Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з неї заборгованості за договором позики. У підтвердження своїх позовних вимог зазначає, що між ним та відповідачем 11 січня 2014 року було укладено договір позики на суму 47056,00 грн. та відповідно до п. 2 Договору відповідач зобовязується повернути зазначену суму не пізніше 11 січня 2016 року,згідно з п. 3 договору, відповідач повинна віддавати борг частинами, щомісячно в період з 08 по 26 число не менш 1 500 грн. У відповідності з п. 3.1. договору, відповідач в разі прострочення щомісячного внеску суми зобов'язалася виплатити позивачу в якості штрафу 10% відсотків від позиченої суми. Крім того, відповідно до п. 4. цього договору при порушенні позичальником зобов'язань по поверненню щомісячних сум, передбачених п. 3 договору, позичальник повинен сплачувати відотки за користування грошовими коштами у розмірі 5% відсотків на місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованності. До вказаного строку відповідач грошові кошти в повному обсязі не повернула, оскільки повернуто лише 14175 грн. На прохання позивача про добровільну сплату заборгованості в повному обсязі ніяким чином не відреагувала. У звязку з цим, позивач просять стягнути з відповідача борг за договором позики від 11.09.2014 року в розмірі 104\~231,50 грн., з яких: 32\~881,00 грн. - заборгованість за договором; 4705,60 грн. штраф за прострочення грошового зобовязання; 66644,90 грн. - відсотки за прострочення виконання грошового зобовязання, а також судовий збір та витрати на оплату правової допомоги. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач та її представник в судовому засіданні заперечували проти позову посилаючись на те, що кошти по зазначеному договору вона не отримувала, та позивач скористався її поганим самопочуттям та змусив її підписати зазначений договір. Посилається, що вона укладала договір з кредитною спілкою, а позивач переконав її, що він сплатив за неї борг, тому вона повинна сплачувати тепер йому. Підтвердила факт оплати позивачу коштів в розмірі 14175 грн. Вислухавши пояснення сторін та представника відповідача, допитавши сторін в якості свідків, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.01.2014 року за договором позики, укладеним між позивачем та відповідачем, остання отримала грошові кошти в розмірі 47056,00 грн., що підтверджується відповідними договором та розпискою. Відповідно до п. 2 Договору відповідач зобовязується повернути зазначену суму не пізніше 11січня 2016 року, згідно з п. 3 договору, відповідач повинна віддавати борг частинами, щомісячно в період з 08 по 26 число не менш 1 500 грн. У відповідності з п. 3.1. договору, відповідач в разі прострочення щомісячного внеску суми зобов'язалася виплатити позивачу в якості штрафу 10% відсотків від позиченої суми. У зазначений договором строк відповідач грошові кошти в повному обсязі не повернула, у звязку з чим заборгованість за договором позики на даний час складає: 32\~881,00 грн. - заборгованість за договором; 4705,60 грн. штраф за прострочення грошового зобовязання. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщ ойого сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно відсуми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як передбачено ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи вище викладене суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики в розмірі 32881,00 грн., штраф за прострочення грошового зобовязання в розмірі 4705,60 грн. У частині стягнення з відповідача на користь позивача відсотків за прострочення грошового зобовязання вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до п. 4. договору позики, укладеного між сторонами, при порушенні позичальником зобов'язань по поверненню щомісячних сум, передбачених п. 3 договору, позичальник повинен сплачувати відотки за користування грошовими коштами у розмірі 5% відсотків на місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості з моменту порушення до повного виконання зобовязань за договором. Відповідно до умов вказаного договору передбачено що нарахування відсотків також є видом неустойки за прострочення зобовязань за договором, та за положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, також дана позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року № 6-2003цс15. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 551,20 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 800 грн.

Outcome: partial