Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ВКФ «Шахтобуд» про стягнення заборгованості по заробітній платі, доплати за роботу в вечірній та нічний час, за час, витрачений на дорогу до роботи, вислугу років, невикористану відпустку, відшкодування моральної шкоди, зобов'язання вчинити певні дії, посилаючись на те, що 21 травня 2013 року був прийнятий на підприємство відповідача. За період роботи на підприємстві позивачу нараховувався оклад в розмірі 2200 грн., з розміру якого здійснювались нарахування до Пенсійного фонду. Вказав, за період з 21 по 31 травня 2013 року йому не була виплачена заробітна плата, а з 10 по 22 серпня 2013 року не виплачений лікарняний. Крім того, жодного разу не здійснювались доплати за роботу у вечірній та нічний час, за час, витрачений позивачем на дорогу до роботи та з роботи, доплати за вислугу років, за невикористану відпустку тощо. 31 серпня 2013 року позивач звільнився з підприємства ТОВ ВКФ «Шахтобуд» за власним бажанням, однак заробітну плату отримав лише 27 вересня 2013 року. Також вказав, що діями відповідача йому завдано моральну шкоду, яка виразилась в тому, що позивач не міг матеріально забезпечити родину належним чином, змушений в наступному отримувати пенсію в меншому розмірі. Просив стягнути з відповідача недоотриману заробітну плату в розмірі 5500 грн, недоотримані доплати за роботу у вечірній та нічний часи, доплати за час, витрачений на дорогу до роботи та з роботи, доплати за вислугу років, доплати за невикористану відпустку в розмірі 3700 грн., зобов'язати відповідача здійснити доплати до Пенсійного фонду України, згідно заробітної плати позивача в розмірі 7000 грн., щомісячно з 21 травня по 31 серпня 2013 року, стягнути з відповідача у відшкодування моральної шкоди 3000 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, слухати справу в його відсутність, не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, слухати справу в його відсутність, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутність не надав. Оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, позивач та представник позивача не заперечує провести заочний розгляд справи ( про що вказали у заяві ), суд ухвалив на підставі ст. ст. 169, 224 ЦПК України розглянути справу заочно. Судом на підставі письмових доказів по справі, встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 21.05.2013 року на підставі наказу №217к від 31.05.2013 року позивач [PERSON] був прийнятий на роботу на підприємство відповідача. Звільнений 31.08.2013 року на підставі наказу № 303-к від 31.08.2013 року за власним бажанням. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата повинна сплачуватись двічі на місяць. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника підприємство повинно провести з ним повний розрахунок в день звільнення або наступного дня після пред'явлення відповідної вимоги. Відповідно до ст. 108 КЗпП України робота у нічний час (стаття 54) оплачується у підвищеному розмірі, встановлюваному генеральною, галузевою (регіональною) угодами та колективним договором, але не нижче 20 відсотків тарифної ставки (окладу) за кожну годину роботи у нічний час. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України робітнику відшкодовується власником або уповноваженим ним органом моральна шкода, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втраті нормальних життєвих зв»язків і потребують від нього додаткових зусиль для організації свого життя. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що права позивача були порушені з вини відповідача і підлягають захисту, а саме, стягненню на користь позивача заборгованості по заробітній платі у сумі 5500, 00 грн., недоотримані доплати за роботу у вечірній та нічний часи, доплати за час, витрачений на дорогу до роботи та з роботи, доплати за вислугу років, доплати за невикористану відпустку в розмірі 3700 грн. Суд вважає, що доводи позивача з приводу відшкодування моральної шкоди обґрунтовані, оскільки він був позбавлений коштів для існування і порушення його законних прав призвели до моральних страждань. При встановлені розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд виходить з принципів виваженості, розумності та справедливості, враховує характер та ступінь порушення соціальних зв'язків, додаткових зусиль, необхідних для організації життя позивача, тривалість та глибину страждань. За таких обставин суд вважає за доцільне задовольнити позов в частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 500 грн. Також задоволенню підлягають вимоги позивача щодо зобов'язання відповідача здійснити доплати до Пенсійного фонду України, згідно заробітної плати позивача щомісячно з 21 травня по 31 серпня 2013 року. Згідно ст. 88 ЦПК України у зв'язку з частковим задоволенням позову понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved