Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що у 1999 році він був призначений на посаду дільничного інспектора міліції Сумського РВ УМВС України в Сумській області по обслуговуванню території Садівської сільської ради Сумського району. Рішенням виконкому Садівської сільської ради від 21.06.1999 року по однокімнатній квартирі [ADDRESS], житловою площею 16,45 кв. м., був наданий ордер №1 від 21.06.1999 року на вселення в дану квартиру сім'ї з трьох осіб: позивача, його дружини - [PERSON] та дочки [PERSON] [INFO] він разом з сім'єю вселився і був зареєстрований в наданій квартирі. В 2000 році він звільнився з органів внутрішніх справ і, не маючи іншого житла, залишився проживати в зазначеній вище квартирі, перебуваючи на квартирному обліку у виконкомі сільської ради на загальній черзі на поліпшення житлових умов. В 2000 році шлюб між ним та [PERSON] був розірваний, але остання, разом з неповнолітньою донькою залишилась бути зареєстрованими і проживати в одній квартирі. Рішенням виконавчого комітету Садівської сільської ради від 20 березня 2008 року № 28 він був прийнятий на квартирний облік на загальну чергу в складі сім'ї - одного чоловіка. Рішенням виконавчого комітету Садівської сільської ради від 23 грудня 2009 року № 186 було знято статус «службового» з займаного позивачем житлового приміщення - квартири [ADDRESS]. Рішенням виконкому Садівської сільської ради від 28.02.2011 року йому була надана звільнена однокімнатна квартира [ADDRESS], житловою площею 20,5 кв.м. із зняттям з квартирного обліку. Після отримання вказаної вище квартири позивач та його колишня дружина - [PERSON], яка залишись основним наймачем квартири [ADDRESS], звернулись до Садівської сільської ради з заявами про обмін неприватизованими квартирами. Рішенням виконкому Садівської сільської ради від 30.01.2011 року № 27 їм був наданий дозвіл на обмін наданої йому однокімнатної квартири [ADDRESS], житловою площею 20,5 кв.м. на квартиру [ADDRESS], займану колишньою дружиною [PERSON] і дочкою та видані обмінні ордери. Рішенням Садівської сільської ради від 13 квітня 2012 року №28 квартира [ADDRESS] була передана йому у власність і КП «Сумське МБТІ» зобов'язано видати свідоцтво про право власності. Після звернення з вказаним рішенням в КП «Сумське МБТІ» було з'ясовано, що передана йому у власність квартира уже перебуває у власності Сумської МДПІ. 17.02.2014 року позивач звернувся до відповідача з заявою про надання йому іншого житла відповідно до норм житлового законодавства, проте Рішенням виконавчого комітету Садівської сільської ради № 19 від 27.01.2014 року йому було відмовлено у зв'язку з тим, що йому уже надавалась квартира в с. Ясени, в якості поліпшення його житлових умов. Вважає, що відмова є незаконною, а тому просить суд зобов'язати виконавчий комітет Садівської сільської ради Сумського району Сумської області надати замість квартири [ADDRESS] інше житлове приміщення на території с. Сад, Сумського району, Сумської області. В судовому засіданні позивач, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник Садівської сільської ради Міщенко В.В. в судовому засіданні зазначила, що правових підстав надати позивачу квартиру у виконавчого комітету сільської ради немає, оскільки позивач не перебуває на обліку як особа, яка потребує поліпшення житлових умов. Представник Сумської МДПІ в судовому засіданні в цілому не заперечувала проти позову, зазначивши, що квартира в якій на даний час зареєстрований позивач перебуває у власності Сумської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління міністерства доходів Сумської області. Вислухавши позивача, представника відповідача, представника третьої особи, дослідивши письмові докази, суд не вбачає підстав для задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що дійсно у 1999 році позивач був призначений на посаду дільничного інспектора міліції Сумського РВ УМВС України в Сумській області по обслуговуванні території Садівської сільської ради Сумського району. Рішенням виконкому Садівської сільської ради від 21.06.1999 року однокімнатній квартирі [ADDRESS], житловою площею 16,45 кв. м., яка перебувала на балансі Садівської сільської ради було надано статус службової і цим же рішенням позивачу був наданий ордер №1 від 21.06.1999 року на вселення в дану квартиру на сім'ю з трьох осіб: позивача, його дружини - [PERSON], дочки [PERSON] [INFO], в яку він разом з сім'єю вселився і був зареєстрований в наданій квартирі(а.с 46). В 2000 році позивач звільнився з органів внутрішніх справ і, не маючи іншого житла, залишився проживати в спірній квартирі, перебуваючи на квартирному обліку у виконкомі сільської ради на загальній черзі на поліпшення житлових умов. В 2000 році шлюб між ним та [PERSON] був розірваний, але остання, разом з неповнолітньою дочкою, залишилась бути зареєстрованими і проживати в одній квартирі. Рішенням виконавчого комітету Садівської сільської ради від 20 березня 2008 року № 28 позивач був прийнятий на квартирний облік на загальну чергу в складі сім'ї - одного чоловіка.(а.с. 44). Рішенням виконкому Садівської сільської ради № 12 від 28.02.2011 року позивачу була надана звільнена однокімнатна квартира [ADDRESS], житловою площею 20,5 кв.м. із зняттям його з квартирного обліку (а.с. 7). Позивач та його колишня дружина - [PERSON], яка залишись основним наймачем квартири [ADDRESS], звернулись до Садівської сільської ради з заявами про обмін неприватизованими квартирами.( а.с. 48-51). Рішенням виконкому Садівської сільської ради від 30.01.2011 р. № 27 їм був наданий дозвіл на обмін однокімнатної квартири [ADDRESS], житловою площею 20,5 кв.м. на квартиру [ADDRESS], займану колишньою дружиною [PERSON] і дочкою та видані обмінні ордери. (а.с. 8). Згідно рішення № 4 від 25 травня 2014 року прохання [PERSON] та [PERSON] на приватизацію найманої ними квартири [ADDRESS] задоволено та вирішено передати квартиру в спільну часткову власність по ? (а.с.58) Як вбачається, з копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 січня 1996 року власником спірної квартири [ADDRESS] є держава в особі Державної податкової інспекції Сумської районної державної адміністрації Сумської області (а.с. 59). Право власності на квартиру [ADDRESS] загальною площею 16,8 кв. м. у відповідності з ст. 555 Цивільного кодексу України (1963) перейшло до держави в особі Державної податкової інспекції Сумської районної державної адміністрації після померлої 10 травня 1994 року [PERSON]. Отже, на момент вселення в 1999 році позивача до спірної квартири, власником цієї квартири вже була держава в особі Державної податкової інспекції Сумської районної державної адміністрації Сумської області. Згідно пункту 9 Постанови Кабінету Міністрів від 25 серпня 1998 р. № 1340 «Про Порядок обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження ним» майно, що за правом успадкування перейшло у власність держави, передається для подальшого розпорядження ним на підставі акту опису, оцінки та передачі майна, в тому числі реалізується через торгівельні підприємства, аукціони, біржі, з якими укладені угоди на його реалізацію відповідно до пунктів 12 і 13 цього Порядку, з дотриманням таких вимог: будівлі, споруди, житлові приміщення та їх частини, транспортні засоби, предмети антикваріату, високохудожні авторські роботи, ювелірні вироби з діамантами чи іншим дорогоцінним камінням, товарно-матеріальні цінності за умови наявності оптової партії реалізуються через біржові торги, аукціони у порядку, встановленому законодавством України. При цьому початкова вартість не повинна бути нижчою, ніж вартість, зазначена в акті опису, оцінки та передачі майна. Відповідно до ст. 31 ЖК УРСР громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР і Української РСР), як правило, у вигляді окремої квартири на сім'ю. Правила обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР (Правила), затверджені Радою Міністрів Української РСР в Української республіканської ради професійних спілок від 11.12.1984 року №470, діяли в момент винесення оскаржуваних рішень та діють до цього часу. Пунктом 11 Правил передбачено, що кожна сім'я може перебувати на квартирному обліку за місцем роботи одного з членів сім'ї (за їх вибором) та у виконавчому комітеті ради народних депутатів за місцем проживання. Згідно з п.15 Правил, на квартирний облік беруться потребуючі поліпшення житлових умов громадяни, які постійно проживають, а також прописані у даному населеному пункті. Виконавчі комітети обласних, Київської і Севастопольської міських рад народних депутатів разом з радами профспілок можуть установлювати тривалість часу постійного проживання громадян у даному населеному пункті, необхідну для взяття на квартирний облік. При визначенні потреби громадян у поліпшенні житлових умов беруться до розрахунку члени їх сімей, які прожили і прописані у відповідному населеному пункті не менше встановленого строку. Згідно ч. 1 ст. 43 ЖК України громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Як встановлено в судовому засіданні, чого не заперечують і сторони, [PERSON] на даний час не перебуває на квартирному обліку. Відповідно до ст. 51 ЖК України, ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» питання обліку громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов, розподілу та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності; вирішення питань щодо використання нежилих приміщень, будинків і споруд, що належать до комунальної власності віднесені до виключної компетенції виконавчих органів сільських, селищних, міських рад. Таким чином, зобов'язуючи органи місцевого самоврядування до вчинення вказаних дій, суд тим самим втрутиться у їхню виключну компетенцію, що недопустимо у даному випадку. А тому позовні вимоги щодо зобов'язання виконавчого комітету Садівської сільської ради Сумської області прийняти рішення щодо надання квартири на території с. Сад Сумського району, Сумської області не підлягає задоволенню, оскільки вирішення цього питання належить до виключної компетенції виконавчого комітету. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed