Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк», відповідно до якого з врахуванням заяви про зміну предмету позову просив суд зобов»язати відповідача видати позивачу кошти в розмірі 80000 доларів США готівкою одноразовою операцією через касу без обмеження суми відповідно до Договору банківського рахунку [NUMBER] від 15ю05ю2014 р., не пізніше наступного робочого дня з дати отримання замовлення на отримання готівки. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до умов Договору банківського рахунку [NUMBER] від 15.05.2014 р. позивач мав право на отримання готівкових коштів у випадках, передбачених чинним законодавством та за умови наявності та в межах коштів на рахунку. Строк дії Договору був погоджений сторонами до 11.08.2015 р. Позивач посилається на те, що 25.08.2015 р. він звернувся до ПАТ «Укрсоцбанк» з заявою про повернення суми депозитного вкладу, що знаходились на банківському рахунку в розмірі 80000 доларів США, однак відповідно до листа від 28.08.2015 р. йому було відмовлено у поверненні коштів. У своїй відмові Банк посилався на положення постанови Національного банку України № 354 від 03.06.2015 р. щодо обмеження видачі готівкових коштів в іноземній валюті до 15000 гривень. Зазначену відмову позивач вважає неправомірною в зв»язку з чим вимушений звернутись до суду за захистом порушеного права. Представник позивача в ході судового розгляду підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просив його задовольнити, посилаючись на те, що постанова Національного банку України суперечить вимогам чинного законодавства і порушує права позивача на отримання коштів, які зберігаються на банківському рахунку, обов»язок видати які встановлений як положеннями Договору, укладеного між сторонами, так і ст. 1074 ЦК України. Представник відповідача заперечувала проти задоволення позову, оскільки постанови Національного банку України є обов»язковими для виконання банками. Відповідно до постанови №№ 540 від 29.08.20014 р. Національний банк України зобов»язав банки обмежити видачу готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати. Представник відповідача посилалась на те, що позивачу не було відмовлено у видачі коштів, а лише обмежено розмір їх видачі, в зв»язку з чим просила у задоволенні позову відмовити. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.05.2014 р. між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений Договір [NUMBER] банківського рахунку, відповідно до умов якого Банк зобов»язався відкрити позивачу поточний рахунок [NUMBER] в доларах США та надати послуги з розрахунково-касового обслуговування. На зазначений рахунок були перераховані грошові кошти в розмірі 80000 доларів США, що не оспорювалось сторонами. Відповідно до п.2.6 Договору позивач має право отримувати готівкові кошти у випадках, передбачених чинним законодавством України, за умови наявності та в межах коштів на рахунку клієнта. 25.08.2015 р. позивач звернувся до Банку з вимогою про видачу з його поточного рахунку грошових коштів в сумі 80000 доларів США однією сумою. Відповідно до листа від 28.08.2015 р. № 21-05/2881 відповідач відмовив позивачу у видачі суми коштів одноразово, з посиланням на положення постанови Національного банку України № 540 від 29.08.2014 р. «Про внесення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного та валютного ринків України», якою було обмежено видачу готівкових коштів в іноземній валюті. Положеннями ч. 2 ст. 56 Закону України «Про Національний банк України» передбачено, що нормативно-правові акти Національного банку видаються у формі постанов Правління Національного банку, а також інструкцій, положень, правил, що затверджуються постановами Правління Національного банку. Вони не можуть суперечити законам України та іншим законодавчим актам України і не мають зворотної сили, крім випадків, коли вони згідно з законом пом'якшують або скасовують відповідальність. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Відповідно до положень ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Клієнт зобов'язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором. Крім того, ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 529 ЦК України кредитор має право не приймати від боржника виконання його обов'язку частинами, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Нормативно-правові акти Національного банку України не є актами цивільного законодавства України, а є розпорядчими актами, які адресовані обмеженій кількості осіб і таке регулювання здійснюється в межах адміністративно-правових відносин Національного банку України з банками, які охоплюються його наглядовою діяльністю. Ці постанови банку не встановлюють нових прав або обов'язків для громадян, не можуть зачіпати їх права, свободи та інтереси. З огляду на викладене, посилання відповідача на положення постанови Національного банку України № 540 є безпідставним, оскільки норми зазначеного розпорядчого документа обмежують право позивача на отримання коштів з банківського рахунку на підставі Договору, укладеного між сторонами у даному спорі, та суперечать положенням ст.ст.1066, 1068 ЦК України. Враховуючи викладені обставини, оцінюючи всі досліджені судом докази, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, не суперечать положенням Договору, укладеного між сторонами, відповідають положенням ст.ст. 4066, 4068 ЦК України щодо обов»язку і порядку виплати коштів з банківського рахунку, а тому підлягають задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст.88 ЦПК України і вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у справі.

Outcome: approved