Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, зазначивши в позовній заяві, що з відповідачкою він перебував у шлюбі, який розірвано за рішенням суду. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]., який проживає з відповідачкою. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13.10.2009р., з позивача стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO],, у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.07.2009р. і до повноліття дитини. На підставі зазначеного рішення Ленінським райсудом був виданий виконавчий лист за №2-3687 від 12.11.2009р. На час ухвалення зазначеного рішення позивач працював в ТОВ «Укрсоюз» та офіційно отримував заробітну плату. Але з 30.11.2009р. він був звільнений за власним бажанням. З того часу він тимчасово не працює, постійного доходу не має, не має можливості влаштуватися на роботу за спеціальністю із заробітком необхідним та достатнім для себе, своєї родини та сплачувати аліменти на сина [PERSON]. Крім того, [INFO]. у нього народилася донька [PERSON], догляд за якою потребує додатковим витрат. На даний час його цивільна дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Тому на теперішній час його матеріальний стан суттєво змінився, оскільки він має ще одну дитину, яка також потребує належного забезпечення, а оскільки його дружина зараз не працює, він є основним годувальником сім'ї. У зв'язку з чим, він не має можливості сплачувати аліменти у розмірі ? частини заробітку, тому просить суд зменшити розмір аліментів до 400грн. щомісяця до досягнення сином повноліття. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та судовим рішенням зменшити розмір аліментів до 400грн. заробітку щомісяця до досягнення сином повноліття. Представник відповідачки [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, надала письмові заперечення проти позову та пояснила суду, що неповнолітній син сторін [PERSON] з кожним роком потребує збільшення додаткових витрат на виховання, лікування, позивач ніякої участі у вихованні не приймає. Крім того, потреби дитини на харчування, одяг, взуття, лікування, навчання лише збільшуються, у зв'язку з чим відповідачка вважає необґрунтованою вимогу зменшення розміру аліментів до 400грн. щомісячно, оскільки він не забезпечить належне утримання дитини. Крім того, з наданих за її клопотанням доказів про заробіток позивача, вбачається, що він не бідує, має деякі кошти з підприємницької діяльності, його цивільна дружина, на їх новонароджену дитину, отримує державну соціальну допомогу, тому їх дитина більш соціально захищена, отримуючи постійні грошові кошти від держави. Вважає, що позивач має можливість та засоби заробляння грошей, як за роботою за своєю спеціальністю, так і не пов'язаною з нею, про що свідчать його непомірні витрати на закордонні поїздки, тощо. Ніяких стягнень на утримання інших осіб та стягнення грошових коштів за рішенням судів, з позивача не призводиться, вад здоров'я для належного працевлаштування позивач не має. За таких обставин, зменшення розміру стягнення аліментів до 400грн. щомісячно на утримання сина [PERSON], порушить права малолітнього сина позивача. Просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав: Відповідно до ст.3 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст.57,60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який був розірваний за рішенням суду. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]., що підтверджується свідоцтвом про народження. Згідно рішення Ленінського районного суду №2-3687 від 13.10.2009р., з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO]., у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісяця, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.07.2009р. і до повноліття дитини. [INFO]. у позивача народилася донька - [PERSON] (а.с.12). Відповідно до довідки №01/3717 від 12.11.2014р. наданій на запит суду, позивач [PERSON] не працював ні за трудовим, ні за цивільно-правовим договором на ПАТ Кондитерська фабрика «АВК» м. Дніпропетровськ. Відповідно до довідки №216/10-08-28 від 17.02.2005р. ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя, згідно поданих декларацій про майновий стан і доходи за 2013р., 2014р. ФОП [PERSON] діяльність не здійснював, доходів не отримував. Згідно довідки «ПриватБанку» №30.1.0.0/2-20150210/3787 від 19.02.2015р. на рахунку позивача [PERSON] за період з 06.07.2009р. по 13.11.2014р. перебувало 79284,17грн., рахунок закритий 13.11.2014р. (а.с.144). Судом перевірений матеріальний стан відповідачки. Згідно довідки, виданої Національним заповідником «Хортиця» №595 від 25.11.2014р., [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 6 років, згідно наказу Національного заповідника «Хортиця» від 30.10.2014р. №156-відп з 01.11.2014р. (а.с.93), її середня заробітна плата, згідно довідки №86-а від 25.11.2014р., складає 2572грн. 68коп. На теперішній час відповідачка не працює, доходів крім аліментів не має. Відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них та в інших випадках, передбачених законом. В обґрунтування вимог, щодо зменшення розміру позивач посилається на те, що у нього на утриманні перебуває цивільна дружина та малолітня дочка [INFO] Але належних доказів, окрім свідоцтва про народження дитини, які б дійсно підтвердили факт знаходження у нього на утриманні дружини та доньки, позивачем не надано. В позовній заяві, та в судовому засіданні позивачем та його представником не доведено, що цивільна дружина не працює, знаходиться в відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та перебуває на утриманні позивача. Крім того, слід зауважити, що задовольняючи позов [PERSON] до позивача у справі про стягнення з нього аліментів, суд в рішенні від 13.10.2009р. послався на відсутність у [PERSON] інших стягнень та утриманців, а тому і визначив розмір аліментів у вигляді ? частини всіх доходів. З чим також погодився і позивач [PERSON], оскільки рішення ним не було оскаржено. Таким чином, суд приходить до висновку, що при ухваленні 13.10.2009р. рішення про стягнення з позивача аліментів на утримання [PERSON] [INFO]., обставини які підлягають урахуванню відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховував: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184СК України. Таким чином, виходячи із засад ст.192 СК України, не можливо вважати погіршенням матеріального становища позивача його звільнення з роботи за власним бажанням та народження другої дитини, в зв'язку із народженням якої, державою передбачено виплату одноразової допомоги та виплати щомісячної допомоги до досягнення дитиною трирічного віку. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», розмір прожиткового мінімуму з 01.01.2015р. на дітей віком від 6 років до 18 років становить - 1286грн., з 1 грудня - 1455грн. Отже аналізуючи надані сторонами докази в обґрунтування своїх вимог та заперечень, враховуючи матеріальний, сімейний стан сторін, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факту наявності підстав для зменшення розміру аліментів, в зв'язку з чим в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed