Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 16.10.2008 року між ПАТ « Дочірній банк Сбербанку Росії» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 11-11/ФО/22/ФО/П, відповідно до якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 246080,00 грн. зі сплатою 24 % річних за весь час користування кредитом з кінцевим терміном повернення до 16.10.2018 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між банком, позичальником та [PERSON] було укладено договір поруки, згідно якого поручитель взяв на себе зобов'язання відповідати перед банком за невиконання боржником свої зобов'язань у тому ж обсязі, що і боржник. Позичальник повинен був щомісяця здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитним договором шляхом внесення щомісячного платежу. Відповідачі зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконують, в зв'язку з чим, за ними виникла заборгованість, яка складається з заборгованості за кредитом, за відсотками. У зв'язку з зазначеним, позивач просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором у розмірі 163592,26 грн. та судові витрати по справі , уточнивши позовні вимоги стосовно назви банку - змінивши на Публічне акціонерне товариство «Сбербанк». У судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує та просить суд про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином шляхом розміщення оголошення в газеті « Урядовий кур'єр», причини неявки суду не повідомили, заяву про розгляд справи за їх відсутності не надавали. За вказаних обставин суд вважає можливим розглянути справу у заочному порядку. Суд дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, приходить до наступного. Встановлено, що16.10.2008 року між ПАТ « Дочірній банк Сбербанку Росії» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 11-11/ФО/22/ФО/П, відповідно до якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 246080,00 грн. зі сплатою 24 % річних за весь час користування кредитом з кінцевим терміном повернення до 16.10.2018 року. Відповідач взяв на себе зобов'язання щомісяця здійснювати погашення заборгованості у вигляді обов'язкового мінімального платежу /а.с. 6-19/ . З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 16.10.2008 року між банком, позичальником та [PERSON] було укладено договір поруки, згідно якого поручитель взяв на себе зобов'язання відповідати перед банком за невиконання позичальником [PERSON] своїх зобов'язань у тому ж обсязі, що і боржник /а.с.25-28/. Банк зобов'язання за кредитним договором виконав, надавши позичальнику обумовлену договором суму кредитних коштів. В порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконує, допустив прострочення повернення кредиту і сплати відсотків, внаслідок чого станом на 20.10.2015 року за ним утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 163592,26 грн. , які складаються з наступного: 105722,37 грн. - заборгованість за кредитом ; 30947,98 грн. - процентів за користування кредитом; 14076,38 грн. - пеня за прострочення повернення заборгованості за кредитом ; 12845,53 грн. - пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком /а.с.23/. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України, - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як передбачено ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Отже, позичальник зобов'язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та вимог закону. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст.ст. 553,554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, заборгованість за кредитним договором та відсотками , підлягає стягненню з відповідачів у солідарному порядку. Зважаючи на вищенаведене, та за урахуванням того, що на виконання ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, суд вбачає підстави для задоволення позову та присудження до стягнення з відповідачів у солідарному порядку на користь позивача заборгованості за кредитним договором у зазначеному вище розмірі. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд стороні, на користь якої ухвалено рішення, присуджує з другої сторони понесені і документально підтвердженні судові витрати.

Outcome: approved