Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, з урахуванням збільшення розміру позовних вимог просив солідарно стягнути з відповідачів на його користь 840,22грн. матеріальної шкоди, 840,22грн.- компенсації за користування номером, згідно положень Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того, позивач просив стягнути з відповідача на його користь 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 27.12.2017 року між ФОП [PERSON] та позивачем було укладено договір на туристичне обслуговування №К66/171227-4.Згідно положень даного договору ТОВ « Агенція відпочинку « Поїхали з нами» діяло в інтересах та від імені ТОВ « Оазіс Тревел Україна». Згідно умов туристичного договору позивачу повинні були надати наступні туристичні послуги: країна перебування - Туніс/Джерба/, термін подорожі з 25.05.2018 по 01.06.2018рр. Позивачем було сплачено у відповідності до умов договорів 100% вартості туру. 23.05.2018 року позивач отримав електронні авіаквитки із зазначенням дати вильоту 25.05.2018р. о 20:00год аеропорт Жуляни м. Київ. При реєстрації на авіарейс виліт було змінено з аеропорту « Жуляни» м. Київ на аеропорт « Бориспіль» м. Бориспіль з відкладенням часу вильоту. Таким чином до місця отримання туристичних послуг позивач з родиною прибув 26.05.2018, тобто на день пізніше ніж зазначено у ваучері та сплачено ним. В останній день відпочинку позивач отримав інформацію від представника турооператора, що час вильоту та дата авіарейсу змінено з 23:00 за місцевим часом 01.06.2018р. на 04:35за місцевим часом 02.06.2018, у зв`язку з чим позивач був змушений продовжити перебування у готелі та сплатити їхні послуги в розмірі 80 динарів туніських. Позивачем за відповідною формою було сформовано лист на здійснення повернення коштів у зв`язку з неналежним наданням туристичних послуг, який було вручено туроператору та 12.06.2018р. отримана відповідь по електронній пошті, відповідно до якого відмовлено позивачу у відшкодуванні коштів. Враховуючи викладене, позивач просив солідарно стягнути з відповідачів на його користь 840,22грн. матеріальної шкоди, 840,22грн.- компенсації за користування номером, згідно положень Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того, позивач просив стягнути з відповідача на його користь 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду, посилаючись на те, що туроператором не були надані позивачу туристичні послуги, що порушило її право на відпочинок, у зв`язку з чим вони зазнали душевних страждань та розчарування, оскільки було порушено нормальний режим їх життя та завдано майнової шкоди. Враховуючи глибину та тривалість моральних страждань позивача, порушення режиму її життя, втрату можливості повноцінного відпочинку, а також виходячи з засад розумності та справедливості, практики вирішення подібних спорів, позивач оцінює завдану йому моральну шкоду в розмірі 5000 грн. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві та просив суд постановити рішення, яким позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи відповідачі повідомлялися належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. 09.10.2018 представник товариства з обмеженою відповідальністю «ПОЇХАЛИ З НАМИ», ФОП [PERSON] надали відзив відповідно до якого просили суд в позові відмовити. Суд, заслухавши пояснення позивача, повно та всебічно дослідивши надані по справі докази, дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.12.2017 року між ФОП [PERSON] та позивачем було укладено договір на туристичне обслуговування №К66/171227-4.Згідно положень даного договору ТОВ « Агенція відпочинку « Поїхали з нами» діяло в інтересах та від імені ТОВ « Оазіс Тревел Україна». Згідно умов туристичного договору позивачу повинні були надати наступні туристичні послуги: країна перебування - Туніс/Джерба/, термін подорожі з 25.05.2018 по 01.06.2018рр. ( а.с.9-15). 04.05.2018 року в підтвердження замовленої туристичної послуги, та за домовленістю сторін, згідно платіжного доручення №1069 позивачем були перераховані кошти в сумі 16252,00 грн. (а.с. 52). 28.12.2017 року в підтвердження замовленої туристичної послуги, та за домовленістю сторін, згідно платіжного доручення №742 позивачем були перераховані кошти в сумі 6885,00 грн. (а.с. 53). 04.05.2018 року в підтвердження замовленої туристичної послуги, та за домовленістю сторін, згідно платіжного доручення №20904 позивачем були перераховані кошти в сумі 15760,35 грн. (а.с. 54). 28.12.2017 року в підтвердження замовленої туристичної послуги, та за домовленістю сторін, згідно платіжного доручення №16530 позивачем були перераховані кошти в сумі 6856,10 грн. (а.с. 55). Відповідно до ст. 901 Цивільного Кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст. 1 ЗУ «Про туризм», туристичний продукт - це попередньо розроблений комплекс туристичних послуг, який поєднує не менше, ніж дві такі послуги, що реалізуються або пропонується для реалізації за визначеною ціною, до складу якого входять послуги перевезення, послуги розміщення та інші туристичні послуги, не пов`язані з перевезенням і розміщенням (послуги з організації відвідувань об`єктів культури, відпочинку та розваг, реалізації сувенірної продукції тощо). Статтею 5 ЗУ «Про туризм», туристичні оператори - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність; туристичні агенти - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які здійснюють посередницьку діяльність із реалізації туристичного продукту туроператорів і туристичних послуг інших суб`єктів туристичної діяльності. Відповідно до статті 23 ЗУ «Про туризм» ваучер - форма письмового договору на туристичне або на екскурсійне обслуговування. Статтею 20 цього Закону передбачено, що договором на туристичне обслуговування дана сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його. У договорі на туристичне обслуговування зазначаються істотні умови договору, в тому числі, готелі та інші аналогічні засоби розміщення, їх місце розташування, категорія, а також строк і рядок оплати готельного обслуговування. Кожна із сторін договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі може вимагати внесення змін до цього договору або його розірвання у зв`язку із зміною істотних умов договору та обставин, якими вони керувалися під час укладення договору, зокрема у разі погіршення умов туристичної подорожі, зміни її строків, тощо. Турист вправі відмовитися від виконання договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі за умови відшкодування туроператору (турагенту) фактично здійснених ним документально підтверджених витрат, пов`язаних із відмовою, туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування, крім випадків, якщо: невиконання неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини туриста. Договір на туристичне обслуговування може передбачати компенсацію у разі виникнення шкоди туристу невиконанням або неналежним виконанням туристичних послуг, включених до туристичного продукту, відповідно до міжнародних конвенцій, що регламентують надання таких послуг. Якість туристичних послуг має відповідати умовам договору на туристичне обслуговування. Відповідно до умов договору на туристичне обслуговування №К66/171227-4 від 27.12.2017р. п.4.8 у випадку скасування чи зміни часу відправлення та\\чи прибуття чартерних або регулярних рейсів перевізники несуть відповдадьність відповідно до встановлених правил повітряних перевезень пасажирів і багажу. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що позивач сплатив кошти за продовження проживання в даному отелі, а саме відсутній чек або платіжне доручення, тобто якість замовленої та спожитої позивачем туристичної послуги повністю відповідає всім істотним умовам Договору. Також, в позовній заяві відсутні належні та допустимі докази на підтвердження порушення відповідачем законодавства в галузі туристичної діяльності при надані туристичних послуг та, або факту наявності збитку завданого позивачу. Відповідно до умов договору на туристичне обслуговування (ТУРАГЕНТ) - є агентом між клієнтом та організаціями, які є постачальниками послуг, а саме іншими турагентами, туроператорами, авіакомпаніями, транспортними організаціями і таке інше. Тому ТУРСУБАГЕНТ (ТУРАГЕНТ) не несе відповідальності за обставини, які є поза його контролем та компетенцією, а саме: в тому числі зміна деталей польоту, відміна або затримка рейсів, заміна готелю,зміна типу літака, втрата або пошкоджень багажу, втрата особистих речей, відмова у видачі в`їзної візи і таке інше. В такому випадку відповідальність несе відповідна організація, яка надає відповідні послуги. Відповідно Додатку №2 до цього договору в частині «час вильоту» передбачено що, час вильоту, який зазначений на сайті ТУРОПЕРАТОРА під підписання договору та оформлення заявки на бронювання туристичних послуг, може мінятися як на більш ранній, так і на більш пізній! У цьому випадку ТУРСУБАГЕНТ не відповідальності за діяльність авіакомпанії, оскільки не має можливості впливати на час вильоту авіарейсів ( а.с. 17). Позивач зазначає, що отримав інформацію від представника турооператора, що час вильоту та дата авіарейсу змінено з 23:00 за місцевим часом 01.06.2018р. на 04:35за місцевим часом 02.06.2018, у зв`язку з чим позивач був змушений продовжити перебування у готелі та сплатити їхні послуги в розмірі 80 динарів туніських. Таким чином, через винні діяння відповідача 1, відповідача 2 було порушено домовленості, що є істотними обставинами нормального відпочинку для позивача, у зв`язку з чим позивач перебував у гнітючому настрої через пережитий стрес від порушення принципових умов туристичної путівки. Проте, суд не бере до уваги дані докази, оскільки, позивача було попереджено відповідачем про усі умови надання туристичних послуг під час оформлення заявки на бронювання туристичних послуг, крім того, відповідна інформація про те, що всі формальності пов`язані в тому числі і з часом та зміною часу вильоту, відміною рейсу, - це зона відповідальності авіакомпанії, міститься в пам`ятці туриста, наданою ТУРОПЕРАТОРОМ. Статтею 623 ЦК України передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язання боржником, він зобов`язаний відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Під збитками розуміються витрати, зроблені кредитором. Відповідно до ст.32 ЗУ «Про туризм» за неналежне виконання своїх зобов`язань туроператор, турагент, інші суб`єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Згідно ч.1 ст.33 ЗУ «Про туризм» встановлено, що суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов`язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або Законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Отже, майнову відповідальність несе суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, у тому випадку, коли він порушив умови договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та за вини якого замовнику завдано збитків. До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом. Договір на туристичне обслуговування укладається в письмовій чи електронній формі відповідно до закону. Отже, відповідно до вимог чинного законодавства турагент не створює туристичний продукт, а лише здійснює функції з його продажу. Таким чином, турагент несе відповідальність виключно за власні дії і не відповідає за надання туристичного продукту та правовідносини що виникли під час безпосереднього надання послуг. Даючи юридичну оцінку доказам по справі, суд приходить до висновку, що в діях відповідачів відсутні порушення надання туристичних послуг, враховуючи те, що позивач був заздалегідь проінформований та попереджений, що авіакомпанія залишає за собою право вносити зміни вправлення та/чи прибуття чартерних або регулярних рейсів і пов`язаних з цим тривалості і програми туру, а також про те, що відповідач не несе відповідальності за невиконання та/або неналежне виконання авіаперевізником, аеропортом відповідного зобов`язання по авіаперевезенню, наданню послуг аеропорту, у цих випадках відповідальність перед туристами несуть відповідно авіакомпанії, а як вбачається з матеріалів справи до авіаперевізника позивач не звертався, тому в діях відповідача відсутнє порушення таких істотних і обов`язкових умов, а тому позовні вимоги в частині солідарного стягнення з відповідачів відшкодування не підлягають задоволенню. Позивач також зазначає, що йому завдано моральну шкоду, яка настала внаслідок порушення відповідачами домовленості, що є істотними обставинами нормального відпочинку для позивача, у зв`язку з чим позивач перебував у гнітючому настрої через пережитий стрес від порушення принципових умов туристичної путівки. Відповідно до частини четвертої статті 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язань у договірних правовідносинах у випадку встановлення такої відповідальності законом або договором. Поняття моральної (немайнової) шкоди і порядок її відшкодування визначається статті 23 ЦК України. Зокрема, підставами для відшкодування моральної шкоди можуть бути порушення майнових, особистих немайнових прав особи, а також зобов`язань у випадках, передбачених договором або законом. Спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених Цивільним кодексом та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Статтею 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Відповідно до положень статей 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров`я людей продукцією у випадках, передбачених законом. У даному спорі правовідносини сторін випливають з договірних відносин, виникли на підставі укладеного між сторонами договору, в якому не передбачено права позивача на відшкодування моральної шкоди у зв`язку із невиконанням відповідачами умов договору. Враховуючи надані у справі докази, суд приходить до висновку про відмову у виплаті моральної шкоди відповідачами, у зв`язку з тим, що правила статті 1167 ЦК України на спірні відносини не поширюються, оскільки вони регулюють позадоговірні (деліктні) відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України). Даючи юридичну оцінку доказам по справі, враховуючи пояснення сторін, суд приходить до висновку, що відповідачі прав позивача не порушували, виконали прийняті на себе зобов`язання у сфері надання туристичних послуг відповідно до законодавства України і умов договору на туристичне обслуговування, беручи до уваги, що позивач був заздалегідь проінформований та попереджений, щодо можливих умов польоту, та про те, що авіакомпанія залишає за собою право вносити зміни відправлення та/чи прибуття чартерних або регулярних рейсів і пов`язаних з цим тривалості і програми туру, а також про те, що відповідач не несе відповідальності за невиконання та/або неналежне виконання авіаперевізником, аеропортом відповідного зобов`язання по авіаперевезенню, наданню послуг аеропорту, у цих випадках відповідальність перед туристами несуть відповідно авіакомпанії, а як вбачається з матеріалів справи до авіаперевізника позивач не звертався, тому в діях відповідача відсутнє порушення таких істотних і обов`язкових умов, так як відповідач не може нести відповідальність за дії авіакомпанії, крім того, позивач не довів тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, оскільки, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, на підставі яких суд міг би пересвідчитися в твердженнях позивача, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: dismissed