжям припинені з 2010 року. Примиритися сторони не бажають, про що свідчить та обставина, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини з 2010 року та до цього часу не поновили їх, а також позивач надав до суду заяву, в якій просив розірвати шлюб (а.с.27). Згіднозі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). За таких підстав, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача, тому є достатні підстави для задоволення позову відповідно до ст.ст.105, 112 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у зв'язку із задоволенням позовних вимог, з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 704 гривні, сплачений ним під час звернення з позовом до суду (а.с. 1,2). На підставі викладеного, ст.ст. 105, 112 СК України,

Outcome: approved