Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про встановлення факту прийняття спадщини і визнання права власності на: земельну ділянку № 123, масив 11, площею 2,84 га, що розташована на території Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІУ-ОД № 059515, та надавалась для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 22/13 та майнового паю розміром 7321,50 гривень майна пайового фонду СВК «Дністровець», який належав [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на майновий пай серії ОД-V № 50 від 15.07.2002 року, вказуючи, що 29.12.2010 року померла його рідна мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді вищезазначеного майна, на яке він претендує як єдиний спадкоємець за заповітом, оскільки спадкоємців інших черг за законом, заповітом або спадкоємців які б мали право на обовязкову спадкову частку, не має, оскільки його батько [PERSON] відмовився від спадщини на його користь. Оформити свої спадкові права нотаріально позивач не може в зв'язку з тим, що ним був пропущений строк для подачі заяви про прийняття спадщини, у зв'язку з чим позивач звертається до суду. Позивач в судове засідання не зявився, представив заяву згідно якої уточнені позовні вимоги підтримав та просив справу розглядати за його відсутністю. Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав заяву згідно якої просив розглянути справу за його відсутністю, не заперечуючи проти позовних вимог. Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявився, згідно заяви з позовом погодився та просив справу розглядати за його відсутністю. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 10 липня 2014 року померла рідна мати позивача [PERSON], якою 27.03.2014 року був складений заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 31, відповідно до якого все майно, де би воно не находилось і в чому б воно не складалось померла [PERSON] заповідала позивачу [PERSON]. На день смерті [PERSON] належало майно: земельна ділянка № 123, масив 11, площею 2,84 га, що розташована на території Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області та майновий пай розміром 7321,50 гривень майна пайового фонду СВК «Дністровець». Відкриту після смерті матері спадщину позивач фактично прийняв, оскільки постійно проживав разом з померлою до дня її смерті, на даний час здійснюють діяльність, повязану з користуванням та володінням спадковим майном, проводячи ремонти, сплачуючи комунальні платежі та необхідні податки, обробляючи земельну ділянку, зберігають право установчі документи. При зверненні позивача до нотаріуса, щодо оформлення свідоцтва про право на спадщину за заповітом йому було відмовлено, оскільки позивачем було пропущено строк для прийняття спадщини, що підтверджується відповіддю Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори від 11.08.2015 року за № 1501/02-17. У відповідності зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину, і незалежно від часу його прийняття вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, позивач фактично прийняв спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON], яка померла 10.07.2014 року. Згідно відповіді Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори Одеської області за № 2176/01-16 від 30.10.2015 року спадкові справи щодо майна померлої 10.07.2014 року [PERSON] не заводились. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач являється єдиним спадкоємцем за заповітом майна, яке повністю прийняв у своє володіння, суд вважає, позовні вимоги [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини і визнання права власності на спадкове майно обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, визнавши за ним право власності на спадкове майно, що складається з: земельної ділянки № 123, масив 11, площею 2,84 га, що розташована на території Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІУ-ОД № 059515, та надавалась для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 22/13 та майнового паю розміром 7321,50 гривень майна пайового фонду СВК «Дністровець», який належав [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на майновий пай серії ОД-V № 50 від 15.07.2002 року.

Outcome: approved