Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив ухвалити рішення, яким зобов'язати відповідача виплатити повну заборгованість перед ним по премії за березень, квітень, травень, червень та липень 2014 року в сумі 759 грн. 37 коп., а також виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв'язку із порушенням терміну їх виплати згідно із ст.34 Закону України «Про оплату праці». Свої позовні вимоги мотивував тим, що він 11.04.2011 року був прийнятий на посаду оператора автоматичних та напівавтоматичних ліній холодно-штампувального устаткування 5-го розряду цеху встановлення ліфтів Індустріального центру Приватного акціонерного товариства «ОТІС», де він працює на даний час. На підприємстві ПрАТ «ОТІС» премія нараховується з затримкою в два місяці. При нарахуванні заробітної плати за травень 2014 року, відповідач повинен був нарахувати частину премії, а саме 20% від фактично нарахованої основної заробітної плати за березень 2014 року, а також провести індексацію заробітної плати, згідно до показника індексу інфляції за березень 2014 року. Однак, премія була нарахована невірно, тобто індексація була проведена за рахунок премії. Вважає дане нарахування премії неправомірним. Ті ж самі порушення відбулись при розрахунку частини премії за квітень, травень, червень 2014 року, а при розрахунку за липень 2014 року взагалі невірно розраховано, у зв'язку з чим він недоотримав премію. На підставі наведеного, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та просить ухвалити рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. В судовому засіданні позивач повністю підтримав вимоги, викладені в позовній заяві та просив суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала в повному обсязі. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності та співставленні, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, зважаючи на наступне. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. В ході судового розгляду встановлено, що дійсно між Приватним акціонерним товариством «ОТІС» та [PERSON] починаючи з 11.04.2011 року існують трудові відносини. Згідно ст.1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. Як встановлено в ході судового розгляду, заробітна плата відповідачем виплачується відповідно до вимог статті 24 Закону України «Про оплату праці», яка передбачає, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі, коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника. Виплата заробітної плати здійснюється за місцем роботи. Забороняється провадити виплату заробітної плати у магазинах роздрібної торгівлі, питних і розважальних закладах, за винятком тих випадків, коли заробітна плата виплачується працюючим у цих закладах особам. За особистою письмовою згодою працівника виплата заробітної плати може здійснюватися через установи банків, поштовими переказами на вказаний ними рахунок (адресу) з обов'язковою оплатою цих послуг за рахунок роботодавця. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Як пояснила представник відповідача в судовому засіданні, основна заробітна плата позивача здійснюється на основі відрядно-почасової системи оплати праці, а виплата додаткової заробітної плати здійснюється на основі Положення колективного договору ПрАТ «ОТІС» «Положення про оплату праці та преміювання працівників Індустріального центру» від 12.09.2013 року. Як встановлено в ході судового розгляду, виплати додаткової заробітної плати, до якої належить премія продуктивних робітників, проводяться у відповідності з наказами Генерального директора, при умові виконання виробничого плану з основних видів продукції, індивідуальних показників з виконання виробничих завдань, виконання заходів, правил та вимог з охорони праці і навколишнього середовища та відсутність зауважень за якість роботи. Остаточне рішення про нарахування щомісячної премії приймає генеральний директор ПрАТ «ОТІС», враховуючи показники фінансово-виробничої діяльності ПрАТ «ОТІС». Як встановлено в ході судового розгляду, зокрема з пояснень представника відповідача та доданих для приєднання до матеріалів справи копій наказів про преміювання, премія позивачу була нарахована та виплачена в повному розмірі та у відповідача перед позивачем відсутня заборгованість. Крім того, в ході судового розгляду встановлено, що відповідач виплачує своїм працівникам індексацію з розрахунку повного робочого часу, незважаючи на вимоги п.4 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» №1078 від 17 липня 2003 року, яка визначає, що у разі коли особа працює неповний робочий час, сума індексації визначається із розрахунку повного робочого часу, а виплачується пропорційно відпрацьованому часу. Отже, виходячи зі змісту частини першої статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Таким чином, суд дійшов до висновку, що в ході судового розгляду позивачем не надано належних доказів в підтвердження тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, в той час як з матеріалів справи, досліджених доказів та пояснень представника відповідача вбачається, що відсутні порушення у преміюванні позивача, а також виплати індексації, а тому суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог [PERSON] На підставі наведеного та

Outcome: dismissed