Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом посилаючись на те, що між ним та [PERSON] , [PERSON] було укладено договір оренди житлового приміщення від 14.12.16, за умовами якого відповідачам було передано [ADDRESS] користування квартира [ADDRESS] . В свою чергу відповідачі зобов`язалися протягом дії договору, тобто до 14 грудня 2017 року, сплачувати орендну плату за квартиру в розмірі 5000 грн. на місяць, здійснювати за власний рахунок оплату всіх комунальних послуг. Ним, як наймодавцем було повністю і належним чином виконано умови договору оренди, що підтверджується актом приймання передачі майна від 14.12.2016 р. В свою чергу в порушення статей 525, 526, 530, 629, 759 ЦК України, пунктів 5.1, 5.3 Договору оренди житлового приміщення відповідачі протягом тривалого часу несвоєчасно та у не повному обсязі сплачують орендну плату за користування квартирою. Заочним Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 15.08.2018 р. у справі № 554/3087/18 задоволено його позов повністю та стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на його користь заборгованість, яка виникла з договору оренди житлового приміщення від 14.12.2016 р. в розмірі 85 804,04 грн., з яких 26 688 грн. орендної плати, 54 116 грн. неустойки та 5000 грн. пені. Заочним Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 04.11.2019 р. у справі № 554/7236/19 задоволено його позов повністю та стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на його користь заборгованість, яка виникла з договору оренди житлового приміщення від 14.12.2016 р. в розмірі 160 000 грн. неустойки та судовий збір. Вказані рішення суду набрали чинності та є обов`язкові для виконання. Переліченими Рішеннями Октябрського районного суду м. Полтави було встановлено факт припинення договору оренди починаючи з 10.10.2017 р. та зазначено про обов`язок відповідачів, з цієї дати і по дату фактичного повернення позивачу квартири за актом приймання-передачі, сплачувати позивачу неустойку в розмірі подвійної орендної плати за весь період до повернення майна. Враховуючи викладене вище просив суд виселити [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] з квартири [ADDRESS] . Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 27.02.2020 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 26.05.2020 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач надав заяву відповідно до якої просив розглядати справу у його відсутність, просив позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі ст. ст. 280-281 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши позовну заяву, дослідивши письмові матеріали справиі проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до вимог ст.. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Із змісту вказаної норми права вбачається, що відомості про факти, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, повинні бути одержані із зазначених у законі джерел і передбаченими у законі способами. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступне. Згідно з ст.ст.6,627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Судом встановлено, що 14.12.2016 року між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] був укладений договір оренди житлового приміщення, за умовами якого відповідачам було передано в строкове платне користування квартира [ADDRESS] . В свою чергу відповідачі зобов`язалися протягом дії договору, тобто до 14.12.2017 року, сплачувати орендну плату за квартиру в розмірі 5000 гривень на місяць, здійснювати за власний рахунок оплату всіх комунальних послуг (а.с.6-8). Згідно з ч. 1ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до положеньст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 759 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму (ч. 3ст. 815 ЦК України. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 785 ЦК України визначено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. Відповідно до ч.1 ст. 158 ЖК України наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Статтею 162 ЖК України визначено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Строки внесення квартирної плати визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату. Частиною 4 ст. 168, ст. 169 ЖК України передбачено, що договір найму жилого приміщення, укладений як на визначений, так і на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця у разі систематичного невнесення наймачем квартирної плати. У разі припинення договору найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, наймач і особи, які проживають разом з ним, зобов`язані звільнити жиле приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. До договору найму житла, крім найму житла, що є об`єктом права державної або комунальної власності, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 820 ЦК України розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла. Наймач вносить плату за користування житлом у строк, встановлений договором найму житла. Якщо строк внесення плати за користування житлом не встановлений договором, наймач вносить її щомісяця. Вимогами ч.3 ст. 815 ЦК України передбачено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Відповідно до ч.1 ст. 821 ЦК України договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Якщо у договорі строк не встановлений, договір вважається укладеним на п`ять років. Згідно з п. 1 ч.2 ст. 825 ЦК України договір найму житла може бути розірваний за рішенням суду на вимогу наймодавця у разі невнесення наймачем плати за житло за шість місяців, якщо договором не встановлений більш тривалий строк, а при короткостроковому наймі - понад два рази. У разі розірвання договору найму житла наймач та інші особи, які проживали у помешканні, підлягають виселенню з житла на підставі рішення суду, без надання їм іншого житла (ст. 826 ЦК України). Заочним Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 15.08.2018 р. у справі № 554/3087/18 задоволено позов [PERSON] та стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на його користь заборгованість, яка виникла з договору оренди житлового приміщення від 14.12.2016 р. в розмірі 85 804,04 грн., з яких 26 688 грн. орендної плати, 54 116 грн. неустойки та 5000 грн. пені. Заочним Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 04.11.2019 р. у справі № 554/7236/19 задоволено позов [PERSON] та стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на його користь заборгованість, яка виникла з договору оренди житлового приміщення від 14.12.2016 р. в розмірі 160 000 грн. неустойки та судовий збір. Вказані рішення суду набрали чинності . Згідно п. 9.1. договору оренди дострокове розірвання договору може мати місце у разі неналежного виконання сторонами своїх обов`язків за цим Договором. У такому випадку розірвання договору відбувається в односторонньому порядку за ініціативою Сторони права якої порушуються. При достроковому розірванні Орендарі зобов`язані виписатися з квартири разом з усіма членами сім`ї та звільнити квартиру протягом трьох робочих днів з дати припинення договору. Відповідачі умови договору належним чином не виконували, своєчасно не вносили плату. За наведених обставин, вимоги позивача ґрунтуються на законі, доведені належними та допустимими доказами, тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved