Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

Позивач, звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу, посилаючись на те, що між позивачем та відповідачем 20.02.2013 року був укладений договір позики, згідно якого [PERSON], передала [PERSON] у борг грошові кошти у сумі 40500,00 гривень, що еквівалентно 5 000,00 доларів СІЛА, зі сплатою 15 (п'ятнадцять) відсотків річних за користування грошима, які остання зобов'язалася повернути на умовах, передбачених договором позики, у строк не пізніше 21.03.2013 року, про що надала їй письмову розписку. Пізніше, 17.06.2013 року між мною, [PERSON], та [PERSON] був укладений договір про позику грошей, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Нарохою О.В., за реєстровим номером 2117, згідно якого [PERSON], передала [PERSON] у борг, без сплати процентів, грошові кошти у сумі 65000,00 гривень, які остання зобов'язалася повернути на умовах, передбачених договором позики, у строк до 21.06.2013 року включно. Отримання відповідачем [PERSON] грошових коштів у позику підтверджується власноручно складеною нею письмовою розпискою від 20.03.2013 року та підписом на нотаріально посвідченому договорі від 17.06.2013 року, у пункті 2 якого зазначено, що грошові кошти у сумі 65000,00 гривень передані позикодавцем в особі [PERSON] позичальнику [PERSON] до підписання цього договору, що підтверджується підписами сторін на цьому договорі про позику грошей. У борговій розписці від 20.02.2013 року, яку видала [PERSON] в підтвердження укладення зі позивачем договору позики та отримання нею у борг грошових коштів у сумі 40500,00 гривень, що еквівалентно 5000,00 доларів США, не зазначений обумовлений сторонами договору розмір відсотків - 15 відсотків річних, які [PERSON] повинна була сплатити їй в день повернення основної суми боргу. Водночас, зазначена боргова розписка не містить посилань на ту обставину, що грошова позика надавалася позивачем [PERSON] відповідачу [PERSON] безвідсотково, що є підтвердженням тієї обставини, що гроші надавалися відповідачу у позику саме під проценти. За таких обставин, позивач наполягає на стягненні з відповідача процентів за користування сумою позики, як це передбачено частиною 1 статті 1048 ЦК України, в розмірі на рівні облікової ставки Національного Банку України, що за період з 20.02.2013 року по 23.02.2015 року складає 7435, 36 гривень. Враховуючи положення статті 625 ЦК України, з метою захисту майнового права та інтересу позивача, який полягає у відшкодуванні його матеріальних втрат від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації від відповідача за користування утримуваними нею грошовими коштами, належними до сплати позивачу. Позивач наполягає на стягненні з [PERSON] трьох процентів річних від простроченої суми за весь час прострочення повернення боргу за договором про позику грошей від 20.02.2013 року, що становить 2 340,12 гривень (розрахунок 3% річних наведений у Додатку 2 і доданий до цього позову), а також понесених мною втрат від інфляції в сумі 11 502,00 гривні за цим договором позики від 20.02.2013 року. Пунктом 3 договору про позику грошей від 17.06.2013 року встановлено, що у разі прострочення повернення боргу позичальник, відповідач по справі, зобов'язується відшкодувати завданні простроченням збитки та сплатити штраф в розмірі 0,4% від суми боргу за кожен день прострочки, що за період з 22.06.2013 року по день подачі до суду дійсного позову - 23.02.2015 року становить 158 860,00 гривень. (а.с 10) Отже, як було зазначено вище, сума збитку, спричиненого невиконанням [PERSON] взятих на себе зобов'язань за договором позики від 20.02.2013 року, становить 3 547,00 доларів США, що за офіційним курсом Національного Банку України на день складання дійсного позову складає 98 814,10 гривень. У судове засідання представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутності вказавши, що наполягає на задоволенні позову. Відповідач до судового засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд приходить наступного висновку. Між позивачем та відповідачем 20.02.2013 року був укладений договір позики, згідно якого [PERSON], передала [PERSON] у борг грошові кошти у сумі 40500,00 гривень, що еквівалентно 5 000,00 доларів СІЛА, зі сплатою 15 (п'ятнадцять) відсотків річних за користування грошима, які остання зобов'язалася повернути на умовах, передбачених договором позики, у строк не пізніше 21.03.2013 року, про що надала їй письмову розписку. (а.с. 11) Пізніше, 17.06.2013 року між мною, [PERSON], та [PERSON] був укладений договір про позику грошей, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Нарохою О.В., за реєстровим номером 2117, згідно якого [PERSON], передала [PERSON] у борг, без сплати процентів, грошові кошти у сумі 65000,00 гривень, які остання зобов'язалася повернути на умовах, передбачених договором позики, у строк до 21.06.2013 року включно. (а.с. 12) У борговій розписці від 20.02.2013 року, яку видала [PERSON] в підтвердження укладення зі позивачем договору позики та отримання нею у борг грошових коштів у сумі 40500,00 гривень, що еквівалентно 5000,00 доларів США, не зазначений обумовлений сторонами договору розмір відсотків - 15 відсотків річних, які [PERSON] повинна була сплатити їй в день повернення основної суми боргу. Водночас, зазначена боргова розписка не містить посилань на ту обставину, що грошова позика надавалася позивачем [PERSON] відповідачу [PERSON] безвідсотково, що є підтвердженням тієї обставини, що гроші надавалися відповідачу у позику саме під проценти. За таких обставин, позивач наполягає на стягненні з відповідача процентів за користування сумою позики, як це передбачено частиною 1 статті 1048 ЦК України, в розмірі на рівні облікової ставки Національного Банку України, що за період з 20.02.2013 року по 23.02.2015 року складає 7435, 36 гривень. (а.с 7, 13-15) Відповідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання боржник повинен відшкодувати збитки, тому вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитом є обґрунтованими. Ч. 1 ст. 1046 ЦК України За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи положення статті 625 ЦК України, з метою захисту майнового права та інтересу позивача, який полягає у відшкодуванні його матеріальних втрат від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації від відповідача за користування утримуваними нею грошовими коштами, належними до сплати позивачу. Позивач наполягає на стягненні з [PERSON] трьох процентів річних від простроченої суми за весь час прострочення повернення боргу за договором про позику грошей від 20.02.2013 року, що становить 2 340,12 гривень (розрахунок 3% річних наведений у Додатку 2 і доданий до цього позову), а також понесених мною втрат від інфляції в сумі 11 502,00 гривні за цим договором позики від 20.02.2013 року. (а.с. 8, 13-15) Пунктом 3 договору про позику грошей від 17.06.2013 року встановлено, що у разі прострочення повернення боргу позичальник, відповідач по справі, зобов'язується відшкодувати завданні простроченням збитки та сплатити штраф в розмірі 0,4% від суми боргу за кожен день прострочки, що за період з 22.06.2013 року по день подачі до суду дійсного позову - 23.02.2015 року становить 158 860,00 гривень. (а.с. 10) Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов'язання. Згідно вимог ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України - судові витрати необхідно стягнути з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved