Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання договору оренди №\~6 (крита стоянка для автомобіля) від 07 жовтня 2009 року, укладений між ТОВ «Житлопобут-2007» та [PERSON] та зобовязати відповідача повернути криту стоянку для автомобіля. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 07 жовтня 2009 року між ТОВ «Житлопобут-2007» (орендодавець) та [PERSON]І.(орендар) укладено договір оренди №\~6. Відповідно до умов договору орендодавець передав, орендар взяв у тимчасове володіння споруду, а саме: криту стоянку для автомобіля №\~9 в с.\~Нові Петрівці по вул.\~Ватутіна,\~34 Вишгородського району Київської області, з терміном оренди 12 місяців з моменту прийняття обєкта, що орендується за актом здачі приймання. Якщо жодна сторона у термін за 1 місяць до закінчення даного договору не заявить про намір його розірвати, даний договір автоматично пролонгується на термін 1 рік. Відповідно до договору оренди критих стоянок для автомобілів від 01 вересня 2009 року укладеним між ТОВ «Житлопобут-2007» та ТОВ «Управління капітального будівництва», власником критих стоянок являється ТОВ «Управління капітального будівництва». Оскільки ТОВ «Управління капітального будівництва» розірвало договір оренди від 01 вересня 2009 року з ТОВ «Житлопобуд-2007», позивачем направлено лист №\~20 від 22 січня 2014 року про припинення дії договору оренди №\~6 від 07 жовтня 2009 року з 25 березня 2014 року. Таким чином, відповідач отримав 22 жовтня 2014 року повідомлення про припинення дії договору оренди, але продовжував займати орендну споруду та користуватися нею. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі з викладених у позовній заяві підстав. Відповідач та її представник у судовому засіданні заперечували проти позовних вимог та просили відмовити в задоволенні їх. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та її представника, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. 01 вересня 2009 року між ТОВ «Управління капітального будівництва» (орендодавець) та ТОВ «Житлопобут-2007» (орендар), укладеного договір оренди (криті стоянки для автомобіля), терміном на два роки. Термін оренди може бути скорочений лише за згодою сторін, а також у разі оформлення права власності на гаражні приміщення. Відповідно до п.\~1 договору, орендодавець передав, а орендар отримав у тимчасове володіння споруду, що знаходиться за адресою: Київська область Вишгородський район, с.\~Нові Петрівці, вул.\~Ватутіна,\~34. Пунктом 3.3 договору оренди, передбачено, що орендар на свій розсуд може здавати криті стоянки для автомобілів в суборенду третім особам. 07 жовтня 2009 року між ТОВ «Житлопобут-2007» (орендодавець) та [PERSON] (орендар) укладено договір оренди №\~6 (крита стоянка для автомобіля), предметом договору є крита стоянка для автомобіля №\~9 за адресою с.\~Нові Петрівці, вул.\~Ватутіна,\~34, загальною площею 21,8кв.м. (п.п.\~1, 2 договору оренди), з терміном оренди 12 місяців, якщо жодна сторона в термін за 1 місяць, до закінчення даного договору не заявить про намір його розірвати, даний договір автоматично пролонгується на термін 1 рік (п.п.\~4.1. та 4.2. договору оренди). Згідно ч.\~1 ст.\~626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Листом за №\~2 від 20 січня 2014 року ТОВ «Управління капітального будівництва» повідомило ТОВ «Житлопобут-2007», що будівництво критих стоянок закінчено та ТОВ «УКБ» на гаражні приміщення оформило право власності, а тому договір оренди критих стоянок вважати розірваним з моменту отримання цього листа. Крим того, для уникнення створення перешкод власнику гаражів в користуванні, володінні та розпорядженні належному йому майну, надіслати всім суборендаторам відповідні листи про припинення дії договорів оренди та звільнення гаражних приміщень, за адресою: Київська область Вишгородський район, с.\~Нові Петрівці, вул.\~Ватутіна,\~34. 22 січня 2014 року ТОВ «Житлопобуд-2007» направлено лист №\~20 [PERSON] на адресу, [ADDRESS] повідомивши, що відповідно до договору оренди №\~6 від 07 жовтня 2009 року є орендарем гаражу №\~17, що розташований по вул.\~Ватутіна,\~34 с.\~Нові Петрівці Вишгородського району Київської області. У звязку з оформленням ТОВ «Управління капітального будівництва» права власності на вищевказаний гараж, договір оренди №\~6 від 07 жовтня 2009 року з ТОВ «Житлопобут-2007» припиняє свою дію з 25.03.2014 року. Пунктом 10 договору оренди №\~6 передбачено, що даний договір розірванню в односторонньому порядку не підлягає, за винятком випадків, коли одна із сторін систематично порушує умови даного договору і свої зобовязання. Частиною 1 статті 654 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Згідно п.\~4.2. договору оренди, якщо жодна сторона в термін за 1 місяць, до закінчення даного договору не заявить про намір його розірвати, даний договір автоматично пролонгується на термін 1 рік. Відповідно до ч.\~1 ст.\~764 ЦК України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. Як встановлено в судовому засіданні позивачем лист №\~20 від 22 січня 2014 року про припинення дії договору оренди №\~6 направлено [PERSON], яка не є стороною цього договору оренди. Даними діями позивачем не дотримано істотних умов договору оренди №\~6, а саме п.\~4.2. договору оренди про повідомлення відповідача в термін за 1 місяць до закінчення даного договору про намір його розірвання. Отже, враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed