Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України матеріальну суму шкоди - 24530,93грн. та судові витрати в розмірі 1600 грн. В позові пояснив, що 11.12.2015р. на вул. Куйбишева на перехресті біля будинку №149, в м. Запоріжжя з вини водія [PERSON], була скоєна ДТП. [PERSON] керував автомобілем «Mitsubishi», державний номер [NUMBER], який належав на праві власності [PERSON] На дату скоєння цієї пригоди відповідачі не мали чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних, транспортних засобів. Вина [PERSON] у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.12.2015 р. та матеріалами справи про адміністративне правопорушення. В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль [NUMBER], який належав на праві власності [PERSON] Розмір завданих збитків, за пошкоджений транспортний засіб відповідно до Звіту товарознавчої експертизи від 18.12.2015р. №71 становить 28807,11грн. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілим особам. Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до МТСБУ з відповідною заявою. Позивач здійснив виплату відшкодування потерпілій особі платіжним дорученням від 21.03.2016р. №2139рв в розмірі 24005,93грн. Крім того, за послуги аварійного комісару згідно актів виконаних робіт та рахунку позивачем перерахована сума 525,00грн. платіжним дорученням № 79рв від 15.03.2016р. Всього затрати позивача складають 24530,93грн. Таким чином, МТСБУ виконало покладений на нього законом обовязок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. В судове засідання представник позивача не зявився, надіслав до суду заяву, в якій просить суд розглядати справу без його участі, просить суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, жодних заява суду не надавав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав в повному обсязі, проте просить суд розстрочити виконання рішення суду врахувавши його майновий стан, оскільки він окрім пенсії в розмірі 1373 грн. інших доходів немає. Дослідивши заяви представника позивача та відповідача [PERSON], письмові докази в матеріалах справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно постанови судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.12.2015 року по справі № 336/8970/15-п, [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Постанова набрала законної сили 05.01.2016 року. На час розгляду справи постанова в справі про адміністративне правопорушення відповідачем не оскаржена, відповідно до ст. 82 ч. 4 ЦПК України обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, суд приходить до висновку, що вина відповідача встановлена, нічим не спростована тому не потребує доказуванню. \~ Згідно п. а ст. 41.1 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» N 1961-IV від 01.07.2004 року МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Судом встановлено, що на дату скоєння ДТП водій [PERSON] не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно абз. 2 ч. 22.1 ст. 22 цього Закону у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ВАТ СК «Країна». 14.01.2016 року [PERSON] звернувся до позивача із повідомленням про подію з транспортним засобом та надав усі необхідні документи. Згідно звіту № 71 про оцінку автомобіля [NUMBER], складеного 18.01.2016 року вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля [NUMBER] в результаті його пошкодження, складає з ПДВ : 28807,11 грн. Як вбачається з наказу МТСБУ № 2139 від 18.03.2016 року наказано сплатити на рахунок [PERSON] 24005,93 грн., на підставі якого позивач здійснив виплату відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих в розмірі 24005,93 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2139рв від 21.03.2016 року. Згідно ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно ст. 38.2.1 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» N 1961-IV року від 01.07.2004 року МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. П. 8 ППВСУ «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» N 6 від 27.03.1992 року особа, яка відповідає за шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, не буде суперечити закону пред'явлення за вибором потерпілого вимог про відшкодування шкоди безпосередньо до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої і особи, яка за неї відповідає, однакові. З винної особи за регресною вимогою стягується сума майнових витрат, понесених на виконання зобов'язання по відшкодуванню шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то з неї витрати стягуються в цих межах. Стаття 1166 ЦК України визначено загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, за змістом ч. 1 якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. З вказаного слідує, що позивач при визначенні кола осіб, які несуть матеріальну відповідальність за завдану майнову шкоду, помилково вважає, що відповідачем має бути законний власник транспортного засобу «Mitsubishi», державний номер [NUMBER] [PERSON], оскільки володільцем транспортного засобу у момент завдання шкоди був [PERSON], який ним керував у момент вчинення ДТП. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення виплат страхового відшкодування з [PERSON] не підлягає задоволенню, а вся сума має бути присуджена до стягнення з [PERSON] Крім того, позивач прохає суд стягнути з відповідачів на його користь кошти за послуги аварійного комісару згідно актів виконаних робіт в сумі 525 грн. Зазначена вимога позивача є обґрунтованою, оскільки є матеріальним збитком, який поніс позивач для визначення розміру заподіяної шкоди, проте стягненню вона підлягає лише з [PERSON] Таким чином, суд прийшов до висновку, що сума, яка має бути стягнута з відповідача [PERSON] на користь позивача у розмірі 24530,93 грн. є обґрунтованою та такою, що підтверджена матеріалами справи. Крім того, відповідачем [PERSON] було надано копію пенсійного посвідчення, що підтверджує той факт, що він є пенсіонером, та довідку № 827 від 09.02.2018 року про розмір пенсії, яку він отримує, яка становить 1373 грн. на місяць, що є фактично меншим, ніж розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, тому перебуває у скрутному матеріальному становищі. У звязку з цим відповідач [PERSON] просить суд розстрочити виконання рішення з вказаних підстав. Зі змісту ст. 267 ЦПК України вбачається, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Виходячи з вищевикладеного, суд приймає до уваги матеріальне становище відповідача [PERSON] і вважає можливим розстрочити виконання рішення суду на строк протягом трьох років, оскільки доходи відповідача становлять 1373 гривень. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Outcome: approved