Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на нежитлову будівлю розташовану по вул.. Київська 1-В, с. Чорнівка, Новоселицького району Чернівецької області. Даною будівлею користується з 2003 року відповідно до накладної №19 отриманої від СВК «Прогрес» с. Чорнівка, Новоселицького району. Право власності на дану будівлю відповідно до довідки Новоселицького КБТІ №516 не зареєстровано. Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 28 лютого 2011 року СВК «Прогрес» с. Чорнівка, Новоселицького району визнано банкрутом, та ліквідатор не виявив документів які би підтверджували право власності на дану будівлю за СВК «Прогрес». Позивач вважає, що оскільки він відкрито на протязі більш як десять років, добросовісно, користується чужою власністю - нежитловою будівлею яка розташована по вул.. Київська 1-В, с. Чорнівка, Новоселицького району Чернівецької області, вважає що відповідно до ст.344 ЦК України має право просити суд про визнання за ним право власності в порядку набувальною давністю. В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві. Додатково суду пояснили, що відповідно до довідки з Новоселицького КБТІ право власності на нежитлову будівлю яка розташована по вул.. Київська 1-В, с. Чорнівка, Новоселицького району Чернівецької області, не зареєстрована. Позивач користується даною будівлею відкрито, добросовісно більше десяти років інших правових підстав для визнання права власності на дану будівлю не існує а тому просить суд визнати за ним право власності в порядку набувальною давністю. Представник сільради в судовому засіданні суду пояснив, що дане приміщення колись належало місцевому колгоспу з часом, нею користувалось СВК «Прогрес» з яких правових підстав невідомо. На даний час не заперечує проти визнання права власності за позивачем оскільки він на протязі більш як десять років користується відкрито даним приміщенням використовував її як цех для виробництва меблів. Сплачував орендну плату за землю до сільради та податки як приватний підприємець. Наданими сторонами доказами судом встановлено, що відповідно до технічної документації приміщення нежитлової будівлі літер А знаходяться по вул.. Київська 1-В в с. Чорнівка, Новоселицького району. З листа начальника управління економіки та розвитку інфраструктури Новоселицької райдержадміністрації від 08.09.2016 року за №100 вбачається, що неможливо зареєструвати право власності за [PERSON] із-за відсутності правовстановлюючих документів. З листа начальника Новоселицького КБТІ від 06.09.2016 року за №516 вбачається, що по вул.. Київська 1-В в с. Чорнівка. Новоселицького району право власності не зареєстровано. З квитанції до прибуткового ордеру №19 від 25 грудня 2003 року вбачається. що представник СВК «Прогрес» отримав гроші за корівник від [PERSON] в сумі сім тисяч сімсот сорок грн.. З рішення господарського суду Чернівецької області від 28 лютого 2011 року по справі №8/10б за позовом ВАТ «Чернівціелектропостачальна компанія» до СВК «Прогрес» про визнання банкрутом, вбачається, що під час розгляду справи по суті було встановлено, що на підставі довідки з Новоселицького КБТІ від 07.12.2010 року за №905 право власності на будь яке нерухоме майно за СВК «Прогрес» не зареєстровано. З витягу з державного реєстру юридичних осіб вбачається, що юридична особа СВК «Прогрес» припинила свою діяльність у звязку з визнанням банкрутом. Суд аналізуючи викладені докази у сукупності з поясненнями сторін дійшов висновку, що вони свідчать про те, що хто є власником або кому належить нежитлова будівля літер А, що знаходяться по вул.. Київська 1-В в с. Чорнівка, Новоселицького району, невідомо. Відповідно до статей 316,328,345 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Набувальна давність (або давність володіння) відноситься до первісних способів набуття права власності, тому що права набувача основані не на минулій власності чи відносинах правонаступництва, а на обов'язковій сукупності обставин, передбачених ч.1 ст.344 ЦК України. Відповідно до ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно ст.344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папері набувається за рішенням суду. Виходячи зі змісту ст.344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи, і, які повинен, довести саме позивач (ч.1 ст.60 ЦПК України), є законний об'єкт володіння, добросовісність володіння (особа, яка не знала і не могла знати про перешкоди до набуття майна), безперервність, відкритість володіння (володілець не просто уповноважений, але зобов'язаний відноситися до об'єкта володіння як власник, якщо він бажає зберегти незаперечний статус володільця за давністю, що дозволяє йому після спливу встановленого законом строку набувальної давності фактично перетворитися у власника. Доказами відношення до майна в якості його власника можуть бути, такі дії володільця, як ремонт речі (будинку) за свій рахунок, страхування майна, передача майна на зберігання іншим особам тощо), давність володіння та його безперервність, тобто проживання і користування будинком. П.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 року за №5 « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», розясненно, що Відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Суд аналізуючи у сукупності викладені докази та провівши системний аналіз зазначених правових норм дійшов висновку, що позивач володів чужою власністю на протязі більш як десять років відкрито, на протязі даного строку він купив земельну ділянку на якій розташований даний обєкт нерухомості, що підтверджується державним актом про право власності від 16 березня 2006 року серії ЧВ №072257, за кадастровим №7323089700:02:005:0006, уклав договір на електропостачання до приміщення нежитлової будівлі літер А, яка знаходяться по вул.. Київська 1-В в с. Чорнівка, Новоселицького району, що підтверджується договором №825 від 14.06.2004 року, у нього були відсутні інші підстави для набуття права власності оскільки не було відомо хто є власником, та вживав всі заходи для збереження цього майна. Отже суд вважає, що в розумінні ст.344 ЦК України, є всі правові підстави для визнання за позивачем права власності на приміщення нежитлової будівлі літер А, яка знаходяться по вул.. Київська 1-В в с. Чорнівка, Новоселицького району в порядку набувальної давності.

Outcome: approved