Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що [INFO] померла його бабуся [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, що складається із земельної ділянки загальною площею 0,259 га для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд та яку прийняв його дід, який був зареєстрований та мешкав з померлою, але не здійснив переоформлення по причині смерті. Крім спадщини у вигляді земельної ділянки під житловим будинком, померлій також належала та входить до складу спадкового майна земельна частка (пай) по колишньому КСП «Рассвет» смт. Білокуракине, із якої вже пізніше після успадкування прав в натурі (на місцевості) було виділено та зареєстровано право власності на земельну ділянку (пасовища) площею 1,7884 га та земельна ділянка (рілля) площею 4,5806 га, що знаходиться на території Білокуракинської селищної ради. [INFO] помер рідний дід позивача [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, а також до складу спадщини ввійшла прийнята, але не переоформлена ним по причині смерті спадщина, що належала померлій раніше бабусі позивача. Спадщину після його смерті прийняли та здійснили переоформлення нотаріально за договором поділу позивач та його рідний дядько [PERSON] . Нещодавно переглядаючи документи позивач знайшов заповіт, ознайомившись з яким дізнався, що померлий дідусь належний йому житловий будинок із господарчими будівлями та спорудами, він заповідав позивачу. Але на час посвідчення Договору про поділ спадкового майна нотаріально та видачі свідоцтв нотаріусом про наявність вказаної спадщини та волі померлого ніхто не знав. [INFO] рідний дядько позивача [PERSON] помер. Оскільки його смерть сталася на тимчасово непідконтрольній території в смт. Білоріченський Лутугинського району Луганської області, а позивач є учасником бойових дій, тому не відразу зміг зареєструвати його смерть та отримати легітимне свідоцтво про смерть. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки кадастровий номер 4420955100:01:003:0042 площею 1,7884 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельної ділянки № [NUMBER] кадастровий номер 4420955100:01:005:0044 площею 4,5806 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Білокуракинської селищної ради Білокуракинського району Луганської області. Являючись спадкоємцем та віднайшовши заповіт на залишок спадкового майна після померлого дідуся позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого дядька [PERSON] . На підставі поданих документів державним нотаріусом було заведено спадкову справу, але у видачі свідоцтва відмовлено через пропущений позивачем строк подачі заяви про прийняття спадщини та відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Крім того, нотаріусом було вказано про те, що приватний нотаріус Письменний Ю.Г., яким було заведено спадкову справу та перерозподілено за Договором поділу спадкового майна спадщину після померлого [PERSON] , помер в 2013 році, а усі документи нотаріального діловодства й стосовно заведеної спадкової справи, у тому числі оригінал Договору про поділ спадкового майна були передані до Луганського обласного державного нотаріального архіву, який станом на теперішній час знаходиться на території, яка не контролюється органами влади України та є всі підстави вважати документи стосовно спадкової справи втраченими. Позивач вказав також про те, що відповідачем по справі було надано оголошено та повідомлено його, що у разі не впорядкування спадкового майна належним чином, таке майно в подальшому може бути передано у власність територіальної громади. Унеможливлення реалізації своїх спадкових справ і спонукало його звернутися до суду з позовом, в якому позивач просить визнати за ним право власності на спадкове майно. В судове засідання позивач не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. В судове засідання представник відповідача Білокуракинської селищної ради Білокуракинського району Луганської області не з`явився, подавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, надав заяву про визнання позовних вимог. В судове засідання третя особа по справі не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи буз її участі, не заперечувала проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено, що [INFO] у віці 88 років померла [PERSON] , [INFO] , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білокуракинського районного управління юстиції у Луганській області було зроблено актовий запис №03 та видано Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.19). Із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №59413150 та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №59413130 вбачається, що спадкова справа після померлої не заведена та заповіт чи спадковий договір відсутній (а.с.12-15). Із дослідженої в судовому засіданні копії Державного акту на право приватної власності на землю серії ЛГ № 4030000422, виданого 22.04.1997р.на підставі рішення виконкому Білокуракинської селищної ради від 27.03.1997р. за №94 вбачається, що померлій [PERSON] належало право власності на земельну ділянку загальною площею 0,259 га в межах згідно з планом, що розташована на території селища Білокуракине Білокуракинської селищної ради Луганської області, з яких 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд та 0,009 га для ведення особистого господарства (а.с.32). Відповідно до довідки ЦНАП Білокуракинської селищної ради № 12-06/1401 від 10.02.2020р. на момент її смерті разом із нею проживав та був зареєстрований [PERSON] (а.с.20). Відповідно до Свідоцтва про одруження [NUMBER] [PERSON] був чоловіком померлої [PERSON] (а.с.28). [INFO] у віці 83 років [PERSON] , [INFO] помер, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білокуракинського районного управління юстиції у Луганській області було зроблено актовий запис №09 та видано Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.23). Відповідно довідки ЦНАП Білокуракинської селищної ради №12-06/1402 від 10.02.2020р. вбачається, що на момент смерті померлий був зареєстрований сам (а.с.24). Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] , свідоцтва про народження [NUMBER] та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян позивач [PERSON] , є онуком померлої [PERSON] та [PERSON] (а.с.62,65). Із Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 59413036 вбачається, що після померлого [INFO] [PERSON] 23.07.2012р. приватним нотаріусом Білокуракинського районного нотаріального округу Письменним Ю.Г. було заведено спадкову справу № 48/2012 та видано свідоцтва про право на спадщину за законом ВТА 342149 реєстровий номер №887; ВТА 342150 та ВТА 342151 реєстровий номер 888; ВТА 342152 реєстровий номер № 891; ВТА 342153 та ВТА 342154 реєстровий номер № 892 (а.с.25-26). Відповідно до інформації зі Спадкового реєстру спадкову справу №48/2012 було передано до Луганського обласного нотаріального архіву в м. Луганськ. Відповідно до Договору купівлі-продажу від 06.07.1965р. реєстровий номер №186 посвідченого нотаріусом Білокуракинської державної нотаріальної контори та зареєстрованого органом БТІ в реєстровій книзі за №7/682 (а.с.25-26) померлому [PERSON] належав на праві приватної власності житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Із заповіту від 14.01.2005р., посвідченого приватним нотаріусом Білокуракинського районного нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 38 вбачається, що належний на праві власності житловий будинок та присадибну ділянку під ним померлий [PERSON] заповів позивачу (а.с.29). Із досліджених в судовому засіданні Свідоцтва про право на спадщину за законом ВТА 342149 реєстровий номер № [NUMBER] , Державного акту на право приватної власності на землю ІУ-ЛГ № 025832, Протоколу №6 виправлення помилки від 04.06.2013р., Витягу з ДЗК та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.34-40) вбачається, що позивач набув в порядку спадкування за законом та відповідно до Договору про поділ спадкового майна, посвідченого Письменним Ю.Г., приватним нотаріусом Білокуракинського районного нотаріального округу 25.10.2012р. за реєстровим №886 та йому належить право власності на земельну ділянку № [NUMBER] кадастровий номер 4420955100:01:005:0045 площею 4,58 га, що знаходиться на території Білокуракинської селищної ради та належала померлому [PERSON] . Із ксерокопії Свідоцтва про право на спадщину за законом ВТА 342154 реєстровий №892, сертифікату про право на земельну частку (пай) [NUMBER] 0154216 на ім`я [PERSON] , копії розпорядження Білокуракинської РДА №186 від 20.04.2016р., Витягу з ДЗК про земельну ділянку; ксерокопії Свідоцтва про право на спадщину за законом ВТА 342152 реєстровий №891, Державного акту на право приватної власності на землю ІУ-ЛГ № 025831 на ім`я [PERSON] , витягу з ДЗК про земельну ділянку вбачається, що спадкування за законом та відповідно до Договору про поділ спадкового майна, посвідченого Письменним Ю.Г., приватним нотаріусом Білокуракинського районного нотаріального округу 25.10.2012р. за реєстровим №886 на інше спадкове майно набув право в порядку спадкування та воно належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с.33). В судовому засіданні встановлено, що [INFO] у віці 62 років в селищі міського типу Білоріченський Лутугинського району Луганської області Україна помер [PERSON] , про що Білокуракинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) 19.02.2020р. було складено відповідний актовий запис за №1 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.16). Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] , свідоцтва про народження [NUMBER] та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо дошлюбного прізвища громадян, Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00025496225 від 06.02.2020р. (а.с.57) позивач [PERSON] є племінником померлого [PERSON] . Із ксерокопії паспорту громадянина України [NUMBER] (а.с.59-60) та Довідки про присвоєння ідентифікаційного номера №395 від 05.03.1998р. (а.с.61) на ім`я [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] вбачається, що померлий був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , яке відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-VII від 15.04.2014р., постанови Верховної ради України від 17.03.2015р. № 254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» є тимчасово окупованою територією. Як встановлено в судовому засіданні, останнім місцем мешкання [PERSON] , який помер [INFO] , є смт. Білоріченський Лутугинського району Луганської області, Україна. Як вбачається, померлому [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка кадастровий номер 4420955100:01:003:0042 площею 1,7884 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Білокуракинської селищної ради Білокуракинського району Луганської області, виділена в натурі (на місцевості) із земель колишнього КСП «Рассвет» по Сертифікату про право на земельну частку (пай) ЛГ №0154216, право власності на яку перейшло на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.10.2012р. та розпорядження Білокуракинської РДА №186 від 20.04.2016р., а також земельна ділянка № [NUMBER] кадастровий номер 4420955100:01:005:0044 площею 4,5806 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Білокуракинської селищної ради Білокуракинського району Луганської області, право власності на яку на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.10.2012р., нотаріальної відмітки в Державному акті на право приватної власності на землю ІV-ЛГ №025831 від 26.09.2001р., зареєстрованого за №1247 та виданого на ім`я [PERSON] , належало померлому [INFO] [PERSON] . Із Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі вбачається, що державним нотаріусом Білокуракинської державної нотаріальної контори на підставі заяви позивача [PERSON] була заведена спадкова справа №44/2020 (номер у спадковому реєстрі 65611032), але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом було відмовлено через пропущений шестимісячний строк для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини та відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.13-15). В судовому засіданні було встановлено, що Договір про поділ спадкового майна, посвідчений Письменним Ю.Г., приватним нотаріусом Білокуракинського районного нотаріального округу 25.10.2012р. за реєстровим №886, Свідоцтво про право на спадщину за законом ВТА 342154 реєстровий №892 на ім`я [PERSON] із сертифікатом про право на земельну частку (пай) [NUMBER] 0154216 на ім`я [PERSON] , а також Свідоцтво про право на спадщину за законом ВТА 342152 реєстровий №891 на ім`я [PERSON] та Державний акт на право приватної власності на землю ІУ-ЛГ № 025831 на ім`я [PERSON] було втрачено. Таким чином, позивач при винесенні окремого рішення про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та встановлення останнього місця проживання на момент смерті, в будь-якому разі позбавлений можливості оформити свої спадкові права нотаріально. У зв`язку з чим, суд вважає можливим, визнавши причину пропуску строку для прийняття спадщини поважною, визнати право власності на спадкове майно за позивачем. Згідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. На підставі ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ч.3 ст.1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що позивач, який є учасником бойових дій, проживав окремо від свого дядька [PERSON] , який був зареєстрований, мешкав та помер в смт. Білоріченський Лутугинського району Луганської області Україна, яке тимчасово є непідконтрольною територією де державні установи та органи влади не працюють й не здійснюють свої повноваження, а також через втрату та відсутністю правовстановлюючих документів, що посвідчували б право власності належності спадкодавцю майна, своєчасно не звернувся до нотаріального органу. Відповідно до наказу № 953/5 від 17.06.2014 р. Міністерства юстиції України «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції», зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 17 червня 2014 року за № 640/25417 і Розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція», з 20.06.2014р. і до цього часу тимчасово припинений доступ користувачів до єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, а саме: Державного реєстру обтяжень рухомого майна, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Спадкового реєстру, Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів, Єдиного реєстру довіреностей, Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, Державного реєстру актів цивільного стану громадян, Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні правопорушення, до закінчення антитерористичної операції на сході України. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно до ст. 77 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved