Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадщини за заповітом після померлого [INFO] батька [PERSON]. В обґрунтування позову зазначає, що згідно заповіту, від 01 грудня 2011 року, [PERSON] заповів йому - [PERSON] та своїй дочці [PERSON] в рівних долях все своє майно, де б воно не було, та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде йому належати на день його смерті. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із: земельної ділянки, площею 1,6642 га, кадастровий №[NUMBER], розташованої на території Верхньосамарської сільської ради Близнюківського району Харківської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельної ділянки, площею 2,7377 га, кадастровий [NUMBER], розташованої на території Верхньосамарської сільської ради Близнюківського району Харківської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельної ділянки, площею 3,7332 га, кадастровий [NUMBER], розташованої на території Верхньосамарської сільської ради Близнюківського району Харківської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; права на майновий пай розміром 7715,00 грн. у пайовому фонді майна КСП «Червона Самара» Близнюківського району Харківської області та права на майновий пай розміром 5244,00 грн. у пайовому фонді майна КСП «Червона Самара» Близнюківського району Харківської області. Земельні ділянки кадастровий №[NUMBER] та кадастровий [NUMBER] батько позивача, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Близнюківської державної нотаріальної контори Харківської області 21 січня 2011 року та зареєстрованого в реєстрі за № 129, отримав у спадщину після смерті свого батька [PERSON], який помер [INFO] та якому вказані земельні ділянки належали на підставі державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER], виданого Близнюківською районною державною адміністрацією Харківської області 25 грудня 2002 року та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 51. Земельну ділянку кадастровий [NUMBER] батько позивача відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Близнюківської державної нотаріальної контори Харківської області 21 січня 2011 року, зареєстрованого в реєстрі за № 133, отримав у спадщину після смерті свого батька [PERSON], який помер [INFO] та якому вказана земельна ділянка належала на підставі державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER], виданого Близнюківською районною державною адміністрацією Харківської області 25 грудня 2002 року та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 52, що належала дружині [PERSON] - [PERSON], яка померла [INFO], після смерті якої [PERSON] спадщину прийняв, але не оформив спадкових прав. Право на майнові паї розміром 7715 грн. 00 коп. та 5244 грн. 00 коп. батько позивача, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Близнюківської державної нотаріальної контори Харківської області 21 січня 2011 року, зареєстрованого в реєстрі за № 137 отримав у спадщину після смерті свого батька [PERSON], який помер [INFO] та якому майнові паї належали на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай [NUMBER], виданого Верхньосамарською сільською радою Близнюківського району Харківської області 21 червня 2001 року, та на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай [NUMBER], виданого цією ж сільською радою 21 червня 2001 року на ім'я дружини [PERSON] - [PERSON], яка померла [INFO], після смерті якої [PERSON] спадщину прийняв, але не оформив спадкових прав. Спадщину позивач прийняв шляхом звернення із заявою до нотаріальної контори. Донька спадкодавця - [PERSON] від прийняття спадщини відмовилася, про що написала 23.10.2013 року заяву. За оформленням своїх спадкових справ позивач звернувся до Близнюківської державної нотаріальної контори Харківської області, але у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено в зв'язку з тим, що він не може надати правовстановлюючий документ та документ про державну реєстрацію на земельні ділянки та свідоцтв про право власності на майнові паї, виданих на ім'я його батька, та в зв'язку з цим рекомендовано звернутися до суду для визнання права власності в порядку спадкування. Звернувшись до відділу Держземагенства у Близнюківському районі Харківської області він отримав відповідь з посиланням на те, що державних актів на [PERSON] не зареєстровано. Крім того, станом на 01.01.2013 року право власності на земельні ділянки з кадастровими №№ [NUMBER] та [NUMBER] зареєстровані під №51 на [PERSON] згідно державного акта [NUMBER] від 23.12.2002 року, а право власності на земельну ділянку з кадастровим [NUMBER] зареєстровано за №52 від 23.12.2002 року на [PERSON]. Позивач вказує, що відповідно до ст.. 1299 Цивільного кодексу України спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину, яка складається із нерухомого майна, в органах які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, але його батько не встиг цього зробити в зв'язу зі смертю. Посилаючись на те, що іншим шляхом отримати правовстановлюючий документ на земельні ділянки і майнові паї та оформити спадщину він не має можливості, в зв'язку з чим змушений звернутися до суду і просить позов задовольнити. В судове засідання представник позивача надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Представник відповідача - голова Верхньосамарської сільської ради Близнюківського району Харківської області в судове засідання надав заяву про розгляд справи без участі їх представника, вказавши, що проти позову не заперечує. Представник третьої особи - завідуюча Близнюківською державною нотаріальною конторою Харківської області надала в судове засідання заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, проти задоволення позову не заперечує. Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що позивач по справі разом із [PERSON] згідно заповіту від 01 грудня 2011 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Верхньосамарської сільської ради Близнюківського району Харківської області, в рівних долях є спадкоємицями померлого [INFO] батька [PERSON] (а.с.7,12). Згідно наданої в судове засідання інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №36332068 від 15 січня 2014 року вбачається, що після померлого [INFO] [PERSON] заведена спадкова справа № 196/2012 (.с.39). Із матеріалів спадкової справи, копія якої долучена до матеріалів справи вбачається, що спадкоємцем померлого [PERSON] є його син - [PERSON], позивач по справі. Із заяви [PERSON] від 23.10.2013 року, вбачається, що вона відмовилася від прийняття спадщини (а.с.13). Згідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно листа Близнюківської державної нотаріальної контори Харківської області від 30.10.2013 року №1359/01-16 [PERSON] повідомлено, що для оформлення спадщини на земельні ділянки та свідоцтва про право власності на майнові паї, які залишилися після смерті 11 вересня 2011 року його батька [PERSON], йому необхідно надати правовстановлюючі документи на вказані земельні ділянки, документи про державну реєстрацію на земельні ділянки та свідоцтва про право власності на майнові паї. (а.с.24). Однак зазначені документи у позивача відсутні, оскільки за життя його батько [PERSON] не переоформив на своє ім'я зазначені документи після померлих [PERSON] та [PERSON], а [INFO] помер . Згідно листа відділу Держземагенства у Близнюківському районі Харківської області від 02.12.2013 року №01-18/2301, встановлено, що по Близнюківському району згідно Книг реєстрації державних актів на право приватної власності на землю, право постійного користування земельною ділянкою станом на 01.01.2013 року земельні ділянки з кадастровими №№ [NUMBER] та [NUMBER] зареєстровані в реєстрі під №51 на [PERSON], згідно державного акта [NUMBER] від 23.12.2002 року, а право власності на земельну ділянку з кадастровим [NUMBER] зареєстровано за №52 від 23.12.2002 року згідно державного акта [NUMBER] на [PERSON]. На [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за законом державні акти не зареєстровано.(а.с.26) Із довідки від 12.11.2013 року №02-25/213, виданої Верхньосамарською сільською радою, вбачається, що [PERSON] не звертався до Верхньосамарської сільської ради для отримання майнових сертифікатів на своє ім'я; майнові паї: розміром 7715,00 грн. зареєстрований на [PERSON] (запис №525 у книзі обліку майнових сертифікатів) та розміром 5244,00 грн. зареєстрований на [PERSON] (запис №557 у книзі обліку майнових сертифікатів) (а.с.25). Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності та його державної реєстрації. Згідно п.26 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 р. №703, для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим Порядком. Згідно п.10 ст.27 цього Порядку рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є документом, що підтверджує виникнення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. А тому,

Outcome: approved