Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Б.А.Н.К. Кредит Партнер», Дочірнього підприємства «Фінансова Допомога» Товариства з обмеженою відповідальністю «Б.А.Н.К. Кредит Партнер» про розірвання договору та стягнення сплачених коштів, мотивуючи тим, що 04.07.2014 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Б.А.Н.К. Кредит Партнер» укладено ідентичні Угоди № 209565, №209567, предметом яких було надання Компанією системи послуг, спрямованих на отримання позики (придбання товару) на суму, яка зазначена в Додатку № 1 до Угоди № 209567 та Додатку № 1 до Угоди № 209565 на умовах Фінансової Пропозиції «Кредит-Партнер» (Додаток № 2 до Угоди 209565, Додаток № 2 до Угоди № 209567). Крім того, 04.07.2014 року між позивачем та Дочірнім підприємством «Фінансова Допомога» ТОВ «Кредит Партнер» укладено ідентичні Договори за № 109565, № 109567 про надання із оформлення Договору та включення Клієнтів до Фінансової пропозиції «Кредит-Партнер», за умовами якого Клієнт доручив, а компанія приймає на себе зобов'язання здійснити наступні дії, спрямовані на отримання позики, на умовах Фінансової пропозиції «Кредит-Партнер», а саме: забезпечити оформлення Угоди про участь в Пропозиції «Кредит-Партнер» між компанією та клієнтом; надавати інформаційно-консультаційні, довідкові послуги, з питань діяльності та подальшої участі клієнта в Пропозиції «Кредит-Партнер». За умовами п. 2.1. вказаного договору клієнт зобов'язався сплатити гарантійну суму, що визначається у % відношенні у розмірі 6,75 % від суми позики, зазначеної в Додатку № 1 до Угоди і сплачується шляхом перерахування 100 % попередньої оплати на банківський рахунок Компанії, одночасно із підписанням сторонами Договору, що становить 5400 грн. (За обома Договорами становить в сумі 10 800 грн.). Вказана сума, а саме 10 800 грн. позивачем була сплачена, що підтверджується квитанціями № 2743.3.1 від 04.07.2014 року, №2743.4.1 від 04.07.2014 року. Зрозумівши, що за умовами укладених договорів відповідачі надають не позику, а лише обіцянку її отримати, позивач 04.07.2014 року направив на адресу Компанії заяву про розірвання укладених 04.07.2014 року Договорів та Угод № 209565, 209567, та повернення сплаченого ним гарантійного внеску в сумі 5400 грн. по кожному із договорів, що становить в сумі 10 800 грн. В зв'язку з тим, що відповідачі відмовляються повертати кошти за укладеними договорами, позивач звернувся до суду для захисту своїх прав та інтересів. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи за відсутності представника позивача, підтримав позовні вимоги в повному обсязі та в разі неявки відповідача не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Заяв та заперечень від відповідачів до суду не надходило. За таких обставин у відповідності до ст. 224 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідачів в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого порядку вирішення спору. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 04.07.2014 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Б.А.Н.К. Кредит Партнер» укладено ідентичні Угоди № 209565, № 209567, предметом яких було надання Компанією системи послуг, спрямованих на отримання позики (придбання товару) на суму, яка зазначена в Додатку № 1 до Угоди № 209567 та Додатку № 1 до Угоди № 209565 на умовах Фінансової Пропозиції «Кредит-Партнер» (Додаток № 2 до Угоди 209565, Додаток № 2 до Угоди № 209567). Крім того, 04.07.2014 року між позивачем та Дочірнім підприємством «Фінансова Допомога» ТОВ «Кредит Партнер» укладено ідентичні Договори за № 109565, № 109567 про надання із оформлення Договору та включення Клієнтів до Фінансової пропозиції «Кредит-Партнер», за умовами якого Клієнт доручив, а компанія приймає на себе зобов'язання здійснити наступні дії, спрямовані на отримання позики, на умовах Фінансової пропозиції «Кредит-Партнер», а саме: забезпечити оформлення Угоди про участь в Пропозиції «Кредит-Партнер» між компанією та клієнтом; надавати інформаційно-консультаційні, довідкові послуги, з питань діяльності та подальшої участі клієнта в Пропозиції «Кредит-Партнер» (а.с. 7-16). За умовами п. 2.1. вказаного договору клієнт зобов'язався сплатити гарантійну суму, що визначається у % відношенні у розмірі 6,75 % від суми позики, зазначеної в Додатку № 1 до Угоди і сплачується шляхом перерахування 100 % попередньої оплати на банківський рахунок Компанії, одночасно із підписанням сторонами Договору, що становить 5400 грн. (За обома Договорами становить в сумі 10 800 грн.). Вказана сума, а саме 10 800 грн. позивачем була сплачена, що підтверджується квитанціями № 2743.3.1 від 04.07.2014 року, №2743.4.1 від 04.07.2014 року (а.с. 9, 14). Відповідно до п. 3.2. Договорів № 109565, № 109567, якщо протягом одного робочого дня з моменту укладання Договору між Компанією та клієнтом останній виявить бажання про розірвання Договору, то він зобов'язаний письмово повідомити про свій намір Компанію шляхом надіслання відповідної заяви листом на замовлення на адресу центрального офісу компанії. Письмова заява Клієнта з вимогою про розірвання Договору із зазначенням інформації про його банківські реквізити у вигляді банківської виписки або ксерокопії договору про відкриття рахунку є підставою для повернення суми, зазначеної у п. 2.1. Договору, на банківський рахунок клієнта протягом одного календарного місяця з дати отримання такої заяви. 04.07.2014 року та 07.07.2014 року позивач направив на адресу Компанії заяву про розірвання укладених 04.07.2014 року Договорів та Угод № 209565, 209567, та повернення сплаченого ним гарантійного внеску в сумі 5400 грн. по кожному із договорів, що становить в сумі 10 800 грн. Відповідно до листа Товариства з обмеженою відповідальністю «Б.А.Н.К. Кредит Партнер» від 13.08.2014 року, позивача було повідомлено, що Угоди розірвані на підставі заяв позивача та втратили юридичну силу, а кошти, сплачені по угодах про надання послуг із оформлення угоди та включення до товариства клієнтів умов фінансової пропозиції «Кредит-Партнер» повертаються клієнту на протязі одного календарного місяця (а.с. 27). Проте відповідачами кошти позивачу не повернуто. Відповідно до ч. 5 ст. 203 ЦК України, угода повинна бути спрямована на реальне настання правових наслідків, обумовлених нею. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Згідно із п. 1 та п. 6 ч. 2 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо підприємницька практика спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, така практика вводить в оману стосовно: основних характеристик продукції, таких як: її наявність, переваги, небезпека, склад, методи використання, гарантійне обслуговування, метод і дата виготовлення або надання, поставка, кількість, специфікація, географічне або інше походження, очікувані результати споживання чи результати та основні характеристики тестів або перевірок товару; права споживача або небезпеки, що йому загрожує. Крім того, ч. 2 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» містить положення про те, що підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Всупереч ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» при укладенні договору позивач не отримав необхідну, доступну та достовірну інформацію про послуги, що мали забезпечити можливість його свідомого і правильного вибору. Позивач [PERSON] сплачував кошти не за сам товар, а за можливість одержання права на купівлю товару, і відповідач без залучення власних коштів формував групи клієнтів, за рахунок яких здійснювалась передача права на купівлю товару одному з групи клієнтів (товариства клієнтів), що є компенсацією за рахунок коштів інших клієнтів, залучених на умовах фінансової пропозиції «Кредит -Партнер». Згідно загальних засад зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, встановивши правовий характер спірних правовідносин, шляхом дослідження всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявних у справі доказів, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини у справі, які складають правову підставу позову, суд дійшов висновку про задоволення позову. Приймаючи до уваги те, що позов підлягає задоволенню, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved