Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача 7 000,00 грн. боргу за договором позики та 704,80 грн. сплаченого судового збору. Вимоги обґрунтовує тим, що 19.05.2017 [PERSON] отримала від [PERSON] гроші в сумі 7000 грн., про що була складена розписка, яка підтверджує факт передачі позивачем визначеної суми і отримання її [PERSON] У розписці від 19.05.2017 вказано, що позичальник зобовязаний повернути гроші не пізніше 15.07.2017. У вказаний строк відповідачка борг не повернула, на неодноразові прохання позивача про добровільну оплату всієї суми позики відмовилася це зробити, пояснюючи відсутністю такої суми та запропонувала чекати гроші. Всупереч досягнутим домовленостям відповідач ухиляється від виконання свого зобовязання і не повертає отримані від позивача кошти, тому він звертається до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 27.04.2018 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 15.05.2018 до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому відповідач визнала позовні вимоги в частині стягнення з неї грошових коштів в сумі 7000 грн. та просила відмовити в частині задоволення вимог про стягнення понесених витрат за надання правничої допомоги у звязку із не співмірністю заявленої суми виконаній роботі та наданим послугам. Повернути з державного бюджету 50 відсотків суми сплаченого при поданні позовної заяви судового збору ( а.с. 24-25). Позивач, представник позивача в судове засідання не зявилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явилась, про час та місце розгляду справи повідомлено у відповідності до ст. 130 ЦПК України. В матеріалах справи наявне клопотання про проведення судового засідання у її відсутність. Згідно ст. 223 ЦПК України, суд ухвалив судове засідання проводити у відсутність сторін. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено: 19.05.2017 відповідач [PERSON] взяла в борг у позивача [PERSON] грошові кошти в сумі 7000 грн. та зобовязалася повернути 3500 грн. 14.06.2017 та 3500 грн. 15.07.2017. Дана обставина підтверджується розпискою від 19.05.2017 (а.с. 34-35). Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму позики або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до вимог ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Оскільки позивачем було представлено суду оригінал розписки, за правилами ст. 545 ЦК України, вказана обставина свідчить про наявність у відповідача невиконаного у строк боргового зобов`язання перед позивачем. Згідно зі статтею 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законодавством, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Суд, з урахуванням вище викладеного, враховуючи визнання позову відповідачем, вважає необхідним задовольнити позовні вимоги і стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики від 19.05.2017 у розмірі 7000 грн. 00 коп.. Щодо стягнення з відповідача коштів на професійну правничу допомогу, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Приписами ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. У підтвердження понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу суду було надано: договір про надання правової допомоги від 10.04.2018, укладений між [PERSON] та адвокатом [PERSON] (а.с.5); ордер на надання правової допомоги від 12.04.2018 (а.с.6); копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, виданого [PERSON] (а.с.7), орієнтований розрахунок суми судових витрат від 12.04.2018 (а.с.10) та квитанція про оплату послуг адвоката за договором від 10.04.2018 на суму 3 000 грн.. Крім того, позивачем при подачі позову сплачено судовий збір в сумі 704,80 грн.. У відповідності до ч.1 ст.142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у зв»язку з визнанням позову відповідачем, суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 352,40 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 500 грн.

Outcome: approved