Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, яким просить стягнути з останніх солідарно на свою користь заборгованість за кредитним договором № 843АІ20111207001 від 07.12.2011 у сумі 386735,79грн., разом із судовими витратами в сумі 5801,04грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] 07.12.2011 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останньому банк надав кредитні кошти в сумі 244875грн. з терміном повернення, зі сплатою 16,7% річних, для оплати придбаного автомобіля. З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором від 07.12.2011 між банком і [PERSON], а також [PERSON] укладено договір поруки. В порушення умов договору позичальник, використавши суму кредиту, протягом тривалого часу не сплачує платежі, встановлені графіком, внаслідок чого виникла заборгованість перед банком на загальну суму 386735,79грн. Отже, позивач має право вимагати від відповідачів повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами у повному обсязі. Представник позивача надав до суду заяву, якою просить розглянути справу за його відсутністю, вимоги позову підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не заявились, надавши письмові заперечення. Суд вивчивши доводи позивача, заперечення відповідачів, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, 07.12.2011 між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останньому банк надав кредитні кошти в сумі 244875грн. з терміном повернення, зі сплатою 16,7% річних, для оплати придбаного автомобіля. Відповідно до умов кредитного договору у разі прострочення позичальником строків сплати відсотків, а також прострочення строків повернення кредиту, позичальн6ик сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. Позичальник зобовязується сплатити штраф у розмірі 0,5 % від суми фактичної заборгованості за кредитом та нарахованими відсотками за кожен випадок. Кредитор має право вимагати повернення кредиту, нарахованих проценті та можливих штрафних санкцій у разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів тощо (а.с.6-15). Як вбачається із вказаного кредитного договору відповідач, будучи ознайомленим із умовами кредитування, особисто підписав договір. Банк в свою чергу виконав взяті на себе зобовязання, що вбачається із меморіального ордеру № 198315548 від 07.12.2011 (а.с.18). Відповідно ст. 599 ЦК України зобовязання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно вимог ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Далі, як встановлено, перед позивачем з боку позичальника, який порушуючи умови кредитування, не сплачує чергові платежу за графіком, виникла заборгованість станом на 21.01.2016 за кредитом 220002,33грн.; заборгованість за відсотками 104587,75грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту 10420,90грн.; пеня за несвоєчасне повернення відсотків 24978,77грн.; розмір інфляційних витрат за кредитом 6102,42грн. та розмір інфляційних витрат за відсотками 20643,62грн., а всього 386735,79грн. (а.с.4,5). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, що визначає ст. 625 ЦК України. Відповідно до правил ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі…що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядок, що встановлені договором. Далі, 07.12.2011 між банком і [PERSON] та [PERSON] укладений договір поруки, згідно умов якого [PERSON] взяла на себе зобовязання відповідати перед кредитором за виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором (а.с.16,17). Відповідно до ч. 1, 2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Далі, відповідно до ст. 259 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається з дня, коли особа дізналися або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (ч.ч.1,5 ст. 261 ЦК України). Як вбачається, що після часткового погашення заборгованості, графіку платежів по поверненню кредиту та сплати процентів, [PERSON], використавши повну суму отриманого кредиту, не сплачує чергові платежі, в тому числі проценти за користування кредитними коштами, останній платіж здійснено 29.10.2013, заборгованість останнього продовжує існувати. Позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги. Після переривання перебігу позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ст. 264 ЦК України). Позовні вимоги предявлено 06.04.2016. Пунктом 6.2 передбачено, що договір поруки від 07.112.2011 набирає чинності з дати його укладання та діє до повного виконання усіх вимог, забезпечених порукою, визначених п. 2.1 цього договору. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Відповідно до п. 2 листа № 10-1393/0/3-12 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішені спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 27.09.2012, визначено, що згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Така сама правова позиція вбачається із п. 24 Постанови № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішені спорів, що виникають із кредитних правовідносин» Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» від 30.03.2012. Отже, суд вважає, що позивач не скористався правом вимоги до поручителя у встановлений законом шестимісячний строк, при наявності останнього платежу 29.10.2013, тому порука припиняється, у звязку з чим у стягненні заборгованості з [PERSON] необхідно відмовити. Будь-яких доказів з боку відповідача [PERSON] у підтвердження своїх доводів суду не надано. Інші доводи, викладені у запереченнях відповідачів не спростовують висновків суду. На підставі викладеного та

Outcome: partial