Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про припинення стягнення аліментів, які були стягнуті за рішенням Лисичанського міського суду від 11 лютого 2010 року на користь відповідача - [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Позов обґрунтовано тим, що після ухвалення вищевказаного рішення їх неповнолітня донька - [PERSON] знаходиться на утриманні позивача та сумісно проживає з ним за адресою: [ADDRESS]. Разом з цим, в пункті 2 прохальної частини позовної заяви позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду і до повноліття дитини (а.с. 4). Ухвалою суду від 28 лютого 2014 року позов в частині вимоги про стягнення з відповідача аліментів було залишено без розгляду за заявою позивача та розглянуто справу з її урахуванням. Позивач у судове засідання не з'явився, у наданій до суду письмовій заяві просив справу слухати за його відсутності, позов підтримав. Відповідач у судове засідання не з'явилась, у наданій до суду письмовій заяві позов визнала в частині припинення стягнення аліментів, справу просила слухати за її відсутності. Третя особа - [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надала. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 20 червня 1997 року , який був розірваний рішенням Лисичанського міського суду від 15 березня 2010 року (а.с. 5). Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Рішенням Лисичанського міського суду від 11 лютого 2010 року з позивача на користь відповідача були стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини всіх видів доходів позивача, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 січня 2010 року до повноліття дитини (а.с. 7). Згідно копії довідки КП «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора №1» від 18 грудня 2013 року неповнолітня [PERSON], [INFO] з жовтня 2013 року та по теперішній час знаходиться на утриманні батька - [PERSON] та сумісно проживає з ним за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). Відповідно до копії довідки Луганського обласного професійно-технічного училища - інтернату від 17 грудня 2013 року, [PERSON] навчається на першому курсі за спеціальністю - художник розпису по дереву з 05 листопада 2013 року по теперішній час та не перебуває на повному державному забезпеченні (а.с. 12). Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З аналізу ст. 192 СК України вбачається, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім'я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов'язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Водночас, відповідно до вимог ст. 181 СК України, аліменти на дитину сплачуються тому із батьків, з яким проживає дитина, та який її утримує. За таких обставин, суд, дослідивши обставини справи, враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, приймає визнання позову відповідачем та задовольняє позовні вимоги у повному обсязі. На підставі ст.ст. 180, 192 СК України,

Outcome: approved