Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просив їх виселити з житлового будинку, розташованого за адресою: Черкаська область, Черкаський район, с. Леськи, вул. Леніна, 35, із зняттям з реєстраційного обліку. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що між позивачем та [PERSON] 26.12.2006 року було укладено кредитний договір №CSHHGK00000004, згідно якого банк надав відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 18000,00 [Долар США] строком до 26.12.2026 p. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором сторони 26.12.2006 р. уклали договір іпотеки № CSHHGK00000004, відповідно до якого відповідач надав в іпотеку житловий будинок за адресою Черкаська область, Черкаський район, с. Леськи, вул. Леніна, 35. 17.11.2010 року Черкаський районний суд Черкаської області виніс рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме житловий будинок який розташований за адресою: Черкаська обл., Черкаський р-н., с. Леськи, вул. Леніна, буд. 35, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк». Після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, позивач письмовими повідомленнями звертався до відповідачів з метою їх добровільного виселення, але й на даний час відповідачі мешкають в даному будинку, тому позивач був змушений звернутися до суду та просив суд виселити відповідачів із зняттям з реєстраційного обліку. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив суд позов задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог. Відповідач [PERSON], представник відповідачів [PERSON], заперечували щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на те що в даний час відсутня заборгованість відповідачаМотлух Ю.В. перед позивачем, строк звернення до суду позивачем було пропущено, так як загальна позовна давність встановлюється у три роки, а з моменту коли набрало законної сили рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме перебіг строку розпочався з 27.11.2010 року та закінчився 27.11.2013 року, вважає що відповідачів неможливо виселити з спірного будинку без надання іншого житлового приміщення, оскільки він придбаний не за кредитні кошти, а також на те, що задоволення позову грубо порушить права неповнолітніх відповідачів, оскільки вимога позивача щодо виселення дітей, без надання їм іншого житла є незаконною, оскільки будь-які правові колізії, неповнота, нечіткість або суперечливість законодавства, що регулює спірні правові відносини що стосуються інтересів дітей, суд надає перевагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Представник третьої особи [PERSON], в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, та просила суд захистити інтереси дітей. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали та обставини справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. 26.12.2006 року між сторонами було укладено кредитний договір №CSHHGK00000004, згідно якого банк надав відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 18000,00 [Долар США] строком до 26.12.2026 pоку з цільовим призначенням для купівлі житла. Того ж дня відповідачем [PERSON] було придбано житловий будинок за адресою Черкаська область, Черкаський район, с. Леськи, вул. Леніна, 35, та в якості забезпечення виконання зобов?язання за кредитним договором між тими самими сторонами було укладено договір іпотеки від 26.12.2006 р. № CSHHGK00000004, Відповідач [PERSON] не виконував належним чином взяті на себе за вказаним договором зобовязання, внаслідок чого у нього перед Банком утворилась заборгованість за несвоєчасність виконання зобовязання за договором, та рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 17.11.2010 рокузвернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме житловий будинок який розташований за адресою: Черкаська обл., Черкаський р-н., с. Леськи, вул. Леніна, буд. 35, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», яке набрало законної сили, у звязку з чим, в силу\~ст. 61 ЦПК України ці обставини доказуванню не підлягають. Згідно довідки виконавчого комітету Леськівської сільської ради Черкаського району за № 768 від 31.10.2016 року в будинку за адресою Черкаська обл., Черкаський р-н., с. Леськи, вул. Дніпровська (Леніна), буд. 35 зареєстровані та проживають [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. 20.07.2016 року позивачем на адресу відповідача [PERSON] належним чином було направлено вимогу до всіх зареєстрованих осіб в спірному будинку про звільнення нерухомого майна, та виселення. На момент подання позовної заяви відповідачі добровільно не виконують вимоги Банку щодо виселення, у звязку з чим Банк звернувся до суду за захистом свого порушеного права. \~Відповідно до\~ст. 40 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. При цьому, після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Крім того, згідно зі\~ст. 109 Житлового кодексу Української РСР\~громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Відповідно до змісту\~Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який набув чинності 7 червня 2014 року,встановлено що протягом його дії не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом іпотеки, якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершенного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершенного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку. Іпотекодавець чи позичальник не відноситься до категорії осіб, які є суб'єктами Закону «Про засади запобігання і протидії корупції». Поняття мораторій у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини 1статті 263 ЦК), що повною мірою відповідає лексичному значенню цього слова, яке розкривається в тлумачному словнику української мови. Отже, мораторій є відстроченням виконання зобов'язання. Відтак установлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника). Крім того, згідно з пунктом 4 цього Закону протягом його дії інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Рішення ж суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» непідлягає виконанню. Така правова позиція, викладена у постановах Верховного суду України від 16 вересня 2016 року (справа №6-492цс15), від 15 квітня 2015 року (справа № 6-46цс15), від 27 травня 2015 року (справа № 6-57цс 15). Наявність права на звернення стягнення на предмет іпотеки передбачає і наявність права на виселення мешканців іпотечного житлового приміщення. Разом з тим, відповідно до змісту статті 40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців житлових приміщень є наслідком звернення стягнення на предмет іпотеки, та має забезпечити право кредитора на безперешкодний продаж цього майна в рахунок кредитного боргу. Проживання боржника у жилому приміщенні, що є предметом іпотеки у період дії мораторію на стягнення цього майна, не порушує права кредитора. Враховуючи усе вищевикладене, зважаючи на те, що відповідачі добровільно виселитися із житлового приміщення не бажають, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо виселення відповідачів є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Але, оскільки дія мораторію поширюється і на правовідносини сторін, а тому рішення про виселення не підлягає виконанню на час дії Закону «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 3 лютого 2016 року (справа № 6-2947цс15). Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню, але не підлягають виконанню на час дії Закону України від 03.06.2017 року №1304-УІІ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Не може бути підставою для відмови в задоволенні позову посилання відповідачів на те, що спірний будинок було придбано не за кредитні кошти, а тому відповідачі не можуть бути виселені з нього без надання іншого житлового приміщення, оскільки ця обставина не підтвердилась в судовому засіданні, навпаки з матеріалів справи вбачається, шо спірний будинок був придбаний відповідачем на підставі договору купівлі-продажу в день укладення кредитного договору та договору іпотеки, договір купівлі-продажу та договір іпотеки посвідчений у одного і того ж нотаріуса, кредит отримувався підповідачем [PERSON] для купівлі житла, що свідчить про придбання спірного будинку саме за кредитні кошти. Не може бути також підставою для відмови в задоволенні позову посилання відповідачів на відсутність на час розгляду справи заборгованості [PERSON] перед позивачем, оскільки її наявність встановлена вказаним вище рішенням суду, в разі ж якщо така обставина буде встановлена під час виконавчого провадження- це відповідно буде підставою для закінчення та закриття виконавчого провадження. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України,\~Закону України «Про судовий збір»\~з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1378 грн.

Outcome: approved