Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання за [PERSON] права власності на стіл стіл обідній, довжина в складеному стані 1,5 м., з вставкою 0,35 м., висотою 0,75 м., коричневого кольору; зняття арешту з майна, а саме: стіл обідній, довжина в складеному стані 1,5 м., з вставкою 0,35 м., висотою 0,75 м., коричневого кольору, який описано та арештовано постановою Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 20 грудня 2018 року у рамках зведеного виконавчого провадження ЗВП № 53346902. Мотивуючи свої вимоги тим, що він є співвласником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 17.09.2006 року. 20 грудня 2018 року заступником начальника Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області здійснено виконавчі дії за вищевказаною адресою, за наслідками якої складено постанову про опис та арешт майна боржника, до складу якого включений і стіл обідній, який був придбаний ним в меблевому салоні «Тамара». Він не є боржником у зведеному виконавчому провадженні 53346902, про що було повідомлено державного виконавця. Державним виконавцем здійснено оцінку описаного та арештованого майна, про що складено акт визначення вартості майна від 04.01.2019 року. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 17.09.1996 року. Судом встановлено, що в Інгульському відділі державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області на примусовому виконанні перебуває зведене виконавче провадження ЗВП № 53346902, до складу якого входить: виконавчий лист № 2-1424 виданий 02.04.2010 року Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 231679,08 грн. боргу з урахуванням індексу інфляції 3% річних за користування коштами 26916,94 грн. та судових витрат 1820,00 грн.; виконавчий лист № 2-2220 виданий 20.11.2007 року Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення боргу у розмірі 331746,05 грн. з [PERSON] на користь [PERSON] ; виконавчий лист № 2-2714 виданий 21.11.2011 року Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суму збитків від інфляції за період з 01.08.2009 року по 01.05.2011 року у розмірі 84063,67 грн., 3% річних у сумі 21740,60 грн. та судовий збір у розмірі 1058,04 грн., інформаційно - технічне забезпечення у сумі 120,00 грн. 20 грудня 2018 року заступником начальника Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 20.12.2018 року, описано та накладено арешт на майно, а саме: стіл обідній, довжина в складеному стані 1,5 м., з вставкою 0,35 м., висотою 0,75 м., коричневого кольору; люстра з п`ятьма плафонами; годинник настінний; стільці сірого кольору м`які у кількості 4 шт.; обігрівач марки Saturn; стіл письмовий коричневого кольору; крісло з дермонтиновим покриттям чорного кольору; стілець коричневого кольору; вазон пластиковий, світло - зеленого кольору; люстра з трьома плафонами. Табулою А. В. внесено зауваження, відповідно до якого зазначив, що описане майно не належить йому, а належить іншій особі - [PERSON] , який є співвласником квартири [ADDRESS] . Відповідно до товарного чеку від 27.12.2017 року, в меблевому салоні « Тамара » [PERSON] сплачено грошові кошти у сумі 8400 грн. за стіл обідній «Олівія» горіх (1,5+0,35). Згідно акту визначення вартості майна від 04.01.2019 року, вартість столу обіднього, довжина в складеному стані 1,5 м., з вставкою 0,35 м., висотою 0,75 м., коричневого кольору, становить 4000,00 грн. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до пункту другого частини першої ст. 3 Цивільного кодексу України визначено, що загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 1 та 2 ст. 321 Цивільного кодексу України). Згідно ст.. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Публічно-правовими є спори між особою, на майно якої накладено арешт у виконавчому провадженні і яка не є боржником у цьому провадженні, та органом державної виконавчої служби - суб`єктом владних повноважень з приводу рішень, дій чи бездіяльності, прийнятих (вчинених) під час проведення опису та арешту майна, що не пов`язані з визнанням права власності на арештоване майно. Таким чином, за змістом наведених положень Закону, в судовому порядку може бути ухвалено рішення про зняття арешту з майна у випадку незавершеного виконавчого провадження або у випадку, коли особа вважає себе власником майна, на яке накладено арешт, та одночасно звертається з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. За змістом ст. 59 Закону до суду з позовом про зняття арешту з майна може звернутись не сторона виконавчого провадження, а інша особа, яка є власником, чи претендує на таке майно. Відповідно до положень ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. При цьому вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред`явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. З наданиз позивачем доказів, зокрема товарного чеку від 27.12.2017 року, вбачається, що покупцем спірного майна є [PERSON] , який не є боржником по зведеному виконавчому провадженні № 53346902. Позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне йому майно, а саме: столу обіднього, довжина в складеному стані 1,5 м., з вставкою 0,35 м., висотою 0,75 м., коричневого кольору, таким чином, арешт, накладений на зазначене майно, порушує право власності позивача. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження), накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не може, від відповідача та особи, в чиїх інтересах було накладено обтяження, відзиву на позовну заяву не надходило, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту їх права шляхом скасування такого арешту, оскільки позовні вимоги є заснованими на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1925 грн. 00 коп.

Outcome: approved