Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві посилався на те, що між КБ «ПриватБанк» та відповідачем 29 вересня 2015 року було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н. Відповідно до договору позивач надав відповідачу кредит в сумі 7089,39 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік, а відповідач [PERSON] взяла зобов`язання щодо повернення кредиту. Відповідач свої зобов`язання не виконала. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 25790 грн. 66 коп., з яких заборгованість по одержаному кредиту 17639 грн. 10 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 6552 грн. 58 коп., а також штраф в розмірі 1598 грн. 98 коп. та судові витрати. Ухвалою судді від 11 квітня 2019 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Заперечення від учасників справи проти розгляду справи в спрощеному позовному провадженні до справи не подавалися. Відповідач [PERSON] будучи повідомлена про розгляд справи судом, відзив на позовну заяву та будь-які клопотання до суду не подавала. Заяви та клопотання від сторін не надходили. Представник позивача в судове засідання не з`явився. До матеріалів справи додано заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач в засідання також не з`явився, не повідомивши про причини неявки. За таких обставин судом відповідно до норм ст. ст. 280, 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 29 вересня 2015 року між сторонами по справі укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н. За умовами зазначеного договору позивач надав відповідачу кредит в сумі 7089,39 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у встановленому договором розмірі з кінцевим терміном повернення, який зазначено в п.1.1.3 Генеральної угоди, а саме 30.09.2018 року. Позичальник зобов`язувався забезпечити повернення кредиту та сплатити відсотки за користування кредитом. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Як встановлено в судовому засіданні, позивачем зобов`язання перед відповідачем по кредитному договору виконано, але відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав. Станом на 26.04.2019 року заборгованість відповідача перед позивачем по одержаному кредиту складає 17639 грн. 10 коп., заборгованість за відсотками - 6552 грн. 58 коп. Позивачем також нараховано відповідачу штраф в розмірі 1598 грн. 98 коп. Відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, які є невід`ємною частиною кредитного договору, передбачено сплату штрафу за порушення строків сплати будь-якого з грошових зобов`язань. Згідно з ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. В силу ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Але всупереч викладеному позивач нарахував відповідачу заборгованість за пенею, а також штраф. Зважаючи на норми ст.61 Конституції України, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову в частині стягнення із позивача заборгованості за пенею слід відмовити. Зважаючи на вказане, з відповідача підлягає стягненню штраф. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по одержаному кредиту 17639,10 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 6552,58 грн., штраф у розмірі 1598,98 грн., а всього - 25790 грн. 66 коп. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені останнім і підтверджені документально судові витрати в сумі 1921 грн.

Outcome: approved