Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, уточнивши його, в якому просить стягнути заборгованість за договором позики в сумі 657 106,99 гривень. Позов мотивує тим, що 01.01.2010 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір позики, згідно якого [PERSON] надав [PERSON] грошові кошти в загальній сумі 481 605,00 гривень, а останній у свою чергу зобов'язався повернути отримані кошти до 31.12.2010 року. Однак, після виконання позивачем своїх зобов'язань, відповідач порушив умови договору. Відтак, позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку заборгованість в сумі 481 605,00 гривень, 119253,16 гривень інфляційних витрат, 56248,83 гривень процентів за користування коштами за період з 31.12.2010 року до 20.11.2014 року, а всього 657 106,99 гривень, а також 4494,72 гривень судового збору. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала повністю, пояснення дала аналогічні викладеним у ньому та просить такий задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги заперечив повністю та пояснив, що такі вимоги є надуманими та необгрунтованими. Просить у задоволенні позову відмовити. Позивач та відповідач в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. На підставі ст.169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Заслухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити частково. Судом встановлено, що 01.01.2010 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, згідно якого позивач надав, а відповідач прийняв у власність 481605,00 гривень, які зобов'язувався повернути до 31.12.2010 року. Позивач [PERSON] взяті на себе зобов'язання виконав у повному обсязі, що підтверджується розпискою на отримання позики від 01.01.2010 року, з якої вбачається, що відповідач отримав кошти в розмірі 481605,00 гривень. Крім того, п.4.5 договору позики від 01.01.2010 року передбачено, що у випадку не повернення позики, позичальнику нараховується інфляційні витрати та 3% річних за користування чужими коштами за весь період користування. Так, згідно розрахунку заборгованості відповідно до договору позики від 01.01.2010 року становить: 481 605,00 гривень основного боргу, 119253,16 гривень інфляційних витрат, 56248,83 гривень процентів за користування коштами за період з 31.12.2010 року до 20.11.2014 року, а всього 657 106,99 гривень. Відповідно до вимог ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості Згідно змісту ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду у разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, а відтак, сплачена сума судового збору у розмірі 840,72 гривні підлягає поверненню. Відповідно до вимог ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ немає для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до вимог ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, на підставі наведеного вище, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо повернення коштів за договором позики від 01.01.2010 року є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. З наведених міркувань та

Outcome: partial