Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів та просить стягнути з них солідарно заборгованість за кредитним договором № ODVIGК00000061 від 12.07.2007 р. в розмірі 193823,43 доларів США, що еквівалентно 1548203,41 гривень, а також судові витрати. При цьому посилається на те, що 12.07.2007 р. між ПАТ КБ „ПриватБанк та [PERSON] було укладено кредитний договір № ODVIGК00000061, відповідно до якого банк зобовязався надати [PERSON] кредит у розмірі 285012 доларів США на термін до 12.07.2037 р., а [PERSON] зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором № ODVIGК00000061 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», [PERSON] та [PERSON] було укладено договори поруки. Банк свої зобовязання за договором кредиту виконав. Відповідач [PERSON] свої зобовязання за кредитним договором не виконав, тому розмір заборгованості за кредитним договором складає 193823,43 доларів США, який складається з заборгованості за кредитом в розмірі 129337,19 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 32802,37 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірі 10101,60 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в розмірі 21582,27 доларів США, штрафу (фіксована частина) в розмірі 250 гривень та штрафу (процентна складова) в розмірі 77410,17 гривень. В звязку з чим вони звернулися до суду з вказаним позовом та просять його задовольнити. Відповідачка [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк та просить визнати договір поруки № ODVIGK0000006/Р2 від 12 липня 2007 року, укладений між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приват Банк» та [PERSON], відповідно до якого остання виступила поручителем [PERSON] таким, що припинив свою дію з 04.12.2008 року. При цьому посилається на те, що 12 липня 2007 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приват Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ODVIGК00000061. Відповідно до умов договору банком на користь [PERSON] було надано кредитні кошти в розмірі 285012,00 доларів СШАстроком повернення - 12 липня 2037 року зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,84% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. В якості забезпечення виконання зобовязань за зазначеним кредитним договором 12 липня 2007 року між ПАТ КБ „ПриватБанк та нею було укладено договір поруки № ODVIGK0000006/Р2. 04 грудня 2008 року між ПАТ КБ „ПриватБанк та [PERSON] було укладено Додатковий договір №1 до кредитного договору № ODVIGК00000061 від 12 липня 2007 року, відповідно до якого підвищено розмір відсотків, комісії, пені, а також інших витрат згідно кредитного договору. 28 грудня 2009 року між ПАТ КБ „ПриватБанк та [PERSON] було укладено Додатковий договір №3 до кредитного договору № ODVIGК00000061від 12 липня 2007 року, в якому знову підвищено розмір відсотків, комісії, пені, а також інших витрат згідно кредитного договору. Проте у зобовязаннях, у яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або без відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав для покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобовязань перед банком. Оскільки вона не надавала згоду на проводження договору поруки на нових умовах вона звернулася до суду з зустрічним позовом який просить його задовольнити. В судове засідання представник позивача не зявився, надіслав до суду заяву, згідно якої позов підтримує та просить розглянути справу за його відсутністю, а також надав суду письмові заперечення на зустрічний позов. Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, зустрічний позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідачі за основним позовом вони ж треті особи за зустрічним позовом [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи судом повідомлялися належним чином. Вислухавши пояснення представника відповідачки [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню та зустрічний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.07.2007 р. між Закритим акціонерним товариством комерційний банк „ПриватБанк, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк та [PERSON] було укладено кредитний договір № ODVIGК00000061, відповідно до якого відповідач [PERSON] отримав кредит у сумі 285\~012 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,84 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі суми 0,2% від суми виданого кредиту щомісячно у період сплати на термін до 12.07.2037 р. (а.с. 13 - 18) Згідно договору поруки № ODVIGК0061/Р1 від 12.07.2007 р. [PERSON] виступила поручителем [PERSON] за кредитним договором № ODVIGК00000061 від 12.07.2007 р. (а.с. 22 23, 24) Згідно договору поруки № ODVIGК0061/Р2 від 12.07.2007 р. [PERSON] виступила поручителем [PERSON] за кредитним договором № ODVIGК00000061 від 12.07.2007 р. (а.с. 25 - 26) 04 грудня 2008 року між ПАТ КБ „ПриватБанк та [PERSON] було укладено Додатковий договір №1 до кредитного договору № ODVIGК00000061від 12 липня 2007 року, відповідно до якого підвищено розмір відсотків, комісії, пені, а також інших витрат згідно кредитного договору. 28 грудня 2009 року між ПАТ КБ „ПриватБанк та [PERSON] було укладено Додатковий договір №3 до кредитного договору № ODVIGК00000061 від 12 липня 2007 року, в якому знову підвищено розмір відсотків, комісії, пені, а також інших витрат згідно кредитного договору. В результаті підписання вищезазначених додаткових договорів до кредитного договору № ODVIGК00000061 від 12 липня 2007 року були внесені наступні зміни: П.1 Додаткового договору №1 до кредитного договору № ODVIGК00000061 від 12 липня 2007 року та П.1 Додаткового договору №3 до кредитного договору № ODVIGК00000061 від 12 липня 2007 року передбачено збільшення відсотків за користування кредитом, а саме позичальник сплачує за користування кредитом відсотки не у розмірі 0,84% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, а в сумі 1,05% та внесено відповідні зміни до п. 7.1. кредитного договору. П.2 Додаткового договору №1 до кредитного договору № ODVIGК00000061 від 12 липня 2007 року передбачено збільшення відсотків за порушення Позичальником зобовязань по погашенню кредиту, передбачених пп.1.1, 2.2.4, 2.3.3. кредитного договору, тобто позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом не в розмірі 2,12 % на місяць, розраховані на суму погашеної в строк заборгованості за кредитом, а в сумі 2,52% та внесено відповідні зміни до п. 7.4. кредитного договору. (а.с. 19, 20) Згідно розрахунків наданих позивачем, на його користь підлягає стягненню в солідарному порядку з відповідачів загальна заборгованість по кредитному договору № ODVIGК00000061 від 12.07.2007 р. в загальному розмірі 193823,43 доларів США, який складається з заборгованості за кредитом в розмірі 129337,19 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 32802,37 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірі 10101,60 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в розмірі 21582,27 доларів США, штрафу (фіксована частина) в розмірі 250 гривень та штрафу (процентна складова) в розмірі 77410,17 гривень. Відповідно до ст. 525 ЦК України, не допускається одностороння відмова від виконання зобовязання, крім випадків, передбачених законом або договором. Ст. 526 ЦК України встановлює, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно із ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 653 ЦК України у разі зміни договору зобовязання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. Відповідно до ч.1 ст.654 ЦК України зміна договору вчинюється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає зі звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Як зазначено в п. 22 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки повязується зі зміною забезпеченого зобовязання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При ньому обсяг зобовязання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобовязань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобовязанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобовязання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на предявлення позову про визнання договору поруки припиненим. Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 20 лютого 2013 року в справі № 6-172цс12, вказується, що відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобовязання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. Таким чином, у зобовязаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобовязань перед банком. Як вбачається з досліджених судом матеріалів справи [PERSON] не надавала свою згоду на укладання Додаткового договору №1 від 04 грудня 2008 року та Додаткового договору №3 від 28 грудня 2009 року до кредитного договору № ODVIGК00000061від 12 липня 2007 року, що були укладені між ПАТ КБ „ПриватБанк та [PERSON], відповідно до яких підвищено розмір відсотків, комісії, пені, а також інших витрат згідно кредитного договору. Таким чином, підписанням вказаних Додаткових договорів було змінено зобовязання за кредитним договором № ODVIGК00000061 від 12 липня 2007 року без згоди поручителя [PERSON], згідно з чим збільшився обсяг її відповідальності, що суперечить нормам діючого законодавства України та умовам договору поруки. Отже Договір поруки № ODVIGK0000006/Р2 від 12 липня 2007 року, укладений між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приват Банк» та [PERSON], відповідно до якого остання виступила поручителем [PERSON] за кредитним договором № ODVIGК00000061 від 12 липня 2007 року слід визнати таким, що припинив свою дію з 04.12.2008 року. Разом з тим, оскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON] не виконав зобовязання, передбачені вищезазначеним кредитним договором у строк, встановлений цим договором, суд вважає, що у відповідності до ч.1 ст. 612, ст. 610 ЦК України його слід вважати таким, що прострочив виконання зобовязання. Згідно зі ст. 623 ЦК України, боржник, який прострочив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобовязання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Таким чином суд вважає, що на користь позивача солідарно слід стягнути з [PERSON], [PERSON] загальну суму заборгованості по кредитному договору № ODVIGК00000061 від 12.07.2007 р. у розмірі 1548203,41 гривень. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з кожного з відповідачів, а саме з [PERSON], [PERSON] на користь позивача також підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених судом вимог в розмірі по 1663,15 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: partial