Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому вказує, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та [PERSON] (надалі відповідач 1) був укладений кредитний договір № 11191885000 від 02.08.2007 року (в системі обліку банку договір № 11191885002) з наступними змінами відповідно до додаткових угод № 1 від 24.04.2009 року, № 2 та № 3 від 09.02.2010 року, № 4 від 23.12.2014 року. Відповідно до умов кредитного договору позивач надав відповідачу 1 кредит (грошові кошти) у сумі 69680,00 шв. франків шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок відповідача 1, а відповідач 1 зобовязався щомісячно повертати кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку № 1 до договору, але у будь-якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 01.08.2017 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту. В подальшому графік погашення кредиту неодноразово змінювався відповідно до додаткових угод № 1 від 24.04.2009 року, № 2 та № 3 від 09.02.2010 року. За користування кредитними коштами відповідач 1 зобовязався сплатити проценти у розмірі 9,99 % річних. Сторони домовилися, що розмір процентної ставки може бути змінений. Проценти нараховуються на суму кредитних коштів, фактично наданих банком позичальнику, за період з моменту фактичного надання коштів до повернення останнім коштів у власність банку, та сплачується у порядку, встановленому договором. У випадку порушення термінів погашення будь-яких своїх грошових зобовязань відповідач 1 сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченої заборгованості, розрахованої за кожен день прострочення платежу, починаючи з 32 календарного дня. В забезпечення виконання кредитних зобовязань позичальника по вказаному кредитному договору прийнята порука ТОВ «Дніпротранссервіс» (надалі відповідач 2) згідно договору поруки № 11191885000/П від 02.08.2007 року з наступними змінами відповідно до додаткової угоди № 1 від 23.12.2014 року, відповідно до умов якого поручитель зобовязується відповідати за виконання позичальником усіх його зобовязань перед кредитором у повному обсязі, що виникли з кредитного договору, в тому числі за повернення суми боргу, відсотків за використання кредитних коштів, штрафних санкцій. Відповідальність поручителя і позичальника є солідарною. Причини невиконання позичальником своїх зобовязань по кредитному договору ніяким чином не можуть вплинути на виконання поручителем зобовязань по договору поруки. Відповідно кредитного договору в разі порушення його умов відповідачем 1 банк має право вимагати від боржника дострокового повернення всієї наданої йому суми кредиту та плати за кредит в сторону зменшення в порядку, визначеному кредитним договором. Всупереч умов кредитного договору відповідач 1 не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по процентам протягом тривалого часу, чим суттєво порушує взяті на себе зобовязання. Позивач направив відповідачам вимоги від 27.08.2015 року про необхідність усунення порушень договору, однак відповідачі порушення умов договору не усунули. Станом на 13.10.2015 року заборгованість за кредитним договором № 11191885000 від 02.08.2007 року (в системі обліку банку договір № 11191885002) становить: 5745,66 шв. франків та пені у розмірі 14922,49 грн. Станом на день подання позову зобовязання щодо погашення вказаної заборгованості не виконуються. В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про підтримання позовних вимог, просить позов задовольнити та розглядати справу без його присутності, не заперечує проти розгляду справи заочно. Відповідачі у судове засідання не зявилися, належним чином повідомлені про день, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином у встановленому законом порядку, в звязку з чим судом постановлено ухвалу про повторний заочний розгляд справи. Дослідивши заяву представника позивача, письмові докази в матеріалах справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки він відповідає вимогам закону та обґрунтований письмовими доказами. Судом встановлено, що між банком та відповідачем 1 був укладений кредитний договір № 11191885000 від 02.08.2007 року (в системі обліку банку договір № 11191885002) з наступними змінами відповідно до додаткових угод № 1 від 24.04.2009 року, № 2 та № 3 від 09.02.2010 року, № 4 від 23.12.2014 року. Відповідно до умов кредитного договору позивач надав відповідачу 1 кредит (грошові кошти) у сумі 69680,00 шв. франків шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок відповідача 1, а відповідач 1 зобовязався щомісячно повертати кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку № 1 до договору, але у будь-якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 01.08.2017 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту. В подальшому графік погашення кредиту неодноразово змінювався відповідно до додаткових угод № 1 від 24.04.2009 року, № 2 та № 3 від 09.02.2010 року. За користування кредитними коштами відповідач 1 зобовязався сплатити проценти у розмірі 9,99 % річних. Сторони домовилися, що розмір процентної ставки може бути змінений. Проценти нараховуються на суму кредитних коштів, фактично наданих банком позичальнику, за період з моменту фактичного надання коштів до повернення останнім коштів у власність банку, та сплачується у порядку, встановленому договором. У випадку порушення термінів погашення будь-яких своїх грошових зобовязань відповідач 1 сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченої заборгованості, розрахованої за кожен день прострочення платежу, починаючи з 32 календарного дня. В забезпечення виконання кредитних зобовязань позичальника по вказаному кредитному договору прийнята порука ТОВ «Дніпротранссервіс» (надалі відповідач 2) згідно договору поруки № 11191885000/П від 02.08.2007 року з наступними змінами відповідно до додаткової угоди № 1 від 23.12.2014 року, відповідно до умов якого поручитель зобовязується відповідати за виконання позичальником усіх його зобовязань перед кредитором у повному обсязі, що виникли з кредитного договору, в тому числі за повернення суми боргу, відсотків за використання кредитних коштів, штрафних санкцій. Відповідальність поручителя і позичальника є солідарною. Причини невиконання позичальником своїх зобовязань по кредитному договору ніяким чином не можуть вплинути на виконання поручителем зобовязань по договору поруки. Відповідно до п. 3.1.2 кредитного договору в разі порушення його умов відповідачем 1 банк має право вимагати від боржника дострокового повернення всієї наданої йому суми кредиту та плати за кредит в сторону зменшення в порядку, визначеному кредитним договором. Всупереч умов кредитного договору відповідач 1 не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по процентам протягом тривалого часу, чим суттєво порушує взяті на себе зобовязання. Позивач направив відповідачам вимоги від 27.08.2015 року про необхідність усунення порушень договору, однак відповідачі порушення умов договору не усунули. Станом на 13.10.2015 року заборгованість за кредитним договором № 11191885000 від 02.08.2007 року (в системі обліку банку договір № 11191885002) становить: 5745,66 шв. франків та пені у розмірі 14922,49 грн.: 5101,75 шв. франків заборгованість за кредитом, 643,91 шв. франків заборгованість за процентами, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 601,44 шв. франків з 01.01.2015 року по 30.09.2015 року, 7839,54 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом з 13.10.2014 року по 23.12.2014 року, 7082,95 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами з 13.10.2014 року по 13.10.2015 року. Встановлені судом обставини підтверджуються письмовими доказами, не спростованими відповідачами, а саме: витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відносно ПАТ «УкрСиббанк» (а.с. 9-11), банківською ліцензією (а.с. 12), дозволом № 75-2 з додатком (а.с. 13-15), договором про надання споживчого кредиту від 02.08.2007 року (а.с. 16-18), графіком погашення кредиту (а.с. 18,19), додатковою угодою № 1 від 24.03.2009 року (а.с. 20), додатковою угодою № 2 від 09.02.2010 року (а.с. 21), додатковою угодою № 3 від 09.02.2010 року (а.с. 22), графіком погашення кредиту від 09.02.2010 року до додаткової угоди № 3 (а.с. 22, 23), додатковою угодою № 4 від 23.12.2014 року (а.с. 24), договором поруки від 02.08.2007 року (а.с. 25), додатковою угодою № 1 від 23.12.2014 року до договору поруки (а.с. 26), вимогою до [PERSON] від 27.08.2015 року за вих. № 30-11/28299 (а.с. 27, 28), вимогою до ТОВ «Дніпротранссервіс» від 27.08.2015 року за вих. № 30-11/28298 (а.с. 29), довідками розрахунків заборгованості на 13.10.2015 року (а.с. 31- 44), виписками та кредитними документами по рахунку 26207102377400 з 02.08.2007 по 05.08.2007 (а.с. 45), свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи ТОВ «Дніпротранссервіс» (а.с. 46), копією паспорту та довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру [PERSON] (а.с. 47), спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відносно ТОВ «Дніпротранссервіс» (а.с. 70) протоколом № 1 зборів учасників ТОВ «Дніпротранссервіс» від 17.12.2014 року (а.с. 147), протоколом № 1/1 зборів учасників ТОВ «Дніпротранссервіс» від 1.04.2012 року (а.с. 148), контрактом від 1.04.2012 року (а.с. 149, 150), статутом ТОВ «Дніпротранссервіс» (а.с. 152-160). Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України). Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.199 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету. Отже, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини,- стягнути грошову суму в іноземній валюті. Відповідно до частини другої статті 533 ЦК України, якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. У справі, яка є предметом перегляду, у мотивувальній частині рішення наведені розрахунки заборгованості за кредитним договором. Вищевикладене узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року у справі № 6-145цс14, яка відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. Ст. 1054 ЦК України визначає поняття кредитного договору, за яким банк або інша фінансова установа (кредитор) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, передбачених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та виплатити відсотки. Згідно ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобовязана здійснити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати у боржника виконання його обовязків. Зобовязання виникають на засадах, встановлених ст. 11 ЦК України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору і вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог згідно звичаїв ділового обігу або іншим вимогам, які звичайно висуваються. У відповідності зі ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлене договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. В силу ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо в зобовязанні встановлений строк (дата) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк(дату). Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором чи законом. Як вбачається із ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Приймаючи до уваги вищевикладені обставини справи,

Outcome: approved