Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, с. Березівка, вулиця Щорса, будинок № 7. Свої позовні вимоги обгрунтовувала тим, що вона є власником зазначеного вище житлового будинку, відповідач був зареєстрований у ньому як за місцем свого проживання з 18 лютого 2009 року, проте з 20 серпня 2014 року в житловому будинку не проживає, на даний час позивач вирішала продати вказаний будинок, але у зв»язку із тим, що відповідач зареєстрований у ньому як за місцем свого проживання зробити цього не може, так як це є перешкодою для укладання відповідного договору, встановити місце проживання відповідача їй невдалося, у звязку із чим вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів. В судовому засіданні позивач підтримала предявлений нею позов та просили його задовольнити з підстав викладених у ньому. Відповідач [PERSON] у судові засідання не з»являвся. Згідно ст. 224 ЦПК України суд, зі згоди представника позивача, проводить\~\~ заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх співставленні та сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, с. Березівка, вулиця Щорса, будинок № 7, на підставі Свідоцтва про право власності від 26 травня 2008 року (а.с. 6). Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З Довідки № 366 від 17 вересня 2015 року виданої Виконавчим комітетом Березівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області вбачається, що [PERSON] зареєстрований як за місцем свого проживання в житловому будинку, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, с. Березівка, вулиця Щорса, будинок № 7, вказана обставина також підтверджується й інформацією з адресно довідкового підрозділу Маловисківського РС Управління державної міграційної служби України в Кіровоградській області від 30 вересня 2015 року. З [PERSON] обстеження матеріально-побутових умов проживання від 25 серпня 2014 року, 03 березня 2015 року та 16 вересня 2015 року вбачається, що [PERSON] не проживає в житловому будинку, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, с. Березівка, вулиця Щорса, будинок № 7 з серпня 2014 року. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], які проживають в [INFO] і є сусідами позивача пояснили, що [PERSON] не проживає з серпня 2014 року у спірному будинку, хоча до цього часу періодично там проживав і де на даний час він проживає їм не відомо. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до положень ст. 156 ЖК України члени сімї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно ч. 2 ст. 156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїх майном. Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має право використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до положень ст.ст. 57- 60 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55). Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному звязку, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні достовірно встановлений той факт, що відповідач [PERSON] понад 1 (один) рік не проживає в житловому будинку, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, с. Березівка, вулиця Щорса, будинок № 7, а тому втратив право користування цим житловим приміщенням, наявність факту реєстрації відповідача, як за місцем свого проживання перешкоджає належним чином позивачу користуватися належним їй на праві власності будинком. Таким чином, позов є обрунтованим і підлягає задоволенню.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати.\~\~ Враховуючи зазначені вимоги Закону, суд вважає за необхідне стягнути судові витрати з відповідача на користь позивача, а саме 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень 20 коп.). На підставі викладеного,

Outcome: approved