Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 20 березня 2010 року він уклав з відповідачем договір позики, відповідно до якого позивач надав в борг відповідачеві грошові кошти у сумі 84870,40 грн. строком на 31 місяць з моменту отримання коштів, а відповідач зобов'язався повернути грошові кошти позивачу шляхом сплати щомісячних платежів. Позивач зазначає, що відповідачем порушено зобов'язання з повернення коштів, тому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики у сумі 68255 грн., пеню у сумі 7338,89 грн., а також покласти на відповідача судові витрати. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить суд про розгляд справи за його відсутності. Також представник позивача у письмовій заяві просив прийняти заочне судове рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав. З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України та думки представника позивача, який в наданій заяві просив прийняти заочне рішення, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що 20 березня 2010 року між сторонами було укладено договір позики, згідно якого позивач надав в борг відповідачеві грошові кошти у сумі 84870,40 грн. строком на 31 місяць з моменту отримання коштів, а відповідач зобов'язався повернути грошові кошти позивачу шляхом сплати щомісячних платежів. Згідно графіку погашення заборгованості, останній платіж відповідач повинен був здійснити не пізніше 17.07.2012 р. /а.с.17/. Позивач виконав свої зобов'язання за договором позики та надав відповідачу обумовлену договором суму позики, що підтверджується розпискою про отримання коштів /а.с.18/. Як зазначає позивач, відповідачем частково повернуто грошові кошти у сумі 16615 грн., а саме: 17.04.2010 р. - 3517,48 грн., 17.05.2010 р. - 3347,80 грн., 23.01.2011 р. - 1500 грн., 11.02.2011 р. - 1200 грн., 02.03.2011 р. - 2000 грн., 23.03.2011 р. - 1400 грн., 20.04.2011 р. - 185 грн., 29.05.2011 р. - 1800 грн. /а.с.4/. Зазначені суми є меншими, ніж передбачено договором від 20.03.2010 р., що свідчить про порушення відповідачем зобов'язань за договором позики. Згідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Як передбачено ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Отже, позичальник зобов'язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та вимог закону. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1,3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. У відповідності до п.2 договору позики від 20.03.2010 р. грошові кошти надано у позику без нарахування відсотків за їх користування, але з нарахуванням пені за прострочення платежів у розмірі облікової ставки НБУ на момент прострочення та за весь період прострочення. Як вбачається з розрахунку, розмір пені, нарахованої за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором позики складає 7338,89 грн. /а.с.5-16/. Оскільки відповідач своєчасно не виконав свій обов'язок повернути суму позики не пізніше 17.07.2012 року, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про стягнення суми боргу та пені підлягають задоволенню. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 755 грн. 89 коп., тому відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved