Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Страхова компанія «Інкомстрах» про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди та стягнення моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначив, що 25 квітня 2013 року о 10-00 годині громадянин [PERSON], керуючи т.з. «Шевроле Авео» д/н [NUMBER] по вул.. Толстого у м. Донецьку трапилась дорожньо - транспортна пригода в результаті якої був пошкоджений автомобіль позивача марки «Хонда Аккорд» реєстраційний номер [NUMBER], що привело до завданих матеріальної та моральної шкоди. Неправомірність дій та вина відповідача підтверджується постановою Ленінського районного суду м. Донецька від 21.05.2013 року по адміністративний справі № 3/260/831/2013 за якою [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді накладення на нього штрафу. Згідно з рахунком-фактури № СФ - 000714 від 17.05.2013 року обновлюваний ремонт коштує 47955,30 гривень. Відповідно до «Звіту про оцінку збитків завданого ушкодженням транспортного засобу» від 29.05.2013 року № 01-29/05 обновлюваний ремонт складає - 41647,62 гривні, а вартість матеріальних збитків - 22785,20 гривень. Витрати пов'язані з проведенням експертного дослідження складають 650,00 грн. Просив стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Інкомстрах» на свою користь у відшкодування матеріальної шкоди 23435,19 грн., у відшкодування судових витрат 284,36 грн. та у відшкодування моральної шкоди 5000 грн. Моральну шкоду мотивував тим, що відповідач завдав останньому тяжкі моральні страждання та погіршив психологічний стан, якій він буде відновлювати. До судового засідання позивач не з'явився, надав заяву с проханням розглянути справу у його відсутність, позов підтримує у повному обсязі, прохав суд його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями, про причини своєї неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд вважає наступне. Матеріалами справи та в судовому засіданні встановлено, що 25 квітня 2013 року о 10-00 годині громадянин [PERSON], керуючи т.з. «Шевроле Авео» д/н [NUMBER] по вул.. Толстого у м. Донецьку у порушення п. 16.12 ПДР України, на перехресті рівнозначних доріг з вул.. Поетичною, не надав перевагу дороги т.з. позивача марки «Хонда Аккорд» реєстраційний номер [NUMBER], що рухався праворуч, в наслідок чого відбулось ДТП (а.с.10). Неправомірність дій та вина відповідача підтверджується постановою Ленінського районного суду м. Донецька від 21.05.2013 року по адміністративний справі № 3/260/831/2013 за якою [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді накладення на нього штрафу у розмірі 425,00 гривень на користь держави (а.с. 10) Згідно з рахунком-фактури № СФ - 000714 від 17.05.2013 року обновлюваний ремонт коштує 47955,30 гривень (а.с. 14). Відповідно до «Звіту про оцінку збитків завданого ушкодженням транспортного засобу» від 29.05.2013 року № 01-29/05 обновлюваний ремонт складає - 41647,62 гривні, а вартість матеріальних збитків - 22785,20 гривень (а.с. 16-26) Витрати пов'язані з проведенням експертного дослідження складають 650,00 грн. (а.с. 12,15). П.16 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних №4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» встановив, що відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. На момент пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON], як власника автомобіля [NUMBER] була застрахована відповідно до ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що підтверджується Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/8528387. Після події позивач виконав усі вимоги п.33.1 ст.33 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто повідомив страхову компанію про страховий випадок проти цього сторони не заперечували, а тому на підставі ст.ст. 60, 61 ЦЦПК України ця обставина не підлягає доказуванню. Статтею 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено мету здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, яка полягає в забезпеченні відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до ст. 29 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до п. 35.1 ст.35 зазначеного Закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Разом із заявою подаються документи, які підтверджують обставини настання події та розмір завданої шкоди. Судом було встановлено, що відповідач відмовився у виплаті грошових коштів позивачу, посилаючись на негативний фінансовий стан. Правовідносини, що виникають між Страховиком та Страхувальником по Полісам обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, здійснюється на підставі спеціалізованого законодавства, а саме на підставі ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Стаття 37 вказаного вище Закону встановлює вичерпний перелік підстав для відмови Страховиком у здійсненні страхового відшкодування. Вказаної причини для відмови у виплаті страхового відшкодування серед визначених Законом нема. Крім того, винуватість гр.. [PERSON] та факт того, що дорожньо-транспортна пригода сталася при вказаних обставинах підтверджується постановою суду, що також відповідно до ст.ст. 60, 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Отже, суд приходить до висновку про необхідність стягнення саме з ПрАТ «Страхова компанія «Інкомстрах» коштів у відшкодування матеріальних витрат у розмірі 23435,19 гривень. Позивач просить стягнути з відповідача у відшкодування моральної шкоди 5000 грн. Пунктом 3 Постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995р «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Позивачем визначено, що його моральна шкода полягає у тому, що весь час він перебував у нервовій напрузі, він змушений був тривалий час перебувати без автомобіля, у зв'язку з чим був скасований літній відпочинок з родиною, все це призвело до моральних страждань та до погіршення психологічного здоров'я. Згідно ст. 1187 ГК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Із урахуванням правової позиції Верховного Суду України, викладеної у Постанові Пленуму № 4 від 31.03.2005 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», з урахуванням характеру правопорушення, глибини фізичних і моральних страждань позивачів, погіршення можливості реалізації позивачами своїх здібностей, та враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд вважає що позовні вимоги позивача стосовно відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню та з відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Інкомстрах» підлягає стягненню 1000 грн. Згідно Закону України «Про судовий збір» з позовів немайнового характеру судовий збір складає 0,1 розміру мінімальної заробітної плати. За позови майнового характеру складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, а за позови немайнового характеру 0,1 розміру мінімальної заробітної плати. Відповідно до ч.1 статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду. Згідно зі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивачем при подачі в суд за вимоги про стягнення додаткових витрат було сплачено судовий збір 284,36 грн. (а.с. 1), який підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст.23, 1167,1194 ЦК України, Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995р «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних №4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»,-

Outcome: approved