Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», у якому просив визнати недійсним кредитний договір № 43-124/07 від 06 грудня 2007 року. Позовні вимоги мотивує тим, що 18 серпня 2011 позивачу зателефонували представники ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», повідомили що він має кредитну заборгованість, яка складає 47 000 грн. Про існування кредитного договору позивач не знав, оскільки не брав ніякого кредиту, а головне не підписував кредитний договір від 06 грудня 2007 року № 43-124/07-ШД з банком. 19 серпня 2011 року позивач звернувся із заявою до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» щодо надання пояснень з приводу кредитного договору. Листом від 27 жовтня 2011 року № 5056 банк розглянув заяву, провів внутрішній службовий розгляд з приводу кредитування особи, що надала в банк документи на ім`я [PERSON] Результати свідчили, що невстановленою особою шахрайським шляхом були отримані копії документів, що засвідчують особу громадянина [PERSON] Банк зазначив, що встановивши непричетність позивача до відповідної ситуації, вони попросили вибачення за заподіяні незручності і завірили, що претензії, які були пред`явлені позивачу банком, виявилися безпідставними. 07 квітня 2017 року позивачу зателефонували представники Боргової агенції «Пристав», які зазначили, що кредит був взятий 06 грудня 2007 року на суму 15 000 грн. Позивач неодноразово звертався до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» із заявами стосовно Кредитного договору від 06.12.2007 № 43-124/07-ШД. 21 лютого 2018 року позивачу надійшло на поштову адресу повідомлення - вимога, в якому було зазначено, що ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відступило право вимоги по кредитному договору Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал». 26 червня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, де позивач виступає потерпілою особою у вчиненому діянні. За таких обставин вважає, що такий договір поруки слід визнати недійсним, у зв`язку із чим звернувся до суду із відповідним позовом. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27 грудня 2018 року відкрито провадження у справі, витребувано у ТОВ «ФК» Кредит-Капітал» кредитний договір № 43-124/07-ЩД від 06 грудня 2007 року та додатки до нього, що укладений між [PERSON] та ПАТ «Банк» Фінанси та кредит». В свою чергу ТОВ «ФК» Кредит-Капітал», договір суду не надав. 12 лютого 2019 року на адресу суду надійшов відзив відповідача ПАТ «Банк» Фінанси та кредит», згідно якого проти заявлених позовних вимог заперечувала у повному обсязі, враховуючи, що вони є необґрунтованими, суперечливими та такими що не підлягають задоволенню з огляду на те, що позивачем подано лише витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань, відповідно до якого невстановлена особа шахрайським шляхом оформила кредит. Крім того, вважає, що строк позовної давності для пред`явлення позову про визнання договору поруки недійсним сплинув. 20 лютого 2019 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив від позивача, згідно якої [PERSON] не погоджується з відзивом, оскільки обставини, які викладені є необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності. У зв`язку з клопотанням позивача про призначення почеркознавчої експертизи ухвалою суду від 08 квітня 2019 року було витребувано кредитний договір № 43-124/07-ЩД від 06 грудня 2007 року та додатки до нього у ПАТ «Банк» Фінанси та Кредит», що укладений між [PERSON] та ПАТ «Банк» Фінанси та кредит». В свою чергу ПАТ «Банк» Фінанси та Кредит» договір суду не надав. 03 вересня 2019 року ухвалою суду закрито підготовче судове засідання. Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, що викладені у позові. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Згідно положень ст. 211 ЦПК України, розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності належним чином повідомленого відповідача. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] не укладав кредитний договір від 06.12.2007 № 43-124/07-ШД з ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», не підписував його, а також не виступав стороною зазначеного договору, виходячи з наступного. 18 серпня 2018 року позивач звернувся із заявою до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» щодо надання пояснень з приводу кредитного договору про що в матеріалах справи наявна копія даної заяви з відміткою про отримання. Листом від 27 жовтня 2011 року № 5056 банк розглянув заяву, провів внутрішній службовий розгляд з приводу кредитування особи, що надала в банк документи на ім`я [PERSON] Результати свідчили, що невстановленою особою шахрайським шляхом були отримані копії документів, що засвідчують особу громадянина [PERSON] Банк зазначив, що встановивши непричетність позивача до відповідної ситуації, вони попросили вибачення за заподіяні незручності і завірили, що претензії, які були пред`явлені позивачу банком, виявилися безпідставними. Однак, 21 лютого 2018 року позивачу надійшло на поштову адресу повідомлення - вимога, в якій було зазначено, що ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відступило право вимоги по кредитному договору Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», яке здійснює стягнення через суд і виконавчі служби. 26 червня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, де позивач виступає потерпілою особою у вчиненому діянні. Відповідно до ч.2 ст.215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Частина 3 статті 215 ЦК України передбачає, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Необхідно зазначити, що ч.1 ст.215 ЦК України закріплено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 ЦК України. Частинами 3, 5 статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається, матеріали справи не містять кредитного договору 43-124/07-ЩД від 06 грудня 2007 року та додатки до нього у ПАТ «Банк» Фінанси та Кредит», що укладений між [PERSON] та ПАТ «Банк» Фінанси та кредит». Також на запити суду відповідачами, не було надано даний кредитний договір. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Тому у суду, наявні всі обставини вважати що даного договору не існує. У відповідності до ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Таким чином, враховуючи, що позивачем не було підписано оспорюваний правочин, тобто, не дотримано обов`язкової письмової форми, що свідчить про наявність правових підстав для визнання його недійсним. За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість та законність позовних вимог, а відтак поданий позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved