Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві посилався на те, що між КБ «ПриватБанк» та відповідачем 29 червня 2006 року було укладено договір б/н. Відповідно до договору позивач надав відповідачу кредит в сумі 3000 грн., а відповідач [PERSON] взяла зобовязання щодо повернення кредиту. Відповідач свої зобовязання не виконала. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 22459,84 грн., з яких заборгованість по одержаному кредиту 2878,40 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 18035,73 грн., а також штрафні санкції: штраф в розмірі 500 грн. (фіксована складова), штраф в розмірі 1045,71 грн. (процентна складова) та судові витрати. Ухвалою судді від 11 січня 2018 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати в спрощеному провадженні без повідомлення сторін. Під час розгляду справи клопотання від сторін не надходили. З метою встановлення всіх обставин у справі судом витребувано у позивача докази щодо терміну дії картки, виданої на імя відповідача згідно договору б/н від 29 червня 2006 року. Дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29 червня 2006 року між сторонами по справі укладено кредитний договір б/н. За умовами зазначеного договору позивач надав відповідачу кредит в сумі 3000,00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00 % річних з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позичальник зобовязувався забезпечити повернення кредиту та сплатити відсотки за користування кредитом. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Як встановлено судом, позивачем зобовязання перед відповідачем по кредитному договору виконано, але відповідач взяті на себе зобовязання не виконала. Станом на 30 листопада 2017 року заборгованість відповідача перед позивачем по одержаному кредиту складає 2878,40 грн. Заборгованість по процентам за користування кредитом позивач обраховує у розмірі 18035,73 грн., при цьому на суму простроченої заборгованості позивач обраховує відсотки у подвійному розмірі 72% річних. Як передбачено п.5.5.1. Умов та правил надання банківських послуг, за несвоєчасне виконання боргових зобовязань (користування простроченим кредитом та овердрафтом) держатель оплачує відсотки за підвищеною відсотковою ставкою або додаткову комісію, розмір яких визначені тарифами. В той же час доказів, які б свідчили про наявність у банку права подвоїти відсоткову ставку на прострочену заборгованість, позивач суду не надав. Згідно з ч. 3\~ст.12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Тому при розгляді справи суд вважає за необхідне обрахувати заборгованість відповідача за відсотками за ставкою 36% річних. Розмір заборгованості за відсотками, які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача суд обраховує за наступним розрахунком: станом на 03 березня 2007 року заборгованість за відсотками 204,78 грн., з 03 березня 2007 року по 30 червня 2009 року (2 роки 120 днів), заборгованість за кредитом 2878,40 грн., відсоткова ставка 36,00% річних, заборгованість за відсотками 2413,12 грн.: (2878,40 грн. / 100 х 36,00 х 2) +(2878,40 грн. / 100 х 36,00 / 365 х 120); з 01 листопада 2012 року по 31 серпня 2016 року (4 роки 305 днів), заборгованість за кредитом 2878,40 грн., відсоткова ставка 36,00% річних, заборгованість за відсотками 4456,60 грн.: (2878,40 грн. / 100 х 36,00 х 4) +(2878,40 грн. / 100 х 36,00 / 365 х 305). Вирішуючи питання про стягнення з відповідача заборгованості за процентами, що нарахована після закінчення строку дії однієї картки та до випуску іншої картки, суд виходить з наступного. Як вбачається з довідки, наданої суду позивачем, термін дії картки №4149605362916298, виданої 05 червня 2006 року на імя [PERSON] до червня 2009 року. Наступна картка на імя відповідача №4149437816485567 видана 24 жовтня 2012 року, і термін її дії до серпня 2016 року. Статтею 536 ЦК України\~встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. Таким чином, у разі якщо договором не встановлений розмір процентів після спливу строку дії договору, можна зробити висновок, що їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Зазначений правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 01 серпня 2017 року при розгляді цивільної справи № 6-2322цс16. Згідно із частинами першою, другою\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). В матеріалах справи відсутні докази, що б підтверджували узгодженість між сторонами, у встановленій законом формі, права банку нараховувати проценти за користування кредитними коштами після закінчення строку дії договору у розмірі, передбаченому договором. Тому за період з 01 липня 2009 року по 31 жовтня 2012 року та з 01 вересня 2016 року по 30 листопада 2017 року включно проценти, які підлягають до стягнення з відповідача, необхідно розрахувати, виходячи з облікової ставки НБУ, яка була встановлена у вказаний період. Вказані проценти суд обраховує у розмірі 1076,07 грн.(590,44 грн. + 485,63 грн.). Таким чином загальна сума відсотків, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить: 204,78 грн. + 2413,12 грн. + 4456,60 грн. + 1076,07 грн. = 8150,57 грн. Позивачем також нараховано відповідачу штраф в розмірі 500 грн. (фіксована складова), штраф в розмірі 1045,71 грн. (процентна складова). Відповідно до пункту 8.6. Умов та правил надання банківських послуг, які є невідємною частиною кредитного договору, передбачено сплату штрафу за порушення строків сплати будь-якого з грошових зобовязань у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Згідно з\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 3\~ст. 551 ЦК України\~розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. В силу\~ст. 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Крім того, відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові № 6-1374 цс17 від 11 жовтня 2017 року щодо одночасного стягнення штрафів фіксованої частини і процентної складової, суд вищої інстанції дійшов висновку, що така заборгованість є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення, а саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зважаючи на вказане, з відповідача підлягає стягненню 500 грн. фіксованої частини штрафу. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно п.1 ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості 20 грудня 2017 року. В позовній заяві просить суд стягнути з відповідача борг за період з 2007 року. Відповідно до ч.1 ст.267 ЦК України Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Оскільки жодна із сторін у даній справі не зверталась до суду з заявою про застосування позовної давності, підстави для її застосування у суду відсутні. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по одержаному кредиту 2878,40 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 8150,57 грн., штраф у розмірі 500,00 грн., а всього 11528,97 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд бере до уваги, що позов задоволено на 51%, тому судові витрати підлягають відшкодуванню позивачу пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 816,00 грн.

Outcome: partial