Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Київської міської дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» про стягнення компенсації за невикористане право на отримання вільних від роботи днів у зв'язку з навчанням. Позов мотивовано тим, що з 01 квітня 2010 року позивач працює у відповідача у відділенні № 133 на посаді листоноші. При цьому, позивач протягом 2012-2014 років також навчається на останніх курсах у навчальному закладі КДАВТ. Разом з тим, позивач зазначає, що він не використав своє право щодо отримання вільного від роботи дня для підготовки до державних іспитів та написання дипломної роботи, як це передбачено ст. 218 Кодексу законів про працю України (надалі - КЗпП України), а тому на думку позивача він має право на отримання відповідної грошової компенсації, встановленої законом. Проте, звернувшись до відповідача з зазначеною пропозицією, позивач отримав від останнього відмову. На підставі зазначеного позивач просив позов задовольнити та зобов'язати відповідача виконати обов'язок в натурі, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача компенсації у розмірі 7 278 грн. 78 коп., що дорівнює п'ятдесяти відсоткам від заробітної плати позивача за 59 днів, які він мав право отримати як вихідні від роботи дні. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили позов задовольнити. Представник відповідача Федько В.М. в судовому засіданні заперечував проти позову і просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] з 04 травня 2010 року працює у відділенні поштового зв'язку Київ-133 Київської міської дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» на посаді листоноші 1-го класу. Також, відповідно до Довідок Київської державної академії водного транспорту імені Гетьмана Петра Конашевича-Сагайдачного № 217/Д від 29 листопада 2012 року та № 264 від 10 жовтня 2013 року протягом 2012-2014 років позивач навчалась на заочній формі навчання за спеціальністю «Правознавство» на 5 та 6 курсах (а.с. 26, 27). Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначає, що під час навчання ним не було використане право щодо отримання вільного від роботи дня для підготовки до державних іспитів та написання дипломної роботи, як це передбачено ст. 218 КЗпП України, а тому відповідач повинен виплати позивачу компенсацію у розмірі 7 278 грн. 78 коп., що дорівнює п'ятдесяти відсоткам від заробітної плати позивача за 59 днів, які він мав право отримати як вихідні від роботи дні. Згідно вимог ст. 215 КЗпП України працівникам, які навчаються у вищих навчальних закладах з вечірньою та заочною формами навчання, надаються додаткові відпустки у зв'язку з навчанням, а також інші пільги, передбачені законодавством. Відповідно до ч. 1 ст. 218 КЗпП України працівникам, які навчаються на останніх курсах вищих навчальних закладів, протягом десяти учбових місяців перед початком виконання дипломного проекту (роботи) або складання державних іспитів надається щотижнево при шестиденному робочому тижні один вільний від роботи день для підготовки до занять з оплатою його в розмірі 50 відсотків одержуваної заробітної плати, але не нижче мінімального розміру заробітної плати. Разом з тим, як вбачається зі змісту позовної заяви, пояснень позивача та представника позивача, позивач не використав своє право щодо отримання вільного від роботи дня для підготовки до державних іспитів та написання дипломної роботи, тобто вільні від роботи дні в порядку, визначеному ч. 1 ст. 218 КЗпП України, позивачу не надавались. При цьому, як вбачається зі змісту вказаної норми закону, стягнення оплати в розмірі 50 відсотків одержуваної заробітної плати за один вільний від роботи день може мати місце лише за наявності факту надання працівнику такого дня та незабезпечення роботодавцем подальшої його оплати. Також слід зазначити, що чинним законодавством не передбачено виплати роботодавцем компенсації за невикористані пільги, у тому числі і за невикористані вільні від роботи дні, надання яких регламентовано ч. 1 ст. 218 КЗпП України. Крім того, слід зазначити, що, як вбачається з п. 1.6 Положення про Київську міську дирекцію Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» (а.с. 15-24), Київська міська дирекція Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» не є юридичною особою. При цьому, згідно вимог ч. 2 ст. 30 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Відтак, вказаний у позовній заяві відповідач не може бути стороною по справі, тобто, є неналежним. Однак, незважаючи на ті обставини, що представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову перш за все у зв'язку з тим, що Київська міська дирекція Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» не є юридичною особою, позивач та його представник клопотань щодо заміни відповідача в порядку, визначеному ч. 1 ст. 33 ЦПК України не заявили. При цьому, як вбачається з аналізу положень ч. 1 ст. 33 ЦПК України, можливість вирішення питання про заміну неналежного відповідача належним, чи залучення співвідповідача з ініціативи суду за відсутності такого клопотання позивача не передбачена. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 215, 218 КЗпП України та

Outcome: dismissed