Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про звільнення майна з-під арешту. Представник позивача у судовому засіданні підтримав уточнений позов у повному обсязі та просив суд предявлені вимоги задовольнити, звільнивши з-під арештів нерухоме майно, що належить на праві власності [PERSON] та яке розташоване за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, м. Підгородне, вул. Джерельна, №19. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином. За таких обставин, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третіх осіб: відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області та Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в судому засіданні заперечувала проти предявленого позову у повному обсязі, вважаючи вимоги банку необґрунтованими та безпідставними, тому просила суд відмовити у їх задоволенні. Представник третьої особи Заводського відділу ДВС Дніпродзержинського Міського Управління юстиції Дніпропетровської області у судове засіданні не зявився, причини неявки суду не повідомили, тому вважаю за можливе справу розглянути без їх участі на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, дійшов до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що 17.10.2007 року між ПАТ «КБ «Приват Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №DNDVGК00000439, згідно якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 1560234,50 Доларів США. Крім того, в забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором, між банком та [PERSON] 17.10.2007 укладено договір іпотеки №DNDVGК00000439 від 17.10.2007 року. Так, згідно п. 33.3 (умов) договору іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарським будівлями та спорудами загальною площею 952,3 кв.м, житловою площею 431,4 кв.м, та земельні ділянки площею 2950 кв.м, (кадастрові №№1221411000:02:047:0012 та 1221411000:02:047:0013), розташовані за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, м.Підгородне, вул. Джерельна, буд. №19 та належать на праві власності відповідачу на підставі договору купівлі-продажу будинку від 17.10.2007 року та договору купівлі-продажу земельної ділянки від 17.10.2007 року, і на дану земельну ділянку, у відповідності до ст. 6 ЗУ «Про іпотеку», поширюється іпотека нерухомого майна. Разом з тим, за рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25.05.2011 року по цивільній справі №2-2831/11 стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором №DNDVGК00000439 від 17.10.2007 року у розмірі 11504688,14 грн. і на підставі чого видано відповідний виконавчий лист від 25.05.2011 року на примусове виконання даного рішення, копія якого наявна в матеріалах справи. Проте, як встановлено у судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, майно відповідача, яке знаходиться в іпотеці у банка, перебуває під обтяженнями згідно постанов державних виконавців, а саме: - 20.08.2009 року постановою №б/н від 20.08.2009 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції при примусовому виконанні виконавчого провадження на користь юридичних та фізичних осіб про стягнення заборгованості накладено арешт на невизначене майно, на все нерухоме майно, що належить [PERSON], що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №55147100 від 15.03.2016 року; - постановою від 27.03.2013 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України [PERSON] по виконавчому провадженню ВП №29863194 про стягнення заборгованості накладено арешт на житловий будинок та на земельну ділянку кадастровий номер 1221411000:02:047:0012 та на земельну ділянку кадастровий номер 1221411000:02:047:0013, які розташовані за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, м. Підгородне, вул. Джерельна, №19, що належать [PERSON]; - постановою від 07.03.2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції [PERSON] по виконавчому провадженню ВП №42315209 про стягнення заборгованості накладено арешт на нерухоме майно, на все нерухоме майно, що належить [PERSON]; - постановою від 20.03.2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України [PERSON] по виконавчому провадженню ВП №29863194 про стягнення заборгованості накладено арешт на нерухоме майно, на все нерухоме майно, що належить [PERSON], що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №55147100 від 15.03.2016 року; - постановою від 06.04.2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби України по виконавчому провадженню ВП №47039377 про стягнення заборгованості накладено арешт на нерухоме майно, на все нерухоме майно, що належить [PERSON], що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №55147100 від 15.03.2016 року; - постановою від 07.05.2015 року головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області [PERSON] по виконавчому провадженню ВП №47118099 про стягнення заборгованості накладено арешт на нерухоме майно, на все нерухоме майно, що належить [PERSON]; - постановою від 10.06.2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби України по виконавчому провадженню ВП №47039377 про стягнення заборгованості накладено арешт нерухомого майна, на земельну ділянку кадастровий номер 1221411000:02:047:0012 за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, м. Підгородне, вул.Джерельна, №19, що належить [PERSON] та що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №55147100 від 15.03.2016 року; - постановою від 23.11.2015 року старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області [PERSON] по виконавчому провадженню ВП №49443137 про стягнення заборгованості накладено арешт на все майно, що належить [PERSON]. Так, згідно Інструкції «Про проведення виконавчих дій» №4/5 від 15.12.1999 року, на майно, щодо якого встановлено іпотеку чи накладено заборону на відчуження, не може бути звернено стягнення для задоволення вимог стягувачів, які не є іпотекодержателями згідно із Законом України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати». Відповідно до ст.3 ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Згідно Інструкції «Про проведення виконавчих дій» та ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів та коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Таким чином, як встановлено судом, договір іпотеки був укладений 17.10.2007 року, а постанови про накладення арештів були винесені у період часу з 2009 по 2015 роки, тобто пізніше ніж було укладено договір іпотеки. Крім того, згідно ст. 14 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. За таких обставин, у державної виконавчої служби відсутні правові підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки на користь стягувачів, які не є іпотекодержателями. Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про заставу» право застави виникає з моменту укладання договору застави. Згідно ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. Статтею 54 даного Закону передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майна з-під арешту. Відповідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.76 року №6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння ним і відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно. Статтею 6 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено: Боржник зобов'язаний: утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно з'являтися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб, проте боржник [PERSON] не виконав вище зазначені обовязки та не повідомив державного виконавця про майно, що перебуває в заставі ПАТ «КБ «Приват Банку», чим порушив статтю 6 ЗУ «Про виконавче провадження». Відповідно до ст. 14 Конституції України, право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», у випадку незавершеного виконавчого провадження, арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. Згідно до ч.1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Таким чином, позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а відтак підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до вимог ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сума судового збору в розмірі 1378,00 грн., сплачені ним при подачі позову.

Outcome: approved