Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання розпорядження незаконним та скасування, поновлення на роботі, визнання таким, що працює в умовах трудового договору, укладеного на невизначений строк, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, посилаючись на те, що розпорядженням Чернівецького міського голови від 15.03.2004 року №190-к його було призначено на посаду головного лікаря Комунальної медичної установи «Міська стоматологічна поліклініка», директора територіального медичного об'єднання «Стоматологія», що належить до комунальної власності територіальної громади м. Чернівці. Розпорядженням Чернівецького міського голови від 29.03.2018 року № 240-к припинено дію трудового контракту та звільнено його з роботи з посади головного лікаря КМУ «Міська стоматологічна поліклініка», директора МТМО «Стоматологія» в зв'язку із закінченням строку дії трудового контракту ( п.2 ст.36 КЗпП України). Вважав зазначене розпорядження протиправним та незаконним, а також таким, що підлягає скасуванню. Трудовий договір з ним на виконання обов'язків головного лікаря КМУ «Міська стоматологічна поліклініка», директора ТМО «Стоматологія» був укладений Чернівецьким міським головою як представником територіальної громади м. Чернівці і Чернівецький міський голова видавав розпорядження як про призначення його на посаду, так і про звільнення від займаної посади (звільнення з роботи). Відповідно до розпорядження Чернівецького міського голови від 15.03.2004 року №190-к з ним було укладено контракт на термін з 16.03.2004 року по 15.03.2005 року. В подальшому розпорядженнями Чернівецького міського голови були внесені зміни в трудовий контракт, який було продовжено по 31.03.2018 року, а саме: розпорядженням від 03.02.2005 року №93-у дію трудового контракту було продовжено по 31.12.2007 року, розпорядженням від 23.12.2007 року № 2923-к дію трудового контракту було продовжено по 31.12.2010 року, розпорядженням від 14.12.2010 року № 943-к дію контакту було продовжено по 31.12.2013 року, також розпорядженням секретаря Чернівецької міської ради від 26.12.2013 року № 925-к дію трудового контракту продовжено по 31.03.2015 року. Всі трудові контракти укладались не з часу закінчення дії попереднього трудового контракту, а з 16.03.2004 року, тобто з моменту укладення першого трудового контракту. Трудові договори (контракти) між ним та міським головою неодноразово переукладалися впродовж більше десяти років і за правилами ст.39-1 КЗпПУ вважаються такими, що укладені на невизначений строк. Починаючи з дня призначення на посаду в порядку переведення, а саме: з 16.03.2004 року, він не писав ні міському голові ні секретарю ЧМР заяви про укладення з ним строкового трудового договору, після закінчення строку трудового договору трудові відносини фактично тривали і жодна із сторін не вимагала їх припинення, дія трудового договору є продовженою на невизначений строк. Відповідно до Статуту установи в редакції від 28.09.2001 року, чинній на день укладення контракту 16.03.2004 року, пунктом 7.3 визначено, що головний лікар призначається та звільняється міським головою за поданням управління охорони здоров'я. Вказаним Статутом установи не передбачалось, що умови праці і діяльності головного лікаря регламентуються трудовим контрактом. Відповідно до роз'яснення Міністерства праці та соціальної політики України від 03.02.2003 року №06/2-4/13, строковий трудовий договір може укладатися лише у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановленими на невизначений термін з урахуванням характеру роботи, умов її виконання або інтересів працівника. Робота на посаді головного лікаря стоматологічної поліклініки за своїм характером може і повинна була бути встановлена на невизначений строк. Згідно з ч.9 ст.16 Основ законодавства України про охорону здоров'я від 19.12.1992 року №2801-ХІІ в редакції, яка діяла на час укладення з ним трудових договорів у вигляді контракту, укладення контрактів передбачалося лише з керівниками державних закладів охорони здоров'я. Що стосується призначення на такі посади керівників комунальних закладів охорони здоров'я, то керівники таких закладів призначалися на посади шляхом укладення з ними трудового договору на невизначений строк, а в укладеному 16.03.2004 року строковому договору, який неодноразово переукладався в основному визначалися умови матеріального забезпечення. Станом на 16.03.2004 року умова про строковість контракту і конкретний строк його дії не було встановлено діючим законодавством. Обов'язкове укладення контракту, передбачене тільки із новопризначеним керівником комунального закладу охорони здоров'я при призначенні його на таку посаду здійснюється лише 16.10.2014 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №642 від 16.10.2014 року, а з 01.01.2012 року набрали чинності окремі положення Закону України «Про внесення змін до Основ законодавства України про охорону здоров'я щодо удосконалення надання медичної допомоги» від 07.07.2011 року №3611-VІ, де цим Законом вперше відповідно до ч.9 ст.16 Основ законодавства України про охорону здоров'я передбачалось, що керівники державних, комунальних закладів охорони здоров'я призначаються на посаду шляхом укладення з ними контракту. Розпорядженням міського голови від 04.08.2014 року №720-к внесено зміни в трудовий контракт Чернівецького міського голови, виклавши його в поточній редакції від 01.08.2014 року №1479, на термін з 01.08.2014 року по 31.03.2015 року. Він не писав жодної заяви до роботодавця про укладення з ним строкового контракту, не вказував строк, на який прийняти його на роботу, так як із 16.03.2004 року діяв трудовий договір, укладений на невизначений строк. Окрім того, станом на 01.08.2014 року діяв трудовий контракт від 01.01.2014 року №1447, укладений із секретарем міської ради Михайлішиним В.М., в який не були внесені зміни розпорядженням від 04.08.2014 року № 720-к. В подальшому міський голова своїм розпорядженням від 16.03.2015 року №178-к дію трудового контракту в редакції від 01.08.2014 року №1479 припинено у зв'язку із закінченням строку дії трудового контракту з 31.03.2015 року. Трудовий контракт в редакції від 01.01.2014 року №1447 (який паралельно діяв із трудовим контрактом від 01.08.2014 року) діяв з 01.09.2004 року, в нього не були внесені зміни, він не був припинений, та враховуючи, що він декілька разів в силу ст.39-1 КЗпП України переукладався, вважається укладеним на невизначений строк, та відповідно він вважається таким, що працює в умовах трудового договору, укладеного на невизначений строк. Він ознайомився із розпорядженням від 16.03.2015 року № 178-к лише 18.05.2015 року, коли й отримано його установою. В порушення вимог ст.39-2 КЗпП України, без попередження його за два місяці про його звільнення, цим розпорядженням припинено дію трудового контракту в редакції від 01.08.2014 року, укладеного на невизначений строк на підставі п.2 ст.36 КЗпП України з ініціативи роботодавця, чим також грубо порушено його трудові права. З цих підстав, враховуючи, що станом на 16.03.2015 року (на день винесення розпорядження № 178-к) діяв також трудовий контракт в редакції від 01.01.2014 року №1447, який законодавством визначений укладеним на невизначений строк, а його обов'язки головного лікаря та директора продовжуються - розпорядження міського голови від 16.03.2015 року за №178-к не породжувало ніяких наслідків, так як воно в силу закону є нікчемним, так як воно спрямовано на порушення його конституційних прав і свобод (ст.228 ЦК України), а дія трудового контракту від 16.03.2004 року в редакції від 01.01.2014 року була безстроковою. Розпорядженням Чернівецького міського голови від 18.03.2015 року №191-к його було призначено на посаду головного лікаря КМУ «Міська стоматологічна поліклініка», директора МТМО «Стоматологія» за трудовим контрактом по 31.03.2018 року. Жодної заяви до міського голови в 2015 році, про укладення з ним строкового трудового договору або ж про його продовження він не писав та не подавав, так як вважав, що працює в умовах трудового договору, укладеного на невизначений строк у відповідності до вимог ст.39-1 КЗпП України та винесення розпоряджень від 16 та від 18 березня 2015 року була форма продовження трудового контракту від 16.03.2004 року, про що також свідчать всі дії по його вчиненню. Волевиявлення роботодавця про продовження з ним дії трудового контракту від 16.03.2004 року в редакції від 01.01.2014 року, оформлено розпорядження від 18.03.2015 року №191-к та укладення з ним трудового контракту здійснено за 13 днів до завершення дії попереднього контракту (до 31.03.2015 року), що є ще одним свідченням нікчемності розпорядження від 16.03.2015 року про припинення дії трудового контракту та безперервності виконання ним обов'язків головного лікаря стоматологічної поліклініки. Його безстроковий трудовий договір не став строковим в 2015 році, а тому і його звільнення 31.03.2018 року розпорядженням від 29.03.2018 року є протиправним та незаконним. Він з 16.03.2004 року по 31.03.2018 року безперервно виконував обов'язки головного лікаря КМУ «Міська стоматологічна поліклініка», директора МТМО «Стоматологія». 30.01.2018 року, за два місяці до 31.03.2018 року, він звернувся до Чернівецького міського голови із письмовою заявою, в якій просив його продовжити з ним дію трудового договору (контракту) на виконання обов'язків головного лікаря КМУ «Міська стоматологічна поліклініка», директора МТМО «Стоматологія» та вважати його таким, що працює в умовах трудового договору, укладеного на невизначений строк, однак міський голова повідомив, що вирішення питання про його подальше працевлаштування буде здійснено у відповідності до вимог закону. Листом від 30.03.2018 року №с-772-01/10 заступник міського голови з питань діяльності виконавчих органів міської ради Паскар О. зазначив, що його було завчасно повідомлено про намір припинити контракт від 01.04.2015 року, термін дії якого з 01.04.2015 року по 31.03.2018 року, у зв'язку із закінченням дії трудового контракту. Листом від 30.01.2018 року №01/02-06/221 (вх. № 74 від 31.01.2018 року), міський голова повідомив, що з 31.03.2018 року буде припинено дію трудового контракту (строкового трудового договору) від 01.04.2015 року №1523 та звільнено його з посади головного лікаря КМУ «Міська стоматологічна поліклініка», директора МТМО «Стоматологія» в зв'язку із закінченням дії трудового контракту (п.2 ст.36 КЗпП України). Із вказаним листом-повідомленням він ознайомився 01.02.2018 року. Також листом від 30.01.2018 року міським головою повідомлено, що відповідно до вимог ст.16 Закону України «Про Основи законодавства України про охорону здоров'я» від 19.11.1992 року №2801, постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2017 року №1094 «Про затвердження Порядку проведення конкурсу на заняття посади керівника державного, комунального закладу охорони здоров'я», він може брати участь у конкурсі на заміщення вакантної посади головного лікаря КМУ «Міська стоматологічна поліклініка», директора МТМО «Стоматологія». Розпорядженням Чернівецького міського голови від 29.03.2018 року №240-к припинено дію трудового контракту та звільнено його з посади головного лікаря КМУ «Міська стоматологічна поліклініка», директора МТМО «Стоматологія» в зв'язку із закінченням строку дії трудового контракту (п.2 ст.36 КЗпП України). Вказане розпорядження, відповідно до вх. № 235, надійшло до установи 03.04.2018 року, про що також свідчить запис на ньому. Однак, починаючи з 30.03.2018 року за станом здоров'я, по сьогоднішній день, він перебуває на лікарняному, про що повідомлено роботодавця, в той час як відповідно до ч.3 ст.40 КЗпП України звільнення працівника з роботи в період тимчасової непрацездатності не допускається. За своїм освітнім рівнем він має вищу медичну освіту, стаж роботи в галузі охорони здоров'я більше 23 років та досвід роботи з організації управління охороною здоров'я більше 14 років. За період з березня 2004 року по даний час (протягом 14 років) він працював на посаді головного лікаря КМУ «Міська стоматологічна поліклініка», директора міського територіального медичного об'єднання «Стоматологія», належним чином виконував покладені на нього трудовим договором обов'язки. 23.06.2014 року він підтвердив кваліфікацію з ортопедичної стоматології вищої категорії, 24.02.2017 року закінчив курси підвищення кваліфікації, 05.06.2013 року отримав посвідчення про підтвердження кваліфікації лікаря з організації і управління охороною здоров'я вищої категорії, 28.04.2017 року та 31.10.2017 року пройшов курси проходження підвищення кваліфікації з організації і управління охороною здоров'я, має вчене звання «Кандидат медичних наук», Почесне звання «Заслужений лікар України». 15.02.2018 року він успішно пройшов проведену міською радою атестацію як керівник комунального закладу. Відповідна кваліфікація лікаря-стоматолога вищої категорії та з організації управління охорони здоров'я ним також підтверджена. Не зважаючи на його тривалий та бездоганний стаж роботи в медичній галузі та на посаді головного лікаря стоматологічної поліклініки, роботодавець не запропонував йому іншої посади, не забезпечив дотримання основних гарантій працівника при звільненні, поряд із тим, що він має додаткові гарантії як інваліда війни, передбачені ч.1 ст.19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів України» від 21.03.1991 року № 875, чим позбавив його та його сім'ю, в складі якої двоє неповнолітніх дітей, права на працю і засобів до існування. Вважав, що його звільнення є незаконним та таким, що підлягає скасуванню, а тому його слід поновити на роботі на посаді головного лікаря КМУ «Міська стоматологічна поліклініка» та директора МТМО «Стоматологія». Згідно з ч.2 ст.235 КЗпПУ при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи. Відповідно до частини 3 пункту 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку виходячи із заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100. Згідно пункту 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених законодавством, - на число календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених законодавством,- на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Відповідно до довідки про розмір його доходів за лютий, березень 2018 року в лютому та березні ним відпрацьовано 19 робочих днів. В цьому періоді нарахована заробітна плата в такому розмірі: лютий - відрядна оплата в сумі 533,40 грн., премія за ІV квартал в сумі 7292,57 грн., за один місяць сума 2430,86 грн. (7292,57 грн. : 3 міс., а всього сума 2964,26 грн.); березень - по окладу в сумі 6593,88 грн., надбавка за вислугу років в сумі 1978,16 грн., доплата за науковий ступінь в сумі 989,08 грн., надбавка 50% в сумі 3296,94 грн., доплата за звання в сумі 1318,78 грн., відрядна оплата в сумі 1092,20 грн., а всього в березні 2018 року дохід складає 15269,04 грн. Загальний розмір доходу за два місяці складає 18233,30 грн. (15269,04+ 964,26). Одноденний розмір заробітної плати складає 959,65грн. (18233,30 грн. : 19 днів). Головним розпорядником коштів є управління охорони здоров'я Чернівецької міської ради, а МТМО «Стоматологія» є розпорядником нижчого рівня (другого рівня відповідно до мережі), до складу якого входить КМУ «Міська стоматологічна поліклініка» та централізована бухгалтерія. КМУ «Міська стоматологічна поліклініка» безпосередньо здійснює нарахування та виплату заробітної плати працівникам, в тому числі головному лікарю (керівнику) в межах затверджених видатків на оплату праці в кошторисі установи. Таким чином, саме КМУ «Міська стоматологічна поліклініка» виступає відповідачем щодо виплати йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу в разі поновлення його на роботі. А тому просив визнати незаконним та скасувати розпорядження Чернівецького міського голови О.Каспрука від 29.03.2018 року №240-к «Про звільнення [PERSON] - головного лікаря КМУ «Міська стоматологічна поліклініка», директора МТМО «Стоматологія»; поновити його на роботі на посаді головного лікаря Комунальної медичної установи «Міська стоматологічна поліклініка», директора міського територіального медичного об'єднання «Стоматологія» з 31 березня 2018 року; визнати його таким, що працює в умовах трудового договору, укладеного на невизначений строк на виконання обов'язків головного лікаря КМУ «Міська стоматологічна поліклініка», директора МТМО «Стоматологія»; стягнути з КМУ «Міська стоматологічна поліклініка» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з розрахунку 959,65 грн. одноденної заробітної плати та допустити негайне виконання судового рішення в частині виплати середнього заробітку за один місяць та в частині поновлення на роботі. Представники позивача в судовому засіданні позов підтримали і в своїх поясненнях підтвердили обставини, викладені в позовній заяві. Представник Чернівецького міського голови в судовому засіданні позов не визнала і в своїх поясненнях підтвердила обставини, викладені у письмовому відзиві. Представник Чернівецького міського голови та Чернівецької міської ради в судовому засіданні позов не визнав і в своїх поясненнях підтвердив обставини, викладені у письмовому відзиві. Представник відповідача Комунальної медичної установи «Міська стоматологічна поліклініка» в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення. Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об'єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста. Частиною 4 ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено повноваження сільського, селищного, міського голови. Відповідно до п.п. 10, 20 ч.4 ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова, зокрема, призначає на посади звільняє з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ, організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, крім керівників дошкільних, загальноосвітніх та позашкільних навчальних закладів; видає розпорядження у межах своїх повноважень. Згідно з п.8 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова, голова районної у місті, районної, обласної ради в межах своїх повноважень видає розпорядження. Відповідно до ч.5 ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова несе персональну відповідальність за здійснення наданих йому законом повноважень. Судом встановлено, що розпорядженням Чернівецького міського голови від 15.03.2004 року №190-к (а.с.29) позивача [PERSON] призначено на посаду головного лікаря Комунальної медичної установи «Міська стоматологічна поліклініка», директора територіального медичного об'єднання «Стоматологія», що належить до комунальної власності територіальної громади м. Чернівці, на термін з 16.03.2004 року по 15.03.2005 року включно, в порядку переведення п.5 ст.36 КЗпПУ. Розпорядженням Чернівецького міського голови від 29.03.2018 року № 240-к (а.с.30) припинено дію трудового контракту (строкового трудового договору), звільнивши позивача [PERSON] з посади головного лікаря КМУ «Міська стоматологічна поліклініка», директора МТМО «Стоматологія» 31 березня 2018 року в зв'язку із закінченням строку дії трудового контракту (п.2 ст.36 КЗпП України). Відповідно до розпорядження Чернівецького міського голови від 15.03.2004 року №190-к з позивачем було укладено контракт на термін з 16.03.2004 року по 15.03.2005 року. В подальшому розпорядженнями Чернівецького міського голови були внесені зміни в трудовий контракт, який було продовжено по 31.03.2018 року, а саме: розпорядженням від 03.02.2005 року №93-у дію трудового контракту було продовжено по 31.12.2007 року, розпорядженням від 23.12.2007 року № 2923-к дію трудового контракту було продовжено по 31.12.2010 року, розпорядженням від 14.12.2010 року № 943-к дію контакту було продовжено по 31.12.2013 року, також розпорядженням секретаря Чернівецької міської ради від 26.12.2013 року № 925-к дію трудового контракту продовжено по 31.03.2015 року. За таких обставин, суд вважає, що звільнення позивача з посади головного лікаря Комунальної медичної установи «Міська стоматологічна поліклініка», директора міського територіального медичного об'єднання «Стоматологія» з 31.03.2018 року є незаконним, оскільки діє трудовий контракт від 01.01.2014 року № 1447, укладений із секретарем міської ради Михайлішиним В.М., в який не було внесено зміни розпорядженням міського голови від 04.08.2014 року № 925-к і який не припинив свою дію. Відповідно до частин 8, 9 статті 16 Основ законодавства України про охорону здоров'я у редакції, чинній станом на 29.03.2018р. призначення на посаду та звільнення з посади керівника закладу охорони здоров'я здійснюються відповідно до законодавства. Керівники державних та комунальних закладів охорони здоров'я призначаються на посаду уповноваженим виконавчим органом управління власника закладу охорони здоров'я на конкурсній основі шляхом укладання з ними контракту на строк від трьох до п'яти років. Порядок проведення конкурсу на зайняття посади керівника державного, комунального закладу охорони здоров'я та порядок укладання контракту з керівником державного, комунального закладу охорони здоров'я, а також типова форма такого контракту затверджуються Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року № 642 з змінами внесеними згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 1077 від 27.12.2017р., затверджена Типова форма контракту з керівником державного, комунального закладу охорони здоров'я. Частиною 2 п. 27 цієї Типової форми передбачено, що якщо після закінчення строку дії цього контракту трудові відносини фактично тривають і жодна із Сторін не вимагає їх припинення, дія цього контракту вважається продовженою на строк, на який його було укладено. Трудовий контракт від 01.01.2014 року № 1447, укладений позивачем із секретарем міської ради Михайлішиним В.М., який на той час виконував обов'язки Чернівецького міського голови, мав термін дії з 01.01.2014р. по 31.03.2015р., тобто один рік і три місяці і не був ніким розірваний та припинений. Оскільки трудові відносини позивача фактично тривали, сторони цього трудового контракту не вимагали їх припинення, відповідно дія цього контракту неодноразово вважалась продовженою на строк, на який його було укладено - тобто на строк з 01.04.2015р. по 30.06.2016р., з 01.07.2016р. по 30.09.2017р., а в даний час вважається продовженою з 01.10.2017р. по 31.12.2018р. Також судом встановлено, що 30.01.2018р. позивач звертався до Чернівецького міського голови з заявою про продовження дії трудового договору з ним. Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Київської міської ради професійних спілок щодо офіційного тлумачення ч. 3 ст. 21 КЗпП України від 9 липня 1998 р. № 12-рп/98 було дано офіційне тлумачення терміну «законодавство». Так, Конституційний Суд України дійшов висновку, що термін «законодавство», який вживається в ч. 3 ст. 21 Кодексу законів про працю України щодо визначення сфери застосування контракту як особливої форми трудового договору, потрібно розуміти так, що ним охоплюються закони України, чинні міжнародні договори України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також постанови Верховної Ради України, укази Президента України, декрети і постанови Кабінету Міністрів України, прийняті в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України і законів України. Тобто Конституційний Суд України фактично став на позицію тлумачення поняття «законодавство» у широкому значенні. Відповідно до частин 8, 9 статті 16 Основ законодавства України про охорону здоров'я у редакції, чинній станом на 29.03.2018р. призначення на посаду та звільнення з посади керівника закладу охорони здоров'я здійснюються відповідно до законодавства. Керівники державних та комунальних закладів охорони здоров'я призначаються на посаду уповноваженим виконавчим органом управління власника закладу охорони здоров'я на конкурсній основі шляхом укладання з ними контракту на строк від трьох до п'яти років. Порядок проведення конкурсу на зайняття посади керівника державного, комунального закладу охорони здоров'я та порядок укладання контракту з керівником державного, комунального закладу охорони здоров'я, а також типова форма такого контракту затверджуються Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року № 642 з змінами внесеними згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 1077 від 27.12.2017р., затверджена Типова форма контракту з керівником державного, комунального закладу охорони здоров'я. Згідно з п. 25 цієї Типової форми за два місяці до закінчення строку дії цього контракту він може бути продовжений за згодою Сторін відповідно до законодавства. Отже посилання представників Чернівецького міського голови та Чернівецької міської ради на те, що з позивачем не міг бути продовжений контракт є безпідставними оскільки чинне трудове законодавство України передбачає можливість продовження дії строкового контракту з керівником державного, комунального закладу охорони здоров'я і не містить вимоги обов'язкового його припинення і проведення в подальшому конкурсу на цю посаду. Суд вважає, що положення частин 8, 9 статті 16 Основ законодавства України про охорону здоров'я у редакції, чинній станом на 29.03.2018р. про те, що керівники державних та комунальних закладів охорони здоров'я призначаються на посаду уповноваженим виконавчим органом управління власника закладу охорони здоров'я на конкурсній основі шляхом укладання з ними контракту, стосуються в першу чергу тих осіб, які вперше призначаються на посаду. Постановою Верховної Ради України від 04.02.1994 року № 3933-ХІІ ратифіковано Конвенцію МОП № 158 про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця 1982 року. Відповідно до статті 2 Конвенції ця Конвенція поширюється на всі галузі економічної діяльності та всіх осіб, які працюють за наймом, в тому числі і на працівників, найнятих за договором при прийняття на певний термін чи для виконання певної роботи. Стаття 3 Конвенції передбачає, що за метою цієї Конвенції терміни «звільнення» та «припинення трудових відносин» означають припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця. Відповідно до статті 4 Конвенції трудові відносини з працівниками не припиняються, якщо тільки немає законних підстав для такого припинення, пов'язаного із здібностями чи поведінкою працівника або викликаного виробничою потребою підприємства, установи чи служби. Таким чином, власник або уповноважений ним орган (роботодавець) має право припинити трудові відносини в односторонньому порядку (за своєю ініціативою) з працівником, який виконує роботу, зокрема, за строковим трудовим договором, лише у випадках, які зазначені в статті 4 Конвенції (наприклад, в зв'язку з недостатньою кваліфікацією працівника або станом здоров'я, які перешкоджають продовженню роботи; в зв'язку з порушенням працівником трудової дисципліни (невиконанням трудових обов'язків) або ж в зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Як встановлено судом, позивач [PERSON] за своїм освітнім рівнем має вищу медичну освіту, стаж роботи в галузі охорони здоров'я більше 23 років та досвід роботи з організації управління охороною здоров'я більше 14 років. За період з березня 2004 року по даний час (протягом 14 років) він працював на посаді головного лікаря КМУ «Міська стоматологічна поліклініка», директора міського територіального медичного об'єднання «Стоматологія», що підтверджується копією трудової книжки (а.с.26-28). 23.06.2014 року позивач підтвердив кваліфікацію з ортопедичної стоматології вищої категорії, 24.02.2017 року закінчив курси підвищення кваліфікації, 05.06.2013 року отримав посвідчення про підтвердження кваліфікації лікаря з організації і управління охороною здоров'я вищої категорії, 28.04.2017 року та 31.10.2017 року пройшов курси проходження підвищення кваліфікації з організації і управління охороною здоров'я, має вчене звання «Кандидат медичних наук», Почесне звання «Заслужений лікар України», що підтверджується копіями посвідчень, копією диплому та відомостями про проходження підвищення кваліфікації (а.с.21-25, 31-34). Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає, або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у вибору професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. А тому суд вважає, що Чернівецький міський голова, враховуючи заяви позивача про продовження строку дії трудового контракту, за два місяці до закінчення строку дії контракту повинен був перевірити наявність підстав для можливого його продовження ( зокрема позитивні чи негативні результати роботи позивача на посаді головного лікаря, інші важливі обставини ), а не безумовно припиняти його дію та звільняти позивача з посади. Представниками Чернівецького міського голови та Чернівецької міської ради суду не було надано жодних доказів, які б свідчили про негативні результати роботи позивача на посаді головного лікаря. Вищенаведене на думку суду свідчить про незаконність розпорядження Чернівецького міського голови про припинення дії трудового контракту та звільнення позивача з посади головного лікаря Комунальної медичної установи «Міська стоматологічна поліклініка», директора міського територіального медичного об'єднання «Стоматологія». Згідно з ч.2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи. В зв'язку з незаконним звільненням з роботи з 31 березня 2018 року позивач перебуває у вимушеному прогулі. Відповідно до частини 3 пункту 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку виходячи із заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100. Згідно пункту 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених законодавством, - на число календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених законодавством,- на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Відповідно до довідки про розмір доходів позивача [PERSON] за лютий та березень 2018 року (а.с.20) в лютому та березні позивачем відпрацьовано 19 робочих днів. В цьому періоді нарахована заробітна плата в такому розмірі: лютий - відрядна оплата в сумі 533,40 грн., премія за ІV квартал в сумі 7292,57 грн., а за один місяць сума 2430,86 грн. (7292,57 грн. : 3 міс., а всього сума 2964,26 грн.); березень - по окладу в сумі 6593,88 грн., надбавка за вислугу років в сумі 1978,16 грн., доплата за науковий ступінь в сумі 989,08 грн., надбавка 50% в сумі 3296,94 грн., доплата за звання в сумі 1318,78 грн., відрядна оплата в сумі 1092,20 грн., а всього в березні 2018 року дохід складає 15269,04 грн. Загальний розмір доходу за два місяці складає 18233,30 грн. (15269,04+964,26). Одноденний розмір заробітної плати складає 959,65грн. (18233,30 грн. : 19 днів). Відповідно до норм тривалості робочого часу в 2018 році в квітні кількість робочих днів - 20; в травні - 20; в червні - 20, в липні (до 04.07.2018 року) - 3 дні, всього кількість днів вимушеного прогулу становить 63 робочі дні. Враховуючи розмір одноденної заробітної плати 959,65 грн., розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу 60457,95 грн. Відповідно до ст. 97 Бюджетного кодексу України фінансування охорони здоров'я здійснюється за рахунок медичної субвенції. Медична субвенція спрямовується на видатки місцевих бюджетів, передбачені у пункті 3 частини першої статті 89 та пункті 3 частини першої статті 90 цього Кодексу, для оплати поточних видатків, крім видатків на оплату комунальних послуг та енергоносіїв. Для здійснення програм та заходів, які реалізуються за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів. За обсягом наданих прав розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня. (п 1 ст.22 Бюджетного Кодексу України) Головним розпорядником коштів є управління охорони здоров'я Чернівецької міської ради, а міське територіальне медичне об'єднання «Стоматологія» є розпорядником нижчого рівня (другого рівня відповідно до мережі), до складу якого входить комунальна медична установа « Міська стоматологічна поліклініка» та централізована бухгалтерія. Таким чином, КМУ «Міська стоматологічна поліклініка» безпосередньо здійснює нарахування та виплату заробітної плати працівникам, в тому числі головному лікарю (керівнику) в межах затверджених видатків на оплату праці в кошторисі установи. За таких обставин, суд вважає, що з КМУ «Міська стоматологічна поліклініка» на користь [PERSON] необхідно стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 60457,95 грн. за вирахуванням суми податку та інших обов'язкових платежів. Крім того, враховуючи часткове задоволення позову, з міського бюджету Чернівецької міської ради на користь держави має бути стягнутий судовий збір в сумі 2114,40 грн. Згідно з ст. 430 ч.1 п. 4 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника. А тому, на думку суду, необхідно допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення [PERSON] на роботі на посаді головного лікаря Комунальної медичної установи «Міська стоматологічна поліклініка», директора міського територіального медичного об'єднання «Стоматологія». Що ж стосується позовної вимоги позивача про визнання таким, що працює в умовах трудового договору, укладеного на невизначений строк, то підстав для її задоволення немає у зв'язку з наступним. Відповідно до статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Пунктом 3 Положення про порядок укладення контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 1994 року № 170, прийняття (наймання) на роботу працівників шляхом укладання з ними контракту власником або уповноваженим ним органом, громадянином може здійснюватись у випадках, прямо передбачених законами. Відповідно до частин 8, 9 статті 16 Основ законодавства України про охорону здоров'я у редакції, чинній станом на 29.03.2018р. призначення на посаду та звільнення з посади керівника закладу охорони здоров'я здійснюються відповідно до законодавства. Керівники державних та комунальних закладів охорони здоров'я призначаються на посаду уповноваженим виконавчим органом управління власника закладу охорони здоров'я на конкурсній основі шляхом укладання з ними контракту на строк від трьох до п'яти років. Порядок проведення конкурсу на зайняття посади керівника державного, комунального закладу охорони здоров'я та порядок укладання контракту з керівником державного, комунального закладу охорони здоров'я, а також типова форма такого контракту затверджуються Кабінетом Міністрів України. Згідно з ч.3 ст.21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Положеннями пункту 8 статті 36 КЗпП України передбачено, що підставою припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом. Нормами частин першої, четвертої статті 65 ГК України передбачено, що управління підприємством здійснюється відповідно до його установчих документів на основі поєднання прав власника щодо господарського використання свого майна й участі в управлінні трудового колективу. У разі найму керівника підприємства з ним укладається договір (контракт), в якому визначається строк найму, права, обов'язки і відповідальність керівника, умови його матеріального забезпечення, умови звільнення його з посади, інші умови найму за погодженням сторін. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що на заклади охорони здоров'я поширюються права та обов'язки юридичних осіб, а керівники закладів охорони здоров'я, що є комунальною власністю, призначаються органом виконавчої влади, відповідними органами управління охорони здоров'я за попереднім погодженням з місцевими органами виконавчої влади. При домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за пунктом 1 статті 36 КЗпП України (за згодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника (пункт 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів»). Судом встановлено, що позивач, працюючи на посаді головного лікаря Комунальної медичної установи «Міська стоматологічна поліклініка» не оспорював умови контракту і не заперечував проти форми укладення трудового договору, в зв'язку з чим відсутні передбачені частиною другою статті 39-1 КЗпП України підстави длявизнання його таким, що працює в умовах трудового договору, укладеного на невизначений строк. Отже позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими і задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: partial