Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Чернівецького міського комунального виробничого тресту зеленого господарства та протизсувних робіт, третіх осіб на стороні відповідача: Департаменту житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради, Чернівецької міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Посилався на те, що 08.06.2015 року, ввечері, він у дозволеному правилами дорожнього руху місці по провул.Казарменному, 10 м. Чернівці припаркував належний йому автомобіль марки «ВАЗ 21099» д.н. [NUMBER]. Повернувшись до свого автомобіля біля 19 год. 30 хв., він виявив, що на автомобіль із поряд розташованого дерева впала суха гілка, внаслідок чого транспортний засіб було пошкоджено. Крім того, позивач вказував на те, що автомобіль зареєстровано на ім'я [PERSON], однак він являється добросовісним володільцем пошкодженого транспортного засобу, а тому його речові права на автомобіль підлягають судовому захисту. Сума завданих йому збитків, внаслідок пошкодження його майна становить 19211 грн. 22 коп., що підтверджує висновком експерта від 19.08.2015 року. Також зазначив, що дана подія відбулась унаслідок неналежного виконання відповідачем своїх обов'язків по догляду за зеленими насадженнями, оскільки дерево було аварійним. Крім того, вказував на те, що такими діями відповідача йому було завдано моральної шкоди, яка полягає у стражданнях, яких він зазнав, внаслідок пошкодження його майна, оскільки він позбавлений можливості користуватися транспортним засобом, був порушений його нормальний життєвий спосіб життя. Завдану моральну шкоду оцінює в розмірі 5000 гривень. Просив стягнути з відповідача на його користь 19211 грн. 22 коп. на відшкодування моральної шкоди та 5000 гривень на відшкодування моральної шкоди. Також просив стягнути понесені судові витрати, а саме: витрати, пов'язані з проведенням експертного авто-товарознавчого дослідження у розмірі 1200 грн. 00 коп.; а також витрати на правову допомогу та сплачений судовий збір у розмірі 5359 грн. 00 коп. Позивач у судовому засіданні позов підтримав та підтвердив, викладені в ньому обставини. Просив позов задовольнити. Представник позивача у судовому засіданні також позов підтримав. Пояснив, що внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх обов'язків було пошкоджене майно позивача, у результаті чого йому було завдано майнової та моральної шкоди. Просив позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав з підстав, викладених у поданих до суду запереченнях. Пояснив, що Чернівецький міський комунальний виробничий трест зеленого господарства та протизсувних робіт є неналежним відповідачем по справі, оскільки дерево, яке впало на автомобіль позивача не перебуває на його балансі та не є об'єктом благоустрою. Просив відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи Чернівецької міської ради у судове засідання не з'явився. Подав до суду заяву, в якій просив розглянути справи у його відсутності, заперечував проти задоволення позову. Представник третьої особи Департаменту житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] суду показали, що дійсно 08.06.2015 року на автомобіль марки «ВАЗ 21099» д.н. [NUMBER], який був припаркований по провул. Казарменному, 10 м. Чернівці впала суха гілка дерева, після чого на місце події були викликані працівники міліції та Управління з надзвичайних ситуацій у Чернівецькій області. Внаслідок зазначеної події автомобіль позивача отримав пошкодження. Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Підстави та умови відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду встановлені ст.ст.22,23 та Главою 82 Цивільного кодексу України. Судом встановлено, що [PERSON] 08.06.2015 року припаркував автомобіль марки «ВАЗ 21099» д.н. [NUMBER] на узбіччі дороги по провул. Казарменному, 10 м.Чернівці. Зазначена обставина підтверджується копією висновку Першотравневого РВ УМВС України в Чернівецькій області від 09.06.2015 року про результати розгляду звернення позивача, яка наявна в матеріалах справи (а.с.14). Тоді ж на зазначений автомобіль впала суха гілка дерева, що спричинило ушкодження транспортного засобу. Зазначена обставина підтверджується листом та оперативним донесенням Управління державної служби України з надзвичайних ситуацій, з яких вбачається, що о 19 год. 35 хв. 08.06.2015 року з Управління виїхав підрозділ, яким було проведено заходи щодо розпилювання та прибирання поваленого дерева з проїжджої частини дороги та автомобіля (а.с.15,16). Як видно, з дослідженої у судовому засіданні копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки «Ваз 210990» д.н. [NUMBER], вказаний транспортний засіб зареєстровано за [PERSON] (а.с.19). За змістом п.2.2 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб. Стаття 395 ЦК України визначено види речових прав на чуже майно, серед яких зазначено право володіння. Відповідно до статті 396 ЦК України, особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. Таким чином, якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України. Зазначена правова позиція викладена у висновку Верховного Суду України, що викладений у постанові 6-183цс14 від 03.12.2014 року, який відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] є належним позивачем по справі та має право на захист свого речового права, в тому числі на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до частин 1,2 статті 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Благоустрій здійснюється в обов'язковому порядку на всій території населеного пункту. З метою реалізації даних повноважень міські ради визначають на конкурсних засадах підприємства, установи та організації (балансоутримувачів), відповідальні за утримання об'єктів благоустрою (п.4 ч.1 ст.10 Закону). Частиною 1 статті 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до елементів благоустрою віднесено зелені насадження уздовж вулиць і доріг в парках, скверах, на алеях, бульварах, в садах, інших об'єктах благоустрою загального користування, санітарно - захисних зонах, на прибудинкових територіях. До об'єктів благоустрою території житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, на яких розміщені об'єкти житлової забудови, громадські будівлі та споруди, інші об'єкти загального користування (ст.23 Закону). Органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть утворювати підприємства для утримання об'єктів благоустрою державної та комунальної власності. У разі відсутності таких підприємств органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень визначають на конкурсних засадах відповідно до закону балансоутримувачів таких об'єктів. (ч.1 ст.15 Закону). Таким чином, враховуючи те, що земельна ділянка, на якій росло дерево, відповідно до положень Земельного кодексу України, перебуває у віданні Чернівецької міської ради, а тому саме даний орган був уповноважений визначити балансоутримувача даного об'єкту благоустрою. Так, рішенням Чернівецької міської ради №1489 від 03.02.2015 року було затверджено Тимчасові правила благоустрою м.Чернівців. Розділом 7 Тимчасових правил благоустрою м.Чернівці визначено, що утримання зелених насаджень регламентується Правилами утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затвердженими наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10.04.2006р. №105. Відповідальність за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними покладається: щодо насаджень, які відносяться до комунальної власності, - на Чернівецький міський комунальний виробничий трест зеленого господарства та протизсувних робіт, до інших форм власності - на землевласників і землекористувачів; на вулицях перед будівлями до проїжджої частини (окрім дерев алейної висадки, повздовж проїжджої частини вулиці), всередині квартальних насаджень та садів мікрорайонів - на власників (орендарів) житлових, громадських і промислових будівель та споруд, а також на власників, будівель побуту, торгівлі, освіти, охорони здоров'я, які розташовані у житлових районах. З урахуванням наведеного, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача про те, що Чернівецький міський комунальний виробничий трест зеленого господарства та протизсувних робіт є неналежним відповідачем по справі та відхиляє їх. Пунктом 3.2 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України від 10.04.2006 року №105, врегульовано питання утримання зелених насаджень у населених пунктах України. До елементів благоустрою віднесено, зокрема, зелені насадження (у тому числі снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об'єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях. Положеннями п.9.1.13 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово - комунального господарства України від 10.04.2006 року №105, визначено, що на вулицях і площах населених пунктів у процесі обстеження зелених насаджень необхідно виявляти аварійні дерева і потенційно аварійні гілки. Відповідно до розділу 12 Правил з метою контролю за станом міських зелених насаджень здійснюють їх загальні, часткові та позачергові огляди. Загальні огляди проводяться двічі на рік навесні та восени. При загальному огляді обстежують усі елементи об'єктів благоустрою, а при частковому лише окремі елементи. Позачергові огляди проводять після злив, ураганів, сильних вітрів, снігопадів, паводків тощо. Огляд проводять: балансоутримувач об'єкта, власник чи користувач земельної ділянки, а за даними обстежень складають відповідні акти. Згідно п. 9.1.11 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України під час проведення щорічних обстежень зелених насаджень потрібно виявляти аварійні дерева (дерева, які можуть становити загрозу для життя і здоров'я пішоходів, транспортних засобів, пошкодити лінії електропередач, будівлі і споруди або перебувають у пошкодженому стані внаслідок снігопадів, вітролому, урагану та інших стихійних природних явищ чи за наявності гнилої серцевини стовбура, значної суховершинності, досягнення вікової межі). Аварійне дерево - це дерево, яке може становити загрозу для життя і здоров'я пішоходів, транспортних засобів, пошкодити лінії електропередач, будівлі і споруди, або перебуває у пошкодженому стані внаслідок снігопадів, вітролому, урагану та інших стихійних природних явищ чи за наявності гнилої серцевини стовбура, значної суховершинності, досягнення вікової межі. З дослідженої у судовому засіданні довідки Чернівецького обласного центру з гідрометеорології №41/04-12/143 від 10.08.2015 року, судом встановлено, що 08.06.2015 року метеорологічна ситуація перебувала в межах норми, максимальні пориви вітру сягали не більше 10 метрів за секунду, а отже падіння дерева відбулось не внаслідок несприятливих погодніх умов (а.с.25). Як вбачається з оглянутих судом фотокарток, що були зроблені на місці пригоди, гілка дерева, що впала на автомобіль була сухою (а.с.21-24). Стаття 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, на підтвердження своїх доводів, представником відповідача було долучено до письмових заперечень копію договору №18 від 26.01.2015 року та копію кошторису на послуги щодо благоустрою територій. Ознайомившись із поданими документами, суд зауважує, що кошторисом були передбачені та виділені кошти на знесення аварійних дерев. Крім того, у відповідності до вимог розділу 12 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України - огляд зелених насаджень повинен здійснюватись не рідше двох разів на рік: навесні та восени. Разом із тим, будь-яких доказів щодо проведення загального чергового огляду зелених насаджень по провул. Казарменному навесні 2015 року суду надано не було, що підтверджує неправомірність дій відповідача. Доводи представника відповідача про те, що дерево, яке впало по провул.Казарменному м.Чернівці не перебуває на балансі підприємства, не можуть бути прийняті до уваги судом, оскільки об'єкти благоустрою визначені нормами Закону України «Про благоустрій населених пунктів», положення якого є обов'язковими до виконання. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2, ч. ч. 3, 4 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо). У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Згідно ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 386 ЦК України передбачає, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і немайнової шкоди. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ч.2 ст.1192 ЦК України). Відповідно до ст.57 ЦПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експерта. Так, в матеріалах справи наявний висновок експертного автотоварознавчого дослідження №82-08-15 від 19.08.2015 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «ВАЗ 210990» д.н. [NUMBER] становить 19211 грн. 22 коп. (а.с.30-53). Судом за клопотанням представника відповідача по справі було призначено судову автотоварознавчу експертизу щодо визначення дійсного розміру збитків завданих володільцю пошкодженого транспортного засобу, однак експертом матеріали справи було повернуто до суду без проведення експертизи у зв'язку з її не оплатою. Таким чином, відповідач у визначеному законом порядку не спростував зазначеного позивачем розміру збитків. Відповідно до ст.212 Цивільного кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З урахуванням наведеного, суд вважає доведеним факт завдання позивачу шкоди у розмірі 19211 грн. 22 коп. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача завданої моральної шкоди суд зазначає наступне. Згідно ч. 1, п. 3 ч. 2, ч. ч. 3 - 5 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як було встановлено судом, позивачу [PERSON] була заподіяна моральна шкода, яка полягала у моральних стражданнях, порушенні нормальних життєвих зв'язків, яких він зазнав у зв'язку з пошкодженням його майна, неможливості користування власним автомобілем тривалий час. Разом з тим, при вирішенні питання про розмір завданої моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості з урахуванням обставин справи та тяжкості страждань позивача, суд вважає, що розмір моральної шкоди в сумі 5000 гривень, заявлений позивачем є завищеним та не відповідає засадам розумності та справедливості, а також є не доведеним у такому розмірі та приходить до висновку, що розмір моральної шкоди необхідно зменшити до 500 гривень, як такий що відповідає характеру правопорушення, глибині фізичних та душевних страждань позивача. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований та підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. За змістом ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Перелік витрат, пов'язаних з розглядом справи наведено у ч.3 зазначеної статті, серед яких зокрема вказуються витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз. Таким чином, Законом не віднесено до судових витрат - витрати, пов'язані з проведенням експертного дослідження до відкриття провадження у справі судом. Згідно ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] звернувся для захисту своїх прав та інтересів для надання правової допомоги адвоката Шкварчука В.Д., який діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с.61). 15 липня 2015 року між ними було укладено договір про надання правової допомоги та додаток № 1 до цього договору (а.с.56,57). З дослідженого судом розрахунку суми оплати по наданню правової допомоги по договору про надання правової допомоги від 25 серпня 2015 року та квитанції №016/2015 від 25.08.2015 року видно, що адвокатом було затрачено 10 годин роботи за надання правової допомоги позивачу, за що останній сплатив 4872 грн. 00 коп.(а.с.58,60). Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу, пов'язаних з розглядом справ визначено положеннями Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат, на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Так, граничний розмір витрат на правову допомогу не може перевищувати 40 % розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи фахівця у галузі права, тобто 487 грн. 20 коп. за одну годину роботи. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог в частині стягнення судових витрат, що складаються з судового збору та витрат, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката, однак при цьому зауважує, що позовні вимоги [PERSON] судом було задоволено частково, а тому судові витрати підлягають пропорційному зменшенню. На підставі наведеного,

Outcome: partial