Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення боргу за кредитним договором. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 26 лютого 2016 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] був укладений кредитний договір №349/16 про надання останній кредиту в сумі 10863 грн. 00 коп. строком на 30 місяців починаючи з 26 лютого 2016 року по 25 серпня 2018 року, відповідно до умов якого позивач передав відповідачці грошові кошти зі сплатою за користування кредитом відсотків згідно умов договору, а відповідачка [PERSON] зобовязалася погашати заборгованість по кредитному договору щомісячно в період з 20 по 30 число кожного місяця згідно з графіком погашення заборгованості по кредитному договору, яка складається з заборгованості по кредиту та відсотків за користування кредитом. Позивач зазначає, що відповідачка повинна була повернути 10863 грн. 00 коп. в якості отриманого кредиту та проценти за користування кредитом, які розраховуються щомісячно при своєчасному внесенні платежів відповідно до п.4.1 кредитного договору із розрахунку 2,3% на залишок заборгованості за кредитом з наступного дня надання кредиту. Відповідачка [PERSON] не належним чином виконувала свої зобовязання по кредитному договору. Порушення при виконанні зобовязань виявилися в тому, що відповідачка не сплачувала заборгованість по кредиту, тим самим порушивши запланований графік повернення кредиту. Станом на 17 липня 2017 року сума кредиту не повернена за плановим розрахунком і залишок за кредитом складає 9402 грн. 62 коп. Згідно до кредитного договору та розрахунку заборгованості відповідачка [PERSON] повинна повернути: 9402 грн. 62 коп. залишок по кредиту; 16137 грн. 41 коп. проценти за користування кредитом з урахуванням прострочених платежів, тобто заборгованість становить 25540 грн. 03 коп. Виконання зобовязань відповідачки за кредитним договором забезпечувалось згідно укладеного 26 лютого 2016 року за № 349/16 договору поруки, солідарною порукою фізичної особи відповідача [PERSON], відповідно до умов якого поручитель відповідає по зобовязаннях позичальника за кредитним договором перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, що свідчить про те, що відповідач [PERSON] зобовязався перед позивачем відповідати солідарно з відповідачкою [PERSON] у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобовязання за кредитним договором № 349/16 від 26 лютого 2016 року. Відповідачка [PERSON] не виконала взятих на себе зобовязань по поверненню основної суми кредиту, внаслідок чого позивачем направлялися відповідачці та її поручителю письмові претензії про необхідність сплати заборгованості за кредитним договором, у відповідь на які кредит не було сплачено, у звязку з чим змушені звернутися до суду з даним позовом до відповідачки як боржника про примусове стягнення за кредитним договором заборгованості за кредитом та відсоткам. Представник позивача, в судовому засіданні, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з урахуванням пояснень поданих до суду 06\~листопада 2017 року, згідно яких, зазначила, що в при укладенні кредитного договору від 26 лютого 2016 року №349/16, договору поруки, була допущена механічна помилка, в частині зазначення позичальника, замість вірного «Плиска Світлана Арамаісівна» зазначено невірно «Плиска Світлана Арамаїсівна», прохала врахувати дані обставини, які також підтверджуються копією паспорта відповідачки [PERSON], який доданий до позовної заяви. Проти розгляду справи в порядку заочного провадження не заперечувала. Відповідачка [PERSON], яка про час та місце розгляду справи повідомлена відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України за зареєстрованим місцем свого проживання в судове засідання не зявилась, причини неявки суду не повідомила (а.с. 57,58). Відповідач [PERSON], який про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України за зареєстрованим місцем свого проживання в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив (а.с. 59, 60). У звязку з неявкою у судове засідання відповідачів, суд у відповідності зі ст. 224 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у порядку заочного провадження. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обовязків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однією із різновидностей зобовязання є кредитний договір, який укладається між сторонами відповідно до вимог ст.ст. 1046-1050, 1054-10561 ЦК України та відповідно до ст. 629 цього Кодексу є обовязковим до виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 1054 та ч. 1 ст. 1055 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит, при цьому кредитний договір укладається в письмовій формі. Судом встановлено, що до матеріалів позову позивачем в якості обґрунтування укладення кредитного договору №349/16 від 26 лютого 2016 року, договору поруки №349/16 від 26 лютого 2017 року, та отримання відповідачкою [PERSON] грошових коштів в розмірі 10863 грн. 00 коп., терміном на 30 місяців зі сплатою за користування кредитом процентів в розмірі 2,3 % на залишок заборгованості за кредитом, а також процентів, нарахованих згідно п.4.2 цього договору зі строком повернення кредиту до 25 серпня 2018 року, було надано кредитний договір та договір поруки, з яких вбачається, що договори укладені між Кредитною спілкою «Союз-Дніпро» та [PERSON] як позичальником, а не між Кредитною спілкою «Союз-Дніпро» та [PERSON] (а.с. 5, 6, 7). При цьому згідно договору поруки № 349/16 від 26 лютого 2016 року, [PERSON] також зобовязався бути поручителем за кредитним договором між Кредитною спілкою «Союз-Дніпро» та [PERSON]. З видаткового касового ордеру № 419 від 26 лютого 2016 року випливає, що позивач на виконання кредитного договору надав кошти в сумі 10863 грн. саме [PERSON] (а.с. 8). Доказів укладення кредитного договору, договору поруки, та отримання грошових коштів, згідно видаткового касового ордеру, саме [PERSON], суду не надано. Таким чином, суд вважає, що позивачем, в порушення положень ст. 60 ЦПК України не надано суду належних та допустимих доказів, укладення між ним та відповідачкою [PERSON] 26 лютого 2016 року кредитного договору №349/16, що в свою чергу виключає стягнення заборгованості за не підтвердженими кредитними правовідносинами, і тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. Суд не приймає доводів представника позивача про механічну помилку при укладанні договорів та виданні видаткового касового ордеру, оскільки на підтвердження даної обставини суду не надано жодного доказу. У звязку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати по справі, відповідно до ст. 88 ЦПК України покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed