Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом та встановлення факту належності документа. Свої вимоги мотивує тим, що 9 серпня 2000 року померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельних ділянок площею 2, 518 га, кадастровий номер 5924184900:02:001:0194 та площею 0, 252 га, кадастровий номер 5924184900:02:001:0076. Дані земельні ділянки знаходяться на території Дібрівської сільської ради Роменського району, що належали померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю. Він є спадкоємцем за законом. Інших спадкоємців, в тому числі неповнолітніх, непрацездатних чи недієздатних не має. Оскільки оригінал Державного акту було втрачено , то при зверненні до Роменської районної державної нотаріальної контори щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки належні матері йому було відмовлено, по причині відсутні правовстановлюючого документа. Крім того, у Державному акті на право приватної власності на землю, виданого Дібрівською сільською радою Роменського району Сумської області від 30.10.2000 року виданого на імя [PERSON], зазначено прізвище «Каливод», проте в свідоцтві про смерть прізвище записано як «Калівод». На даний час внести зміни у вказаний державний акт про право приватної власності на землю, і виправити прізвище матері неможливо, оскільки вона померла. Тому просив встановити факт, що Державний акт на право приватної власності на землю І-СМ № 008847, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 538, який видано 30 жовтня 2000 року на земельні ділянки площею 2,518 га, кадастровий номер 5924184900:02:001:0194 та площею 0, 252 га, кадастровий номер 5924184900:02:001:0076, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Дібрівської сільської ради Роменського району, Сумської області, на імя [PERSON], в дійсності належить [PERSON], яка померла 29 серпня 2000 року; визнати за ним право власності за законом на земельні ділянки, площею 2,518 га, кадастровий номер 5924184900:02:001:0194 та площею 0,252 га, кадастровий номер 5924184900:02:001:0076, які розташовані на території Дібрівської сільської ради Роменського району, Сумської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які при житті належали його матері [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю виданого громадянину України серії І-СМ № 008847, виданого 30.10.2000 року на підставі рішення Дібрівської сільської ради народних депутатів від 25 липня 2000 року і зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 538. Позивач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Від представника позивача до суду надійшла заява, в якій позовні вимоги підтримала та просила їх задовільнити, справу просила слухати без її участі. Представник відповідача Дібрівської сільської ради в судове засідання не з»явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Від голови сільської ради до суду надійшла заява, в якій просив справу слухати без участі їх представника, позовні вимоги визнали в повному обсязі. Представник третьої особи Роменської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Від завідувача ДНК до суду надійшла заява, в якій проти позову не заперечували та просили справу слухати без їх участі. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню . Судом встановлено, що 29 серпня 2000 року померла [PERSON], яка була матірю позивача ( а.с.8-9). Згідно довідки-характеристики, виданої Дібрівською сільською радою, спадкоємцем на все майно після смерті [PERSON] являється її син [PERSON], який своєчасно вступив в управління та володіння спадковим майном, так як на протязі шести місяців з дня смерті спадкодавця розпорядився особистими речами померлої, а саме в серпні 2000 року. [PERSON] постійно, до дня смерті, проживала та була зареєстрована в [INFO] за номером 75 ( а.с.12). Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі спадкоємцем на все майно після смерті [PERSON] є [PERSON] ( а.с.10). Згідно копії Держаного акту на право власності на землю серії І-СМ № 008847, виданого 30.10.2000 року на підставі рішення Дібрівської сільської ради народних депутатів від 25 липня 2000 року і зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 538, вказано, що [PERSON], є власником земельних ділянок площею 2,518 га та 0,252 га, які розташовані на території Дібрівської сільської ради Роменського району, Сумської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ( а.с.13), тобто прізвище померлої [PERSON] зазначене як «Каливод», що не відповідає даним свідоцтва про смерть. Оригінал даного державного акту було втрачено, що підтверджується копією оголошення про втрату оригіналу державного акту на право приватної власності на землю серії І-СМ № 008847 ( а.с.7). Встановлення факту належності вищевказаного державного акту на право власності на земельну ділянку померлій [PERSON] необхідно позивачу для оформлення спадщини. Позивач в своїй позовній заяві посилається на те, що отримати свідоцтво про право на земельні ділянки площею 2,518 га та 0,252 га, які розташовані на території Дібрівської сільської ради Роменського району, Сумської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в нотаріальній конторі не може, оскільки оригінал Державного акту про право власності на земельні ділянки втрачено. Крім того, також неможливо в нотаріальному порядку отримати свідоцтво про право на земельну ділянку, оскільки в державному акті на право власності на земельну ділянку не вірно вказане прізвище померлої [PERSON] Тому позивач звернувся до суду. Вказане свідчить про те, що між сторонами склалися спірні правовідносини з приводу набуття права власності в порядку спадкування. Дані правовідносини регулюються ст. 392, 1216, 1218, 1225 ЦК України . Відповідно до п. 6 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігається з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Належність [PERSON] Державного акту серії І-СМ № 008847, виданого 30.10.2000 року на підставі рішення Дібрівської сільської ради народних депутатів від 25 липня 2000 року, підтверджується однаковим записом її імені та по батькові в рішенні Роменського міськрайонного суду Сумської області від 11 червня 2007 року та в свідоцтві про смерть. З боку Дібрівської сільської ради Роменського району Сумської області заперечень також не було проти задоволення заяви. В суду немає сумніву в тому, що при видачі вищевказаного державного акту мала місце помилка в написанні прізвища померлої [PERSON] де записане її прізвище « Каливод », тоді як фактично її прізвище було «Калівод». Тому суд вважає, що вимоги позивача в частині встановлення факту належності документу підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог позивача про визнання права власності в порядку спадкування за законом суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його право власності , якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Оскільки з боку Дібрівської сільської ради Роменського району Сумської області заперечень проти задоволення заяви не було, а від голови сільської ради до суду надійшла заява про визнання позову , то в силу ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб і є всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Тому, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання права власності в порядку спадкування за законом також підлягають задоволенню.

Outcome: approved