Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики в сумі . В обґрунтування позову позивач зазначив, що 06 жовтня 2016 року ним було надано відповідачу [PERSON] позику - грошові кошти в розмірі 10000,00 (десять тисяч) доларів США, яка йому була потрібна для вирішення його сімейних фінансових проблем, що підтверджується розпискою, складеною відповідачем [PERSON] власноруч та підписаною у присутності двох свідків. Також даною розпискою відповідач-1 взяв на себе зобов`язання повернути борг до 20.05.2017, а у разі неповернення до вказаної дати грошових коштів, взяв на себе зобов`язання надати позивачу в користування з подальшим відчуженням на користь позивача 1/3 належної йому житлової площі в кв. [ADDRESS] . Також позивач зазначив, що оскільки договір позики відповідачем [PERSON] був укладений в інтересах сім`ї, а отримані кошти використані для вирішення фінансових проблем родини, відповідач-2 - [PERSON] , яка є дружиною відповідача-1, має такі ж самі зобов`язання, щодо повернення грошових коштів. На даний час зобов`язання відповідачем не виконані, борг не повернутий. На момент подачі позову сума боргу за розпискою в розмірі 10000,00 доларів США становить 281259,20 грн.. Оскільки відповідач зобов`язався повернути борг до 20 травня 2017 року, з урахуванням 3% річних, позивач просить стягнути з в відповідачів суму боргу в розмірі 293915,85 грн. В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач у справі [PERSON] надав до суду заяву, де заявлені до нього позовні вимоги визнав, просив розгляд справи проводити без його участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, повідомлялася про час та місце судового розгляду належним чином, про причини неявки не повідомила, відзив на позов не надала. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України. Згідно з ч. 3 ст.12ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно копії розписки від 06 жовтня 2016 року відповідач [PERSON] взяв у борг у позивача [PERSON] грошові кошти у сумі 10000,00 доларів США та зобов`язався повернути їх до 20 травня 2017 року, в якості застави та гарантії повернення коштів є його 1/3 частина належної йому квартири. У випадку не повернення коштів до 20 травня 2017 року право власності на 1/3 належної йому житлової площі в кв. [ADDRESS] переходить у власність [PERSON] .. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того є роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності ч. 1ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. На підтвердження укладення договору позики та його умов представлена розписка [PERSON], яка посвідчує передання визначеної грошової суми, що відповідає положенням ст. 1047 ЦК України. Як свідчить копія розписки, договір позики був укладений між фізичними особами. Згідно положень ст. 545 ЦК України, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути борговий документ (розписку) боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає на вимогу боржника. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого боргу. Копія вище зазначеної розписки, була долучена позивачем до позовної заяви, а отже оригінал даної розписки знаходився весь цей час у нього. Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Статтею 202 ЦК визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.207 ЦК правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаній повернути суму позики у строк та в порядок, що передбачені договором. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником у борг грошових коштів із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд України у справах № 6-1967цс15, № 6-487цс17, а також Верховний Суд у постанові від 21 березня 2018 року в справі № 761/11028/14-цта у справі № 211/3035/14-ц. Як убачається з матеріалів справи, розписка [PERSON] містить дані щодо отримання грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів, від [PERSON] , що є беззаперечним доказом отримання відповідачем від позивача грошової суми. Таким чином, аналізуючи зміст боргової розписки [PERSON] від 06 жовтня 2016 року, суд вмиходить із того, що розписка у своєму взаємозв`язку містить у собі всі складові, які дають підстави вважати, що між позивачем та відповідачем [PERSON] існували відносин позики. Відповіднео до ч. 4 ст. 65 СК України, договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї , створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї, тому відповідач [PERSON] , як дружина боржника має такі ж самі зобов`язання. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Підстав звільнення від доказування, визначених ст. 82 ЦПК України судом не встановлено. Таким чином, оцінивши докази у їх сукупності, оскільки відповідач у встановлений строк не повернув взяті ним у позику грошові кошти, тобто не виконав зобов`язання належним чином відповідно до умов договору позики, суд прийшов до висновку про обґрунтованість пред`явленого позову та його задоволення. Згідно ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача підлягають судові витрати на користь позивача.

Outcome: approved