Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини в розмірі 750 гривень. На обґрунтування позову посилається на те, що 21 грудня 2015 року між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб у виконавчому комітету Єлізарівської сільської ради Солонянського району дніпропетровської області, актовий запис №6. Мають спільну малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося і хоча офіційно шлюб не розірвано, проте сторони з 28 лютого 2017 року проживають окремо. Відповідачка матеріально йому та їхній спільній дитині не допомагає, відмовляється добровільно надавати кошти на її утримання: на придбання одягу, продуктів харчування, медикаментів, а позивач стабільного доходу не має, оскільки офіційно не працевлаштований, та один не зможе в повному обсязі забезпечити їхню спільну дитину. Вважає, що при сплаті відповідачкою аліментів у сумі 750 гривень щомісячно буде забезпечуватися їхня рівність при несенні обов'язку утримання їхньої спільної доньки. Відповідачка [PERSON] працездатна, її стан здоров'я дозоляє працювати, на її утриманні ніхто не перебуває, а тому позивач вважає, що вона може сплачувати такий розмір аліментів. Позивач в судове засідання не з'явився, згідно поданої заяви просив розглянути справу за його відсутності та в порядку заочного провадження, позов підтримав та просив його задовольнити (а.с.38). Відповідачка, яка про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином за зареєстрованим місцем мешкання (а.с.14,35,36), в судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила. У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Ухвалою суду від 30 березня 2018 року постановлено здійснення розгляду справи в заочному порядку відповідно до ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно ст.ст. 180-182 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], матір'ю малолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с.5), є [PERSON], яка 21 грудня 2015 року зареєструвала шлюб з позивачем та змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с.3). Згідно акту підтвердження фактичного місця проживання, складеного депутатом Святовасилівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області від 08 листопада 2017 року, спільна дитина сторін проживає з позивачем (а.с.7). Відповідачка добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини позивачеві не надає, хоча зобов'язана це робити, у зв'язку з чим аліменти необхідно стягнути з відповідачки в примусовому порядку від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття, оскільки права та обов'язки кожного з батьків, в тому числі і щодо утримання дитини, є рівними за законом. Суд при визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище платника аліментів, яка не надала до суду доказів про своє працевлаштування та про розмір отримуваного нею заробітку, матеріальне становище позивача, стан здоров'я як відповідачки, так і дитини, її вік та потреби. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини , а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначені розміру аліментів на дитину суд виходить з того, що з 01 січня 2018 року в Україні прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік» на одну особу віком до 6 років становить 1492 гривні, а права та обов'язки кожного з батьків є рівними за законом, в тому числі і по утриманню дітей. Тому як позивач так і відповідач повинні нарівні матеріально забезпечувати своїх дітей. На підставі зазначеного суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідачки аліментів на утримання малолітньої дитини в розмірі 750 гривень, що дорівнює 1/2 частині встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік» прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Будь-яких інших доказів на підтвердження матеріального стану, стану здоров'я як відносно дитини, так і відносно відповідачки, сторонами не надано. Крім цього, у зв'язку із задоволенням позову відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь держави судовий збір, оскільки позивач при зверненні з позовом до суду звільнений від цих витрат. На підставі ст.ст.180-182,184 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved