Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача Публічного акціонерного товариств Комерційний банк «Приватбанк» про розірвання кредитного договору. Позовні вимоги обґрунтовує наступним. Між неюм та відповідачем було укладено кредитний договір №SAMD №50NC001435339 від 17.10.2008 року. Від нього банк вимагає оплату суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 15000 гривень. Наявність зазначених відносин підтверджується карткою універсальною [NUMBER] Приватбанку. Кредитний договір у нього відсутній, оскільки на момент отримання кредитної картки, на руки банком не видавався, відповідачем повідомлено, що з умови договору до якого приєднано містяться на сайті банку (відповідь банку від 28.03.2016 року №20.1.0.0.0./720160325/5048, що підтверджує договірні відносини з банком. Посилаючись на ст.652 ч.1 ЦК України, зазначає, що істотно змінились обставини зокрема прийнято Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року №1669-VII, Закону України «Про внесення змін до деяких законів України з ціллю приєднання негативних наслідків фінансової кризи» від 23.06.2009; Закону України «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва». Неодноразово просила відповідача змінити умову кредитного договору, мотивуючи вимогу тим, що суттєво змінились обставини за час з моменту укладення кредитного договору, а також тим, що якби знала, що обставини так суттєво зміняться, не стала би укладати договір, на тих умовах яки б знала, що обставини так суттєво зміняться, та не стала би укладати кредитний договір на тих умовах, які в ньому прописані, а уклала би на інших умовах, які б змогла виконати при сформованих негативних обставинах в економічному житті країни, її доходи скоротилися, що перешкоджає виконувати свої обов'язки за кредитним договором. Банк ігнорує вимогу про зміну умов договору, тому звернулася до суду з позовом про розірвання кредитного договору. Позивач та її представник адвокат Гайдаров С.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та надали пояснення, анралогічні викладеним у позові. У подальшому в судове засідання не прибули, надавши заяву про розгляд справи у їх відсутність, просить позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк»Малервейн М.С. позов не визнала, проти задоволення позову в судовому засіданні заперечувала, надала суду заперечення у яких зазначила, що дана позовна заява є необґрунтованою, посилаючись на наступне. 17.09.2008 року відповідач отримав пропозицію від позивача, викладену в оферті Заяви про укладення Договору та погоджуючись з тим, що акцептом оферти про укладення Договору будуть дії Відповідача по відкриттю поточного рахунку Позивачу. Відповідач виконав всі умови передбачені офертою, що викладені у заяві: відкрив позивачу рахунок, випустив та видав у користування позивачу картку; здійснив за ініціативою позивача кредитування рахунку картки, ідентифікував позивача по документах, наданих останнім, при укладенні договору. Підписавши заяву, позивач погодився з тим, що заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між позичальником та Банком договір про надання банківських послуг, з якими він був ознайомлений, повністю згоден, їх зміст зрозумів, та положеннях зобов'язався неухильно дотримуватися. При укладенні договору, сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України. Вимоги договору відповідають ст. 203, ст. 215 ЦК України. В подальшому в судове засідання не прибула, надавши заяву про розгляд справи за її відсутність. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, надані у попередньому судовому засіданні, з'ясувавши думку сторін, оцінивши надані і добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими і не підлягаючими задоволенню. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. В судовому засіданні встановлено, що в 17.09.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого позивачу було видано кредитну карту [NUMBER]. Відповідно до укладеного кредитного договору позивачу було надано кредитний ліміт у розмірі 250.00 грн. зі сплатою обумовлених відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Кредит був наданий у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з Заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. Своїм підписом позивач [PERSON] погодилась з Умовами і правилами надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті в мережі інтернет. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору позивач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України наслідками порушення зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Сторонами не заперечується та обставина, що між позивачем та відповідачем існували договірні відносини, на підставі договору кредиту. Суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Цивільне законодавство базується на принципі обов'язкового виконання сторонами зобов'язань за договором. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України наслідками порушення зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Стаття 651 ЦК України передбачає вичерпний перелік підстав для зміни або розірвання договору, а саме: 1. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. 2. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. 3. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Відповідно ч.1 ст. 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Згідно з ч. 2 ст. 652 ЦК України розірвання договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за наявності одночасно таких умов: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після її виникнення при всій турботливості і обачності, які від неї вимагались; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Вимагаючи розірвання договору на підставі ст. ст. 651, 652 ЦК України, на позивача покладається відповідно до положень ст. 60 ЦПК України обов'язок довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Посилаючись у позові на ст. 652 ЦК України як на підставу заявлених вимог, позивачем не доведено істотного порушення умов договору відповідачем та наявності всіх чотирьох умов, передбачених ч. 2 ст. 652 ЦК України, необхідних для розірвання кредитного договору у зв'язку з істотною зміною обставин, якими сторони керувалися укладаючи цей договір. З огляду на викладене позов не ґрунтується на вимогах закону і суд відмовляє у його задоволенні.

Outcome: dismissed