Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Табінський Олег Володимирович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.03.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем, вчинено виконавчий напис № 2059 про стягнення з [PERSON] , на користь ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» невиплачені в строк грошові кошти в розмірі 6942,69 гривні. Виконавчий напис мотивований тим, що позивач не виплатив в строк грошові кошти на користь ТОВ «ФК Управління Активами», якому ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», відступило право вимоги на підставі Договору факторингу № 20182407-1/2 від 24 липня 2018 року, якому в свою чергу АТ «Укрсиббанк», на підставі Договору факторингу № 37 від 17 березня 2016 року, відступило право вимоги за Договором № 93012171000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку від 04 червня 2015 року, укладеного між ПАТ «Укрсиббанк» та [PERSON] .. Вважає, що наявні правові підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню вказаний виконавчий напис, оскільки розмір боргових зобов`язань позивача перед ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами», який визначений у виконавчому написі нотаріуса, не є підтвердженим, що є порушенням вимоги п. 3.5 ст. З Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а також відсутні докази належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень, що є обов`язковому вимогою відповідно до п. 6 ч. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», тому за відсутності доказів наявності з боку позивача кредитного боргу у визначеному відповідачем розмірі, у останнього були відсутні правові підстави звернення до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису щодо стягнення такого боргу. Крім того, відповідач - ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами», звертаючись до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису відносно боржника [PERSON] за Договором № 93012171000 про надання споживчого кредиту, який було укладено між [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк», - не надав нотаріусу доказів відступлення первісним кредитором відповідачу ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» та попереднім кредиторам ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та АТ «Укрсиббанк» права вимоги за вказаним кредитним договором, тобто до позивача. З огляду на викладене просить задовольнити позовну заяву та визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 2059 від 28.03.2019 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем. Відповідач в судові засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином. Треті особи також свого права на участь у судовому засіданні не використали, про розгляд справи були повідомлені належним чином. Від приватного нотаріуса Гуревічова О.М. надійшла заява про розгляд справи без його участі, просить відмовити в задоволенні позову. Позивач у судовому засіданні на позовних вимогах наполягав в повному обсязі, додатково пояснив, що споживчий кредит, який був оформлений у ПАТ «Укрсиббанк» був виплачений у повному обсязі, але квитанцій на підтвердження цього не збереглось. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав. Судом встановлено, що 28.03.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем, вчинено виконавчий напис № 2059 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» якому Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відступило право вимоги на підставі Договору факторингу № 20182407-1/2 від 24 (двадцять четвертого) липня 2018 року, якому в свою чергу Акціонерним товариством «Укрсиббанк», на підставі Договору факторингу № 37 від 17 (сімнадцятого) березня 2016 року, відступило право вимоги за Договором № 93012171000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку від 04 (четвертого) червня 2015 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Укрсиббанк» та [PERSON] . Стягнення заборгованості проводиться за період з 16.03.2016 року по 31.01.2019 року. Сума заборгованості складається з: 5193,15 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 119,71 грн. - заборгованість за нарахованими та невиплаченими процентами; 1479,83 грн. - заборгованість за нарахованою та несплаченою комісією; 150,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 6942,69 грн.. Постановою приватного виконавця округу м. Києва Табінським О.В. від 14.05.2019 року відкрито виконавче провадження за № 59108000, про стягнення з боржника [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» заборгованості у розмірі 6942,69 гривень. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 18 ЦК України встановлено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з п. 1.2 ст. 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Відповідно до п. 3.2 ст. 3 глави 16 Порядку заборгованість підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Пунктом 3.5. статті 3 глави 16 Порядку встановлено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Суд враховує правову позицію Великої палати Верховного Суду від 15.01.2020 року (справа № 334/443/18), що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що сам факт звернення кредитора до суду не є підставою для визнання заборгованості спірною, позаяк спірність заборгованості з урахуванням положень чинного законодавства визначається не за суб`єктивним ставленням кредитора чи боржника до неї, а за об`єктивним закріпленням такого виду заборгованості у Переліку. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс 17, та постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року № 61-154св18. Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З досліджених у судовому засіданні матеріалів справи, наданих суду позивачем та відповіді приватного нотаріуса Гуревічовим О.М., копії виконавчого напису, копії постанови про відкриття виконавчого провадження, не вбачається, що у позивача відсутній борг перед банком, або невідповідність суми боргу. В матеріалах справи відсутні докази повного або часткового погашення боргу, на підставі яких суд мав би можливість дослідити, перевірити та встановити факт відсутності спору, менший розмір, чи спростувати його. А також встановити порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, а саме: факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту та інше. Більше того, протягом судового розгляду сторона позивача не надала суду вищезазначені докази та не скористалась своїм правом витребування доказів передбаченим ст. 84 ЦПК України, у разі неможливістю самостійного надати такі докази. Оскільки цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд не вправі самостійно ініціювати питання про витребовування докази. Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів в обґрунтування свого позову, суд позбавлений можливості встановити факт підтвердження (або спростування) безспірності заборгованості на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріусом, порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають. Згідно ч. 9 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. Враховуючи те, що позов [PERSON] задоволенню не підлягає, суд вбачає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову, вжиті судом ухвалою від 02.12.2020 року, а саме: Зупинити стягнення на підставі виконавчого документа - виконавчого напису, вчиненого 28.03.2019, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем, зареєстрований в реєстрі за № 2059, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами» заборгованості у розмірі 6942,69 грн..

Outcome: dismissed