Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів мотивуючи свої вимоги наступним. Позивач, [PERSON] , [INFO] в порядку спадкування після смерті свого батька [PERSON] , яка настала [INFO] набув у власність земельну ділянка площею 0,71781га (під забудовою 870,8кв.м., рілля- 5797,4кв.м., багаторічні насадження 509,9кв.м., що розташовані по [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом. За життя померлий батько [PERSON] за вищевказаною адресою зареєстрував відповідачів по справі, які йому доводились [PERSON] онука, [PERSON] - правнучка та [PERSON] - онук, які фактично понад один рік за місцем своєї реєстрації не проживають, що підтверджується довідкою Березівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області №220 від 17.07.2018 року. В добровільному порядку відповідачі відмовляються знятись з реєстраційного обліку за місцем своєї реєстрації. Дана ситуація чинить перешкоди позивачам у користуванні та розпорядженні своїм майном, що змусило їх звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні сторона позивача заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] до суду не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась, на адресу місця реєстрації та проживання направлялись рекомендовані листи про виклик до суду. В судове засідання відповідач [PERSON] до суду не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась, на адресу місця реєстрації та проживання направлялись рекомендовані листи про виклик до суду. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про розгляд справи повідомлявся. Представник третьої особи Долинського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області в судове засідання не з`явились. Представник третьої особи Долинської районної державної адміністрації Кіровоградської області в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовних вимог стосовно повнолітньої. Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та існуванням умов передбачених ст.. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Копією свідоцтва про право на спадщину за законом 15.06.2011 року, підтверджується право власності позивача після смерті свого батька а земельну ділянка площею 0,71781га (під забудовою 870,8кв.м., рілля- 5797,4кв.м., багаторічні насадження 509,9кв.м., що розташовані по [ADDRESS] (а.с.4). З копії довідок виданих виконавчим комітетом Березівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області від 17.07.2018р. № 220, 13.08.2018. № 236, 13.08.2018р. № 237 слідує, що разом з позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] зареєстровані відповідачі [PERSON] , [INFO] , але фактично з 2009 року в вказаному будинку не проживає, [PERSON] , [INFO] , фактично з 2009 року також у вказаному будинку не проживає та [PERSON] , [INFO] , з 2007 року у вказаному будинку не проживає (а.с.5, 21, 22). Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно приписів ст. 15 ЦК України, ст.3 ЦПК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права в судовому порядку у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частина перша статті 383 ЦК України передбачає, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно зі статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. ст. 150, 156 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для: собистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено право кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Пунктом 1 Стаття 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 12 Закону України « Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» визначено, неприпустимість зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень та передбачено здійснення органами опіки та піклування контролю за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Крім того встановлено, що для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Враховуючи вище викладене встановлено, що земельна ділянка, яка передана для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства площею 0,71781га (під забудовою 870,8кв.м., рілля- 5797,4кв.м., багаторічні насадження 509,9кв.м., що розташовані по [ADDRESS] належить на праві власності позивачу [PERSON] , а відповідачі [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у будинку за вказаною адресою не проживають, дане унеможливлює позивача у здійсненні будь-яких дій щодо користування та розпорядження своїм майном. В той же час суд, не знаходить підстав для задоволення вимог щодо визнання відповідачів [PERSON] , яка є матір`ю малолітньої дитини та самої малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] такими, що втратили право користування жилим приміщенням. З огляду на вказані норми закону суд, вочевидь, встановлює, що задоволення вимоги про позбавлення малолітнього права на користування належного позивачу житла буде суперечити законним інтересам дитини та обмежить вищезазначені права дитини. У зв`язку з чим вказана вимога задоволенню не підлягає.

Outcome: partial