Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача стягнення боргу за договором позики. Позивач вказує, що 01.07.2017 р. надав відповідачу позику в сумі 32300 гривень., та 1000 доларів США, що згідно курсу Національного Банку України станом на 06.10.2017 було еквівалентно 26800 грн.,року, яку відповідач зобов`язувався повернути до 29.09.2017 р. Окрім того позивач вказує, що 17 серпня 2017 року між ним та відповідачем було укладено договір позики згідно якої відповідач отримав від позивача грошові кошти у сумі 500 доларів США, що згідно курсу Національного Банку України станом на 06.10.2017 було еквівалентно 13400 грн., які зобов`язувався повернути до 29.09.2017 року. Відповідач в зазначений термін гроші не повернув, тому позивач змушений звернутися до суду із захистом власного права. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.2\~ст.1047 ЦК України\~на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1\~ст.1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом досліджено розписку від 01.07.2017 року згідно якого [PERSON] надав відповідачу позику в розмірі 32300, 00 грн. та 1000 доларів США, що станом на 06 жовтня 2017 року згідно курсу валют Національного банку України становить 26800 гривень. Судом досліджено розписку від 17.08.2017 року згідно якого [PERSON] надав відповідачу позику в розмірі 500 доларів США, що станом на 06 жовтня 2017 року згідно курсу валют Національного банку України становить 13400 гривень. Всього заборгованість відповідача перед позивачем за договором позики становить 72500 гривень. Відповідно до\~ст. 533 ЦК України\~грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Отже, судом встановлено, що сторони уклали договір позики грошових коштів. Відповідач зобов`язання щодо повернення коштів, не виконав, та на сьогоднішній день існує заборгованість в розмірі 72500 гривень. Враховуючи що відповідач добровільно зобов`язання щодо повернення коштів не виконує, то , суд приходить до висновку що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання стосовно вимоги відповідача про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу, суд враховує наступне. Відповідно до ч. 2ст.\~137\~ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 3ст.\~137\~ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 травня 2018 року справа № 72/1010/16-ц, провадження № 61-3416 св 18 склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Н підтвердження обставин щодо оплати послуг по наданню правової допомоги надано суду довідку, яка проте не є платіжним документом, а тому суд не може взяти його до уваги. За такого суд приходить до висновку, що щодо стягнення правових витрат з відповідача на користь позивача слід відмовити. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України з\~відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору в розмірі 725,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved