overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу між ним та відповідачем, посилаючись на те, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02.06.2006 року, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя у них не склалось, вони перестали підтримувати подружні відносини, не ведуть спільного господарства, проживають окремо, а тому він дійшов висновку про недоцільність збереження даного шлюбу і змушений звертатись до суду з вказаним позовом. У судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі, просив шлюб розірвати, посилаючись на те, що після спільне життя у них не склалось, вони перестали підтримувати подружні відносини, не ведуть спільного господарства з жовтня 2013 року, він дійшов висновку про недоцільність збереження даного шлюбу, оскільки відновити їх відносини неможливо, а тому він наполягає на розірванні даного шлюбу. Відповідач у судовому засіданні позов визнала у повному обсязі, зазначила суду, що дійсно між ними відсутнє взаємопорозуміння, а тому вона згодна на розлучення. Відповідач просила суд не надавати їм з чоловіком строк на примирення, оскільки вони з 24 жовтня 2013 року не підтримують подружні відносини, не ведуть спільного господарства і наміру зберігати дану сім'ю не мають. Відповідно до вимог ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що подружжя перебуває в зареєстрованому шлюбі з 02.06.2006 р. (а.с.4), від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.5). Відповідно до ст.112 СК України суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Під час спільного проживання між подружжям виникали непорозуміння, конфлікти, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечувала, оскільки вважає, що сім'я розпалась, а тому відновлення подружніх відносин з позивачем не можливе. За таких обставин, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з подружжя. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу між ним та відповідачем, посилаючись на те, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15.09.2004 року, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя у них не склалось, вони перестали підтримувати подружні відносини, не ведуть спільного господарства, проживають окремо, а тому він дійшов висновку про недоцільність збереження даного шлюбу і змушений звертатись до суду з вказаним позовом. У судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі, просив шлюб розірвати, посилаючись на те, що після спільне життя у них не склалось, подружжя перестали підтримувати подружні відносини, не ведуть спільного господарства, проживають окремо з червня 2013 року а тому він дійшов висновку про недоцільність збереження даного шлюбу, відновити їх відносини неможливо, а тому він наполягає на розірванні даного шлюбу. Відповідач у судовому засіданні позов визнала у повному обсязі, зазначила суду, що дійсно між ними відсутнє взаємопорозуміння, а тому вона згодна на розлучення. Відповідач просила суд не надавати їм з чоловіком строк на примирення, оскільки вони наміру зберігати дану сім'ю не мають. Відповідно до вимог ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що подружжя перебуває в зареєстрованому шлюбі з 15.09.2004 р. (а.с.3), від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] (а.с.4, 5). Відповідно до ст.112 СК України суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Під час спільного проживання між подружжям виникали непорозуміння, конфлікти, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечувала, оскільки вважає, що сім'я розпалась, а тому відновлення подружніх відносин з позивачем не можливе. За таких обставин, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з подружжя. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу між ним та відповідачем, посилаючись на те, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29.06.1991 року, від шлюбу мають двох дітей: доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя у них не склалось, вони перестали підтримувати подружні відносини, не ведуть спільного господарства, проживають окремо, а тому він дійшов висновку про недоцільність збереження даного шлюбу і змушений звертатись до суду з вказаним позовом. У судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі, просив шлюб розірвати, посилаючись на те, що після спільне життя у них не склалось, вони перестали підтримувати подружні відносини, не ведуть спільного господарства, а тому позивач дійшов висновку про недоцільність збереження даного шлюбу, відновити їх відносини неможливо, а тому він наполягає на розірванні даного шлюбу. Відповідач у судовому засіданні позов визнала у повному обсязі, зазначила суду, що дійсно між ними відсутнє взаємопорозуміння, а тому вона згодна на розлучення. Відповідач просила суд не надавати їм з чоловіком строк на примирення, оскільки вони з грудня 2011 року не підтримують подружні відносини, не ведуть спільного господарства, проживають окремо і наміру зберігати дану сім'ю не мають. Відповідно до вимог ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що подружжя перебуває в зареєстрованому шлюбі з 29.06.1991 р. (а.с.4), від шлюбу мають двох дітей: доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.5, 6). Відповідно до ст.112 СК України суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Під час спільного проживання між подружжям виникали непорозуміння, конфлікти, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечувала, оскільки вважає, що сім'я розпалась, а тому відновлення подружніх відносин з позивачем не можливе. За таких обставин, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з подружжя. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу між ним та відповідачем посилаючись на те, що спільне життя з дружиною у них не склалось, оскільки у них різні характери та різні погляди на подружнє життя, внаслідок чого вони припинили підтримувати шлюбно-сімейні відносини, не ведуть спільного господарства, він дійшов висновку про доцільність розірвання даного шлюбу і тому змушений звертатись до суду з вказаним позовом. У судовому засіданні позивач позов підтримав, просив шлюб розірвати, оскільки сім'я розпалась, вони не підтримують шлюбно-сімейних відносин з грудня 2009 року, проживають окремо, а тому він дійшов висновку про необхідність розірвання даного шлюбу. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала, зазначила суду, що вона згодна на розірвання шлюбу, оскільки вони з відповідачем проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбно - сімейних відносин, а тому вона теж дійшла до висновку про необхідність розірвання даного шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що подружжя перебуває в зареєстрованому шлюбі з 03.07.2003р., мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с.7). Відповідно до вимог ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.112 СК України суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Подружжя спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини припинені з грудня 2009 року, відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково та зазначила про свою згоду на розірвання шлюбу, позивач наміру зберігати дану сім'ю немає, зазначив суду, що їх сім'я розпалась, внаслідок чого вони припинили підтримувати шлюбно- сімейні відносини. Сторони просили суд не надавати їм строк на примирення. За таких обставин, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу між ним та відповідачкою, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу з відповідачкою суперечить його інтересам, інтересам їх неповнолітніх дітей. Позов мотивує тим, що 24.11.2006 року зареєстрували шлюб. Від спільного життя мають двох неповнолітніх дітей: Дарю, [INFO] та Олександра, [INFO], які після розірвання шлюбу будуть проживати з відповідачкою. Зазначає, що останнім часом сімейне життя між ними поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, так як між ними постійно виникали сварки, свідками яких нерідко були діти, що впливає на психічний стан дітей та кожен раз спричиняє душевні страждання. Подальше їх спільне життя та збереження шлюбу суперечить його інтересам та інтересам їх дітей. Суперечок щодо місця проживання дітей і розподілу спільного майна не мають. Позивач та відповідачка про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка також надала заяву про розгляд справи без її участі, де вказала, що не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність вищевказаних осіб та ухвалити рішення на підставі наявних в справі доказів. За таких обставин, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Дані правовідносини регулюються ст., ст.110, 112 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24 листопада 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.3). Від спільного життя мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку Дарю, [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 6, 7). В питанні щодо місця проживання дітей сторони визначились самі. Шлюбні відносини між ними припинені, так як спільне життя у них не склалося через постійні сварки та скандали, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства та виховання дітей. Спору щодо поділу майна немає. Відповідачка подала заяву, де вказала, що не заперечує проти розірвання шлюбу, а згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Позивач просить не надавати їм строк на примирення. Суд також не вбачає підстав для застосування ст.111 СК України та вважає, що при даних обставинах шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу між ним та відповідачкою, посилаючись на те, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.10.2007 року, мають спільних трьох дітей - доньку [PERSON], [INFO], синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне життя у них не склалось, вони перестали підтримувати подружні відносини, не ведуть спільного господарства, а тому він дійшов до висновку про недоцільність збереження даного шлюбу і змушений звертатись до суду з вказаним позовом. У судовому засіданні позивач підтримав вимоги у повному обсязі, просив суд про їх задоволення, посилаючись на той факт, що вони не підтримують подружні відносини та проживають окремо з вересня 2014 року, а тому він дійшов висновку про необхідність розірвання даного шлюбу. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі та не заперечував проти розірвання шлюбу між нею та позивачем. Зазначила, що наміру зберігати шлюб вона не має, так як позивач неодноразово застосовував проти неї фізичне насилля. Судом встановлено, що подружжя перебуває в зареєстрованому шлюбі з 20.10.2007 року, мають спільних дітей - доньку [PERSON], [INFO], синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.6, 7-9). Відповідно до вимог ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.112 СК України суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Під час спільного проживання, між подружжям виникали непорозуміння, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечувала, зазначила, що наміру зберігати дану сім'ю вона не має. За таких обставин, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з подружжя. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу між ним та відповідачкою, посилаючись на те, що останнім часом їх з дружиною погляди на спільне життя стали взаємопротилежними, часто виникають сварки, а тому спільне життя стало не можливим і вони фактично припинили шлюбно - сімейні стосунки та ведення спільного господарства. Вважає, що шлюб між ними існує формально, оскільки особисті відносини між ним та відповідачкою вже тривалий час мають негативний характер, між ними відсутнє нормальне спілкування, окремо проживають з квітня 2011 року. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні 10.12.2013 року не визнала позовні вимоги, пояснила суду, що хоче зберегти сім»ю, просила суд надати строк на примирення її з чоловіком. Судом було надано сторонам по справі строк на примирення терміном на один місяць, в судовому засіданні оголошено перерву до 17.01.2014 року. В судовому засіданні 17.01.2014 року позивач пояснив, що між ними примирення не сталося, вважає, що спроби примирення і в подальшому не приведуть до жодних позитивних результатів. Просив суд про розірвання шлюбу між ним та відповідачкою. Їх неповнолітній син залишиться проживати з матір»ю, а він буде приймати участь у його вихованні та утриманні. Відповідачка в судовому засіданні пояснила, що дійсно примирення між нею та чоловіком не сталося, проте, вона зробила все можливе для цього. Просила відмовити в задоволенні позовної заяви. Представник відповідача в судовому засіданні підтримала в повному обсязі заперечення, надані її довірителькою. Вислухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши письмові матеріали справи, судом було встановлено наступне. Подружжя перебуває в зареєстрованому шлюбі з 28.10.2006 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який на даний час проживає разом з матір»ю - відповідачкою по справі. З квітня 2011 року сторони по справі не підтримують шлюбно - сімейні стосунки, не ведуть сумісного господарства, проживають окремо. Відповідно до ст. 111 Сімейного Кодексу України судом було вжито заходів щодо примирення подружжя, проте як пояснили в судовому засіданні позивач та відповідачка примирення між ними досягнуто не було. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Тому, суд приходить до висновку про те, що сім»я позивача та відповідачки існує лише формально і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу між ним та відповідачкою, посилаючись на те, що спільне життя з дружиною у них не склалось. Вони припинили підтримувати подружні стосунки та проживають окремо більше 4 років та відповідно не ведуть спільного господарства, за таких обставин він дійшов висновку про необхідність розірвання даного шлюбу, а тому змушений звертатись до суду з вказаним позовом. Позивач подав до суду заяву, у якій просив проводити розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с. 17). Згідно вимог ч.5 ст.74 ЦПК України, судова повістка направляється фізичним особам, які не мають статусу підприємців - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановлює заочне рішення). Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явилась, про розгляд справи повідомлялась судом належним чином за зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою місця мешкання, зазначеною в позовній заяві, про що свідчать копії листів, повернута на адресу суду поштова кореспонденція за закінченням терміну зберігання та зворотне телеграфне повідомлення (а.с.6, 10-12, 15,16) За таких обставин, суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутність відповідача, згідно вимог ч.4 ст.169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі виходячи з наступного. Відповідно до вимог ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що подружжя перебуває у зареєстрованому шлюбі з 25 липня 1981 року, неповнолітніх дітей від даного шлюбу у сторін не має (а.с. 4). Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач зазначив, що подружжя спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини припинені та проживають окремо останні 4 роки. За таких обставин, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу між ним та відповідачкою, посилаючись на те, що спільне життя з дружиною у них не склалось, у них різні характери та погляди на подружнє життя. Вони припинили підтримувати подружні стосунки з листопада 2013 року та не ведуть спільного господарства, за таких обставин він дійшов висновку про необхідність розірвання даного шлюбу, а тому змушений звертатись до суду з вказаним позовом. Позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явилась, надіслав на адресу суду письмову заяву з проханням проводити розгляд справи у її відсутності. За таких обставин суд вважав за можливе проводити розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних у справі матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є доведеними у повному обсязі та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що подружжя перебуває у зареєстрованому шлюбі з 27.07.1991р. (а.с.3), неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Подружжя спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини припинені з листопада 2013 року, відповідач направила на адресу суду заяву з зазначенням про свою згоду на розірвання даного шлюбу (а.с.13). За таких обставин, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу між ним та відповідачкою, посилаючись на те, що спільне життя з дружиною у них не склалось, у них різні характери та погляди на подружнє життя. Вони припинили підтримувати подружні стосунки з листопада 2013 року та не ведуть спільного господарства, за таких обставин він дійшов висновку про необхідність розірвання даного шлюбу, а тому змушений звертатись до суду з вказаним позовом. У судовому засіданні позивач позов підтримав, просив шлюб розірвати, оскільки сім'я розпалась, вони не підтримують шлюбно-сімейних відносин з листопада 2013 року, а тому він дійшов до висновку про необхідність розірвання даного шлюбу. Відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановлює заочне рішення). Відповідач повторно у судове засідання не з'явилась, про час та місце судового засідання повідомлена судом належним чином за адресою місця мешкання та реєстраційного обліку про що свідчать копії листів та зворотне телеграфне повідомлення (а.с.8, 11, 12). За таких обставин, суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі матеріалів, згідно вимог ч.4 ст.169 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є доведеними у повному обсязі та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що подружжя перебуває у зареєстрованому шлюбі з 10.07.1987р. (а.с.4), неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Відповідно до ст.112 СК України суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як зазначив суду позивач, подружжя спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини припинені з листопада 2013 року. Відповідач, будучи належним чином повідомлена про розгляд справи, до суду не з'явилась, заперечень щодо розірвання шлюбу, будь-яких заяв про перенесення розгляду справи та щодо наміру [PERSON] збереження сім'ї від відповідача на адресу суду не надходило. За таких обставин, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного і

Outcome: approved