overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив стягнути з відповідача спричинені збитки у сумі 983,96 грн., та сплачений судовий збір у розмірі 243,60 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 14.05.2011 року під час чергової перевірки у будинку відповідача по [ADDRESS], було виявлено порушення останньою п.п. 42,48 Правил користування електроенергією для населення , яке здійснювалось шляхом відсутності пломби енергопостачальника, що встановлена на клемній кришці приладу обліку. В порядку, встановленому п. 53 Правил, стосовно виявленого порушення в присутності відповідача складено акт № 803967 від 14.05.2011 року і розраховано суму збитків, розмір яких склав 983,96 грн., яку відповідач до теперішнього часу не сплатила. В судове засідання представник позивача не з'явилася, просила розглянути справу за її відсутністю, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та дату розгляду справи повідомлялася, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслала, про причину неявки суд не повідомила, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до акту № 803967 про порушення Правил користування електричною енергією для населення від 14.05.2011 року (а.с.6) відповідач порушила вказані правила шляхом відсутності пломби енергопостачальника, що встановлена на клемній кришці приладу обліку. На підставі складеного акту,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив стягнути спричинені збитки у сумі 2691,88 грн., та сплачений судовий збір у розмірі 243,60 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 18.06.2011 року під час чергової перевірки у будинку відповідача по [ADDRESS], було виявлено порушення останнім п.п. 42,48 Правил користування електроенергією для населення, яке здійснювалось шляхом самовільного підключення електропроводки до власної електричної мережі поза приладом обліку, а саме накид проводів на вводі. В порядку, встановленому п. 53 Правил, стосовно виявленого порушення в присутності відповідача складено акт № 806441 від 18.06.2011 року і розраховано суму збитків, розмір яких склав 2691,88 грн., яку відповідач до теперішнього часу не сплатив. В судове засідання представник позивача не з'явилася, просила розглянути справу за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи повідомлявся, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслав, про причину неявки суд не повідомив, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до акту № 806441 про порушення Правил користування електричною енергією для населення від 18.06.2011 року (а.с.4) відповідач порушив вказані правила шляхом самовільного підключення електропроводки до власної електричної мережі поза приладом обліку, а саме накид проводів на вводі. На підставі складеного акту,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 9620,54грв. за кредитним договором та суму судового збору у розмірі 229,40грв. Свої позовні вимоги він обгрунтував тим, що 13.09.2006р. він та відповідач уклали кредитний договір №001-20033-1309061, відповідно до якого він надав відповідачу кредит у розмірі 7792,00грн. на придбання певного майна/послуг зі сплатою 5 % та комісійних зі строком повернення кредиту до 12.09.2007 року. В порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 29.04.2013р. має заборгованість у розмірі 9620,54грн., яка складається: - 7514,03грн. - заборгованість за сумою кредиту; - 188,79грн. -заборгованість за відсотками; - 1917,72грн. -заборгованість за комісіями. У судове засідання представник позивача не з'явився. В позові просить суд розглядати справи в його відсутність. Відповідач у судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що сума кредиту з усіма нарахуваннями ним сплачена на рахунок позивача. Суд, вислухавши пояснення відповідача [PERSON], вчинивши дослідження матеріалів справи, відмовляє у задоволенні позову за наступних підстав. Відповідно договору №001-20033-1309061 від 13.09.2006р. та меморіальному ордеру [PERSON] отримав від ПАТ «Дельта Банк» кредит у розмірі 7792,00грн. на придбання майна/послуг на умовах, визначених Договором /а.с. 5-6,9/. Згідно розрахунку за кредитним договором [PERSON] має заборгованість 9620,54грв., яка складається з: - 7514,03грн. - заборгованість за сумою кредиту; - 188,79грн. -заборгованість за відсотками; - 1917,72грн. -заборгованість за комісіями. Розрахунок заборгованості здійснено станом на 29.04.2013р. Втім, за змістом розрахунку на 13.02.2008р. прострочена заборгованість була виведена в розмірі 5800,00грн. Відповідна заборгованість погашена відповідачем шляхом перерахування коштів на рахунок позивача відповідної суми за квитанцією №97585а від 23.01.2008р. Загальна сума перерахувань [PERSON] коштів в забезпечення договору кредиту №001-20033-1309061 від 13.09.2006р. складає 8400 грн. В обґрунтування своїх вимог позивачем пояснень не надано, в судове засідання представник позивача за викликом не з'явився. Позов не містить посилань з приводу звернення позивача з позовом за межами строків позовної давності . Клопотань щодо його поновлення в матеріалах справи не міститься. Відповідно до ст.526 ЦК України забов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Суд вважає, що позов про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором в розмірі 9620,54 грн . є не доведеним і в його задоволенні відмовляє.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просила стягнути з відповідача аліменти на неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача щомісяця до її повноліття, починаючи з дня подання позовної заяви, а також аліменти на своє утримання в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача щомісяця до досягнення [PERSON], [INFO], трьох років. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги просила задовольнити, не заперечувала проти позиції відповідача щодо стягнення на дитину ? частини доходів відповідача, а на себе - 1/8 частину доходів відповідача. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги частково визнав - не заперечував про стягнення на аліментів на дитину в розмірі ? частини доходів. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони мають неповнолітню дитину [PERSON][INFO] народження, яка проживає разом із позивачем. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами на час подання позову до суду не було досягнуто. За змістом ст. 18 Конвенції про права дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Стаття 27 Конвенції Про права дитини дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи, що батьки повинні утримувати неповнолітніх дітей, що відповідач є працездатним, може надавати матеріальну допомогу, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої диини в розмірі ? частини щомісяця, до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч 2 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Позивач на даний час здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трьох років, отже потребує матеріальної допомоги, а працездатний відповідач може надавати таку допомогу, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на її утримання в розмірі 1/8 частини доходів відповідача щомісяця з дня подання позовної заяви до суду. Також з відповідача на користь держави, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України належить стягнути судові витрати.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просила стягнути з відповідача половину вартості витрат, понесених нею на лікування спільного сина у розмірі 27\~962 грн. Мотивувала позовні вимоги тим, що з відповідачем перебувала у шлюбі, мають спільну дитину. Після розірвання шлюбу дитина знаходиться на її утриманні та проживає з нею. У липні 2017 року дитині було зроблено операцію, після якої її медикаментозно лікували. Витрати позивача, понесені нею на лікування дитини складають 55\~924, 49 грн. Позивач добровільно надавати допомогу на лікування дитини відмовляється. У звязку з чим вона змушена звернутись до суду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. В подальшому надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснив, що надавав позивачу допомогу добровільно. В подальшому надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд дослідивши матеріали справи приходить до такого.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 05 серпня 2010 року. /а.с.6/ Мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. /а.с.7/ 15 червня 2017 року [PERSON] захворів та йому було встановлено діагноз «Фіброзна дисплазія нижньої третьої лівої бедренної кісті». Позивач понесла витрати на лікування дитини у розмірі 55\~924, 49 грн., що підтверджується копіями чеків. /а.с. 11-15/ Половина витрат складає : 55\~924, 49 / 2 = 27\~962 грн. Частиною 1 статті 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Частиною 1 статті 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених. Позивачкою не доведені додаткові витрати на дитину. Відповідачем не надано суду доказів про добровільне надання додаткових коштів на утримання дитини. Викладене приводить суд до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, а саме квартирою № 19, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Польська, буд. 3. При цьому посилається на те, що йому на праві приватної власності належить квартира № 19, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Польська, буд. 3. Відповідач, яка є його сином, зареєстрований у даній квартирі, але фактично в ній ні коли не проживав та не проживає, право власності на частку не має. При цьому, вже понад 9 років він не проживає у цій квартирі, не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію за даною адресою, його особистих речей в квартирі не має, взагалі квартирою він не цікавиться. В звязку з викладеним він звернувся до суду з вказаним позовом та просить його задовольнити. В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву про те, що позов підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу за його відсутністю, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач \~судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином, надав суду письмові пояснення. Тому згідно ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе, зі згоди позивача, розглянути позов за відсутністю відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з довідки витягу з домової книги в квартирі № 19, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Польська, буд. 3, крім позивача також значиться зареєстрованим його син [PERSON]. Згідно ч.1\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно положень\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до\~ст. 405 ЦК України\~члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином [PERSON] слід визнати таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, а саме квартирою № 19, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Польська, буд. 3. \~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просить визнати його таким, що втратив право на користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] у зв'язку з вибуттям його в інше жиле приміщення на постійне проживання; встановити порядок виконання рішення шляхом зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] з в органах ДМС України на підставі рішення суду. При цьому посилається на те, що він є власником частини житлового приміщення за адресою: [ADDRESS]. Спільно з ним квартирою володіють члени його сім'ї: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] У вказаній квартирі також зареєстрований [PERSON], який не проживає в квартирі вже більше ніж чотири роки. Відповідач фактично змінив своє місце постійного проживання. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про те, що позов підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу за його відсутністю, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач та представник третьої особи в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи судом повідомлялися належним чином. Тому згідно ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе, зі згоди представника позивача, розглянути позов за відсутністю відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 08.12.1995 р. 462/1000 частини квартири [ADDRESS] на праві спільної часткової власності належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частках. Як вбачається з довідки витягу з домової книги від 12.12.2013 р. в квартирі [ADDRESS] окрім власників зазначеної квартири також значиться зареєстрованим [PERSON] - зять власників квартири. Згідно заяви мешканців будинку [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає на протязі чотирьох років. Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користування цим житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просить з врахуванням зменшення позовних вимог стягнути з ПАТ «Хмельницький механічний завод» заборгованість із заробітної плати в сумі 1 798,51 грн. Позивач подав до суду заяву в якій просить розгляд справи проводити без його участі, вказує, що уточненні позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Відповідач подав до суду заяву в якій просить розгляд справи проводити без участі його повноважного представника, вказує, що уточнені позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову. Суд дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. Як об'єктивно встановлено судом, позивач з 24 квітня 2013 року [PERSON] працював у ПАТ «Хмельницький механічний завод» на посаді слюсар з механоскладальних робіт 3 розряду. Наказом № 75-К від 10.07.2013 р. [PERSON] звільнено з роботи на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України, за згодою сторін. В день звільнення відповідачем розрахунок з [PERSON] проведений не був. При звільненні з роботи йому не виплачена заробітна плата в сумі 1 798,51 грн. Ці обставини підтверджуються: трудовою книжкою [PERSON]; наказами про прийняття та звільнення його з роботи; довідками ПАТ «Хмельницький механічний завод» про заборгованість перед позивачем. Згідно з ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ч. 1 ст. 116 при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Розмір заборгованості по сплаті заробітної плати позивачу в сумі 1 798,51 грн. відповідачем визнається, а тому підлягає стягненню з нього в порядку передбаченому ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просить постановити рішення, яким визнати за ним право власності на квартиру по [ADDRESS], посилаючись на те, що право власності на 1/2 частину цієї квартири належить йому на підставі договору купівлі-продажу № 1-0258/97 від 17.04.1997, оригінал якого було втрачено. Відсутність правоустановлючих документів заважає позивачеві вільно розпоряджатися належним йому на праві власності майном. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник відповідача Київської міської ради в судове засідання не з'явився, повідомлявся у спосіб передбачений ст. 76,77 ЦПК України, заяв, клопотань чи заперечень по суті позову не надходило. Головне територіальне управління юстиції у м. Києві направило до суду пояснення, згідно яких при розгляді вказаної справи покладались на розсуд суду, просили справу розглядати у їх відсутність. Третя особа Комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права права власності на об'єкти нерухомого майна» в судове засідання не з'явилась, представника не направила, про судовий розгляд повідомлялась у спосіб передбачений ст. 76,77 ЦПК України. Клопотань, заяв чи заперечень по суті позову не надходило. Судом за згодою позивача проведено заочний розгляд справи . Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно довідки форми № 3, від 17.12.2015 року виданої [PERSON], позивач проживає у вказаній квартирі та є власником особового рахунку. Як вбачається з матеріалів справи , зокрема з інформаційної довідки КВ-2015 № 30250, виданої Київським міським бюро технічного інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, квартира [ADDRESS] належить позивачу [PERSON] : 1/2 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого 8-ою Київською державною нотаріальною нотконторою 26.09.2000р., будлікат якого видано 01.12.2004р. , 1/2 частині на підставі договору купівлі-продажу від 17 квітня 1997 року, зареєстрованого Київською Біржею Нерухомості Джі-Ай-Пі 17.04.1997р. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З матеріалів справи вбачається, що право власності позивача на квартиру ніким не оспорюється, а втрата останнім оригіналу Договору купівлі продажу є підставою для визнання за ним права власності на спірну квартиру. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна заява обґрунтована, оскільки обставини, якими позивач обгрунтовував свої вимоги знайшли своє підтвердження під час судового розгляду. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просить розірвати шлюб, зареєстрований 14 липня 2001 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя не склалося, сторони припинили шлюбні стосунки. Через психологічну несумісність характерів подружжя в сім'ї виникали сварки, подружжя втратило повагу один до одного. Позивач в судовому засіднні позовні вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 14 липня 2001 року, актовий запис № 881. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться. Відповідно до ч. 4 та 5 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. На підставі викладеного та

Outcome: approved