Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя. На обґрунтування позовних вимог позивач в заяві зазначив, що з 05 березня 1983 року по 24 жовтня 2014 рік він перебував у шлюбі з відповідачкою [PERSON]. За час шлюбу сторонами було придбано житловий будинок літ. А-1 (зазначено на плані БТІ), загальною площею 76,2 кв. м., житловою площею 49,4 кв. м., сарай В-1; убиральня Г-1, гараж - Ж-1, сарай К-1, №1, 2, 3, 4, 5 - споруди, який розташований по [ADDRESS], с. Новоєгорівка Баштанського району Миколаївської області, та належить відповідачці на підставі договору купівлі-продажу від 27.10.1983 року, ринкова вартість якого складає 54225 грн.. Домовленості про визначення часток у разі розділу майна між сторонами не досягалось, шлюбний договір між ними не укладався. За такого позивач вважає, що майно придбане ними за час шлюбу має бути розділене між ними у рівних частках, а так, як відповідачка в добровільному порядку відмовляється розділити спільне сумісне майно подружжя, просив виділити йому та визнати за ним право власності на ? частину житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] у с. Новоєгорівка Баштанського району Миколаївської області. В судове засідання позивач з'явився, заявлені позовні вимоги в частині визнання за ним права власності на 1/2 частину спірного житлового будинку підтримав повністю та просив їх задовольнити. Витрати по оплаті судового збору просив віднести на його рахунок. Відповідач до суду також з'явилася. Проти позову заперечувала, оскільки вважає, що будинок був придбаний за кошти її батьків та через сварки вони з позивачем не зможуть проживати в одному будинку. Не заперечувала, що будинок був придбаний під час шлюбу. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши наявні у справі письмові докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і можливість задоволення позову за наступного: із свідоцтва про укладення шлюбу слідує, що шлюб між сторонами було укладено 05 березня 1983 року. Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу, 24 жовтня 2014 року шлюб між сторонами було розірвано. Договором купівлі-продажу від 27.10.1983 року, посвідченого Добренською сільською радою Баштанського району Миколаївської області за реєстровим номером №39, який було укладено між [PERSON] та [PERSON] - відповідачем по справі, підтверджується, що спірний житловий будинок [ADDRESS] с. Новоєгорівка Баштанського району Миколаївської області був придбаний сторонами під час перебування у шлюбі. Згідно звіту про визначення ринкової вартості спірного житлового будинку, ринкова вартість житлового будинку [ADDRESS] в с. Новоєгорівка Баштанського району Миколаївської області становить 54225 грн., . В судовому засіданні встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що за час перебування у шлюбі сторонами було придбано житловий будинок [ADDRESS] с. Новоєгорівка Баштанського району Миколаївської області. Наведені обставини свідчать, що вищевказане майно є спільною сумісною власністю подружя. Відповідно до ст. 60-63 СК України вважається, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч.1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст.ст. 70, 71 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. За встановленого в судовому засіданні частка позивача у вищевказаному житловому будинку складає ? частину. Таким чином визначення права на частку в спільному майні необхідно позивачу для можливості повної реалізації права на володіння, користування та розпорядженням належною часткою, що є підставою для задоволення позову в повному обсязі. Посилання позивача на те, що придбання спірного будинку мало місце за рахунок коштів інших осіб, не впливає визначення розміру часток подружжя у спільній сумісній власності.

Outcome: approved