Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Казенного підприємства «Кіровгеологія», по якому просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 43074,72 грн. та моральну шкоду в розмірі 30 000 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 15.09.2011 р. він працював головним інженером в Геологорозвідувальній експедиції № 37, яка є структурним підрозділом Казенного підприємства «Кіровгеологія». 28.02.2014 року він припинив трудові відносини згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України. 02.04.2014 року Кіровським районним судом м. Кіровограда винесено на його користь рішення про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. Так, Казенне підприємство «Кіровгеологія» в особі її структурного підрозділу Геологорозвідувальної експедиції № 37 до цього часу не розрахувалися з ним по заборгованості заробітної плати. На час звільнення середня заробітна плата склала 3313,44 грн. Час затримки з дня звільнення з 28.02.2014 року по 01.04.2015 року складає 13 місяців. (3313,44 грн. х 13 міс. = 43074,72 грн.) Також з вини відповідача йому завдано моральну шкоду, яка виразилася в тому, що він дуже переживав та переніс нервовий стрес у зв»язку з нерегулярною невиплатою заробітної плати, яка відбулась з вини відповідача. Тому моральну шкоду оцінює в сумі 30 000 грн. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, був повідомлений належним чином про час та день розгляду справи. Причини неявки суду невідомі. Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до трудової книги 28.02.2014 р. [PERSON] звільнено з роботи за скороченням штату працівників з п. 1 ст. 40 КЗпП України ( наказ № 8-к від 21.02.2014 р.) ( а.с.5). Відповідно до рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22.04.2014 року позов [PERSON] до КП «Кіровгеологія» про стягнення боргу по заробітній платі задоволено. Стягнуто з КП «Кіровгеологія» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у сумі 40 015,92 грн. (а.с.8). Рішення суду не виконано. Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві від 04.12.2014 р. [PERSON] повернуто виконавчий лист (а.с. 10). Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі несплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, визначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. У відповідності до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати», нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Постановою Пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» пунктом 20 передбачено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно довідки Казенного підприємства «Кіровгеологія» геологорозвідувальна експедиція № 37 від 01.04.2015 року заробітна плата позивача за останні два місяці складала: за січень 2014 року 2148,62 грн., за лютий 2014 року 14961,18 грн., всього: 17109,80 грн.: 41 д.= 417,31 грн. (середньоденна заробітна плата). З відповідача підлягає стягненню на користь позивача 113091,01 грн. середнього заробітку, так як з 01.03.2014 р. по 01.04.2015 р., було 271 робочий день /417,31 грн. х 271 = 113091,01 грн. / Частиною 1 статті 11 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи вимоги частини 1 статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за можливе задовольнити позов про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку в межах заявлених позовних вимог, а саме: в сумі 43074,72 грн. Згідно ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обовязку в натурі, відшкодування збитків та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. У відповідності із вимогами ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із протиправною поведінкою щодо неї самої: моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості. Згідно ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру. Згідно доведеності позовних вимог позивачем щодо заподіяння йому моральної шкоди, яка виразилася у несвоєчасному проведенні розрахунків при звільненні з працівником, що призвело до втрати нормальних життєвих звязків, суд, дійшов висновку щодо часткового задоволення позову в розмірі 1000 грн. У відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. на користь держави. На підставі ст.ст. 117, 237-1 КЗпП України, Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати»,

Outcome: partial