Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], стягнення з відповідача аліментів щомісячно в розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з моменту подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття на користь Новопразької спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІ ступенів. Позов обґрунтований тим, що [PERSON] перебував у шлюбі із [PERSON]. Від цього шлюбу [INFO] народився [PERSON]. Згідно довідки відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 22 лютого 2017 року батьком дитини записано [PERSON] відповідно до ст. 133 Сімейного кодексу України. У 2008 році шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Малолітній [PERSON] після розірвання шлюбу залишився проживати разом з матір'ю, яка у 2010 році здала сина до Новопразької спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІ ступенів, де дитина перебуває і по цей час. Рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 16.02.2018 року матір дитини [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно сина [PERSON]. За час навчання [PERSON] в Новопразькій спеціальній загальноосвітній школі-інтернаті І-ІІ ступенів його батько [PERSON] жодного разу не відвідав сина у закладі, не цікавився його успіхами у навчанні та його розвитком, не забирав дитину під час канікул. Відповідач [PERSON] працює, має іншу родину. У березні 2018 року до міської служби у справах дітей звернулась служба у справах дітей Олександрійської РДА щодо невиконання [PERSON] своїх обов'язків по вихованню та утриманню сина [PERSON], який перебуває на державному утриманні в Новопразькій спеціальній загальноосвітній школі Інтернаті І-ІІ ступенів. Працівники служби 13 березня 2018 року відвідали [PERSON] і запросили його до служби у справах дітей Олександрійської міської ради для вирішення питання щодо подальшого влаштування його сина, але [PERSON] повідомив, що він перебуває за межами міста і зможе з'явитись до служби в кінці квітня - на початку травня 2018 року. У квітні-травні 2018 року [PERSON] або його довірені особи до служби у справах дітей або Новопразької спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІ ступенів для вирішення питання щодо подальшого перебування дитини [PERSON] в інтернатному закладі чи повернення на виховання в родину батька не з'явились. Тому у травні 2018 року питання невиконання [PERSON] обов'язків по вихованню та утриманню свого сина [PERSON] було винесено на засідання комісії з питань захисту прав дитини, на якій було прийнято рішення про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON], як такого, що ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Позивач вважає, що [PERSON] ухилився від виконання своїх батьківських обов'язків, залишив сина без догляду та засобів до існування, не виявляє до нього любові, тому відповідача необхідно позбавити батьківських прав відносно сина [PERSON]. Представник позивача в судове засідання не з'явився, направив заяву про розгляд справи без участі представника позивача, на задоволенні позовних вимог наполягав, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, місце та дату судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв, клопотань, відзиву не подав. Представник Новопразької спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІ ступенів в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи без участі представника третьої особи, просив задовольнити позовні вимоги. Враховуючи згоду представника позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд приходить до таких висновків. Згідно із ч. 1 ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до частин 2 та 3 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01 березня 2002 року встановлено, що [PERSON] народився [INFO], його батьками є [PERSON] і [PERSON], що також підтверджується листом Олександрійського міського відділу ДРАЦС ГТУЮ у Кіровоградській області від 23 лютого 2017 року № 402-14.19-04-07. Згідно листа відомості про батька дитини записані відповідно до статті 133 СК України. Відповідно до витягу з протоколу діагностичного засідання Кіровоградської обласної ПМПК № 29/3 від 12.04.2010 року [PERSON] рекомендовано навчання в спеціальній загальноосвітній школі для розумово відсталих дітей. 25 серпня 2010 року управлінням освіти і науки Кіровоградської ОДА видано путівку № 312 про направлення [PERSON] до Новопразької школи-інтернату. 30 серпня 2010 року [PERSON] звернулась до директора Новопразької спеціальної школи із заявою з проханням прийняти її сина [PERSON] до спеціальної школи з 01 вересня 2010 року. Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 лютого 2018 року [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно сина [PERSON]. Відповідно до витягу із протоколу засідання педагогічної ради № 2 від 27 лютого 2017 року Новопразької спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІ ступенів члени педагогічної ради вирішили направити клопотання на учня 8а класу [PERSON] до служби у справах дітей Олександрійського МВК про позбавлення батьківських прав батька [PERSON] 01 березня 2018 року служба у справах дітей Олександрійської РДА звернулась до служби у справах дітей Олександрійської міської ради з проханням вирішити питання щодо можливості повернення неповнолітнього [PERSON] на виховання батьку [PERSON], який, за наявної у служби у справах дітей Олександрійської РДА, інформації проживає в [ADDRESS], або вирішити питання про позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина чи визнати відповідача безвісно відсутнім в судовому порядку. Згідно довідок Новопразької спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІ ступенів від 01 березня 2018 року № 120, 15 березня 2018 року № 159, 15 березня 2018 року № 160 [PERSON] з 30 серпня 2010 року навчається в спеціальній школі-інтернаті. За час перебування [PERSON] в школі його батько [PERSON] жодного разу не відвідав дитину, не телефонував та не забирав сина додому. На теперішній час адміністрації закладу не відомо місцеперебування [PERSON], зв'язок з ним відсутній. 27 березня 2018 року директор Новопразької спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІ ступенів звернувся до начальника служби у справах дітей Олександрійського МВК з клопотанням щодо винесення рішення про подальшу доцільність перебування неповнолітнього [PERSON] з батьком [PERSON], так як останній нехтує виконанням своїх батьківських обов'язків, жодного разу не відвідав сина, не телефонував та не забирав сина додому. Того ж дня неповнолітній [PERSON] надав згоду на позбавлення його батька [PERSON] батьківських прав відносно нього, про що зазначив у письмовій заяві. Згідно з характеристикою, виданою Новопразькою спеціальною загальноосвітньою школою-інтернатом І-ІІ ступенів, [PERSON] має середній рівень навчальних досягнень з усіх предметів, з математики має слабкі знання. Має мовленнєві дефекти, обмежений словниковий запас. В навколишньому середовищі орієнтується слабо, увага нестійка, повільно переключається з одного виду діяльності на інший, часто відволікається на сторонні предмети. Пам'ять слабка, через це швидко забуває матеріал. швидко втомлюється від завдань, які потребують розумової активності. Уникає ситуацій усного опитування. Авторитетом в групі не користується, але має дружні відносини з учнями групи. Має підвищений рівень емоційної збудливості, у складних ситуаціях імпульсивний, агресивний, часто емоційно неврівноважений. За час навчання в закладі батьки учня не цікавилися його навчанням та перебуванням у закладі. Батько [PERSON] за весь період навчання [PERSON] у закладі участі у вихованні дитини не приймав. Відповідно до витягу з протоколу №10 комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Олександрійської міської ради від 07.06.2018 року, враховуючи, що [PERSON], [INFO] не виконує батьківські обов'язки, а саме: не приділяє сину належної уваги, вихованням не займається, матеріально дитину не забезпечує. Навчальний заклад мати не відвідує, не піклується про стан здоров'я, фізичний та духовний розвиток сина, не проявляє інтересу до навчання та виховання. Дитина перебуває в БФ «Джерело життя», тому орган опіки та піклування вважають за доцільне подати позов про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Олександрійської міської ради від 25 травня 2018 року № 171/9/10/3, враховуючи невиконання [PERSON] батьківських обов'язків відносно сина [PERSON], повторну неявку на засідання комісії, комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Олександрійської міської ради просить позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до неповнолітнього сина [PERSON] та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина. З характеристики на [PERSON] встановлено, що він проживає [ADDRESS], нарікань на його поведінку немає, на теперішній час являється безробітним. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з пунктами 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Судом встановлено, що відповідач не працює, після розлучення з матір'ю дитини життям та здоров'ям дитини не цікавиться. Вирішуючи даний спір, суд враховує рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», яким встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Таким чином, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності приходить до висновку що відповідач без поважних причин свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, передбаченими ст. 150 СК України. З наведених вище обставин, суд вважає, що наявні підстави, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України для позбавлення відповідача батьківських прав щодо його малолітнього сина [PERSON], [INFO], що сприятиме захисту інтересів дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні їх від виконання даного зобов'язання кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що суд, визначаючи розмір аліментів, враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Отже, з відповідача на користь Новопразької спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІ ступенів підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання [PERSON], [INFO], починаючи з дня пред'явлення позову до суду, тобто 27 серпня 2018 року та до повноліття дитини, тобто до [INFO]. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved