Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення боргу за кредитним договором, який обґрунтований тим, що 06.06.2016 між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2355/2016, згідно з яким позичальник отримав кредит в сумі 182970,41 грн на строк до 01.06.2023. Відповідно до п. 3.2 кредитного договору, за користування кредитом позичальник повинен сплачувати банку 0,001% річних. Згідно з п. 5.1 кредитного договору, за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за цим договором, позичальник, крім відшкодування збитків, сплачує пеню в розмірі подвійної діючої по договору процентної ставки, але не менше 10 грн за кожен день прострочення. Для забезпечення виконання зобов`язань, які виникають з кредитного договору №2355/2016 від 06.06.2016 між АТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено договір поруки №2355/2016/2, відповідно до п. 2.1 якого, у випадку невиконання боржником своїх зобов`язань за кредитним договором кредитор письмово повідомляє поручителя про це зазначенням суми заборгованості боржника. Відповідно до п. 3.1 договору поруки, у випадку невиконання грошових зобов`язань по цьому договору, поручитель, на вимогу кредитора, сплачує йому пеню: за зобов`язаннями у гривні - в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочки, за весь час прострочки. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує, а тому, згідно з розрахунку заборгованості за кредитним договором №2355/2016 від 06.06.2016, станом на 06.03.2020 заборгованість [PERSON] перед АТ «Кредобанк» становить 60271,30 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 55677,55 грн, понесених банком судових витрат в сумі 4102,00 грн, заборгованості за пенею - 491,80 грн. У зв`язку з чим, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом для стягнення заборгованості в примусовому порядку. Представник позивача, який належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, просив розглянути справу у його відсутності, про що надала письмову заяву, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили. Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання відповідачі у судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили та не подали відзив, а представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до норм ст.ст. 280-281 ЦПК України, ухвалив здійснювати заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. З урахуванням встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Цивільного кодексу України, в частині, що стосуються питання виконання зобов`язань за кредитним договором. Матеріалами справи підтверджено, що 06.06.2016 між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2355/2016, згідно з яким позичальник отримав кредит в сумі 182970,41 грн на строк до 01.06.2023. Відповідно до п. 3.2 кредитного договору, за користування кредитом позичальник повинен сплачувати банку 0,001% річних. Згідно з п. 5.1 кредитного договору, за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за цим договором, позичальник, крім відшкодування збитків, сплачує пеню в розмірі подвійної діючої по договору процентної ставки, але не менше 10 грн за кожен день прострочення. Для забезпечення виконання зобов`язань, які виникають з кредитного договору №2355/2016 від 06.06.2016 між АТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено договір поруки №2355/2016/2, відповідно до п. 2.1 якого, у випадку невиконання боржником своїх зобов`язань за кредитним договором кредитор письмово повідомляє поручителя про це зазначенням суми заборгованості боржника. Відповідно до п. 3.1 договору поруки, у випадку невиконання грошових зобов`язань по цьому договору, поручитель, на вимогу кредитора, сплачує йому пеню: за зобов`язаннями у гривні - в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочки, за весь час прострочки. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Позивач у своїй заяві надав розрахунок суми заборгованості, яка станом на 06.03.2020 становить 56169,30 грн та складається з: заборгованості за тілом кредиту - 55677,55 грн, заборгованості за пенею - 491,80 грн. Статтею 553 та частиною першою статті 554 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. За таких обставин, враховуючи, що відповідачі не виконали належним чином взятих на себе зобов`язань, суд вважає за можливе задовольнити позов та стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість за тілом кредиту - 55677,55 грн та заборгованість за пенею - 491,80 грн. Щодо понесених банком судових витрат в сумі 4102,00 грн, суд приходить до таких висновків. Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. До суду на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано тільки договір про надання правової допомоги № б/н від 11 лютого 2019 року, укладений між АТ «Кредобанк» та Адвокатським об`єднанням «Бізнес і Право». Правовим висновком постанови Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі №372/1010/16-ц визначено, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. У зв`язку з вищевикладеним, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги про стягнення понесених банком судових витрат в сумі 4102,00 грн, оскільки позивачем не зазначено з чого складається вказана грошова сума, відсутній розрахунок таких витрат,та не надано доказів, що підтверджують оплату цих витрат (квитанції, чеки, платіжні доручення, акти приймання-передачі виконаних робіт). Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Отже з урахуванням часткового задоволення позову з відповідачів на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 979,47 грн з кожного.

Outcome: partial