Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Ріжківської сільської ради Таращанського району Київської області, в якому просить встановити факт належності [PERSON] житлового будинку загальною площею 65,6 кв.м з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: вул. Шкільна, 20, с. Ріжки, Таращанського району, Київської області, визнати за ним право власності на спадкове майно після смерті [PERSON], яка померла 07.06.2013 року, що складається з житлового будинку з відповідними господарськими спорудами та будівлями. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що після смерті 07 червня 2013 року [PERSON], з якою він проживав разом, був пов'язаний спільним побутом, мав взаємні права та обовязки, відкрилася спадщина. За життя [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого все своє майно заповіла [PERSON], яка в свою чергу 11 грудня 2013 року подала нотаріусу заяву про те, що спадщину не прийняла та на неї не претендує. Враховуючи відсутність у спадкодавця спадкоємців за заповітом, які претендують на отримання спадкового майна, а також відсутність спадкоємців за законом першої, другої, третьої черг, позивач мав право на спадкування за законом у четверту чергу. Звернувшись до приватного з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON], йому було відмовлено у прийнятті заяви на підставі відсутності документів, які б підтверджували спільне проживання позивача з [PERSON] У звязку з чим, позивач звернувся з заявою до суду, на підставі якої рішенням Таращанського районного суду Київської області від 24.12.2013 року по справі № 379/2357/13-ц було встановлено факт проживання позивача із спадкодавцем. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки позивач отримав, а оскільки на житловий будинок, який розташований по вул. Шкільна, 20 в с. Ріжки Таращанського району Київської області на імя [PERSON] не було виготовлено технічної документації та відсутнє свідоцтво про право власності на вказаний будинок, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок. Позивач та представник позивача у судове засідання не зявилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки до суду не повідомили, проте зазначили у позові клопотання про розгляд справи без їх участі та без фіксування технічними засобами судового розгляду справи, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, проте подав до суду заяву, в якій просить суд розглядати справу без його участі та без фіксування технічними засобами судового розгляду справи, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові матеріали справи, матеріали спадкової справи № 85/2013 до майна померлої 07.06.2013 року [PERSON], суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 07.06.2013 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ОК № 276221, видане 07.06.2013 року виконавчим комітетом Ріжківської сільської ради Таращанського району Київської області (а.с.5). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складалася з належного їй житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 65,6 кв.м, який розташований за адресою: вул. Шкільна, 20, с. Ріжки, Таращанського району, Київської області та з земельних ділянок, що знаходяться на території Ріжківської сільської ради Таращанського району Київської області За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 16.12.1997 року секретарем виконавчого комітету Ріжківської сільської Ради народних депутатів Київської області, згідно якого все своє майно вона заповіла [PERSON]. 10.12.2013 року [PERSON]М.([PERSON]) звернулася до приватного нотаріуса Фастівського міського нотаріального округу Київської області з заявою про те, що спадщину вона не прийняла та на неї не претендує, не заперечує, щоб свідоцтва про право на спадщину були видані спадкоємцям за законом, які прийняли спадщину.(а.с. 37). Згідно свідоцтва про шлюб серії 1-ОК № 078574 від 06.06.2009 року [PERSON] після реєстрації шлюбу прийняла прізвище [PERSON]. Відповідно до ст. 1264 ЦК України, \~у четверту чергу право на\~спадкування\~за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією\~сім'єю\~не менш як п'ять років до часу\~відкриття спадщини. На підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, позивач вважався таким, що прийняв спадщину за законом після смерті померлої 07.06.2013 року [PERSON]. Інших спадкоємців за законом першої четвертої черг, згідно статтей 1261-1264 ЦК України, які претендують на спадкове майно немає. 07.06.2013 року позивачем було подано до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, копія якої міститься в матеріалах спадкової справи. Відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Таращанської державної нотаріальної контори Київської області [PERSON] від 16.12.2013 року № 497/02-14 (а.с.6), позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане домоволодіння у звязку з відсутністю встановлення факту проживання позивача із спадкодавцем однією сімєю не менше ніж пять років до часу відкриття спадщини. Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 24.12.2013 року по справі № 379/2357/13-ц, яке набрало законної сили 04.01.2014 року (а.с.8,9), встановлено, що [PERSON] проживав із спадкодавцем [PERSON] з вересня 2006 року по день її смерті 07.06.2013 року, тобто не менш як пять років до часу відкриття спадщини в житловому будинку, розташованому в с. Ріжки, вул. Шкільна, 20, Таращанського району, Київської області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складалася з належного їй житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 65,6 кв.м, який розташований за адресою: вул. Шкільна, 20, с. Ріжки, Таращанського району, Київської області та з земельних ділянок, що знаходяться на території Ріжківської сільської ради Таращанського району Київської області. Звернувшись до нотаріуса, позивач мав можливість отримати свідоцтва про право на спадщину за законом лише на земельні ділянки, в звязку з тим, що у спадкодавця відсутній правовстановлюючий документ на вказане домоволодіння. Відповідно до листа Міністерства юстиції України №19-32/319 від 21.02.05р. у випадку відсутності у померлої особи правовстановлюючого документу на нерухоме майно, державна реєстрація якого не проводилась, питання належності нерухомого майна такій особі має вирішуватись в судовому порядку. Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом № 133, 134, посвідчених приватним нотаріусом Таращанського районного нотаріального округу Київської області [PERSON], позивачем оформлено право на частину спадщини, а саме, на земельні ділянки, що підтверджується відповідними свідоцтвами. Факт того, що власником домоволодіння що знаходяться за адресою: вул. Шкільна, 20, с. Ріжки, Таращанський район, Київської області, дійсно була [PERSON], підтверджується випискою з погосподарської книги Ріжківської сільської ради Таращанського району Київської області № 213 від 02.07.2015 року (а.с.15). Як вбачається з технічного паспорту на індивідуальний жилий будинок від 31.12.2013 р., який було виготовлено на вказане домоволодіння будинок побудовано 1960 року. Порядок реєстрації права власності на домоволодіння та житлові будинки в той час було врегульовано Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року (втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу №56 від 13.12.95р). В той же час відповідно до пункту 1 Інструкції реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Відповідно до пункту 4 Інструкції реєстрації підлягали всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності. Відповідно до частини другої пункту 6 Інструкції не підлягають реєстрації також будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Зі змісту вказаних норм можна дійти висновку, що дія вказаної Інструкції не поширювалась на сільські населені пункти, а тому домоволодіння, яке перебуває у власності [PERSON] не підлягало реєстрації відповідно до норм діючого на той час законодавства. Як зазначено в пункті 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» до компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. З огляду на вказані обставини вищевказана виписка з погосподарської книги Ріжківської сільської ради Таращанського району Київської області (а.с.15) є доказом належності спірного домоволодіння на праві власності [PERSON]. У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом може прийняти спадщину або не прийняти її. He допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Згідно пп. 3.14 п. З глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012р., прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Враховуючи те, що позивач прийняв спадщину за законом, що відкрилась 07.06.2013 року після смерті [PERSON], вважається, що він прийняв усе спадкове майно померлої, в тому числі і вищевказане домоволодіння, що знаходяться за адресою: вул. Шкільна, 20, с. Ріжки, Таращанського району, Київської області. Відповідно до положень частин другої та третьої пункту 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до технічного паспорту виготовленого за станом на 31.12.2013 року (а.с.17-20), до складу домоволодіння за вказаною вище адресою входить: житловий будинок загальною площею - 65,6 кв.м, житловою площею - 30,1 кв.м., (літ.А-1), погріб з шийкою (літ. в/пг), прибудова (літ. а-1), сарай (літ.Б-1), сарай-прибудова (літ. в-1), гараж (літ. В-1), убиральня (літ. Г-1), ганок (літ. а1), огорожа (№ 1), колодязь питний (№ 2). Вирішуючи спір суд також виходить з наступного. Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до положень статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1264 ЦК України, \~у четверту чергу право на\~спадкування\~за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією\~сім'єю\~не менш як п'ять років до часу\~відкриття спадщини. У відповідності до положень частин першої та другої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за законом чи за заповітом може прийняти спадщину або не прийняти її. He допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Відповідно до положень частини 5 статті 1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved