Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення коштів. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що в 05.08.2014 між позивачем та відповідачем було укладено договір банківського вкладу «Універсальний» №В41-207430/Т, відповідно до умов якого, банк прийняв від позивача грошові кошти (вклад) у сумі 124525,07 грн. на строк зберігання з 05.08.2014 по 05.11.2014 під 13%. Крім того, 07.08.2014 між позивачем та відповідачем було укладено договір банківського вкладу «Універсальний» №В41-207471/Т, відповідно до умов якого, банк прийняв від позивача грошові кошти (вклад) у сумі 67489,00 грн. на строк зберігання з 07.08.2014 по 07.11.2014 під 13%. 21.08.2014 позивачем було подано заяву про дострокове розірвання договорів банківського вкладу «Універсальний» №В41-207430/Т та №В41-207471/Т, повернення вкладу та нарахованих відсотків. Однак, всупереч умовам договору, відповідачем не було виплачено позивачу грошові кошти за вищевказаними договорами. У зв`язку з наведеним, позивач вимушений звернутись із позовом про стягнення з відповідача на його користь заборгованість, в тому числі нараховані проценти, у розмірі 192156,57 грн. Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 31.10.2014 року задоволені позовні вимоги, розірвано договір банківського вкладу «Універсальний» №В41-207430/Т від 05.08.2014 та договір банківського вкладу «Універсальний» №В41-207471/Т від 07.08.2014, що укладені між ПАТ «Актабанк» та [PERSON] , стягнуто грошові кошти в сумі 192156,57 грн. та судові витрати в розмірі 1921,57 грн. Не погоджуючись із вищевказаним рішенням, представником відповідача подано заяву про перегляд заочного рішення суду. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16.07.2015 року скасовано заочне рішення суду від 31.10.2014 року та призначено справу до розгляду в загальному порядку. В судове засідання позивач не з`явилася, до суду направила заяву про підтримання позовних вимог та слухання справи у її відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України, оскільки позивач та його представники не заперечували проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Судом встановлено, що дійсно 05.08.2014 між позивачем та відповідачем було укладено договір банківського вкладу «Універсальний» №В41-207430/Т, відповідно до умов якого, банк прийняв від позивача грошові кошти (вклад) у сумі 124525,07 грн. на строк зберігання з 05.08.2014 по 05.11.2014 під 13%. Крім того, 07.08.2014 між позивачем та відповідачем було укладено договір банківського вкладу «Універсальний» №В41-207471/Т, відповідно до умов якого, банк прийняв від позивача грошові кошти (вклад) у сумі 67489,00 грн. на строк зберігання з 07.08.2014 по 07.11.2014 під 13%. Відповідно до п. 3.1.2. договору №В41-207430/Т від 05.08.2014 та №В41-207471/Т від 07.08.2014, вкладник має право достроково розірвати договір, відповідно до чинного законодавства України, повідомивши про це банк (письмово) не пізніше, ніж за два робочі дні до дати розірвання цього договору. 21.08.2014 позивачем було подано заяву про дострокове розірвання договорів банківського вкладу «Універсальний» №В41-207430/Т та №В41-207471/Т, повернення вкладу та нарахованих відсотків. Однак, всупереч умовам договору, відповідачем не було виплачено позивачу грошові кошти за вищевказаними договорами. У зв`язку з наведеним, позивач був вимушений звернутись із позовом про стягнення з відповідача на його користь заборгованість, в тому числі нараховані проценти, у розмірі 192156,57 грн. Як вбачається з матеріалів справи, Постановою Правління Національного банку України від 15.01.2015 № 19 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Актабанк» було вирішено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати ПАТ «Актабанк». 16.01.2015 року, на підставі Рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за №6 в ПАТ «Актабанк» розпочато процедуру ліквідації. Оскільки в ПАТ «Актабанк» запроваджено процедуру ліквідації, то позивачу, як кредитору, відповідно до ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 року №4452-VI протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду, необхідно заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Після цього на протязі строку, встановленого Законом №4452 буде сформовано реєстр кредиторів. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Відповідно до ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника. Згідно ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 року Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Разом з тим, згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником зобов`язання не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. З 18 грудня 2014 року ПАТ «Актабанк» розпочало виплати коштів вкладникам. Виплати коштів здійснювались протягом терміну дії тимчасової адміністрації через мережу відділень ПАТ «Банк Михайлівський». 31.12.2014 року позивачу було виплачено грошові кошти у сумі 200000,00 грн., гарантовані Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, що підтверджується меморіальними ордерами №349548, №349939, №349938, №349549 від 31.12.2014. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст. 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. В судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що відповідачем на рахунок позивача виплачено кошти в розмірі 200000,00 грн., які були заявлені в позовній заяві, в зв`язку з чим в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed