Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» про визнання вимоги та кредитного договору недійсними, стягнення коштів та моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначив, що 05.12.2008 року між ним та Акціонерним товариством «Індустріально-Експортний Банк», повним правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк», був укладений кредитний договір №486/708454, відповідно до умов якого позивач [PERSON] отримав кредитні кошти на придбання транспортного засобу у сумі 134 431,00 гривень строком користування з 05.12.2008 року до 04.12.2015 року. У забезпечення виконання кредитних зобов'язань за кредитним договором №486/708454 від 05.12.2008 року між позивачем [PERSON] та Акціонерним товариством «Індустріально-Експортний Банк», повним правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк», був укладений договір застави транспортного засобу від 05.12.2008 року, реєстровий номер 29269, відповідно до умов якого [PERSON] передав у заставу належне йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], рухоме майно, а саме: автомобіль марки NISAN, модель Х-Trail 2008 року випуску, державний номер [NUMBER]. Вважаючи порушеними умови кредитного договору №486/708454 від 05.12.2008 року, після направлення позивачу [PERSON] повідомлення про дострокове повернення всієї кредитної суми від 02.10.2014 року, відповідач звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором №486/708454 від 05.12.2008 року з [PERSON] у сумі 25 035,72 грн., який у подальшому ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 02.06.2015 року було залишено без розгляду. Позивач зазначив, що відповідно до вимог п.п. 3.3.4. кредитного договору №486/708454 від 05.12.2008 року його було зобов'язано застрахувати заставне майно в акредитованих банком страхових установах. Однак через відсутність переліку таких страхових компаній позивач був позбавлений можливості виконати зазначені умови кредитного договору №486/708454 від 05.12.2008 року, що призвело до подальшої односторонньої відмови банку в прийнятті поточних платежів у рахунок погашення заборгованості, а також банком безпідставно були нараховані та утримані штрафні санкції на суму 6 721,55 грн.. Окрім цього, п.п. 3.1.2, 3.1.3. кредитного Договору №486/708454 від 05.12.2008 року банк зобов'язаний забезпечити Позичальника консультаційними послугами з питань виконання умов кредитного Договору, шляхом надання виписки про стан кредиторської заборгованості. Оскільки листом банку від 09.09.2015 року №12404/3474/ позивачу було запропоновано отримати інформацію по кредитному договору №486/708454 від 05.12.2008 року за умови оплати ним вартості такої послуги у сумі 500,00 грн., тому відповідно до вимог ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо ненадання інформації по кредитному договору у чіткій та зрозумілій формі, позивач вважає дані дії банку істотним порушенням своїх прав, як споживача фінансової послуги, що є підставою для визнання кредитної угоди недійсною та поверненням на користь позивача, у рамках обслуговування кредиту, коштів у розмірі 107 118,33 грн. Позивач вважає дії відповідача неправомірними, тому з урахуванням уточнених позовних вимог просив суд визнати вимогу Публічного Акціонерного Товариства «Креді Агріколь Банк» від 02.10.2014 року про повне дострокове виконання зобов'язань та сплати штрафних санкцій, накладених на позивача - неправомірними; визнати вимогу п.п.3.3.4 кредитного договору від 05.12.2008 року №486/708454 про необхідність застрахувати майно в акредитованій страховій компанії, - неправомірною та такою, що не відповідає діючому законодавству, через незабезпечення споживача необхідною інформацією щодо акредитованих страхових компаній; визнати встановленою виплату по кредитному договору №486/708454 від 05.12.2008 року, грошових коштів на суму - 241 549,33 грн.; стягнути з відповідача безпідставно одержані від позивача грошові кошти в сумі 6 721,55 грн., отримані банком за штрафними санкціями за невиконання вимог п.п.3.3.4. договору №486/708454 від 05.12.2008 року; зобов'язати відповідача повернути позивачу отримані, у рамках обслуговування кредиту, кошти у розмірі 107 118,33 грн.; визнати кредитний договір №486/708454 від 05.12.2008 року недійсним з часу його укладення. Також, неодноразові звернення позивача до банку від 11.09.2014 року, 28.02.2015 року, 05.06.2015 року, 23.06.2015 року, 10.07.2015 року, 12.08.2015 року 15.09.2015 року 22.09.2015 року та від 05.10.2015 року із вимогою врегулювати спірні правовідносини, що виникли під час виконання кредитного зобов'язання за договором №486/708454 від 05.12.2008 року, надання інформації за кредитним договором № 486/708454 від 05.12.2008 року, були проігноровані відповідачем, що призвело до збільшення розміру текучих платежів у рахунок погашення кредиту та безпідставного отримання банком коштів на суму 6 721,55 грн. по сплаті штрафних санкцій. На думку позивача, вказані неправомірні дії банку завдали йому моральної шкоди, що значно погіршило стан його здоров'я, а паплюження кредитної історії позивача призвело до приниження його честі та гідності, тому позивач просив також стягнути моральну шкоду у сумі 170 000,00 грн.. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просив позов задовольнити. Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» проти позову заперечував, посилався на безпідставність позовних вимог, у судове засідання 05.07.2017 року не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив. Вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 05.12.2008 року між позивачем [PERSON] та Акціонерним товариством «Індустріально-Експортний Банк», повним правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк», був укладений кредитний договір №486/708454, відповідно до умов якого позивач [PERSON] отримав кредитні кошти на придбання транспортного засобу у сумі 134 431,00 гривень строком користування з 05.12.2008 року до 04.12.2015 року. У забезпечення виконання кредитних зобов'язань за кредитним договором №486/708454 від 05.12.2008 року між позивачем [PERSON] та Акціонерним товариством «Індустріально-Експортний Банк», повним правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк», був укладений договір застави транспортного засобу від 05.12.2008 року, реєстровий номер 29269, відповідно до умов якого [PERSON] передав в заставу належне йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], рухоме майно, а саме: автомобіль марки NISAN, модель Х-Trail 2008 року випуску, державний номер [NUMBER]. Відповідно до вимог п. 3.2.5 кредитного договору №486/708454 від 05.12.2008 року, у разі несплати Позичальником заборгованості за кредитом (частиною кредиту) згідно з п. 1.1. Договору або процентів за користування кредитом згідно з п.2.4. Договору протягом 30 днів, Банк направляє Позичальнику письмове повідомлення про наявність простроченої заборгованості, в якому вказується розмір заборгованості з урахуванням належних до сплати процентів та штрафних санкцій. Згідно з п. 3.2.6. кредитного договору №486/708454 від 05.12.2008 року, невиконання зобов'язання по повному погашенню простроченої заборгованості в строк до 30 днів з дати направлення повідомлення, дає право Банку вимагати дострокового погашення кредиту в повній сумі, нарахованих процентів за користування кредитом, штрафів та пені. У цьому випадку, Банк направляє Позичальнику та/або Поручителю вимогу про дострокове погашення кредиту в повній сумі та нарахованих процентів за користування кредитом, штрафів та пені. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити Цивільному Кодексу, іншим актам законодавства, а також моральним засадам суспільства. За ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Відповідно до ст.ст. 6, 627, 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів», забороняється нечесна підприємницька практика. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Дослідивши спірні правовідносини в ході судового розгляду та застосовуючи відповідні норми прав, суд вважає, що оскільки відповідачем не було додержано вимог п.п. 3.2.5, 3.2.6 кредитного №486/708454 від 05.12.2008 року щодо порядку направлення вимоги про погашення простроченої заборгованості, тому вимога Банку від 02.10.2014 року про повне дострокове виконання зобов'язань та сплати штрафних санкцій позивачем [PERSON] є передчасною, а нараховані штрафні санкції за невиконання умов кредитного договору №486/708454 від 05.12.2008 року у сумі 6 721,55 грн., - безпідставними. Позовні вимоги в частині визнання вимоги п.3.3.4 Кредитного договору від 05.12.2008 року №486/708454 про необхідність застрахувати майно в акредитованій страховій компанії, - неправомірною та такою, що не відповідає діючому законодавству, через незабезпечення споживача необхідною інформацією щодо акредитованих страхових компаній, встановлення виплати по кредитному договору № 486/708454 від 05.12.2008 року, грошових коштів на суму - 241 549,33 грн., зобов'язання відповідача повернути позивачу отримані, у рамках обслуговування кредиту, кошти у розмірі 107 118,33 грн., визнання кредитного договору №486/708454 від 05.12.2008 року недійсними, не підлягають задоволенню оскільки не ґрунтуються на вимогах закону, так як посилання позивача на висновки Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ викладених в ухвалі від 22.10.2014 р. у справі №6-26251св14, яким визнано ненадання споживачу фінансових послуг в галузі споживчого кредитування, в письмовій формі повної інформації про умови кредитування, а також орієнтованої сукупної вартості кредиту перед укладенням кредитного договору, як порушенням п.2 ч.1 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 р. № 1023-ХІІ, а відтак підставою визнання договору недійсним, судом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки в зазначеній позивачем ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ викладених від 22.10.2014 р. у справі №6-26251св14 йдеться про ненадання повної інформації про умови кредитного договору до його укладання, що може призвести до порушень прав споживача фінансових послуг та є несправедливим по відношенню до позичальника в цілому, суперечить принципу добросовісності, тому є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов'язків на погіршення становища споживача. Позивачем не наведено доказів на підтвердження його необізнаності щодо умов кредитного зобов'язання до його укладання. Одним із загальних принципів цивільного законодавства є принцип свободи договору, який знайшов своє відображення у ст.ст. 3 та 627 ЦК України. Свобода договору включає в себе й вільне визначення сторонами його умов, де фіксуються взаємні права та обов'язки учасників. За таких обставин не підлягають задоволенню і позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди у сумі 170 000, 00 грн. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» підлягає стягненню 1280 гривень судового збору на користь держави.

Outcome: partial