Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, з якого вбачається, що 13 грудня 2008 року він з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з відповідачем, спору про місце його проживання та утримання не має. Спільне життя не склалось, протягом перебування у шлюбі з`ясувалось, що вони мають різні погляди на життя, не розуміють один одного та між ними втрачено почуття любові. Шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведуть. Позивач вважає, що збереження сім`ї неможливо і суперечить їх інтересам та їх дитини, просить суд даний шлюб розірвати. Ухвалою суду від 20.03.2019 року прийнято до розгляду цивільну справу та призначено до судового розгляду. Від позивача надійшла до суду письмова заява про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує та просить позовні вимоги задовольнити. Від відповідача надійшла до суду письмова заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію сторін, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що 13 грудня 2008 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис №674 (а.с.3). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 4). Шлюбно-сімейні стосунки між сторонами припинено, спільне господарство не ведуть, у зв`язку із різними поглядами на життя. Між ними втрачено почуття любові.Як вказував позивач, що не оспорював відповідач, син проживає з [PERSON] спір про визначення його місця проживання відсутній. Відповідно до ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду згідно ст.110 СК України. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження по справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У раз визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, в судовому засіданні зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, а збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. З огляду на викладене та обопільну згоду сторін на розірвання шлюбу, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити в повному обсязі. Згідно зі ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Із свідоцтва про шлюб слідує, що під час державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », яке суд вважає, згідно заяви останньої, за доцільне залишити без змін. З огляду на відсутність вимог позивача про компенсацію понесених ним судових витрат,

Outcome: approved