Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про звільнення майна з-під арешту. В своєму позові позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору № 14.11664 від 20.04.2007 року [PERSON] 20.04.2007 року отримала кредит у розмірі 22000,00 [Доллар США] зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 20.04.2012 року. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ПриватБанк і [PERSON] 20.04.2007 р. уклали договір застави (надалі договір застави). Згідно договору застави, [PERSON] надала в заставу автомобіль марки Mercedes-Benz Е200, № кузова/шасі: WDB2100351A274872, рік випуску:1997, реєстраційний номер: 60805НЕ, що належить на праві власності [PERSON]. Позивачем було отримано інформацію про те, що згідно бази даних ДАІ автомобіль марки Mercedes-Benz Е200, № кузова/шасі: WDB2100351A274872, рік випуску:1997, реєстраційний номер: 60805Н, знаходиться у розшуку, а саме за: 1) Постановою Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, Вх.N 5731 від 02.12.2014 р. (довідка додається). Вищезазначене обтяження підтверджуються даними з бази ДАІ, які додаються до справи. Згідно Інструкції «Про проведення виконавчих дій» №74/5 від 15.12.1999р. та ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі: - виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; - коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. В даному випадку, по-перше: право застави у ПриватБанку виникло, як зазначено вище - 20.04.2007 року, а постанови (подання) про накладення арешту даного автомобіля були винесені пізніше ніж було укладено договір застави; по-друге: станом на 04.09.2015 року заборгованість [PERSON] перед ПриватБанком складає 31 081.00 доларів США, що значно перевищує вартість предмету застави, яка на дату укладення договору застави складала 75 750,00 гривень та яка постійно знижується в наслідок зносу транспортних засобів. Крім того, Банку надано всі повноваження, необхідні для здійснення продажу предмету застави згідно довіреності від 06/03/2014 року, посвідченої, [PERSON], приватним нотаріусом Запорізького нотаріального округу (додається до позову). Отже, відділ державної виконавчої служби не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувача, який не є заставодержателем. Згідно ст. 14 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна найвищий пріоритет на заставлене майно має ПРИВАТБАНК, оскільки саме ПРИВАТБАНК раніше зареєстрував обтяження на предмети застави: автомобіль марки Mercedes-Benz Е200, № кузова/шасі: WDB2100351A274872, рік випуску:1997, реєстраційний номер: 60805НЕ. ПРИВАТБАНК має намір звернути стягнення на заставне майно в порядку визначеному вищевказаним рішенням суду, але, оскільки у відношенні заставного майна існує арешт в базах даних [PERSON] УМВС України РЕЗУЛЬТАТИ ЗВІРЕННЯ ПО ВСІХ БАЗАХ НА АМТ знаходиться запис за системою ЗААРЕШТОВАНИЙ АМТ та оголошено в розшук, ПРИВАТБАНК не може скористуватися своїм правом Заставодержателя - звернути стягнення на заставлений автомобіль шляхом його реалізації. Крім того, згідно ст. 14 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна вищий пріоритет на заставлене майно має ПриватБанк (копія витягу додається). Отже, державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями. До початку судового засідання представник позивача звернувся із заявою, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав в повному об'ємі. Відповідач, який був повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився, однак надав до суду заперечення, в якій просить справу слухати без участі представника та покладається на розсуд суду щодо винесення рішення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив. Відповідно до укладеного договору № 14.11664 від 20.04.2007 року [PERSON] 20.04.2007 року отримала кредит у розмірі 22000,00 [Доллар США] зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 20.04.2012 року. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ПриватБанк і [PERSON] 20.04.2007 р. уклали договір застави (надалі договір застави). Згідно договору застави, [PERSON] надала в заставу автомобіль марки Mercedes-Benz Е200, № кузова/шасі: WDB2100351A274872, рік випуску:1997, реєстраційний номер: 60805НЕ, що належить на праві власності [PERSON]. Позивачем було отримано інформацію про те, що згідно бази даних ДАІ автомобіль марки Mercedes-Benz Е200, № кузова/шасі: WDB2100351A274872, рік випуску:1997, реєстраційний номер: 60805Н, знаходиться у розшуку, а саме за: 1) Постановою Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, Вх.N 5731 від 02.12.2014 р. (довідка додається). Вищезазначене обтяження підтверджуються даними з бази ДАІ, які додаються до справи. Згідно Інструкції «Про проведення виконавчих дій» №74/5 від 15.12.1999р. та ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі: - виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; - коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про заставу» право застави виникає з моменту укладання договору застави. В даному випадку, по-перше: право застави у ПриватБанку виникло, як зазначено вище - 20.04.2007 року, а постанови (подання) про накладення арешту даного автомобіля були винесені пізніше ніж було укладено договір застави; по-друге: станом на 04.09.2015 року заборгованість [PERSON] перед ПриватБанком складає 31 081.00 доларів США, що значно перевищує вартість предмету застави, яка на дату укладення договору застави складала 75 750,00 гривень та яка постійно знижується в наслідок зносу транспортних засобів. Крім того, Банку надано всі повноваження, необхідні для здійснення продажу предмету застави згідно довіреності від 06/03/2014 року, посвідченої, [PERSON], приватним нотаріусом Запорізького нотаріального округу. Отже, відділ державної виконавчої служби не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувача, який не є заставодержателем. Згідно ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з під арешту. Статтею 54 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майно з під арешту. Згідно ст. 14 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна найвищий пріоритет на заставлене майно має ПРИВАТБАНК, оскільки саме ПРИВАТБАНК раніше зареєстрував обтяження на предмети застави: автомобіль марки Mercedes-Benz Е200, № кузова/шасі: WDB2100351A274872, рік випуску:1997, реєстраційний номер: 60805НЕ. ПРИВАТБАНК має намір звернути стягнення на заставне майно в порядку визначеному вищевказаним рішенням суду, але, оскільки у відношенні заставного майна існує арешт в базах даних [PERSON] УМВС України РЕЗУЛЬТАТИ ЗВІРЕННЯ ПО ВСІХ БАЗАХ НА АМТ знаходиться запис за системою ЗААРЕШТОВАНИЙ АМТ та оголошено в розшук, ПРИВАТБАНК не може скористуватися своїм правом Заставодержателя - звернути стягнення на заставлений автомобіль шляхом його реалізації. Крім того, згідно ст. 14 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна вищий пріоритет на заставлене майно має ПриватБанк. Отже, державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями. Згідно ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з під арешту. Статтею 54 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майно з під арешту. Відповідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.76 року №6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння ним і відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно. У відповідності до ч.2 ст. 114 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або його частини. В силу ч. 2 ст. 114 Цивільного процесуального кодексу України, позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини, отже судовий захист прав та законних інтересів, підлягає вирішенню у Братському районному суді Миколаївської області за місцем знаходження заставленого майна, яке знаходиться за адресою: Миколаївська обл., смт. Братське, вул. Вороніна, 20-А, що підтверджується Актом. У відповідності з ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, оскільки позивач в заяві не просить стягнути судовий збір з відповідача на його користь, тому суд залишає судові витрати за позивачем.

Outcome: approved