Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання незаконними та скасування розпоряджень голови Великолепетиської районної державної адміністрації, мотивуючи свої вимоги наступним. 26 травня 2005 року позивачу було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серія АБ № 064718, акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 513. Вказаний державний акт позивачу було видано на підставі розпорядження голови Великолепетиської райдержадміністрації від 24.12.2004 № 666. Вказана земельна ділянка позивачем у 2007 році була надана в оренду ФГ «Ольга» на підставі договору оренди землі, який зареєстрований у Великолепетиському районному відділі Херсонської регіональної філії ДЗК при Державному комітеті України по земельних ресурсах 27.02.2007 року. На підставі вказаного договору оренди позивач регулярно отримував орендну плату. У червні місяці 2019 року позивач хотів встановити межі своєї земельної ділянки в натурі та отримати витяг з ДЗК. Але рішенням державного кадастрового реєстратора № РВ-6500546242019 від 13.06.2019 року позивачу було відмовлено у внесенні відомостей про його земельну ділянку до ДЗК. Причиною відмови слугувало те, що земельна ділянка позивача повністю співпадає із земельною ділянкою з кадастровим номером 6521283300:04:001:0210, яка належить [PERSON] , що підтверджується інформацією з ДЗК. Як позивачу стало відомо, розпорядженням голови райдержадміністрації від 29.04.2015 року № 124 було надано дозвіл [PERSON] , як власниці сертифіката на право на земельну частку (пай), на виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель колективної власності колишнього КСП ім. Кірова на території Малолепетиської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області. Розпорядженням голови райдержадміністрації від 13.01.2019 року № 2 було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність взамін сертифіката на право на земельну частку (пай) [PERSON] площею 6,8302 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель колективної власності колишнього КСП ім. Кірова на території Малолепетиської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області, кадастровий номер 6521283300:04:001:0210. Після затвердження проекту землеустрою [PERSON] зареєструвала свої речові права на вказану земельну ділянку і на даний час також, як і позивач, вважає себе її власником. Позивач вважає, що розпорядження Великолепетиської райдержадміністрації, якими надано дозвіл на розробку та затверджено проект землеустрою [PERSON] є протиправними та підлягають скасуванню з наступних підстав. Ухвалюючи оскаржуване розпорядження, Великолепетиська РДА не врахувала того, що земельна ділянка розташована на тому ж самому місці, що і позивача, а це не відповідає вимогам ЦК та ЗК України в частині захисту права власності позивача. Таким чином, вказане розпорядження є незаконним. Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України, у редакції, яка діяла на час видачі позивачу державного акту на право власності на землю, право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 16-1 Порядку ведення Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі Державна реєстрація державного акта на право власності на земельну ділянку, державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, договору оренди земельної ділянки із земель державної та комунальної власності здійснюється одночасно із державною реєстрацією земельної ділянки. Як підтверджено доданими документами, на підтвердження свого права власності на землю позивач отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку серія АБ № 064718, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 513. Отже, позивач у відповідності до закону набув права власності на вказану земельну ділянку. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Згідно із ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. В порушення ж цих вимог Основного закону та Цивільного кодексу України, Великолепетиська райдержадміністрація розпорядилася земельною ділянкою позивача, передавши її своїм розпорядженням від 13.01.2016 року № 2 у власність [PERSON] . Отже, вказане розпорядження є протиправним та підлягає скасуванню. Відповідно до ст. 125 ЗК України, у редакції, яка діяла на момент набуття у власність спірну земельну ділянку [PERSON] , право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Водночас, у [PERSON] не могло виникнути право на мою земельну ділянку, адже для цього не було законних підстав. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 346 ЦК України передбачено випадки припинення права власності, але жодного з них не існувало, як підстави для припинення права власності позивача на спірну земельну ділянку. Згідно із ст. 393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди. Позивач вважає, що відновити його право власності можливо шляхом визнання незаконним та скасування оспорюваних розпоряджень та скасування реєстрації речового права на вказану земельну ділянку за [PERSON] . Позивач просить суд визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Великолепетиської районної державної адміністрації від 29.04.2015 року № 124 «Про виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки власнику сертифіката на право на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель колективної власності колишнього КСП ім. Кірова Малолепетиської сільської ради»; визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Великолепетиської районної державної адміністрації від 13.01.2016 року № 2 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність взамін сертифіката на право на земельну частку (пай) за рахунок земель колективної власності колишнього КСП ім. Кірова Малолепетиської сільської ради». Заяви, клопотання: клопотання позивача про витребування доказів, клопотання представника відповідача про виклик свідка. Судом вчинено такі процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі, витребування доказів, закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду, виклик свідків, про що постановлено ухвали окремими процесуальними документами. Представник позивача [PERSON] у відкритому судовому засідання пояснив, що позивач дізнався про те, що на його земельну ділянку Великолепетиською РДА було надано дозвіл на розробку і затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] . Підставою для звернення до суду позивачем стало рішення кадастрового реєстратора від 13.06.2019 року, згідно якого кадастровий реєстратор відмовився вносити до державного земельного кадастру земельну ділянку позивача, оскільки ця земельна ділянка зареєстрована за [PERSON] . Не дивлячись на те, що позивачу у 2005 році було видано Державний акт на вказану земельну ділянку, Великолепетиська РДА на цю ж земельну ділянку надала [PERSON] у 2015 році дозвіл на розробку проекту землеустрою і відповідно цей проект Великолепетиська РДА затвердила та прийняла рішення про передачу земельної ділянки [PERSON] . Представник позивача звертає увагу на незаконність цих розпоряджень, оскільки розпорядження № 124 від 29.04.2015 року не відповідає вимогам ст.ст. 118, 122 ЗК України, оскільки дозвіл на розробку проекту землеустрою надавався на земельну ділянку, яка вже перебувала у власності позивача, а розпорядження № 2 від 13.01.2016 року безпосередньо порушує право власності позивача, оскільки Великолепетиська РДА розпорядилася вказаною земельною ділянкою, передавши у власність [PERSON] . Просить суд скасувати вказані розпорядження. Позивач [PERSON] у відкритому судовому засіданні позов підтримав. Представник Великолепетиської РДА Жиронкіна Ю.В. позов не визнала та пояснила, що Великолепетиська РДА приймала розпорядження № 124 від 29.04.2015 року на підставі погодження голови Малолепетиської сільської ради, оскільки відповідно до ст. 5 закону України «Про порядок виділення в натурі на місцевості земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» в редакції, яка діяла станом на 2015 року до повноважень сільських, селищних, міських рад та райдержадміністрацій щодо виділення в натурі на місцевості земельних часток (паїв) належить: розглядати такі заяви власників, приймати рішення щодо виділення земельних часток (паїв) в натурі, встановлювати місце розташування, межі та площу сільськогосподарських угідь, які підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв). Вважає, що вказані розпорядження прийняті Великолепетиською РДА на законних підставах, оскільки Великолепетиська РДА не має змоги перевірити кадастровий номер, межі земельної ділянки, і в неї не було підстав не приймати вказані розпорядження. Також вважає, що розробники проекту землеустрою повинні перевіряти вказані обставини, а Великолепетиська РДА працює вже з готовими документами. Свідок [PERSON] показала, що вона працює державним кадастровим реєстратором у відділі у Великолепетиському районі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області. Їй на земельну ділянку, яка належить позивачу на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, зареєстровано право власності ще на одну особу на [PERSON] . Яким чином так сталось сказати не може. У 2005 році кадастрові номери земельній ділянці присвоювались по індексно-кадастрових номерах у паперовій формі, і були чинні до 01.01.2013 року. До 2013 року земельні ділянки реєструвало Державне підприємство «Центр Державного земельного кадастру», а з 01.01.2013 року вони передали їм технічні земельні документації і цей обов`язок було покладено на відділи ДЗК. Вони вносили до земельного кадастру всі земельні ділянки, які були зареєстровані по індексно-кадастрових номерах у паперовій формі. Але ДП «Центр Державного земельного кадастру» передало їм документацію не по всім земельним ділянкам, тому земельна ділянка позивача не була внесена до Державного земельного кадастру. З 01.01.2013 року кадастрові номери присвоюються системою НКС (національна кадастрова система). [PERSON] присвоєно кадастровий номер системою НКС, і ця система не виявила збігу земельних ділянок, оскільки кадастровий номер земельної ділянки позивача відсутній у цій системі. Згідно законодавства Великолепетиська РДА розпоряджалася земельними ділянками, але на практиці перевіркою кадастрових номерів, меж земельних ділянок займалась сільська рада, оскільки у райдержадміністрації відсутні спеціалісти, які займаються земельними питаннями, а тому на основі погодження сільської ради райдержадміністрація видавала розпорядження. Підтверджує те, що земельна ділянка позивача повністю співпадає із земельною ділянкою, яка належить [PERSON] Свідок [PERSON] у відкритому судовому засіданні показав, що він з 2010 року працює сільським головою Малолепетиської сільської ради. Землевпорядник [PERSON] надав йому викопіювання земельної ділянки, яка передавалась у власність [PERSON] і запевнив, що вказана земельна ділянка вільна. Він підписав вказане викопіювання і передав далі на оформлення до Держгеокадастру. Підтверджує те, що земельна ділянка позивача повністю співпадає із земельною ділянкою, яка належить [PERSON] . Свідок [PERSON] у відкритому судовому засіданні показав, що працює землевпорядником у Малолепетиській сільській раді. Йому відомо, що документація на земельну ділянку [PERSON] була зроблена ще у 2005 році, а у [PERSON] документи зроблені у 2016 році, і вказані земельні ділянки накладаються одна на одну. Так, Малолепетиська сільська рада надала погодження на виділення в натурі (на місцевості) земельних часток (паїв) відповідно до схеми поділу колективної власності КСП імені Кірова, але це не являється тим, що це є саме цим конкретним місцем розташування, але сільська рада не була розпорядником таких земельних ділянок. Підтверджує те, що земельна ділянка позивача повністю співпадає із земельною ділянкою, яка належить [PERSON] . Свідок [PERSON] показав, що він працює начальником відділу у Великолепетиському районі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області. Коли відділ Держеокадастру був юридичною особою, то проекти розпоряджень Великолепетиської РДА готували працівники відділення Держеокадастру на підставі резолюції голови Великолепетиської РДА. Підставами для надання розпорядження Великолепетиської РДА про виділення в натурі земельної ділянки власнику сертифіката на право земельну частку (пай) було заява громадянина, погодження та викопіювання сільської ради. Підтверджує те, що земельна ділянка позивача повністю співпадає із земельною ділянкою, яка належить [PERSON] . У зв`язку з тим, що сільські ради до 2002 року розпоряджалися земельними ділянками, і в сільських радах залишилась вся інформація по земельним ділянкам, то сільські ради надають погодження та викопіювання по земельним ділянкам, хоча законодавчо це не закріплено. Номери земельних ділянок присвоюють проектні розробники. До 2013 року відомості про земельну ділянку до державного земельного кадастру вносило ДП «Центр Державного земельного кадастру». Чому у земельної ділянки є кадастровий номер, а його не має в державному земельному кадастрі, сказати не може. Свідок [PERSON] показав, що працює фізичною особою-підприємцем у сфері землеустрою. У даному випадку йому як розробнику технічної документації позивачем надавалися первинні документи, які формувалися у Малолепетиській сільській раді та подавалися на розгляд до Великолепетиської РДА. Після отримання викопіювання та розпорядження Великолепетиської РДА, позивач звернувся до нього із заявою про виготовлення технічної документації. Розглянувши первинні документи, в яких було визначено місце розташування земельної ділянки, його спеціалістами була складена відповідна технічна документація, яка була подана спочатку до сільської ради (акт погодження місце розташування земельної ділянки, який підписується суміжниками та сільською радою), потім дана технічна документація подавалась до відділу земельних ресурсів, де видавався відповідний висновок. Після чого дана технічна документація подавалась на затвердження до Великолепетиської РДА. Потім видавався державний акт на право власності на земельну ділянку. Така сама процедура по виготовленню технічної документація проводилась із земельною ділянкою, яка належить [PERSON] . Оскільки Державний земельний кадастр тільки формувався, то відомості про земельну ділянку [PERSON] не було внесено до Державного земельного кадастру, а відомості про земельну ділянку [PERSON] було внесено до ДЗК і так сталося, що ці земельні ділянки співпадають. Номер земельної ділянки присвоює інженер під час виготовлення проектної документації для своєї зручності, який не є ідентифікатором земельної ділянки, ідентифікаційним номером земельної ділянки є кадастровий номер земельної ділянки. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. 26 травня 2005 року Великолепетиська районна державна адміністрація Херсонської області позивачу було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серія АБ № 054718, згідно якого [PERSON] став власником земельної ділянки площею 6,83 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Малолепетиської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області, кадастровий номер 6521283300:04:001:0210. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 513. Вказаний державний акт позивачу було видано на підставі розпорядження голови Великолепетиської райдержадміністрації від 24.12.2004 № 666. Вказана земельна ділянка позивачем у 2007 році була надана в оренду ФГ «Ольга» на підставі договору оренди землі, який зареєстрований у Великолепетиському районному відділі Херсонської регіональної філії ДЗК при Державному комітеті України по земельних ресурсах 27.02.2007 року. Відповідно до ч. 1 ст. 125 ЗК України в редакції, яка діяла на час видачі позивачу Державного ату на право власності на земельну ділянку, право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності та його державної реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЗК України в редакції, яка діяла на час видачі позивачу державного акту на право власності на земельну ділянку, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Таким чином, позивач у відповідності до ст.ст. 125-126 ЗК України, з моменту отриманні і державної реєстрації Державного акту на право власності на земельну ділянку набув право власності на вказану земельну ділянку площею 6,83 га. кадастровий номер 6521283300:08:006:0908. Розпорядженням голови Великолепетиської районної державної адміністрації Херсонської області від 29.04.2015 року № 124 [PERSON] , як власниці сертифіката на право на земельну частку (пай), було надано дозвіл на виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель колективної власності колишнього КСП ім. Кірова на території Малолепетиської сільської ради. Розпорядженням голови Великолепетиської районної державної адміністрації Херсонської області від 13.01.2016 року № 2 було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність взамін сертифіката на право на земельну частку (пай) [PERSON] площею 6,8302 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель колективної власності колишнього КСП ім. Кірова на території Малолепетиської сільської ради, кадастровий номер 6521283300:04:001:0210. Після затвердження проекту землеустрою [PERSON] 27.01.2016 року зареєструвала право власності на земельну ділянку площею 6,8302 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Малолепетиської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області кадастровий номер 6521283300:04:001:0210, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 171019920 від 20.06.2019 року. Рішенням державного кадастрового реєстратора № РВ-6500546242019 від 13.06.2019 року позивачу було відмовлено у внесенні відомостей про його земельну ділянку до ДЗК. Причиною відмови слугувало те, що земельна ділянка позивача повністю співпадає із земельною ділянкою з кадастровим номером 6521283300:04:001:0210, яка належить [PERSON] (площа співпадає на 100 %). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 5 закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 5 червня 2003 року № 899-IV в редакції чинній на час видачі Великолепетиською РДА в Херсонській області розпорядження № 124 від 29.04.2015 року виникнення спірних відносин (надалі Закон № 899-IV) сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості); уточняють місце розташування, межі і площі сільськогосподарських угідь, які підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв); розглядають та погоджують проекти землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сільські, селищні, міські ради приймають рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у межах населених пунктів, а районні державні адміністрації - за межами населених пунктів. А тому Великолепетиська районна державна адміністрація Херсонської області є належним відповідачем по справі, оскільки до її повноважень входило прийняття рішення про виділення в натурі (на місцевості) [PERSON] земельної частки (паю) за межами населеного пункту с. Мала Лепетиха Великолепетиського районного суду Херсонської області. Відповідно до ч. 1 ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Таким чином, Великолепетиська РДА Херсонської області ухвалюючи розпорядження № 124 від 29.04.2015 року про надання дозволу [PERSON] на виділення в натурі земельної частки (паю) порушила вимоги, передбачені ст. 5 Закону № 899-IV, не уточнивши місце розташування, межу і площу земельної ділянки [PERSON] , а тому вказане розпорядження винесене не на підставі закону і порушує (позбавляє) право власності [PERSON] на земельну ділянку, атому відповідно до ст. 393 ЦК України підлягає скасуванню. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 6 ст. 319 ЦК України держава не втручається у здійснення власником права власності. Згідно із ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Таким чином, Великолепетиська РДА Херсонської області на підставі розпорядження від 13.01.2016 року № 2 надала [PERSON] земельну ділянку, яка належить позивачу на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія АБ № 064718, чим порушила право власності позивача, яке визначене ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України, а тому вказане розпорядження винесене не на підставі закону і порушує (позбавляє) право власності [PERSON] на земельну ділянку, а тому та відповідно до ст. 393 ЦК України підлягає скасуванню. Враховуючи, що Великолепетиська районна державна адміністрація Херсонської області є належним відповідачем по справі і саме вона винесла незаконні розпорядження, які порушили право власності позивача, то відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з Великолепетиської районної державної адміністрації Херсонської області на користь позивача підлягає документально підтверджений судовий збір у розмірі 1536 грн. 80 коп. На підставі ст. 5 закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», ст. 41 Конституції України, ст. 316, 317, 321, 393 ЦК України, ст.ст. 125, 126 ЗК України,

Outcome: approved