Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання незаконним переведення квартири в нежитлове приміщення, визнання недійним договіру купівлі-продажу, в обґрунтування якого зазначив, що він є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу. Поверхом нижче розташована квартира №3 . Власником якої є відповідач [PERSON] . У квітні 2019 року відповідачі почали здійснювати будівельні роботи та реконструкцію кв. [ADDRESS] . Під час розмови із власниками позивач дізнався, що дана квартира переведена в нежитлове приміщення та на даний час ведуться ремонті роботи і у вказаній квартирі буде знаходитися стоматологічна клініка. Проте позивач та мешканці зазначеного житлового будинку проти того, щоб у будинку знаходився стоматологічний кабінет. Оскільки шумоізоляція в будинку є незадовільною, житловий будинок призначений саме для проживання в ньому людей, а не для здійснення підприємницької діяльності, а тому зайві шуми та запахи лікарських засобів створять для мешканців незручності у проживанні та порушуватиме спокій жильців. Облаштування окремого входу передбачатиме втручання в конструкцію будинку, чого мешканці не вправі робити без відповідного дозволу ОСББ. Позивач зазначає, що при придбанні даної квартири попередній власник запевнив, що вказаний будинок є житловий і жодних комерційних приміщень у будинку не передбачається. Про переведення вказаного приміщення в нежитлове позивач та жильців будинку повідомлені не були. Зокрема, рішенням 32 сесії VI скликання Чернівецької міської ради від 31.01.2013 року №741 «Про затвердження Положення про порядок переведення житлового приміщення (житлового будинку) у нежитлове приміщення під розміщення сфери та нежитлового приміщення у житлове у м. Чернівці, визначено перелік документів, які додаються до заяви про переведення житлового у нежитлове приміщення. Проте, жодних вимог які зазначені у Положенні відповідачами не виконувалось. Більше того відповідачі не звертались до житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради стосовно переведення житлових приміщень в нежилі, а саме: кв. [ADDRESS] . За приписам чинного законодавства перепланування і переобладнання жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів, якого відповідачами отримано не було. Відповідачами були порушенні приписи ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» оскільки управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. Окрім цього, утримання жилих будинків врегульовано «Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій» згідно якого несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку є спільним майном багатоквартирного будинку, управління яким здійснюється об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку. Останнє в свою чергу наділено правом звернення до суду за захистом своїх прав та прав співвласників багатоквартирного будинку. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд, визнати незаконним переведення квартири [ADDRESS] в нежитлове приміщення, визнати недійсний договір купівлі-продажу нежитлових приміщень [ADDRESS] укладений 12.02.2019 року між [PERSON] та [PERSON] , а також стягнути з відповідачів понесені судові витрати. Ухвалою судді від 10.10.2019 року у справі відкрито провадження. Розгляд справи постановлено провести в порядку загального позовного провадження. Відповідачам був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою судді від 24.12.2019 року підготовче провадження по справі закрито, призначений розгляд справи по суті. 25.02.2020 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона вважає позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають, з наступних підстав. В позовній заяві позивачем не зазначено та не підтверджено належними доказами чи перебуває житловий будинок [ADDRESS] на балансі ОСББ «Поляріс Чернівці» як того вимагає чинне законодавство України. Оскільки позивач стверджує, що порушені його права як члена ОСББ та посилається на норми законодавства України, що регулює відносини з управлінням майном ОСББ позивачем не надано жодних доказів, що зазначений будинок перебуває в управлінні відповідного ОСББ. У зв`язку зазначеної інформації та відповідних доказів в її підтвердження можливо припустити, що у позивача відсутнє право на управління як членом ОСББ житловим будинком, а отже у позивача відсутнє право на звернення до суду з позовом. Що стосується позовної вимоги про визнання недійним договору купівлі-продажу то позивач жодним чином не обґрунтував та не довів будь-які порушення його цивільних прав та законних інтересів, які виникли в результаті укладення договору купівлі-продажу нежитлових приміщень [ADDRESS] укладений 12.02.2019 року між [PERSON] та [PERSON] . Правом оспорювати правочин ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) але й інших осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи статус таких осіб як заінтересовані особи. Таким чином оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа) яка не було стороною правочину, на час розгляду справи не має права власності чи речового права на предмет правочину, але претендує на те, щоб майно було передано їй у володіння. Разом з тим визнання недійним договору не впливає на реалізацію позивачем свого права або захист порушеного інтересу. На підставі вищевикладеного, просили відмовити в позові в повному обсязі. У судове засідання представник позивача не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До початку розгляду справи по суті до канцелярії суду від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити. До початку розгляду справи по суті від представника третьої особи: Чернівецької міської ради до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. У судове засідання відповідачі та інші учасники справи не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суд не повідомили. В наслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу в відсутності сторін, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали, суд встановив, наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 08.05.2018 року та витягу Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Згідно витягу Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованого станом на 03.07.2019 року [PERSON] є власником нежитлових приміщень 3-1-3-7, що розташовані у [ADDRESS] . Звернень до Департаменту житлово-комунального господарства Міської ради стосовно переведення жилих приміщень в нежилі і нежилих приміщень у жилі квартири [ADDRESS] не надходило, що підтверджується відповіддю на запит від 21.06.2019 року №03/01-18/2374. Право власності виникло на підставі договору купівлі-продажу від 12.02.2019 року , посвідченого приватним нотаріусом Кривцовою К. Т. Відповідно до заяви №01/02-18-9177/1 від 11.11.2019 року наданою Чернівецькою міською радою постійно діючою міжвідомчою комісією при виконавчому комітеті міської ради з розгляду питань щодо переведення житлових приміщень у нежитлові і нежитлові у житлові приміщення в м. Чернівці, квартири [ADDRESS] , не розглядалось. Про надання будь-яких дозвільних документів інформація відсутня. Рішень щодо присвоєння поштових адрес житлових та нежитлових приміщень, а також переведення квартири [ADDRESS] , в нежитлове приміщення Чернівецькою міською радою та виконавчим органом не приймалось. Згідно довідки № 485/01-16 від 18.11.2019 року приватним нотаріусом Чернівецькою міського нотаріального округу Кривцовою Крістіни Танасіївни 12 лютого 2019 року за реєстровим №3582 договір купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON] не посвідчувався. [PERSON] набула право власності на житлову квартири [ADDRESS] , після сплати пайового внеску у повному обсязі 18.05.2016 року, що підтверджується довідкою від 11.08.2016 року виданою Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Поляріс». Згідно технічного плану дана квартира є житловою, та складається із 3-х кімнат, кухні, вбиральні , ванної кімнати, коридору, загальною площею 86,9 км. м. У декларації про готовність до експлуатації об`єкта, зазначено, що будівництво будинку під [ADDRESS] здійснювалось як будівництво багатоквартирного житлового будинку з магазином та офісними приміщеннями. Згідно витягу Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна квартира [ADDRESS] , зареєстрована як об`єкт житлової нерухомості. Згідно довідки №2361 від 20.12.2018 року виданою Чернівецьким міським комунальним бюро технічної інвентаризації, при обстеженні квартири [ADDRESS] виявлено, що дані приміщення є нежитловими 3-1 - 3-7 загальною площею 85,00 кв. м. Тобто площа та призначення приміщень змінилась за рахунок перепланування без зміни їх зовнішньої конфігурації, не потребує дозвільних документів та не є самочинним. Згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 11.08.2016 року державним реєстратором Чернівецького міського комунального бюро технічної інвентаризації [PERSON] здійснено реєстрацію нежитлових приміщень 3-1 - 3-7 загальною площею 85,00 кв. м. приміщення [ADDRESS] . Норми права, та мотиви їх застосування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, своїх чи законних інтересів. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, відповідно до положень ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Цими правами власник розпоряджається на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав. Стаття 320 ЦК України передбачає право власника на використання свого майна для здійснення підприємницької діяльності. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Згідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Відповідно до ст.6 ЖК УРСР жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного або тимчасового проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. Надання приміщень у жилих будинках для потреб промислового характеру забороняється. Відповідно до ст.8 ЖК УРСР переведення придатних для проживання жилих будинків і жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду в нежилі, як правило, не допускається. У виняткових випадках переведення жилих будинків і жилих приміщень у нежилі може здійснюватися за рішенням органів, зазначених у частині другій статті 7 цього Кодексу. У ч. 2 ст. 7 ЖК УРСР зазначено, що непридатні для проживання жилі будинки і жилі приміщення переобладнуються для використання в інших цілях або такі будинки зносяться за рішенням виконавчого комітету обласної, міської (міста республіканського підпорядкування) Ради народних депутатів. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна. У п.1,2 ч.1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» зазначено, що багатоквартирний будинок - житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об`єктами нерухомого майна , допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення). П.2. ч.1 ст.4 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено, що власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку. Згідно ч.2 ст.5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку. Відповідно до п.1 ч.1 ст.6 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники мають право вільно користуватися спільним майном багатоквартирного будинку з урахуванням умов та обмежень, встановлених законом або рішенням співвласників. Відповідно до п.1.4.1. «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» затверджений наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №75 від 17.05.2005 року переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства. Відповідно до п.1.4.5. «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» затверджений наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №75 від 17.05.2005 року для одержання дозволу на переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень їх власник або уповноважена ним особа, наймач (орендар) приміщення за згодою його власника подають до органу місцевого самоврядування заяву про надання дозволу на переобладнання або перепланування та, у разі необхідності, можуть подаватися такі документи: копія свідоцтва на право власності або договору найму (оренди) приміщення; копія поповерхових планів, завірених в установленому порядку; проект переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, погоджений в установленому порядку; згода власників, співвласників (наймачів) або уповноважених ними осіб на переобладнання та перепланування приміщень, що перебувають у їх спільній власності. Згідно Рішення 32 сесії VI скликання Чернівецької міської ради №741 від 31.01.2013 року «Положення про порядок переведення житлового приміщення (житловогобудинку) у нежитлове під розміщення об`єктів невиробничої сфери та нежитлового приміщення у житлове в місті Чернівцях» Право на переведення, реконструкцію житлових та нежитлових приміщень (будинків, будівель, споруд, квартир), в тому числі зі зміною їх функціонального призначення (використання) мають юридичні особи, фізичні особи-підприємці та громадяни, які є Власниками таких приміщень. Житлові приміщення в багатоквартирному житловому будинку або окремий житловий будинок (його частина), стосовно яких вирішується питання щодо переведення із житлового в нежитловий фонд, повинні відповідати таким умовам: Знаходитися в цокольному або на першому поверсі житлового будинку та мати можливість обладнання окремих виходів на міську вулицю, магістраль, проїзд або двір. Знаходитися на другому чи третьомуповерсі багатоквартирного житлового будинку, якщо вони безпосередньо обладнані окремими виходами на міські вулицю, магістраль, проїзд або двір або є наявна можливість з'єднання з нежитловими приміщеннями на першому поверсі. Житловий будинок не повинен бути визнаний аварійним або ветхим. Для отримання дозволу на переведення житлових приміщень в нежитлові під розміщення об`єктів невиробничої сфери або нежитлових приміщень у житлові приміщення власники (юридична або фізична особа) цих приміщень (квартир, будинків) звертаються із відповідною письмовою заявою. Заява, підписана власником (співвласниками) або уповноваженою особою Власника приміщень подається в Центр надання адміністративних послуг в приміщенні Дозвільного центру Чернівецької міської ради. У заяві про переведення житлових приміщень в нежитлові під розміщення об`єктів невиробничої сфери власники житлових приміщень (квартир) зазначають вид діяльності, яку передбачається здійснювати. З питання переведення житлових приміщень в нежитлові під розміщення об`єктів невиробничої сфери до заяви додаються такі документи: а) технічне заключення щодо можливості переведення житлових приміщень в нежитлові під розміщення об`єктів невиробничої сфери виконане згідно з вимогами державних будівельних норм України ліцензованою проектною організацією або атестованим (ліцензованим) суб`єктом господарювання (фахівцем) з фотофіксацією; б) копія свідоцтва про державну реєстрацію або витяг з Єдиного державного реєстру (для юридичних осіб та приватних підприємців); в) копія статуту, засвідчена підписом керівника та печаткою юридичної особи (для юридичних осіб); г) копія паспорта (1, 2 та сторінка з відміткою про реєстрацію за місцем проживання) та копія довідки про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, для громадян - ідентифікаційний номер; д) засвідчена нотаріально копія документа про право власності об`єкта нерухомого майна, яке підлягає переведенню. Власники житлових будинків надають документ, що підтверджує державну реєстрацію права власності або користування земельною ділянкою; е) довідка комунального житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства (далі - КЖРЕП) за формою Ф-15 щодо реєстрації та забезпечення житловою площею за нормою, визначеною законодавством (13,65 кв. метрів на одну особу), а також документ, що підтверджує державну реєстрацію права власності на житлове приміщення; є) довідка з Єдиного розрахункового центру ( вул.А.Шептицького,9 ) або ЖБК, ЖБТ, ОСББ про відсутність заборгованості за житлово-комунальні послуги квартири (житлового приміщення); ж) копія інвентаризаційної справи (технічного паспорта) об`єкта нерухомого майна. У разі наявності в житлових приміщеннях самовільного перепланування (переобладнання), спочатку необхідно вирішити питання про збереження та оформлення приміщень, що самовільно переплановані або переобладнані; з) у разі, якщо одним з Власників житлового приміщення є неповнолітня дитина, до заяви додається дозвіл органів опіки; и) засвідчена належним чином згода балансоутримувача (власника) житлового приміщення (будинку, квартири), якщо житлове приміщення розташоване у житловому фонді комунальної власності; і) згода загальних зборів або правління (згідно зі Статутом), якщо житлове приміщення розташоване у будинку ЖБК, ЖБТ або у будинку, в якому створено ОСББ; ї) засвідчена Власником або балансоутримувачем згода власників суміжних житлових приміщень (блокованих будинків, квартир) з житловим приміщенням (блокованим будинком, квартирою), яке пропонується перевести у нежитлове. У випадку, коли в житловому будинку є приватизовані квартири, при реконструкції приміщень такого будинку з використанням місць загального користування (сходові клітини, колясочні та інші приміщення загального користування) будинку необхідна згода власників приватизованих квартир, які користуються цими приміщеннями; й) довідка комунального житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства (КЖРЕП), обслуговуючої компанії, ЖБК, ЖБТ або ОСББ про відсутність реєстрації осіб в житловому приміщенні, що планується до переведення, реконструкції; к) у разі подання документів уповноваженою особою Власника (співвласників) житлових приміщень, до заяви додається нотаріально засвідчена довіреність (для громадян та фізичних осіб-підприємців) або довіреність, видана юридичною особою (для юридичних осіб). З питання переведення нежитлових приміщень в житлові до заяви додаються такі документи: а) технічне заключення щодо можливості переведення нежитлових приміщень в житлові виконане згідно з вимогами державних будівельних норм України ліцензованою проектною організацією або атестованим (ліцензованим) суб`єктом господарювання (фахівцем) в комплексі з висновком відділу охорони культурної спадщини Чернівецької міської ради (в межах історичних ареалів) з фотофіксацією; б) копія свідоцтва про державну реєстрацію або витяг з Єдиного державного реєстру (для юридичних осіб та приватних підприємців); в) копія статуту, засвідчена підписом керівника та печаткою юридичної особи (для юридичних осіб); г) копія паспорта (1, 2 та сторінка з відміткою про реєстрацію за місцем проживання) та копія довідки про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, для громадян - ідентифікаційний номер; д) засвідчена нотаріально копія документа, що підтверджує право власності на об`єкт нерухомого майна та документа, що підтверджує державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна; е) копія інвентаризаційної справи (технічного паспорта) об`єкта нерухомого майна. У разі наявності в нежитлових приміщеннях самовільного перепланування (переобладнання), спочатку необхідно вирішити питання про збереження та оформлення приміщень, що самовільно переплановані або переобладнані; є) засвідчена належним чином згода балансоутримувача (власника) житлового будинку, якщо нежитлове приміщення розташоване в житловому фонді комунальної власності; ж) згода загальних зборів або правління (згідно зі Статутом), якщо житлове приміщення розташоване у будинку ЖБК, ЖБТ або у будинку, в якому створено ОСББ; засвідчена Власником або балансоутримувачем згода власників суміжних житлових приміщень (блокованих будинків, квартир) з нежитловим приміщенням (блокованим будинком, квартирою), яке пропонується перевести у житлове. У випадку, коли в житловому будинку є приватизовані квартири, при реконструкції нежитлових приміщень під житло з використанням місць загального користування (сходові клітини, колясочні та інші приміщення загального користування. Отже, як вбачається із матеріалів справи, квартира [ADDRESS] є житловою, будинок №6 А введений у експлуатації як багатоквартирний житловий. Висновок начальника Чернівецького міського комунального бюро технічної інвентаризації, про те, що зазначена квартири є нежитловим приміщення 3-1 -3-7 є незаконним, оскільки він суперечить чинному законодавству, а саме встановленому законом порядку переведення житлових приміщень у нежитлові та нежитлових у житлові. Державний реєстратор Лугін Д.В. не мав законних підстав здійснювати реєстрацію зазначених нежитлових приміщень 3-1 - 3-7 в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності лише на підставі висновку начальника Чернівецького міського комунального бюро технічної інвентаризації. А тому, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованим та підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги про визнання договору купівлі-продажу не дійсним, необхідно зазначити наступне. З витягу Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованого станом на 03.07.2019 року вбачається, що [PERSON] набула права власності на нежитлові приміщення [ADDRESS] , на підставі договору-купівлі продажу від 12.02.2019 року, який посвідчений приватним нотаріусом Чернівецькою міського нотаріального округу Кривцовою Крістіною Танасіївною. Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Згідно із статтею 55 Закону України «Про нотаріат», угоди про відчуження майна, що підлягає державній реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що підтверджують право власності на майно, що відчужується. При посвідченні угод про відчуження нерухомого майна перевіряється відсутність заборони відчуження або арешту майна. Посвідчення правочинів щодо відчуження квартири провадиться за місцезнаходженням (місцем реєстрації) цього майна або за місцезнаходженням (місцем реєстрації) однієї із сторін відповідного правочину. Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці. Судом встановлено, що суб`єктивне цивільне право (інтерес) [PERSON] було порушене, оспорюваний правочин суперечить актам цивільного законодавства та інтересам суспільства, а тому позивач правомірно просить застосувати такий спосіб захисту, як визнання правочину недійсним. За таких підстав позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved