Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 09.07.2008 року між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №77.1/АК-01253.08.2, відповідно до умов якого відповідачу було відкрито невідновлювальну кредитну лінію на загальну суму 59674 доларів США 00 центів, з процентною ставкою 7,7% річних, з кінцевим терміном повернення 09.07.2015 року. Відповідно до умов кредитного договору відповідач зобов'язався повертати кредит та сплачувати нараховані відсотки щомісячно. Зазначив, що банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі та здійснив видачу кредитних коштів в сумі 59674 доларів США 00 центів. В свою чергу, [PERSON] скористався кредитними коштами та свої зобов'язання за договором №77.1/АК-01253.08.2 від 09.07.2008 року належним чином не виконав. У зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] взятих на себе зобов'язань за кредитним договором №77.1/АК-01253.08.2 від 09.07.2008 року, утворилась заборгованість, яка станом на 21.03.2013 року становить 738989 доларів США 55 центів та пеня в сумі 631058,01 грн. На підставі викладеного просив позов задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач та його представники в судове засідання не з'явились, про день і час розгляду справи повідомлялись належним чином. Від представника відповідача [PERSON] надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з її відрядженням до Брусилівського районного суду Житомирської області для участі в розгляді цивільної справи №275/659/14-ц. Однак, суд вважає вказане клопотання необґрунтованим, а неявку відповідача та його представника неповажною з огляду на наступне. З матеріалів справи вбачається, що інтереси відповідача [PERSON] в суді представляють [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довіреністю, виданою 26.06.2014 року (а.с. 73). Згідно ч. 1 ст. 40 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або інша особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність і належно посвідчені повноваження на здійснення представництва в суді, за винятком осіб, визначених у статті 41 цього кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 42 ЦПК України повноваження адвоката як представника можуть також посвідчуватись ордером, який виданий відповідним адвокатським об'єднанням, або договором. З матеріалів справи вбачається, що представник відповідача [PERSON] була повідомлена про дату та час слухання справи, а отже були повідомлені і відповідач та його інший представник [PERSON] Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. На підставі викладеного, суд вважає неявку відповідача та його представників неповажною, оскільки причини своєї неявки в судове засідання останні суду не повідомили. Вислухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право на звернення стягнення на предмет застави. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 09.07.2008 року між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №77.1/АК-01253.08.2, відповідно до умов якого відповідачу було відкрито невідновлювальну кредитну лінію на загальну суму 59674 доларів США 00 центів, з процентною ставкою 7,7% річних, з кінцевим терміном повернення 09.07.2015 року. Відповідно до п.п. 3.1.1 кредитного договору, позичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом починаючи з місяця, наступного за звітним, щомісяця до 10 числа (включно) кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитом в сумі 710 доларів США 40 центів та нарахованим процентам шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку на рахунок банку. Встановлено, що банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі та здійснив видачу кредитних коштів в сумі 59674 доларів США 00 центів, що підтверджується заявою на видачу готівки №1691_39 від 09.07.2008 року. В свою чергу, [PERSON] скористався кредитними коштами та свої зобов'язання за кредитним договором №77.1/АК-01253.08.2 від 09.07.2008 року належним чином не виконав. Відповідно до п.п. 3.6 кредитного договору, за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів, позичальник зобов'язався сплачувати банку за кожний день прострочення пеню у розмірі 1,6% від суми простроченої заборгованості. У зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] взятих на себе зобов'язань за кредитним договором №77.1/АК-01253.08.2 від 09.07.2008 року, утворилась заборгованість, яка станом на 21.03.2013 року становить 738989 доларів США 55 центів, яка складається з наступних сум: 36942 доларів США 03 центи сума кредиту; 17849 доларів США 18 центів - проценти; 680705 доларів США 21 цент - пеня за кредитом та процентами; 3493 доларів США 13 центів - 3% річних за кредитом та процентами, а також утворилась заборгованість в сумі 631058,01 грн., яка складається з наступного: 57044,43 грн. - плата по кредиту; 2287,92 грн. - інфляційні витрати за плату по кредиту; 568807,24 грн. - сума пені за плату по кредиту; 2918,42 грн. - 3% річних за платою по кредиту. Відповідно до п.п. 5.2 кредитного договору, у разі недотримання позичальником умов цього договору банк має право вимагати, в односторонньому порядку дострокового його розірвання, повернення одержаних кредитів, сплати нарахованих за ними процентів, відшкодування збитків, заподіяних банку внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником умов цього договору. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Таким чином, виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що [PERSON] порушив умови кредитного договору №77.1/АК-01253.08.2 від 09.07.2008 року, а тому з нього слід стягнути на користь позивача заборгованість в сумі 63284 доларів США 34 центи, яка складається з наступних сум: 36942 доларів США 03 центи - сума кредиту; 17849 доларів США 18 центів - проценти; 3493 доларів США 13 центів - 3% річних за кредитом та процентами, а також заборгованість в сумі 112250,77 грн., яка складається з 57044,43 грн. - плата по кредиту; 2287,92 грн. - інфляційні витрати за плату по кредиту; 2918,42 грн. - 3% річних за платою по кредиту. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача пені за кредитом та процентами в сумі 680707 доларів США 21 цент та пені за плату по кредиту в сумі 568807,24 грн., то слід зазначити наступне. Згідно ч. 3 ст. 251 ЦК України розмір неустойки (пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Розрахунок наданий позивачем щодо нарахування пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків за користування кредитом станом на 21.03.2013 року в сумі 680707 доларів США 21 цент та пені за плату по кредиту в сумі 568807,24 грн. є значно завищеним. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про зменшення розміру пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків та вважає за доцільне стягнути з [PERSON], пеню за кредитом та процентами в сумі 5000 доларів США 00 центів та пеню за плату по кредиту в сумі 50000,00 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору 3441,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial