Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 11.03.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. було вчинено виконавчий напис № 11531 про стягнення з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості у розмірі 15625,58 грн. На підставі зазначеного виконавчою напису 15.04.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньовим Максимом Олександровичем було відкрито виконавче провадження № 65163021. Вказаний виконавчий напис нотаріуса позивач вважає таким, що не підлягає виконанню з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчою напису та з підстав неправомірності вимог стягувача, оскільки нотаріус при вчиненні виконавчого напису не дотримався вимог ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», а саме не перевірив безспірність заборгованості позивача перед ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів», а також позивача не було повідомлено про суму боргу. Крім того, позивач не отримував від ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» повідомлення-вимоги про усунення порушень, про наявність заборгованості перед відповідачем позивач дізнався тільки з постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 15.04.2021 року. Також від відповідача не надходило повідомлення про відступлення прав вимоги грошового зобов`язання, що є порушенням норм чинного законодавства. Крім того, вказує на те, що нотаріусом вчинено виконавчий напис на суму боргу поза межами строку позовної давності. Також вказує на те, що виконавчий напис вчинений на договорі, який не посвідчений нотаріально, що є порушенням вимог чинного законодавства. Крім того, просить стягнути з відповідача на свою користь понесені нею судові витрати в сумі 511,00 грн. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника ТзОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Крім того, надав відзив, згідно якого проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі, посилаючись на безпідставність останнього. Так, відповідач вказує, що 12 березня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та позивачем [PERSON] було укладено Договір № 005-26111-120312 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговуванням платіжної картки. 07 травня 2020 року між Акціонерним товариством «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір відступлення прав вимоги № 2241/К, у відповідності до умов якого правонаступником усіх прав та обов`язків АТ «Дельта Банк» є ТОВ «ФК «ЄАПБ», в тому числі і за Кредитним договором № 005-26111-120312 від 12 березня 2012 року. Станом на 28.02.2021р. у позивача утворилася перед відповідачем заборгованість в розмірі 15625,58 грн., що стало підставою для звернення до приватного нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису та надано всі передбачені чинним законодавством для цього документи (оригінал кредитного договору та розрахунок заборгованості за кредитним договором). Так, 11 березня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 11531, щодо стягнення з позивача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості в розмірі 15625,58 грн. за період з 07 травня 2020 року по 28 лютого 2021 року. Крім того, вказує на те, що зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість можна вважати безспірною, відповідно до документів, які передбачені Переліком документів затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р., оскільки відповідачем були надані всі передбачені чинним законодавством для цього документи. Крім того, вказує на те, що відповідачем не пропущено строк для звернення з заявою про вчинення виконавчого напису. Треті особи на стороні відповідача, які не заявляють позовних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньов Максим Олександрович в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення за наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 12 березня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та позивачем [PERSON] було укладено Договір № 005-26111-120312 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговуванням платіжної картки. Відповідно до п.1.3 вказаного договору, банк надає клієнту кредит шляхом відкриття клієнту відновлювальної відкличної кредитної лінії в загальному розмірі 30 000,00 грн. та на день укладення цього договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 10 000,00 грн. Згідно п.2.3 договору клієнт сплачує банку проценти за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за ставками, які зазначені в тарифах. Як вказує відповідач 07 травня 2020 року між Акціонерним товариством «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір відступлення прав вимоги № 2241/К, у відповідності до умов якого правонаступником усіх прав та обов`язків АТ «Дельта Банк» є ТОВ «ФК «ЄАПБ», в тому числі і за Кредитним договором № 005-26111-120312 від 12 березня 2012 року та станом на 28.02.2021р. у позивача утворилася перед відповідачем заборгованість в розмірі 15625,58 грн., що стало підставою для звернення до приватного нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису. Так згідно матеріалів справи, 11 березня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 11531, щодо стягнення з позивача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості в розмірі 15625,58 грн. за період з 07 травня 2020 року по 28 лютого 2021 року. На підставі вказаного виконавчого напису, ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньова М.О. з заявою про відкриття виконавчого провадження У свою чергу, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньов М.О. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №65163021 про стягнення з боржника [PERSON] на користь ТзОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості у розмірі 15 625,58 грн. Крім того, приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньовим М.О. від 21.04.2021р. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Ухвалою Орджонікідзевського міського суду від 30.06.2021р. клопотання [PERSON] задоволено, зупинено стягнення на підставі виконавчого напису від 11.03.2021 року № 11531, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості в розмірі 15625,58 грн., на підставі якого 15.04.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньовим М.О. відкрито виконавче провадження №65163021 до вирішення цивільної справи по суті. При вирішенні вказаного цивільного спору, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Відповідно до п.п.1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою КМУ України від 29.06.99 № 1172. Так, 29.06.1999 року постановою КМУ від № 1172 був затверджений Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З моменту прийняття даної постанови та до 10.12.2014р. була чинна редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно. 10.12.2014р. набула чинності постанова КМУ від 26.11.2014р. №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема, перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», відповідно до якого дозволено вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено заборгованість, для чого стягував повинен надати: оригінал кредитного договору та засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням заборгованості. Водночас, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. по справі №826/20084/14, яка залишена в силі ухвалою колегії суддів Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017р., про визнання незаконним та нечинним п.1 та п.2 постанови КМУ від 26.11.2014р. №662, визнано незаконним та нечинним, зокрема, розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє у попередній редакції, яка не передбачає можливості вчинення виконавчого напису на нотаріуса на нотаріально не посвідченому кредитному договорі. Як вбачається із матеріалів справи, укладений між позивачем та АТ «Дельта Банк» договір №005-26111-120312 від 12.03.2012р., що був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, і відтак виконавчий напис був вчинений з недотриманням вимог чинного законодавства. Крім того, слід зазначити, що згідно ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає у тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи у частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити і зазначити у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Наведена правова позиція сформована Верховним судом, яка викладена у постанові від 06 травня 2020 року по справі № 320/7932/16-ц. Наведене вище свідчить про те, що нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Разом з тим, з наявної в матеріалах справи виписки з рахунку (який було надано приватному виконавцю при вчиненні виконавчого напису) (а.с.101) неможливо встановити періоди виникнення та існування конкретної суми основного боргу (зокрема, дати виникнення боргу, дати часткового чи повного погашення заборгованості, кількість днів прострочення конкретного платежу та суми боргу по кожному платежу окремо); періоди нарахування заявлених до стягнення відсотків, відсоткову ставку, по якій останні були нараховані, суми нарахувань по відсотках по кожному простроченому періоду, а також підстави, порядок та періоди здійснених нарахувань по штрафних санкціях, з огляду на що відсутня можливість здійснення перевірки правильності проведених стягувачем нарахувань по сумі основного боргу відсотках та штрафних санкціях. Крім того із даної виписки слідує, що заборгованість позивача по тілу кредиту та відсотках існувала до 07.05.2020р. (дати з якої проводиться стягнення за виконавчим написом), однак вказаний період наданою відповідачем випискою не охопленим, що унеможливлює встановлення дійсного періоду виникнення заборгованості та існування останньої в межах передбаченого чинним законодавством строку позовної давності. Крім того, нотаріус при вчиненні виконавчого напису взяв до уваги розрахунок заборгованості, підготовлений працівниками відповідача, що не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. Допустимими доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки чеки тощо (Постанова Верховного Суду від 28.03.2018 р. №910/3033/17). Також із наданих відповідачем документів неможливо встановити перехід права вимоги від первісного кредитора ПАТ «Дельта Банк» до нового - ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», оскільки із п.1 наданого договору №2241/К про відступлення права вимоги (а.с.73) вбачається, що за вказаним договором, в порядку та на умовах, визначених договором, Банк відступає новому кредитору належні Банку, а новий кредитор набуває права вимоги Банку до: позичальників фізичних осіб, зазначених у Додатку №1 до цього договору (боржники), включаючи право вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників за кредитними договорами, з урахуванням усіх змін, доповнень та додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1 до цього договору, надалі за текстом - основні договори, надалі за текстом - права вимоги. Згідно п.2 наведеного вище договору, розмір прав вимоги, які переходять до нового кредитора, вказаний у Додатку №1 до цього договору. Водночас, зазначений вище Додаток №1 відповідачем наданий не був, а зі змісту самого договору не вбачається отримання відповідачем права вимоги до позивача за договором №005-26111-120312 та у сумі, яка наведена у оспорюваному виконавчому написі. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити та визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Щодо вимоги про відшкодування понесених судових витрат, слід зазначити наступне. Відповідно до вимог ч.ч.1,3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані із розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Як вбачається із матеріалів справи, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь понесені нею за роздруківку позовної заяви з додатками та виготовлення копій документів на загальну суму 511,00 грн. На підтвердження вказаного факту додає розрахункову квитанцію Серії ГНВ №3307 від 23.06.2021р. Враховуючи викладене суд прийшов до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно ст.158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Outcome: approved