Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності покликаючись на те, що 12 березня 2014 року приватним нотаріусом Петелькою І.В. засвідчено спадковий договір між [PERSON] та [PERSON] , предметом якого була квартира [ADDRESS] . [PERSON] померла [INFO] . 26 липня 2018 року його представник звернувся до нотаріуса з проханням зняти заборону з такої квартири та зареєструвати за ним право власності у зв`язку із смертю [PERSON] , однак нотаріус відмовив, внаслідок відсутності оригіналу спадкового договору. Оригінал спадкового договору зберігався у [PERSON] та після відвідин відповідача зник. Просить визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] . У судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги, давши пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просять позов задовольнити. Відповідач позов заперечує у повному обсязі, Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. Судом встановлено, що згідно договору дарування квартири ВАВ №829426 03 січня 2003 року [PERSON] подарував квартиру [ADDRESS] [PERSON] . Відповідно до реєстраційного посвідчення від 13 січня 2003 року [PERSON] належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS] . Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 16 серпня 2017 року, яке залишено без змін постановою Львівського\~апеляційного суду\~від 20\~серпня 2019\~року, у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , з участю третьої особи приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Пилипенко Любов Іванівни, Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки про визнання недійсними договору дарування від 03 січня 2003 року квартири [ADDRESS] , укладеного від імені [PERSON] з [PERSON] та реєстраційного посвідчення від 13 січня 2003 року, яке видане [PERSON] на підставі договору дарування відмовлено. 12 березня 2014 року [PERSON] та [PERSON] уклали спадковий договір, згідно якого у разі смерті [PERSON] [PERSON] набуває право власності на квартиру [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла, що стверджується свідоцтво про смерть № [NUMBER] . Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26 липня 2018 року [PERSON] відмовлено у реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] за ним, у зв`язку із відсутністю оригіналу спадкового договору від 12 березня 2014 року. У відповідності до п. 28 Постанови ВС України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року N 7 перехід майна від відчужувача до набувача на підставі спадкового договору не є окремим видом спадкування, а тому на відносини сторін не поширюються відповідні правила про спадкування, в тому числі право на обов`язкову частку. Відповідно до п.п. 8.7, 8.8, 8.9 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22\~лютого 2012\~року №\~296/5, на\~майно,\~яке є\~предметом спадкового\~договору,\~нотаріус накладає\~заборону відчуження\~у встановленому\~порядку,\~про що\~робиться напис\~на всіх\~примірниках договору. У\~разі смерті\~відчужувача на\~підставі свідоцтва\~органу цивільного\~стану про\~смерть нотаріус\~знімає заборону\~відчуження. Після смерті відчужувача нотаріусу повертається документ, що посвідчує право власності на нерухоме майно, що було предметом договору, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, який приєднується до примірника спадкового договору, що зберігається у справах нотаріуса. На підставі наведеного, оскільки позивач [PERSON] позбавлений можливості виконати умови спадкового договору від 12 березня 2014 року щодо реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] , яка є предметом такого договору, внаслідок відсутності оригіналу спадкового договору, який належним чином укладений, про що свідчать наявні у матеріалах справи копії матерілів спадкового договору нотаріуса Петельки І.В., суд вважає, що за позивачем [PERSON] слід визнати право власності на квартиру [ADDRESS] . Крім того, спадковий договір від 12 березня 2014 року, за яким у позивача [PERSON] є чинним, ніким не оспорювався, зокрема, сторони у даній справі жодним чином не оспорювали порядок укладення чи виконання вказаного договору, а відтак, суд вважає, що з метою захисту прав позивача як набувача за таким договором, який позбавлений у іншому порядку здійснити виконання умов договору, позов слід задовольнити. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Внаслідок наведеного, суд вважає, що з відповідачів слід стягнути на користь позивача 1500,00 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved