Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг централізованого опалення посилаючись на те, що позивач надає послуги централізованого опалення в квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS], власником якої є відповідач [PERSON] та в якій він зареєстрований та проживає. Між позивачем та відповідачем укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та відкрито відповідачам особовий рахунок № [NUMBER] для проведення розрахунків. Відповідач тривалий час не платить за надані йому послуги, на їхні попередження про необхідність розрахуватись не реагує. Відповідач тривалий час не платили за надані йому послуги і у нього утворилась заборгованість, а саме з 01.08.2014 року по 31.01.2018 року борг в сумі 11543,44 грн.. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, звернулася до суду з письмовою заявою в якій позов підтримує повністю, просить справу розглянути в її відсутність, у випадку неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилися, надала суду заяву про часткове визнання позову в частині заборгованості в сумі 2624,60 грн.. Суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. Так, в силу ч.1ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрована та проживає в даній квартирі і дійсно між позивачем та відповідачем укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та відкрито відповідачам особовий рахунок № [NUMBER] для проведення розрахунків. Відповідач в період з 01.08.2014 р. по 31.01.2018 року не оплачувала отримані від позивача послуги і у неї утворилась заборгованість в сумі 11543,44 грн. боргу. Однак позивач, надав до суду відповідь на відзив в якому зазначив, що ними був здійснений перерахунок за період з 01.02.2015 року по 31.01.2018 року, відповідно до якого сума боргу становить 4127,60 грн. окрім цього відповідач надала квитанцію про оплату за теплопостачання за січень 2018 року дана квитанція не ввійшла у спірний період оскільки відповідач сплатила послуги у лютому 2018 року. На підставі чого МКП «Чернівцітеплокомуненерго» відняла від суми заборгованості 1503,0 грн., отже сума заборгованості становить не 11543,44 грн., а 2624,60 грн., а також інфляційні 266,15 грн. та три відсотки річних 54,52 грн. У відповідності до п.5 ч.3 ст.20 Закон України № 1875-IV від 24.06.2004 «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. У ч.6 ст.19 Закону України «Про теплопостачання» вказано, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно ч.1 ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. А тому суд вважає, що оскільки позивач та відповідач визнали позов в частині заборгованості в сумі 2624,60 грн. то з відповідача слід стягнути цю суму заборгованості, а також інфляційні 266,15 грн. та три відсотки річних 54,52 грн., а також судові витрати в сумі 1762,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial