Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 14 липня 2011 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою [PERSON], про що того ж дня Покотилівською сільською радою Новоархангельського району складено відповідний актовий запис № 2. Від цього шлюбу сторони мають двох спільних дочок: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] які проживають з позивачем і перебувають на його утриманні. Спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння між сторонами, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства та виховання дітей. Також сторони втратили почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки. Сторони проживали разом однією сімєю до липня 2015 року, після чого їх проживання однією сімєю із відповідачкою було фактично припинено. Спільне господарство не ведеться із липня 2015 року. На даний час сторони не проживають разом і майже не спілкуються. Крім того, як позивачу стало відомо відповідачка проживає у цивільному шлюбі з іншим чоловіком, від якого має дитину. Позивач переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме їхнім інтересам. Шлюб розривають вперше. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує просить їх задовольнити, судовий збір з відповідачки просив не стягувати. Відповідачка в судове засідання не зявилася, але надала суду заяву в якій просила розгляд цивільної справи проводити у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд вважає, що справу можливо розглянути у відсутність сторін на підставі наявних в цивільній справі доказах. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи в сукупності суд приходить до висновку, що цивільний позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного. Як встановлено 14 липня 2011 року позивач з відповідачкою зареєстрували шлюб у Покотилівській сільській раді Новоархангельського району Кіровоградської області /а.с.6/. Від сумісного подружнього життя сторони мають дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] (світлокопії свідоцтв про народження серії 1-ОЛ №111396, І-ОЛ №149469) /а.с.7,8/. Статтею 111 СК України на суд покладено обовязок, щодо вжиття заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно\~до ч. 2 ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання\~\~шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Ч. 2 ст. 114 СК України вказує на те, що\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. У відповідності ст. 24 СК України\~\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сімя є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Оскільки позивач та відповідачка наполягають на розірванні шлюбу то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є на думку суду неприпустимим. Враховуючи викладене та аналізуючи положення вище перелічених норм матеріального права суд приходить до висновку, що у подружжя втрачені позитивні почуття один до одного, вони не бачать спільного подальшого майбутнього, сімейні стосунки досягли кризової межі і їх не можливо відновити, підстав для надання строку для примирення суд не вбачає. Розлучення відповідає дійсній волі чоловіка (позивача у справі) та жінки (відповідачки у справі) після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті немайнові права та права малолітніх дітей, а тому з вказаних підстав шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Спору про поділ майна між подружжям не виникає. На підставі викладеного та

Outcome: approved