Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, просить ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на корись ПрАТ «Просто-страхування» затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 3345,92 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 27.06.2013р. між сторонами укладено договір обовязкового страхування цивільно-правовї відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого застраховано відповідальність власника транспортного засобу «БАЗ А079» реєстраційний номер [NUMBER]. 18.09.2013р. в м. Львові на вул. Зерновій відбулась ДТП, учасником та винуватцем якої був відповідач, який керував застрахованим транспортним засобом. Внаслідок даної пригоди, за заявою потерпілого [PERSON], останньому 04.03.2014р. виплачено страхове відшкодування в розмірі 6\~691,85 грн. Під час укладення договору страхування відповідач повідомив, що застрахований ним автомобіль не використовується в якості таксі, хоча відповідно до повідомлення про подію, [PERSON], здійснив обїзд стоячого транспортного засобу, а при завершенні маневру маршрутне таксі почало різкий рух, внаслідок чого сталась ДТП. У разі використання забезпеченого транспортного засобу в якості таксі збільшується коефіцієнт страхування, оскільки транспортний засіб підлягає більшому ризику. Згідно вимог чинного законодавства, у випадку, якщо страхових здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання транспортного засобу, що передбачає більше значення корегуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, то особа, відповідальна за шкоду зобовязана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. Враховуючи, що відповідач порушив умови договору повідомивши страховику недостовірні дані, які впливають на визначення корегуючого коефіцієнта, суму коштів в розмірі 3345,92 грн., яка становить половину сплаченого страхового відшкодування просить стягнути в примусовому порядку. В останнє судове засідання повноважний представник позивача не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Скерував до суду заяву, в якій справу просить слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідач в останнє судове засідання також не зявився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив. Будучи присутнім в попередньому судовому засіданні проти позову заперечив, оскільки не порушував умови договору. Однак, визнав факт, що використовував транспортний засіб в якості маршрутного таксі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в ній докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 215 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 20.09.2013р. між позивачем та [PERSON] укладено поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого застраховано цивільно-правову відповідальність відповідача під час експлуатації ним автомобіля [NUMBER] (а.с.3). 18.09.2013р. в м. Львові по вул. Зерновій, 2 відбулась ДТП за участю відповідача під керуванням забезпеченим транспортним засобом та автомобілем [NUMBER]. Постановою Личаківського районного суду м. Львова від 17.12.2013р. (а.с.6) відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. За змістом ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно звіту про оцінку автомобіля [NUMBER] № 1018/13 від 23.09.2013р. (а.с.7-12), вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу становить 7191,85 грн. 27.01.2014р. позивачем складено страховий акт (а.с.27), відповідно до якого розмір виплати становить 6\~691,85 грн. та видано розпорядження про здійснення страхового відшкодування (а.с.28). Вказана сума згідно копії платіжного доручення від 04.03.2014р. виплачена (а.с.29). Як вбачається з письмових пояснень потерпілого наданих позивачу (а.с.4), при завершенні маневру обїзду маршрутне таксі різко розпочало рух, внаслідок чого сталась ДТП. Відповідач в судовому засіданні підтвердив, що застрахований транспортний засіб ним використовується в якості маршрутного таксі. Відповідно до п. п. 7.1, 7.2 ст. 7 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір страхового платежу (внеску, премії) встановлюється страховиком самостійно шляхом добутку розміру базового страхового платежу та значень відповідних коригуючих коефіцієнтів, що затверджуються відповідно до пункту 7.2 цієї статті, а також з урахуванням положень пункту 13.2 статті 13 цього Закону. Страховику забороняється встановлювати або пропонувати встановити розмір страхового платежу, розрахований в інший спосіб. Розмір базового страхового платежу, перелік, значення коригуючих коефіцієнтів та порядок їх застосування затверджуються Уповноваженим органом за поданням МТСБУ. У порядку, встановленому вказаною статтею Закону, розпорядженням державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 09.07.2010р. № 566 встановлено розміри коригуючи коефіцієнтів. Зокрема, згідно п. 4 Розділу ІІІ Розпорядження, в залежності від сфери використання транспортних засобів, для легкових автомобілів або автобусів з кількістю місць для сидіння до 20, які використовуються фізичною особою для надання послуг із перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом загального користування або для надання послуг із перевезення пасажирів та їх багажу на таксі встановлюється коригуючий коефіцієнт на рівні 1,1 1,4. Згідно п. 8 договору страхування, відповідач підтвердив, що транспортний засіб не використовується як таксі. На підставі таких його пояснень, позивачем, в залежності від сфери використання транспортного засобу встановлено коригуючий коефіцієнт на рівні 1, що є меншим від того, який визначено Розпорядженням для такої сфери використання транспортного засобу. В кінцевому, базовий коригуючий коефіцієнт, який визначається у тому числі із врахуванням коефіцієнта, що залежить від сфери використання транспортного засобу, позивачем визначено на рівні 1,80. Відповідно до п. 38-1.1 ст. 38-1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобовязана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. Оскільки в справі яка розглядається, внаслідок приховання відповідачем від позивача сфери використання транспортного засобу останнім занижено значення коригуючого коефіцієнта, а при виплаті страхового відшкодування зясовано, що значення такого коефіцієнта є більшим, ніж визначено договором, суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими та ухвалює рішення про їх задоволення. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1218 грн., сплата якого підтверджується відповідною квитанцією (а.с.34). На підставі наведеного та

Outcome: approved