Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, до відповідачів: [PERSON], мешканки [ADDRESS] ; [PERSON], мешканки [ADDRESS] , про стягнення матеріальної шкоди та судових витрат В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав зазначених в позові і просять їх задовольнити в повному обсязі , оскільки факт недостачі грошових коштів стверджується інвентаризацією матеріалів , тари , грошових коштів в торгівлі , які знаходилися в підзвітності у відповідачів . Просить суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку 63 810,14 гривень заподіяної матеріальної шкоди та 638, 34 гривень судового збору , оскільки відповідачі несуть повну матеріальні відповідальність перед ПАТ « Олевський хлібозавод » . Представник відповідачів заперечує стосовно задоволення позову , оскільки позивач не надав суду доказів вини відповідачів , вважає , що відповідачі не можуть нести солідарну майнову відповідальність , оскільки з останніми позивач не укладав колективної угоди ( договору ) про повну матеріальну відповідальність , а тому відповідачі повинні нести повну індивідуальну матеріальну відповідальність відповідно до договору про таку відповідальність , який був складений роботодавцем з кожним відповідачем окремо , крім того позивач не розмежував позовні вимоги . Судом встановлено , що відповідачі були прийняті на роботу продавцями в магазині « Хліб » , який належить ПАТ « Олевський хлібозавод » з 20.08.2012 року , що стверджується наказом № 191 -к-а ( а.с. 4 ) . При прийнятті на роботу , уповноваженою особою , головою правління Нечипорук О.М. з кожним з відповідачів окремо було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність ( а.с.5,6 ) . 05.05.2014 року відповідачі звернулися до голови правління з письмовою заявою про звільнення з роботи за власним бажанням в порядку . Відповідно до табелю обліку використання робочого часу останнім робочим днем відповідачів - [PERSON] було 19.05.2014 року , а [PERSON] відповідно 17.05.2014 року ( а.с. 214-216 ) . Відповідно до наказу голови правління № 47 від 30.052014 року у зв? язку зі звільненням відповідачів було призначено на 02.06.2014 року ревізію товарно-матеріальних цінностей , які знаходилися під звітом у відповідачів( т.1 а.с.7 ) . Внаслідок проведення інвентарізації , а не ревізії у відповідачів було виявлено недостачу товарно-матеріальних цінностей 63810,14 гривень (т.1 а.с.22, т.2 а.с.188 ) останні не погодилися з висновками інвентарізації , про що було складено відповідний акт ( т.1а.с.23 ) . Відповідно до наказу підприємства № 113-к від 27.06.2014 року відповідачів було звільнено з роботи на підставі п.2 ст.41 КЗпП , за згодою профспілкового комітету , а саме з відповідачем було розірвано трудовий договір внаслідок виявлення винних дій працівника , який безпосередньо обслуговує грошові та товарні цінності , якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника (т.1 а.с. 26 ) . Допитана в судовому засідання в якості свідка [PERSON] показала , що працює в ПАТ « Олевський хлібозавод » в якості бухгалтера , приймала участь в інвентаризації товарно-матеріальних цінностей в магазині « Хліб » де працювали відповідачі , внаслідок інвентаризації у відповідачів було виявлено недостачу товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 63810,14 гривень відповідачі від підпису порівняльної відомості відмовилися , недостачу не визнали про що було складено відповідний акт . Після проведення інвентаризації ключи від магазина були передані завідуючій торговим відділом [PERSON] При проведенні інвентаризації недостача між продавцями не розмежовувалася Допитана в судовому засідання в якості свідка [PERSON]. показала , що працювала в ПАТ « Олевський хлібозавод » в якості завідуючої торговим відділом (заступником голови правління , участі в проведенні інвентаризації не приймала , з? явившись в кінці проведення інвентаризації отримала від відповідачів ключи від магазина . Дані правовідносини врегульовані наступними нормативно-правовими актами , а саме : Так , відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи , а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала ; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду , заподіяну підприємству внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків зазначено в ч.1 ст.130 КЗпП . Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках , зазначених у законодавстві зазначено у ч.2 ст. 132 КЗпП . Відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди заподіяної з їх вини підприємству у випадках коли між працівником і підприємством відповідно до ст. 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей , переданих йому для зберігання або для інших цілей , що передбачено п.1 ч.1 ст. 134 КЗпП . Відповідно до ч.1 ст. 135-3 КЗпП розмір заподіяної підприємству шкоди визначається за фактичними витратами , на підставі даних бухгалтерського обліку , виходячи з балансової вартості ( собівартості ) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу з установленими нормами ; у разі недостачі розмір шкоди визначається за цінами, що діють у даній місцевості на день відшкодування шкоди . В ч.3 ст.136 КЗпП зазначено , що покриття шкоди , яка перевищує середній заробіток працівника провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного суду . Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29.12.1992 року « Про судову практику в справах про відшкодування шкоди , заподіяної підприємствам , установам організаціям їх працівниками » зазначено , що Суд , дослідивши письмові докази , матеріали справи , заслухавши пояснення сторін , приходить до висновку , що даний позов не підлягає до задоволення , оскільки позивачем не надано доказів заподіяння відповідачами прямої дійсної матеріальної шкоди позивачу . Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29.12.1992 року « Про судову практику в справах про відшкодування шкоди , заподіяної підприємствам , установам організаціям їх працівниками » зазначено , що під прямою дійсною шкодою слід розуміти втрату , погіршення або зниження цінностей , майна , необхідність провести затрати на відновлення , придбання майна чи інших цінностей або провести зайві , тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов? я зків , грошові виплати ( п.4 абзац 2 Постанови ) . Крім того позов не може бути задоволений , оскільки відповідачі не можуть в даному випадку нести солідарну матеріальну відповідальність так як договору про колективну матеріальну відповідальність з позивачем не укладали . Проводячи інвентаризацію товарно-матеріальних цінностей позивач не встановив яку реально шкоду ПАТ « Олевський хлібозавод заподіяв кожний з відповідачів , оскільки дані особи несуть індивідуальну матеріальну відповідальність перед роботодавцем відповідно до вище укладених договорів ( т.1 а.с.5,6 ) . Суд також бере до уваги той факт , що інвентаризація проводилася позивачем коли відповідачі не були в трудових стосунках з позивачем , а тому і відмовилися від підпису порівняльної відомості . Проведення інвентаризації не доводить наявності недостачі товарно-матеріальних цінностей у відповідачів , а лише констатує факт наявності чи не наявності певних товарно-матеріальних цінностей у підзвітних осіб . Суд також звертає увагу на те . що було видано наказ про проведення ревізії ( т.1 а.с.4 ) , яка не була проведена , що також унеможливлює встановлення індивідуальної відповідальності кожного з відповідачів .

Outcome: dismissed