Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] , в якому просив визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням розташованим по [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених вимог позивач вказував, що йому належить будинок по [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.12.2017р. Він перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 1991 по 2015 роки. В зазначеному будинку відповідач зареєстрована з 1993 року, однак з 2013 року вона в будинку не проживає. Претензій з боку відповідачки щодо користування житловою площею не надходило. У сплаті комунальних послуг та послуг по утриманню будинку вона участі не приймає. У зв`язку з цим позивач звернувся до суду із позовом про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивач не з`явився, від позивача надійшла заява, в якій він позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив справу розглянути за відсутності позивача, також надіслав телефонограму в якій не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення. \~ \~ \~ \~Відповідачка в\~судове засідання\~ не\~з`явилася,\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання повідомлена\~за зареєстрованим\~місцем проживання\~ належним\~чином тачерез оголошення\~на офіційному\~веб-сайті\~судової влади\~України, в порядку частини 11 статті 128 ЦПК України, у зв`язку з наявністю даних щодо не проживання відповідача за місцем реєстрації, причини неявки в судове засідання не повідомила, відзив не подала. Ухвалою суду від 29 вересня 2021 року постановлено розгляд справи здійснювати в заочному порядку за правилами загального позовного провадження. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих доказів, встановив наступні обставини та взаємовідносини сторін та дійшов до такого висновку. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.12.2017 року власником будинку по [ADDRESS] \~ зазначений [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.12.2017р. (а.с.7). Згідно рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 07 вересня 2015 року, шлюб між сторонами розірваний. У даному рішенні зазначено, що в обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що сторони проживають окремо з березня 2012 року, відповідачка у своїй заяві заявлені позовні вимоги визнала. Рішення набрало законної сили 18 вересня 2015 року (а.с.8). За даними Воскресенської селищної ради Вітовського району\~Миколаївської області у будинку по [ADDRESS] \~ зареєстрована відповідач [PERSON] ,\~яка з\~2013\~року за\~даною адресою\~не проживає (а.с. 11,16). Згідно з актом про не проживання від 10 серпня 2021 року, [PERSON] не проживає у житловому будинку, розташованому по [ADDRESS] ,\~з 2013\~року (а.с. 36). Норми\~ЦК України\~регулюють правовідносини щодо проживання та втрати права на користування житлом, що є власністю громадян лише відносно членів сім`ї власника, водночас відповідачем у справі є [PERSON] , яка не є членом сім`ї позивача. Так, відповідно до частини 2\~статті 405 ЦК України\~член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. До членів сім`ї власника належать особи, зазначені в частині 2\~статті 64 ЖК України\~(дружина (чоловік), їх діти і батьки). Членами сім`ї може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Права власника житлового будинку (квартири) визначені\~статтею 383 ЦК України\~та\~статтею 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Водночас, відповідно до статей\~71,72 ЖК України, наймач або члени його сім`ї можуть бути визнані в судовому порядку втратившими право користування житловим приміщенням, якщо вони без поважних причин не проживали більше 6 місяців в житловому приміщенні. Ні норми\~ЦК України, ні норми\~ЖК України\~не регулюють цивільні відносини щодо порядку втрати права користування житловим приміщенням, що є у власності громадянина, особами, які не є членами сім`ї власника. Статтею 8 ЦК України, встановлено, що якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). Враховуючи відсутність правової норми, яка регулює спірні правовідносини, суд застосовує аналогію закону, зокрема положення частини 2\~статті 405 ЦК України\~(як спеціальної норми). Аналізуючи викладені докази в сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачка [PERSON] не проживає у житловому будинку розташованому по [ADDRESS] , більш встановленого ст. 71 ЖКУкраїни, ст. 405 ЦК України, строку без поважних причин і до теперішнього часу не пред`являв позивачці ніяких вимог щодо користування будинком. Відповідно до вимог ст.ст.319, 391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. На підставі викладеного, суд вважає можливим визнати відповідача такими, що втратив право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved