Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про звільнення з-під арешту квартири [ADDRESS]. В позові зазначив, що між закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк», правонаступником якого є позивач, та відповідачем [PERSON] 7 листопада 2007 року укладений договір кредитування, за умовами якого позичальник отримав кредит у сумі 38500 доларів США, і в цей же день в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором сторони уклали договір іпотеки, за яким в заставу банку було передано зазначену квартиру, право власності на яку належало відповідачу. Зобов»язання за договором кредитування відповідач виконував неналежним чином, що і зумовило звернення позивача на підставі умов договору іпотеки до державного реєстратора, яким було прийнято рішення від 23.03.2018 року про передачу майна у власність позивачу. Позивачу стало відомо про наявність арешту, накладеного на все майно відповідача [PERSON] відділом державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області під час здійснення виконавчого провадження № 53462726. Оскільки право власності належить позивачеві, між тим наявність арешту перешкоджає йому в здійсненні права власності, просить звільнити житло з-під арешту, який накладений в межах вказаного виконавчого провадження, боржником по якому є [PERSON], на підставі постанови державного виконавця від 23.02.2017 року. Ухвалою судді від 12.09.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі та призначений судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Від відповідача, а також третьої особи відзиву на позов, будь-яких заяв по суті, доказів, зустрічного позову, право на надання яких розяснено в ухвалі судді про відкриття провадження, не надходило. У звязку з викладеним суд вирішує справу на підставі наданих позивачем фактичних даних. Зясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань. Судом встановлено, що на підставі постанови державних виконавця [PERSON] відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 23.02.2017 року накладений арешт на все майно боржника [PERSON] під час здійснення виконавчого провадження про стягнення з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» заборгованості за договором кредитування у сумі 38492,548 доларів США (а. с. 27). Право власності на квартиру [ADDRESS] на підставі рішення державного реєстратора від 23.03.2018 року перейшло до публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» (а. с. 25-26). Згідно із ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Ще під час укладання з відповідачем договору іпотеки позивач як іпотеко держатель набув переважне перед іншими кредиторами відповідача право звернення стягнення на заставлене майно, а також право вимоги про звільнення його з-під арешту. Крім того, до позивача перейшло і право власності на предмет іпотеки на підставах, що встановлені законом і умовами договору про іпотеку. Згідно із ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні, а із змісту ст. 391 ЦК України випливає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права володіння та розпорядження своїм майном. Право власника, набуте у встановленому законом порядку, яке є непорушним, не може звузити існування обтяжень щодо цього майна, які не лише не повязані з зобовязаннями цієї особи, а, навпаки, - вжиті як захід забезпечення виконавчого провадження на користь цієї особи як стягувача у виконавчому провадженні, тому суд знаходить всі підстави для застосування обраного позивачем способу захисту та задоволення позовних вимог. Судовий збір, попередньо оплачений позивачем, за правилами цивільного процесуального законодавства належить стягнути з відповідача на його користь.

Outcome: approved