Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування майнової та моральної шкоди, покликаючись на те, що відповідач 31 жовтня 2015 року о 18.45 год. внаслідок порушення правил дорожнього руху здійснив зіткнення з автомобілем, яким керував він, внаслідок чого він отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості. Діями відповідача йому було завдано майнову шкоду у розмірі 211234,88 грн. та ним сплачено 500,00 грн. за проведення експертного автотоварознавчого дослідження. Страховою компанією йому було сплачено 99350,18 грн. та він відчужив свій пошкоджений автомобіль за ціною 10000,00 грн. Крім того, внаслідок дій відповідача йому було завдано фізичні страждання та моральні, оскільки він пережив емоційний стрес, почуття безпомічності, страху за життя та здоров'я, тривалий час він був змушений проходити лікування, не мав можливості працювати та тривалий час не міг користуватися автомобілем. Просить стягнути з відповідача 102384,70 грн. майнової шкоди, 30000,00 грн. моральної шкоди, судові витрати у справі. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, дав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просить позов задовольнити. Відповідач та його представники у судовому засіданні позов заперечили, зазначили, що відповідно до висновку, викладеного у звіті №5036/12/15 ринкова вартість пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля становила 113220,00 грн., така вартість визначалась на підставі інтернет аукціону. Крім того, вважає, що позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували що відповідач відмовився компенсувати залишкову вартість автомобіля шляхом викупу. Позивач на момент відчуження автомобіля знав про ринкову вартість автомобіля та мав змогу реалізувати свій пошкоджений автомобіль в межах суми, що визначена у звіті. Також, вважають, що у випадку задоволення позовної вимоги щодо стягнення з відповідача грошових коштів на відшкодування майнової шкоди, суд повинен вирішити питання щодо передачі йому пошкодженого автомобіля після відшкодування ним його вартості, проте таке є неможливим у зв'язку з відчуженням такого автомобіля. Крім того, вважають, що є безпідставною, необґрунтованою та такою, що не відповідає реальній шкоді позовна вимога щодо стягнення з відповідача моральної шкоди. Просять у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити. Судом встановлено, що згідно вироку Залізничного районного суду м. Львова від 21 червня 2016 року [PERSON] 31 жовтня 2015 року, близько 18.45 год., керуючи автомобілем «Пежо 407», номерний знак [NUMBER], та рухаючись по вул.Любінській у м.Львові в напрямку до перехрестя вулиць Любінська-Яворницького, при здійсненні повороту ліворуч на вул.Яворницького, порушив чинні вимоги ПДР України, а саме: п.1.5, 1.10 (в частині значення терміну «небезпека для руху»), 2.3 (б), 10.1 та 16.6 ПДР України, що проявилось у тому, що він був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, створив загрозу безпеці дорожнього руху, а саме не надав дорогу транспортному засобу, що рухався в зустрічному напрямку через перехрестя прямо і мав перевагу в русі, що призвело в подальшому до настання ДТП, а саме зіткнення з автомобілем «Ніссан Тіїда», номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та отримання останнім тілесних ушкоджень. Внаслідок ДТП потерпілий [PERSON] відповідно до висновку судово-медичної експертизи №379/2015 від 17.11.2015 року отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров'я. /а.с. 5, 6/ Відповідно до ст. 1166 ч.1 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК України шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Як встановлено в судовому засіданні, позивачу, внаслідок вчиненого злочину, завдано майнову шкоду у розмірі 211234,88 грн., внаслідок пошкодження відповідачем [PERSON] автомобіля марки «Ніссан Тіїда», номерний знак [NUMBER], що стверджується звітом вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №318 від 11 листопада 2015 року. /а.с. 7/ Відповідно до листа СК «ПЗУ Україна» №5111-71 від 04 серпня 2016 року позивачу [PERSON] було виплачено страхове відшкодування в розмірі 99350,18 грн., внаслідок пошкодження автомобіля марки «Ніссан Тіїда», номерний знак [NUMBER], автомобілем марки «Пежо 407», номерний знак [NUMBER]. /а.с. 42/ Згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу №4641/2016/062102 від 10 вересня 2016 року автомобіль марки «Ніссан Тіїда», номерний знак [NUMBER] передано позивачем у власність покупцю за ціною 10000,00 грн. /а.с. 43/ Внаслідок наведеного, позивачу [PERSON] не відшкодовано 101884,70 грн. шкоди, внаслідок пошкодження відповідачем [PERSON] автомобіля марки «Ніссан Тіїда», номерний знак [NUMBER]. Суд не бере до уваги покликання відповідача та його представників на звіт №5036/12/15 від 02 грудня 2015 року, згідно якого ринкова вартість пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля марки «Ніссан Тіїда», номерний знак [NUMBER] становила 113220,00 грн. та те, що позивач мав змогу реалізувати свій пошкоджений автомобіль в межах вказаної суми, оскільки позивач [PERSON] відчужив вказаний автомобіль 10 вересня 2016 року та відповідачем чи його представниками не надано суду жодних належних та допустимих доказів, що на момент продажу пошкодженого автомобіля марки «Ніссан Тіїда», номерний знак [NUMBER] вартість такого автомобіля, внаслідок плину часу та дії природного середовища, не могла становити 10000,00 грн. Окрім того, суд відхиляє твердження відповідача та його представників на те, що у випадку задоволення позовної вимоги щодо стягнення з відповідача грошових коштів на відшкодування майнової шкоди, суд повинен вирішити питання щодо передачі йому пошкодженого автомобіля після відшкодування ним його вартості, покликаючись на п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27 березня 1992 року, оскільки згідно вказаного пункту встановлено, що суд повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду, однак не встановлено самого обов'язку передачі такої речі та не вказано, що відсутність такої речі на момент винесення рішення суду є підставою для відмови у задоволенні позову. Що стосується завдання позивачу моральної шкоди відповідачем [PERSON], то в ході судового розгляду встановлено, що позивачу, внаслідок заподіяння тілесних ушкоджень, через порушення нормальних життєвих зв'язків, порушенням установленого способу життя, пов'язаних з відсутністю автомобіля та необхідністю його ремонту, тривалістю лікування, неможливістю працювати, завдано моральну шкоду, а тому дану позовну вимогу щодо стягнення з [PERSON] моральної шкоди слід задовольнити частково в сумі 10000,00 грн., так як завдана відповідачем моральна шкода за характером та тривалістю відповідає такому розміру. Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч. 2 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу, витрати, пов'язані із проведенням судових експертиз, витрати, пов'язані з вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи. Отже, суд вважає, що з відповідача [PERSON] слід стягнути 500,00 грн. за проведення оцінки вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №318 від 11 листопада 2015 року. /а.с. 41/ Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх об'єктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позову знайшли своє повне ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення.

Outcome: partial