Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 15 грудня 2012 року відповідач отримав кредит в розмірі 2000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладено на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним і банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві і є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.3, п.\~2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. У відповідності до умов договору банк свої зобовязання виконав в повному обсязі та видав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, а відповідач згідно з п.\~2.1.1.5.5, п.\~2.1.1.5.6 Умов та Правил надання банківських послуг зобовязалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором, а у разі невиконання зобовязань за договором на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. Відповідач свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконував, у звязку з чим станом на 06 березня 2018 року виникла заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 17115 грн. 94 коп., з яких 4888 грн. 49 коп. заборгованість за кредитом 7713 грн. 83 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3222 грн. 38 коп. заборгованість по пені, а також нарахований відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг штраф в сумі 500 грн. (фіксована частина) і в сумі 791 грн. 24 коп. (процентна складова), від сплати яких відповідач ухиляється, у звязку з чим позивач змушений звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором в примусовому порядку. Представник позивача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с. 71), у судове засідання не зявився, надав суду клопотання згідно якого просить суд про розгляд справи за їх відсутності, в порядку строщеного позовного провадження, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, у випадку неявки відповідача не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 30, 31). Відповідач, який про час та місце розгляду справи повідомлений за зареєстрованим місцем свого проживання (а.с.\~73) в судове засідання не зявився причини неявки суду не повідомив. У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст. 247, ст. 280 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та за письмовою згодою позивача у порядку спрощеного позовного провадження при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з такого. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання і право на яку згідно ст. 550 ЦК України виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обовязків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однією із різновидностей зобовязання є кредитний договір, який укладається між сторонами відповідно до вимог ст.ст. 1046-1050, 1054-10561 ЦК України та відповідно до ст. 629 цього Кодексу є обовязковим до виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 1054 та ч. 1 ст. 1055 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит, при цьому кредитний договір укладається в письмовій формі. Судом встановлено, що між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», як позикодавцем та відповідачем [PERSON] як позичальником, 15 грудня 2012 року був укладений кредитний договір без номера (а.с. 7, 45), відповідно до якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, при цьому відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладено на банківському сайті, складає між ним і банком договір, що підтверджується його підписом у заяві, і є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 9-23). Відповідно до умов зазначеного договору позивач передав відповідачу грошові кошти, а останній згідно з п. 2.1.1.5.5, п. 2.1.1.5.6 Умов та Правил надання банківських послуг зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором, а у разі невиконання зобовязань за договором на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку (а.с. 18 зворот). Крім цього, у випадку невиконання або неналежного виконання ним взятих на себе грошових зобовязань більше ніж 30 днів, у звязку з чим банк буде змушений звернутися в суд, сплати банку згідно заяви позичальника та п.\~2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг штраф, розмір якого встановлено тарифами договору . Відповідно до п. 1.1.7.11 вищезазначених Правил договір між сторонами діє 12 місяців з моменту підписання, якщо протягом цього строку ні одна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на той же самий строк (а.с. 15). Таким чином, суд приходить до висновку про те, що за формою та змістом зазначений кредитний договір між сторонами було укладено відповідно до вимог ст.ст. 626, 638, 639, 1046-1050, 1054-10561 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів. Відповідач [PERSON]\~в порушення\~умов договору\~не виконав\~взяті на\~себе грошові\~зобовязання та\~не виплатив кредит у встановлений строк в повному обсязі, в звязку з чим станом на 06 березня 2018 року виникла заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 17115 грн. 94 коп., з яких 4888 грн. 49 коп. заборгованість за кредитом 7713 грн. 83 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3222 грн. 38 коп. заборгованість по пені, а також нарахований відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг штраф в сумі 500 грн. (фіксована частина) і в сумі 791 грн. 24 коп. (процентна складова), що вбачається з наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості (а.с. 6), а вказане свідчить про те, що у відповідача виникла прострочена заборгованість, на яку позивачем нараховані відсотки, пеня, штрафи за порушення умов договору. При цьому суд звертає увагу на те, що цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або в поєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків, як заходу цивільно-правової відповідальності має місце зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Враховуючи положення ст. 549 ЦК України, а також положення ст. 61 Конституції України, згідно якої ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу в сумі 500 грн. (фіксована частина) та в сумі 791 грн. 24 коп. (процентна складова), одночасно з вимогою про стягнення пені, є вимогою про притягнення відповідача до юридичної відповідальності двічі за одне й те саме правопорушення, а саме несвоєчасну сплату заборгованості за кредитом, і тому в задоволенні вимоги про стягнення штрафу слід відмовити. Таким чином, аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача за кредитним договором б/н від 15 грудня 2012 року заборгованості у загальній сумі 15824 грн. 70 коп., є обґрунтованими та у відповідності до ст.ст. 611, 615 ЦК України підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином,\~у звязку\~із частковим\~задоволенням позовних\~вимог,\~з відповідача\~підлягає стягненню\~на користь\~позивача судовий\~збір сплачений\~ним під\~час звернення\~з позовом\~до суду\~у розмірі,\~пропорційно до\~задоволених вимог\~(а.с.\~1,\~2). На підставі викладеного,

Outcome: partial