Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] та неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що відповідач є матір`ю неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] Позивач з відповідачем проживали однією сім`єю, однак 05.05.2015 року рішенням Біляївського районного суду Одеської області шлюб між ними був розірваний. Крім того, рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 18.07.2017 року відповідач визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Діти проживають разом з позивачем, відповідач після розірвання шлюбу залишила йому дітей. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків - життям дітей, їх станом здоров`я не цікавиться, не виявляє бажання спілкуватись з ними та приймати участь у їх вихованні, не відвідує їх, не приймає участі в утриманні дітей. З урахуванням викладеного, позивач вважає, що наявні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, тому звернувся до суду з позовом. Позивач в судовому засіданні на задоволенні позову наполягав з підстав, викладених у ньому. При цьому пояснив, що він з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі, який між ними був розірваний у 2015 році. З того часу донька проживає разом з ним, а син проживає з ним з серпня 2017 року, після того, як він взяв його до себе, оскільки необхідно було влаштували дитину у шкільний заклад, а відповідач не мала наміру це робити. Згодом відповідач не виявила бажання забрати дитину і він залишився проживати з ним та сестрою. За час проживання дітей з ним відповідач не виявляла бажання забрати їх до себе. Крім того, відповідач не має постійного місця проживання, мешкає з іншим чоловіком, народила дитину. У зв`язку з тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, вважає, що є підстави для позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітніх дітей. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що відповідач отримує матеріальну допомогу від держави, однак вихованням дітей не займається, не бере участі у їх утриманні, тобто ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а тому має бути позбавлена батьківських прав. Представник третьої особи служби у справах дітей Біляївської районної державної адміністрації Одеської області - Гончаренко Н.В. в судовому засіданні заперечувала проти позову, просила відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що органом опіки та піклування прийнято рішення про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Також пояснила, що представник служби у справах дітей спілкувався з відповідачем, в ході розмови остання заперечувала проти позбавлення її батьківських прав відносно [PERSON] та [PERSON] . Крім того, мати дітей залишилася без житла, так як свій будинок подарувала, тому опинилася в скрутній життєвій ситуації. Вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав є передчасним. Неповнолітня [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що після розлучення батьків вона проживає з батьком, а з літа 2017 року брат - [PERSON] проживає разом з ними. Також пояснила, що з того часу, як вона проживає з батьком, мати її вітала по телефону з днем народження, останній раз вона спілкувалася з матір`ю у жовтні 2018 року, а бачилися вони з 2015 року всього тричі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася без поважних причин, хоча була повідомлена належним чином, повідомлення про причини неявки від неї не надходило, а тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 280 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача та його представника, думку неповнолітньої [PERSON] , представника третьої особи, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 05.05.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , був розірваний (а.с. 6). Вказане рішення набрало чинності. Крім того, заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 18.07.2017 року [PERSON] визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). Вказане рішення набрало чинності. Відповідач по справі є матір`ю [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтв про народження (а.с. 8, 9). Мати неповнолітніх ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дітей - не займається їх вихованням, не піклується про них, не цікавиться станом здоров`я. У 2015 році покинула сім`ю та виїхала у невідомому напрямку, що також встановлено вищевказаним рішенням суду від 18.07.2017 року, а тому ця обставина відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Згідно довідки про склад сім`ї № 947 від 25.06.2018 року, яка видана Мирненьскою сільською радою Біляївського району Одеської області [PERSON] . [INFO] , до складу сім`ї входять: донька [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з батьком за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). Відповідно до довідки-характеристики Мирненської сільської ради Біляївського району Одеської області № 782 від 05.06.2018 року [PERSON] , [INFO] постійно проживає та зареєстрований в [ADDRESS] , характеризується позитивно, правопорушень ним громадського порядку на території Мирненської сільської ради Біляївського району Одеської області не зафіксовано, скарг та заяв на нього до сільського ради не надходило (а.с. 11). Згідно характеристики учениці 7 класу Мирненської ЗОШ І-ІІІ ступенів [PERSON] , 2004 року народження, остання навчається у Мирненській ЗОШ з першого класу, зарекомендувала себе як дисциплінована, працелюбна учениця, має достатній загальний розвиток, добре вихована, охайна. Батько приділяє належну увагу вихованню доньки, постійно цікавиться успіхами у навчанні та поведінці дитини, систематично відвідує батьківськи збори, родинні свята, виховні години, індивідуально консультується з вчителем. Під час навчання [PERSON] з початкових класів і до цього часу мати не приділяла уваги навчанню та вихованню дитини, не цікавилася успіхами та проблемами дитини в школі (а.с. 12). Також, згідно характеристики учня 1 класу Мирненської ЗОШ І-ІІІ ступенів [PERSON] , 2011 року народження, останній навчається у Мирненській ЗОШ з 1 вересня 2017 року, за період навчання зарекомендував себе як дисциплінований, старанний учень, має достатній загальний розвиток, добре вихований, охайний, ввічливий. Батько приділяє багато уваги вихованню та розвитку дитини, щовечора приділяється час читацької компетентності учня та розвитку мовлення, постійно цікавиться успіхами у навчанні та поведінці дитини, систематично відвідує батьківськи збори, родинні свята, виховні години, індивідуально консультується з вчителем. За рік навчання мати не цікавилася успіхами та проблемами дитини, не брала участі у вихованні та навчанні (а.с. 13). Відповідно до роз`яснень пунктів 15 та 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосуванням судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Таким чином, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки, як для матері (батька), так і для дитини, які визначені ст. 166 СК України. Отже, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Позов про позбавлення батьківських прав позивачем заявлено з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, яка передбачає ухилення матері, батька від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Проте, не дивлячись на ухилення відповідача від виховання своїх дітей, орган опіки та піклування Біляївської районної державної адміністрації Одеської областіна засіданні прийшов до висновку про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 34-36). Але судом встановлено, що службою у справах дітей Біляївської районної державної адміністрації Одеської областібуло проведено вивчення питання щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , та надано висновок в якому зазначено, що відповідач покинула сім`ю. На даний час [PERSON] тимчасово проживає в Українському медичному центрі матері та дитини, у неї народилася дитина від іншого чоловіка. [PERSON] не намагалася приймати участі у вихованні дітей, не цікавилася їх життям та здоров`ям, не надавала допомоги на їх утримання та забезпечення необхідним. На засідання Комісії [PERSON] не з`явилася, але в телефонному режимі повідомила, що заперечує проти позбавленні її батьківських прав. До того ж, у даному висновку неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] в ході бесіди з представником служби у справах дітей Біляївської районної державної адміністрації Одеської області підтвердили вищенаведені обставини щодо відповідача. Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Ассамблеєю 20 листопада 1959 року, дитина, якщо це можливо, повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в атмосфері любові та матеріального забезпечення. Відповідно до ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, яка діє на Україні з 27.07.1991 року та ратифікована Україною, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні для її благополуччя , приймаючи до уваги права та обов`язки їх батьків, опікунів та інших осіб, які відповідають за них по закону і з цією метою приймати всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини (далі Європейський Суд) у справі «Савіни проти України», пункт 49 рішення у справі «Хант проти України»). Тобто, в даному випадку вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у її право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права, а в силу статті 9 Конституції України Конвенція є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов`язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори» від 29 червня 2004 року № 1906-ІV). Відповідно до ст.51 Конституції України обов`язок кожного громадянина України піклуватися про дітей. Перелік обов`язків батьків по вихованню дитини викладений в ст. 150, 151, 153-156 СК України . За ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ч. 6 ст. 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Крім того, судом вживалися заходи щодо забезпечення явки відповідача до суду, остання, окрім іншого, в телефонному режимі була повідомлена про дату розгляду справи, була викликана до суду неодноразово, але в судове засідання вона не з`явилася. Крім того, як було з`ясовано в судовому засіданні, протягом майже чотирьох років відповідач бачила доньку тричі, дівчинка в судовому засіданні пояснила, що категорично не бажає проживати з матір`ю, і просить позбавити її батьківських прав, оскільки вона не приймає участі у вихованні. З 2017 року [PERSON] проживає з батьком, який у серпні 2017 року взяв дитину до себе, а відповідач не виявила бажання забрати дитину. До того ж, суд приймає до уваги також ту обставину, що у разі наявності бажання у відповідача виховувати дітей вона вправі була звернутися з цього приводу до органу опіки та піклування, чи суду. Але, як підтвердив у судовому засіданні представник органу опіки, з таким питанням ні до органу опіки та піклування, ні до суду вона не зверталася. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наданими по справі доказами достовірно встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно дітей, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не спілкується з дітьми, тому такий крайній захід впливу на відповідача, як позбавлення батьківських прав, є доцільним та необхідним для захисту інтересів дітей, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved