overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою, зареєстрованого 11.09.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №1186. При цьому позивач посилався на те, що шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинено і він не має наміру їх поновлювати, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить їх інтересам. Також позивач повідомив, що від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. У судове засідання сторони подали заяви про можливість розгляду справи за їх відсутності, позивач заявлені позовні вимоги підтримав і просив суд задовольнити позов, відповідачка заявила про визнання позову в повному обсязі. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 11.09.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №1186. Від спільного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати, сім`я носить виключно формальний характер. Майновий спір чи спір у них відсутній. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін і шлюб може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою, зареєстрованого 11.11.2007 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у м.Одесі, актовий запис №1291. При цьому позивач посилався на те, що за час спільного життя між ними виявилась невідповідність характерів, істотна відмінність у поглядах на сімейне життя, було відсутнє взаєморозуміння. Шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинено і позивач не має наміру їх поновлювати. Він переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить їх інтересам. Також позивач повідомив, що від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], котрий проживає з відповідачкою. У судове засідання сторони подали заяви про можливість розгляду справи за їх відсутності, при цьому позивач заявлені позовні вимоги підтримав і просив суд задовольнити позов, відповідачка заявила про визнання позовних вимог у повному обсязі. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 11.11.2007 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у м.Одесі, актовий запис №1291. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], котрий проживає з відповідачкою. Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати, дитина залишилась проживати з відповідачкою, сім`я носить виключно формальний характер, майновий спір чи спір про місце проживання дитини у них відсутній. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх дитини, що має істотне значення, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, а також права їх неповнолітнього сина і шлюб може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою, зареєстрованого 12.08.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану у Київському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис №615. При цьому позивач посилався на те, що за час спільного життя між ними виявилась невідповідність характерів, істотна відмінність у поглядах на сімейне життя, було відсутнє взаєморозуміння. Шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинено і позивач не має наміру їх поновлювати. Він переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить їх інтересам. Також позивач повідомив, що від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. У судове засідання сторони подали заяви про можливість розгляду справи за їх відсутності, при цьому позивач заявлені позовні вимоги підтримав і просив суд задовольнити позов, відповідачка заявила про визнання позовних вимог у повному обсязі та додатково повідомила, що під час шлюбу у них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], батьком яких в свідоцтвах про народження записаний позивач. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12.08.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану у Київському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис №615. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO] . Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати, сім`я носить виключно формальний характер, майновий спір чи спір про місце проживання дітей у них відсутній, доказів на спростування факту батьківства стосовно сина [PERSON] позивачем не надано. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх дітей, що має істотне значення, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, а також права їх неповнолітніх дітей і шлюб може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою, зареєстрованого 13.03.2009 року Другим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №108. При цьому позивач посилався на те, що за час спільного життя між ними виявилась невідповідність характерів, істотна відмінність у поглядах на сімейне життя, було відсутнє взаєморозуміння. Шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинено і позивач не має наміру їх поновлювати. Він переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить їх інтересам. Також позивач повідомив, що від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. У судове засідання сторони, подали заяви про можливість розгляду справи за їх відсутності, при цьому позивач заявлені позовні вимоги підтримав і просив суд задовольнити позов, відповідачка заявила про визнання позовних вимог у повному обсязі. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 13.03.2009 року Другим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №108. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати, сім`я носить виключно формальний характер, майновий спір чи спір про місце проживання дитини у них відсутній. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх дитини, що має істотне значення, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, а також права їх неповнолітнього сина і шлюб може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою, зареєстрованого 13.07.2002 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №650. При цьому позивач посилався на те, що шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинено і він не має наміру їх поновлювати, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить їх інтересам. Також позивач повідомив, що від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. У судове засідання сторони подали заяви про можливість розгляду справи за їх відсутності, позивач заявлені позовні вимоги підтримав і просив суд задовольнити позов, відповідачка заявила про визнання позову в повному обсязі. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 13.07.2002 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №650. Від спільного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати, сім`я носить виключно формальний характер. Майновий спір чи спір у них відсутній. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін і шлюб може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою, зареєстрованого 14.01.2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис №27. При цьому позивач посилався на те, що за час спільного життя між ними виявилась невідповідність характерів, істотна відмінність у поглядах на сімейне життя, було відсутнє взаєморозуміння. Шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинено і позивач не має наміру їх поновлювати. Він переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить їх інтересам. Також позивач повідомив, що від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], котрий проживає з відповідачкою. У судове засідання сторони подали заяви про можливість розгляду справи за їх відсутності, при цьому позивач заявлені позовні вимоги підтримав і просив суд задовольнити позов, відповідачка заявила про визнання позовних вимог у повному обсязі. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14.01.2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис №27. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], котрий проживає з відповідачкою. Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати, дитина залишилась проживати з відповідачкою, сім`я носить виключно формальний характер, майновий спір чи спір про місце проживання дитини у них відсутній. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх дитини, що має істотне значення, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, а також права їх неповнолітнього сина і шлюб може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою, зареєстрованого 14.06.2003 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції, актовий запис №382. При цьому позивач посилався на те, що за час спільного життя між ними виявилась невідповідність характерів, істотна відмінність у поглядах на сімейне життя, було відсутнє взаєморозуміння. Шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинено і позивач не має наміру їх поновлювати. Він переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить їх інтересам. Також позивач повідомив, що від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], котрий проживає з відповідачкою. У судове засідання сторони подали заяви про можливість розгляду справи за їх відсутності, при цьому позивач заявлені позовні вимоги підтримав і просив суд задовольнити позов, відповідачка заявила про визнання позовних вимог у повному обсязі. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14.06.2003 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції, актовий запис №382. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], котрий проживає з відповідачкою. Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати, дитина залишилась проживати з відповідачкою, сім`я носить виключно формальний характер, майновий спір чи спір про місце проживання дитини у них відсутній. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх дітей, що має істотне значення, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, а також права їх неповнолітнього сина і шлюб може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою, зареєстрованого 14.06.2008 року, мотивуючи тим, що подружнє життя у них не склалося з причин непорозуміння одне одного, постійними сварками на цьому та побутовому ґрунті, у зв'язку з чим вони фактично припинили шлюбні відносини та проживають окремо. [PERSON] свої вимоги підтримав, просив шлюб між ними розірвати, а справу розглянути без його участі, про що надав до суду заяву. Відповідачка [PERSON] проти розірвання шлюбу не заперечувала, просила не давати строк на примирення, а справу розглянути без її участі, про що надала заяву. Приймаючи до уваги, що сторони в судове засідання не явилися, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони з 14.06.2012 року перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають малолітню дитину, яка проживає з відповідачкою. Між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги, у зв'язку з чим вони тривалий час проживають окремо, не підтримують фактичних шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства, при цьому обоє наполягають на розлученні. Враховуючи викладені обставини, суд вважає встановленим, що примирення між сторонами не можливе і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, у зв'язку з чим шлюб між ними необхідно розірвати, задовольнивши позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою, зареєстрованого 14.08.2010 року Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №438. При цьому позивач посилався на те, що за час спільного життя між ними виявилась невідповідність характерів, істотна відмінність у поглядах на сімейне життя, було відсутнє взаєморозуміння. Шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинено і позивач не має наміру їх поновлювати. Він переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить їх інтересам. Також позивач повідомив, що від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. У судове засідання сторони подали заяви про можливість розгляду справи за їх відсутності, при цьому позивач заявлені позовні вимоги підтримав і просив суд задовольнити позов, відповідачка заявила про визнання позовних вимог у повному обсязі. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14.08.2010 року Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №438. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати, сім`я носить виключно формальний характер, майновий спір чи спір про місце проживання дитини у них відсутній. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх дитини, що має істотне значення, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, а також права їх неповнолітнього сина і шлюб може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою, зареєстрованого 16.01.2009 року Першим Суворовським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції міста Одеси, актовий запис №17. При цьому позивач посилався на те, що за час спільного життя між ними виявилась невідповідність характерів, істотна відмінність у поглядах на сімейне життя, було відсутнє взаєморозуміння. Шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинено з жовтня 2013 року і позивач не має наміру їх поновлювати. Він переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить їх інтересам. Також позивач повідомив, що від шлюбу мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO], котра проживає з відповідачкою. У судове засідання позивач подав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, при цьому заявлені позовні вимоги підтримав і просив суд задовольнити позов. Відповідачка, після спливу наданого судом строку на примирення, у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, з клопотаннями про відкладення розгляду справи не зверталась. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 16.01.2009 року Першим Суворовським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції міста Одеси, актовий запис №17. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO]. Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства з жовтня 2013 року і не мають наміру їх поновлювати, дитина залишилась проживати з відповідачкою, сім`я носить виключно формальний характер, майновий спір чи спір про місце проживання дитини у них відсутній. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх дитини, що має істотне значення, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, а також права їх неповнолітньої дитини і шлюб може бути розірваний.

Outcome: approved