Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплат обґрунтовуючи заявлені вимоги наступним. В період з 11 травня по 01 липня 2016 року [PERSON] займав посаду Директора управління телекомунікаційних мереж Державного підприємства «Державна транспортна компанія», відповідно до наказу про призначення №12 від 11.05.2016 року. Посадовий оклад позивача складав 31060 грн. 00 коп. на місяць згідно штатного розкладу, затвердженого наказом №4-К від 25.04.2016 року. Відповідно до наказу №26 від 01.07.2016 року позивач був звільнений із займаної посади за власним бажанням. Однак на день звільнення [PERSON] відповідачем була нарахована, але не виплачена позивачу заробітна плата за період роботи на підприємстві, а саме з 11 травня по 01 липня 2016 року в сумі 57 060 грн. 00 коп. Відмову виплати належних позивачу коштів відповідач обґрунтував їх відсутністю на дату звільнення. На неодноразові звернення позивача про виплату належних йому платежів відповідачем розрахунку так і не здійснено. Просив стягнути з відповідача 57 060 грн. 00 коп. нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, 6 721 грн. 86 коп. компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, 372 720 грн. 00 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечував. В судове засідання 19.06.2018 року не з'явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача, оскільки його неявка не перешкоджає розгляду справи та ним подано заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст.280,281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а від відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надійшло. Представник третьої особи Дячук М.М. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, оскільки вважає подану позовну заяву безпідставною, необґрунтованою такою, що не підлягає задоволенню. Зазначила, що Державне підприємство «Державна транспортна компанія» є самостійною юридичною особою, може мати статус позивача чи відповідача в суді та самостійно нести відповідальність за свої зобов'язання всім належним йому майном. Тому Київська обласна державна адміністрація не має і не повинна нести відповідальність за зобов'язання по виплаті заробітної плати працівникам Підприємства. А також, з 30.06.2016 року Підприємство перебуває в стані припинення, у зв'язку з чим з вказаного часу відповідач вже не міг здійснювати господарська діяльність, а тому нарахування заробітної плати працівникам підприємства також припинилась. Заслухавши учасників справи, дослідивши її матеріали, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що в період з 11 травня по 01 липня 2016 року [PERSON] займав посаду Директора управління телекомунікаційних мереж Державного підприємства «Державна транспортна компанія», відповідно до наказу про призначення №12 від 11.05.2016 року. Посадовий оклад позивача складав 31060 грн. 00 коп. на місяць згідно штатного розкладу, затвердженого наказом №4-К від 25.04.2016 року. Відповідно до наказу №26 від 01.07.2016 року позивач був звільнений із займаної посади за власним бажанням. Однак на день звільнення [PERSON] відповідачем була нарахована, але не виплачена позивачу заробітна плата за період роботи на підприємстві, а саме з 11 травня по 01 липня 2016 року в сумі 57 060 грн. 00 коп. Відмову виплати належних позивачу коштів відповідач обґрунтував їх відсутністю на дату звільнення. Згідно з ч.1 ст.47 та ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Судом встановлено, що за період роботи у відповідача позивачу нараховано заробітну плату у розмірі 59 053,02 грн., про що свідчать Відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків. Вказану суму коштів позивачу не виплачено, податки до Державного бюджету України не перераховано. З цих підстав, суд вважає, що вказана сума грошових коштів підлягає безумовному стягнення з відповідача на користь позивача. В своїх запереченнях представник третьої особи посилається на те, що штатний розпис ДП «Державна транспортна компанія» не затверджений засновником - Київською обласною державною адміністрацією, а тому підстави для стягнення заробітної плати у розмірі, визначеному ним - відсутні. Суд не погоджується з запереченнями в цій частині, з огляду на те, що трудові правовідносини виникли між працівником - позивачем у справі та відповідачем. При прийнятті позивача на роботу, роботодавцем визначено розмір його посадового окладу, відомості про його нарахування спрямовані до органів фіскальної служби. Підстав вважати даний заробіток, не узгодженим між робітником та роботодавцем суд при укладанні трудового договору не вбачає. Згідно ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Розрахунок розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 01.07.2016 року по 01.07.2017 року, про що просить позивач, має бути здійснений у відповідності з вимогами Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100. Середньоденна заробітна плата за останній два місяці роботи [PERSON] склала 1406,02 грн. Кількість днів прострочення - 249. Середній заробіток за час затримки розрахунку за даний період становить 350 098,98 грн. У відповідності до вимог ст.34 Закону України «Про оплату праці», компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до ст.1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Згідно ст.2 цього ж Закону, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, заробітну плату. У відповідності з Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №159 від 21.02.2001 року, компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року. Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, заробітна плата. Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Згідно розрахунку, здійсненого позивачем та перевіреного судом, сума компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати складає 6 271,86 грн. З вищевказаних підстав, суд вважає правильним задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з підстав та у обсязі, що зазначені вище. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, суд присуджує стягнення з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 4 154,23 грн.

Outcome: approved