Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики на загальну суму 485\~906,54 гривні, з яких сума основного боргу становить 252\~948,94 гривні, три відсотки річних 1580,00 гривень, індекс інфляції 6\~361,64 гривень та відсотки за користування позикою в розмірі 225\~015,96 гривень, посилаючись на наступне. 02 липня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладеного договір позики, за умовами якого [PERSON] взяв в борг у [PERSON] 455 000 (чотириста п`ятдесят п`ять тисяч) та зобов`язався повернути по першій вимозі, що підтверджується розпискою, яка підтверджує дійсність укладення такого договору, визначає його умови та засвідчує отримання відповідачем конкретної суми грошей. На підтвердження укладеного договору позики, відповідачем поверталися кошти позивачеві. Зокрема, 16.02.2016 року позивач повернув кошти в сумі - 7746,07 гривень; 15.03.2016 року - 10 000,00 гривень; 25.03.2016 року - 9 950,00 гривень; 16.04.2016 року -10 000,00 гривень; 13.05.2016 року -10 000,00 гривень; 08.06.2016 року - 10 000,00 гривень; 15.07.2016 року - 9 950,00 гривень; 12.08.2016 року - 9950,00 гривень; 15.09.2016 року - 9945,00 гривень; 13.10.2016 року - 9 930,00 гривень; 17.11.2016 року - 9 945,00 гривень; 19.12.2016 року - 9 999,75 гривень; 19.01.2017 року - 9 930,00 гривень; 17.02.2017 року - 9 945,02 гривень; 22.03.2017 року - 9 930,10 гривень; 17.04.2017 року 9 930,10 гривень; 23.06.2017 року - 10 000,00 гривень; 11.08.2017 року - 10 000,00 гривень; 24.10.2017 року - 5 000,00 гривень; 15.12.2017 року - 19 900,00 гривень - і всього на загальну суму 202 051 (двісті дві тисячі п`ятдесят одна гривня) 04 копійки. Таким чином, сума боргу відповідача складає 252 948 (двісті п`ятдесят дві тисячі дев`ятсот сорок вісім) гривень 94 копійок. Між сторонами було погоджено, що відповідач зобов`язаний повернути кошти по першій вимозі. Так, 30 листопада 2017 року позивачем на адресу відповідача була направлена вимога про повернення боргу, яка була отримана відповідачем 08 грудня 2017 року. З огляду на вказане, строк виконання грошового зобов`язання встановлювався до 15 грудня 2017 року включно. Відповідач отримавши вимогу про повернення боргу свої зобов`язання не виконав, кошти не повернув тобто, прострочив виконання зобов`язання на 76 днів з 16 грудня 2017 року по 02 березня 2018 року тому сума трьох відсотків річних становить 1580,00 гривень, а індекс інфляції становить 6 361,64 гривень. Позивач також ставить вимогу перед відповідачем про сплату процентів у розмірі на рівні облікової ставки Національного банку України за весь час користування позикою за період з 02.07.2013 року по 02.03.2018 року що становить 225\~015, 96 гривень. Позивач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити повністю. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи належним чином був повідомлений, із раніше наданого до суду відзиву, заперечував проти задоволення даного позову. Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку з наступного. Згідно копії розписки від 02.07.2013 року відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] кошти в сумі 455\~000 (чотириста п`ятдесят п`ять тисяч) гривень із зобов`язанням про повернення за першою вимогою (а.с.8). Із копії вимоги про сплату боргу за договором позики від 30.11.2017 року слідує, що [PERSON] звертався до відповідача [PERSON] з вимогою про сплату коштів в сумі 455\~000 гривень протягом семи днів з моменту отримання цієї вимоги (а.с.9). Відповідно до ст.. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі\~ст.15\~ЦК України,\~кожна особа\~має право\~на захист\~свого цивільного\~права у\~разі його\~порушення,\~невизнання або\~оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст.. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання чи виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до вищевказаного правила, розписка про отримання позики є тим належним та допустимим доказом, що посвідчує передання позикодавцем позичальнику визначеної грошової суми. \~ \~ \~ \~Згідно з\~ч.1\~ст.\~1048\~ЦК України,\~ позикодавець\~має право\~на одержання\~від позичальника\~процентів від\~суми позики,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом.\~Розмір і\~порядок одержання\~процентів встановлюються\~договором.\~Якщо договором\~не встановлений\~розмір процентів,\~їх розмір\~визначається на\~рівні облікової\~ставки Національного\~банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання чи виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності з неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочи виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити сум боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на встановлені обставини та норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача про стягнення коштів з урахуванням розрахунку заборгованості та трьох процентів річних за користування грошовими коштами та індексу інфляції в порядку передбаченому статтею 1050 та статтею 625 Цивільного Кодексу України. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню кошти за борговою розпискою від 02.07.2013 року на загальну суму 485\~906,54 гривень, які складаються із суми основного боргу - 252\~948,94 гривні, трьох відсотків річних - 1580,00 гривень, індексу інфляції - 6\~361,64 гривень та відсотків за користування позикою в розмірі 225\~015,96 гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позивних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved