Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за спожиту недораховану електричну енергію, вказуючи, що відповідач є споживачем електричної енергії. 11 лютого 2010р. при перевірці представниками позивача виконання вимог ЗУ «Про електроенергетику», ПКЕЕН, за місцем проживання відповідача було виявлено порушення, що виразилося у підключенні додаткового контуру заземлення. Виявлене порушення було зафіксовано в акті про порушення ПКЕЕН №110987 від 11.02.2010р. Відповідно до методики визначення обсягу та вартості електричної енергії не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією та на підставі акту від 11.02.2010р. було визначено обсяг та вартість спожитої, але не врахованої електричної енергії на загальну суму 10572 грн. 73 коп. До теперішнього часу відповідач заборгованість не сплатив, тому просять стягнути з [PERSON] заборгованість в сумі 10572 грн. 73 коп. та судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, наполягала на його задоволенні, проти винесення заочного рішення не заперечує. . Вважає, що строк позовної давності не сплив, оскільки справа за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» про визнання акут недійсним перебувала на розгляді в Апеляційному суді Донецької області та йому було відмовлено в позові рішенням суду 07.06.2011р. Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Від відповідача 25.04.2014р. надійшло заперечення на позов в якому він просив відмовити в задоволенні позову, оскільки сплинули строки позовної давності. Суд вважає, що причини неявки відповідача, належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи, не є поважними, в зв'язку з чим, зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивачем 11.02.2010р. було виявлено порушення виконання вимог ЗУ «Про електроенергетику», ПКЕЕН, за місцем проживання відповідача, що виразилося у підключенні додаткового контуру заземлення. На підставі п.53 ПКЕЕН виявлене порушення було зафіксовано в Акті про порушення ПКЕНН№110987 від 11.02.2010р. Разом з тим, судом встановлено, що згідно розрахунку збитків за Актом про порушення ПКЕЕН №110987 від 11.02.2010р. сума заборгованості, що пред'явлена до стягнення в розмірі 10572 грн. 73 коп. була нарахована у 2010 році в той час як позивач звернувся до суду з позовом про стягнення зазначеної заборгованості лише у 2014 році (а.с.6). Відповідно до вимог ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Ст. 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи те, що відповідачем заявлено про даний строк, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню у зв'язку із пропущенням строків позовної давності.

Outcome: dismissed