Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк» про захист прав споживача, відповідно до якого просив суд визнати неправомірними дії ПАТ «Укрсоцбанк» щодо відмови від проведення реструктуризації зобов»язання позивача за його кредитним договором на умовах 50\\50 та змінити умови зобов»язального правовідношення, яке виникло на підставі Договору кредиту № 389\\25\\12-Ж, укладеного 07.12.2006 р. між [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк», на умовах публічного оголошення Банком реструктуризації валютних кредитів за умовами 50\\50. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами у справі був укладений Кредитний догові. На офіційному сайті ПАТ «Укрсоцбанк» опублікована програма реструктуризації валютних кредитів, а саме списання 50% заборгованості за кредитним договором. Під умови даної програми [PERSON] підпадає, в зв»язку з чим 29.05.2015 р. він звернувся до Банку зі зверненням про прийняття пропозиції Банку та клопотання про проведення реструктуризації кредитної заборгованості. На момент звернення до суду позивач не отримав відповіді від Банку, що [PERSON] розцінює як відмову у проведенні реструктуризації його зобов»язання, що порушує його права. В ході судового розгляду представник позивача підтримала позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просила суд позов задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві, посилаючись на те, що пропозиція Банку щодо можливості реструктуризації валютних кредитів на умовах 50\\50, опублікована на офіційному сайті ПАТ «Укрсоцбанк» є публічною і Банк не має права відмовити в укладенні договору про реструктуризацію заборгованості, однак, в зв»язку з неприязними відносинами, які склались між позивачем і представниками Банку, даний договір не був з ним укладеним і відповідь на його заяву надана не була. Представник відповідача в ході судового розгляду заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що рішення щодо реструктуризації заборгованості за кредитними договорами, укладеними в іноземній валюті, вирішується на кредитному комітеті і таке рішення за заявою [PERSON] не приймалось. Крім того, представник відповідача зазначила, що реструктуризація заборгованості це право Банку, а не його обов»язок. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Згідно з ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що між [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк» 07.12.2006 р. був укладений Договір кредиту № 389\\25\\12-Ж, відповідно до умов якого позивачу надано кредит в розмірі 60000 доларів США зі сплатою 12,5% річних та повернення суми Кредиту 06.12.2021 року. Позичальник зобов»язався відповідно до п.п.3.3.7, 3.3.8 Договору кредиту своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом та в повному обсязі повернути кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання. Як встановлено в ході судового розгляду, позичальник не виконав належним чином свої зобов»язання за кредитним договором, внаслідок чого у нього виникла заборгованість по поверненню кредитних коштів та нарахованих відсотків. На офіційному сайті ПАТ «Укрсоцбанк» була опублікована програма реструктуризації валютних кредитів за опцією 50\\50, відповідно до якої Банк пропонував валютним позичальникам із загальною заборгованістю до 150 тисяч умовних одиниць в валюті кредиту (доларів США\\швейцарських франків\\Євро) скористатися реструктуризацією за умовами 50\\50 - при внесенні певної суми на погашення заборгованості, банк списує з позичальника на таку ж суму в якості бонуса. Також Банком були опубліковані умови даної акції для різних груп кредитів, а також визначені обов»язкові документи, які повинен надати позичальник для застосування тимчасової опції. Зазначена програма діяла до 31.12.2015 р. 29.05.2015 р. [PERSON] звернувся з заявою до банку про реструктуризацію кредитної заборгованості за Договором кредиту № 389\\25\\12-Ж та просив повідомити про прийняте рішення. Будь-яких документів, визначених як обов»язкові для застосування тимчасової опції позивачем до заяви не додавалось. 13.07.2015 р. повторно звернувся до Банку з проханням повідомити про рішення щодо можливості застосування до нього програми реструктуризації кредитної заборгованості за опцією 50\\50 і зобов»ячався надати на вимогу Банку необхідні документи. 23.10.2015 р. [PERSON] втретє звернувся до Банку щодо реструктуризації заборгованості за Договором кредиту та надав документи, необхідні для прийняття зазначеного рішення, визначені в публічній пропозиції Банку. Як встановлено судом, відповідь надана позивачу з боку Банку не була, оскільки зазначені обставини в порушення вимог ст..ст. 10, 60 ЦПК України не були спростовані Банком. Реструктуризація - комплекс заходів, який передбачає зміну умов кредитного договору у зв'язку з наявними або можливими фінансовими труднощами боржника з метою створення сприятливих умов для виконання ним зобов'язань за цим кредитним договором. Варіантами проведення реструктуризації є: зміни валюти виконання зобов'язання за кредитним договором; зміни графіка погашення заборгованості (строків, у тому числі кінцевого терміну, та сум погашення основного боргу, сплати процентів/комісій) за кредитним договором; зменшення розміру процентної ставки, комісій за кредитним договором; інші варіанти, у тому числі прощення частини основного боргу, нарахованих процентів/комісій, скасування (повністю або частково) нарахованих фінансових санкцій (штрафів, пені, неустойки) за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором (постанова НБУ від 21 липня 2015 року № 467 «Про схвалення Методичних рекомендацій щодо роботи банків з боржниками - фізичними особами, у яких виникли/можуть виникнути фінансові труднощі». Тобто, із зазначеного визначення реструктуризації заборгованості вбачається, що проведення реструктуризаціє передбачає зміну умов договору. Пунктом 12 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що кредитодавець має право проводити за погодженням із споживачем реструктуризацію заборгованості за договором про надання споживчого кредиту. Відповідно до положень ст..626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. . У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (ст..627 ЦК України). Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.. На підставі ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства суд приходить до висновку, що реструктуризація заборгованості є правом банку, я не його обов»язком і передбачає відповідну зміну умов договору, шляхом укладення відповідних угод між сторонами за їх спільною згодою або за рішенням суду при наявності підстав, визначених ч.2 ст.652 ЦК України. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази і встановлені судом обставини, суд не вбачає підстав для задоволення позову в повному обсязі. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст..88 ЦПК України.

Outcome: dismissed