Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 05.10.2017 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики №1, відповідно до якого [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти у розмірі 1 620,00 доларів США., що еквівалентна 43 983 (сорок три тисячі дев'ятсот вісімдесят три) грн. 00 коп. за курсом продажу долара США, встановленого ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ\~БАНК» на дату укладання цього договору (1 долар США = 27, 15грн.). Також 05.10.2017 року., [PERSON] було власноручно написано розписку про підтвердження факту отримання грошових коштів від [PERSON] у розмірі 1 620,00 доларів США. Після отримання коштів [PERSON] почав уникати зустрічі и [PERSON], а також почав ігнорувати телефонні дзвінки та жодним чином не виконувати зобов'язання за договором позики №1 від 05.10.2017 року. Відповідно до п. 2 Договору позики № 1 від 05 жовтня 2017 року, позичальник зобов'язується повернути отриману ним суму позики в повному обсязі до 05 листопада 2017 року включно. Станом на 28.02.2018 року комерційний курс ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ\~БАНК» становить (1 долар США - 26.95 грн.) Проценти від суми позики відповідно до п. 9 Договору позики №1 від 05.10.2017 року складають суму в розмірі 100 280 грн 00 коп. Оскільки справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, сторони в судове засідання не викликались. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 05.10.2017 року, позивач передав у власність відповідача грошові кошти у розмірі 1 620,00 доларів США на строк до 05 листопада 2017 року включно, на підтвердження чого відповідач видав позивачу розписку. Таким чином, у відповідності до ст.ст. 207, 639, 1047 ЦК України, між позивачем та відповідачем укладено договір позики, який підпадає під правове регулювання розділу І та параграфу 1 глави 71 підрозділу 1 розділу ІІІ книги п'ятої Цивільного кодексу України, якими визначено загальні положення про зобов'язання і положення про позику. В силу вимог ст.ст. 11, 629 ЦК України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, і є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України встановлено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, у встановлений в зобов'язанні строк (термін) його виконання. Якщо боржник не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, за правилами ч. 1 ст. 612 ЦК, боржник вважається таким, що прострочив. Відповідно до положень ст. 525 ЦК, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, неповернення позики у передбачений договором строк, є неналежним виконанням зобов'язання та у розумінні ст. 610 ЦК України є його порушенням. Порушення зобов'язання є підставою для застосування правових наслідків передбачених ст. 611 ЦК України, в тому числі, відшкодування збитків та сплати неустойки. Крім того, як визначено ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач обов'язок повернути позику у строк та в порядку, що встановлені договором, належним чином не виконав, суму позики не повернув. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача суми позики у розмірі 1 620,00 доларів США є законною та обґрунтованою. Крім того, оскільки відповідач прострочив виконання за договором позики, останній у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, зобов'язаний відшкодувати позивачу 3% річних за період прострочення, які згідно представленого розрахунку станом на 22.01.2018 складають 72,31 доларів США. Станом на 28 лютого 2018 року комерційний курс ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» становить (1 долар США - 26.95 грн.) Таким чином,

Outcome: approved