Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу і доводи мотивує тим, що 12.02.2010 року, він уклав шлюб з відповідачкою по справі. Шлюб реєструвався Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Донецької області, актовий запис №99. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який мешкає з відповідачкою та після розірвання шлюбу буде мешкати з відповідачкою. Спільне майно відсутнє, у звязку з чим спір відсутній. Чи вирішено питання щодо стягнення аліментів в позові не зазначено. Проживають окремо з 2016 року. Причиною розпаду родини стали ті обставини, що між ними втрачено почуття любові то взаєморозуміння. Останній час між відбувалися сварки. Примирення не можливе оскільки подальше його життя з відповідачкою як подружжя і збереження шлюбу суперечило б його інтересам. Спільне господарство не ведеться. Спору про місце мешкання сина не має. Також вказує те, що між ними досягнута згода про розірвання шлюбу, але за наявності неповнолітньої дитини не мають можливості розлучитися у позасудовому порядку, тому позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Позивач в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, наполягав на задоволенні позову, не заперечував щодо винесення заочного рішення по справі у разі неявки відповідачки. Відповідачка в судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов визнала, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище [PERSON], суд вважає можливим розгляд справи у відсутності сторін. Дослідивши письмові докази цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 213 ч.3 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Сторони по справі зареєстрували шлюб 12.02.2010 року, що підтверджується свідоцтвом серії 1-НО №206206 про шлюб, що є наявним у справі, з якого вбачається, що шлюб було зареєстровано Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Донецької області, актовий запис №99 і після укладення шлюбу присвоєно прізвища: чоловікові [PERSON], дружині [PERSON]. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який мешкає з відповідачкою і після розірвання шлюбу залишить мешкати з відповідачкою. Спільне майно відсутнє, у звязку з чим спір відсутній. Чи вирішено питання щодо стягнення аліментів в позові не зазначено. Таким чином, судом встановлено, що сторони з 2016 року припинили мешкати однією родиною, мір до поновлення шлюбних відносин не прийняли, що свідчить про те, що шлюб розпався остаточно, що дає підстави суду визнати, що подальше спільне життя подружжя не можливе, а збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін та їх дитині, що має істотне значення, тому позов підлягає задоволенню. Питання стягнення судових витрат позивач не ставить. На підставі ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України та

Outcome: approved