Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі. У своєму позові позивач вказав, що 22 червня 2011 року його було прийнято на роботу у Запорізьке Державне підприємство «Кремнійполімер». 28.11.2012 року він звільнився з вищезазначеного підприємства. Даний факт вже встановлювався судом і підтверджено наявними у справі доказами, що він, [PERSON], перебував у трудових відносинах з ЗДП «Кремнійполімер» з 28.08.2008 року по 09.10.2012 року. 09.10.2012 року та був звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, про що було видано наказ № 132 від 09.10.2012 року року та внесена запис до трудової книжки під № 23. За рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 28.11.2012 року була змінена причина звільнення з ч. 1 ст. 38 КЗпП України на ч.З ст. 38 КЗпП України у звязку із невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю. На день звільнення з роботи з [PERSON] Державного підприємства «Кремнійполімер» існувала заборгованість по виплаті позивачу заробітної плати в сумі 5240 грн. 80 копійок. З урахуванням цього та наданими доказами до матеріалів справи, рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя було ухвалено рішення, де стягнули з [PERSON] державного підприємства «Кремнійполімер», яке знаходиться за адресою: 69009, м. Запоріжжя, вул. Теплична, 7 користь позивача заборгованість по заробітній платі в розмірі 5240 грн. 80 коп., середній заробіток за весь час затримки розрахунку у розмірі 115 842 грн. 60 коп. та компенсацію за період невиплати заробітної плати в розмірі 4810 грн. 68 коп. Але, як зясувалося пізніше до суду була надана довідка № 78 від 12.04.2016 року, де зазначено, що середньоденна заробітна плата на день звільнення складала 130 грн. 14 коп. Середньомісячне число робочих днів: 21. Зазначений розрахунок складений відповідно до Порядку нарахування середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 08.02.1995 року № 100. 21.12.2012 року територіальна державна інспекція з питань праці провела перевірку [PERSON] державного підприємства «Кремнійполімер» за зверненням позивача та встановила, що заробітна плата позивачу була нарахована та виплачена у серпні 2012 р. за 104 год. (13 р/днів), у вересні 2012 р. за 96 год. (12 р/днів) Після перевірки, інформація про невідповідність режиму фактичної роботи табелям обліку використання робочого часу доведена до Заводського районного відділу ГУМВС України в Запорізької обл. Тобто, позивачу було нарахована та виплачена заробітна плата за серпень- вересень 2012 року: серпень 2012 року за 104 год. (13 робочих днів) = 2 968,46 гривень; 2 968,46 гривень/13 робочих днів = 228,34 гривень - робочий день; вересень 2012 року за 96 год. (12 робочих днів) = 2 497,50 гривень; 2 497,50 грн/12 робочих днів = 208,16 гривень - робочий день. А повинна бути нарахована заробітна плата відповідно фактично відпрацьованого робочого часу: серпень 2012 року за 176 год. (22 роб.дн) = 2 968,46 грн (13 роб.дн) + 2 055,06 гривень (9 робочих днів) = 5 023,52 гривень». вересень 2012 року за 160 год. (20 робочих днів) = 2 497,50 грн (12 робочих днів) + 1665,28 грн (8 робочих днів) = 4 162,78 гривень. За результатами перевірки був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 41 КУпАП відносно генерального директора [PERSON], який разом із матеріалами перевіри був направлений до суду Заводського району н. Запоріжжя, де постановою суду [PERSON], було притягнути до адміністративної відповідальності за ст. 41 ч.1 КУпАП і накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень на користь держави. 11.03.2013 року Заводський районний суд м. Запоріжжя, встановив, що 21.12.2012 р. при перевірці ЗДП «Кремнійполімер», під час виконання посадових обовязків [PERSON], допустив порушення законодавства про працю, які є триваючими та оформлені актом перевірки 08- 02-0007/1141, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 41 КУпАП, а саме: не забезпечує достовірний облік виконуваної працівником роботи та бухгалтерський облік витрат на оплату праці. 06.10.2016 року в Заводському районному суді м. Запоріжжя позивач отримав рішення від 20.04.2016 року по справі № 332/535/16-ц, яке набуло законної сили. Згідно рішення суду було встановлено, що середньомісячне число робочих днів за серпень та вересень 2012 року складає 21 робочих днів з розрахунку в серпні 2012 року 22 робочих днів та в вересні 2012 року 20 робочих днів. (22+20)/2=21р/дн. Даний факт підтверджується довідкою № 78 від 12.04.2016 року, яка міститься в матеріалах справи. ЗДП «Кремнійполімер» виправив правопорушення, встановлені перевіркою територіальної державної інспекції з питань праці та Постановою від 11.03.2013 р. тільки в одному, що стосується відповідності режиму фактичної роботи табелям обліку використання робочого часу. Таким чином, підприємство відповідно виправленню не донарахував позивачу заробітну плату в розмірі: серпень 2012 р. за 72 год. (9 роб.дн) = 9 р/да. * 228,34 грн/роб.дн. = 2 055,06 грн. вересень 2012 р. за 64 год. (8 роб.дн) = 8 р/дн. * 208,16 грн/роб.дн. = 1 665,28 грн. Усього, позивач не доотримав заробітною плату за серпень та вересень 2012 року в сумі 2 055,06+1 665, 28 = 3 720 гривень 34 копійки. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Також, позивач намагався даний спір вирішити не тільки в судовому порядку. Ним було направлено до відповідача клопотання про до рахування йому заробітної плати, але відповідач проігнорував його клопотання, та не надав жодної відповіді. У своєму позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] Державного підприємства «Кремнійполімер» (ідентифікаційний код юридичної особи № 00203625) м. Запоріжжя на його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 3 720 гривень 34 копійки. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча був повідомлений про час та місце розгляду справи своєчасно у встановленому законом порядку, але своїх причин неявки та заперечень суду не надав. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно вимог ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем 28.08.2008 року по 09.10.2012 року. 09.10.2012 року та був звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, про що було видано наказ № 132 від 09.10.2012 року та внесена запис до трудової книжки під № 23. Із рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 28.11.2012 року встановлено, що була змінена причина звільнення [PERSON] з ч. 1 ст. 38 КЗпП України на ч.З ст. 38 КЗпП України у звязку із невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю. Із довідки № 78 від 12.04.2016 року встановлено, що середньоденна заробітна плата на день звільнення [PERSON] складала 130 грн. 14 коп. Середньомісячне число робочих днів: 21. Зазначений розрахунок складений відповідно до Порядку нарахування середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 08.02.1995 року № 100. Із інформації територіальної державної інспекції з питань праці встановлено, що 21.12.2012 року територіальна державна інспекція з питань праці провела перевірку [PERSON] державного підприємства «Кремнійполімер» за зверненням позивача та встановила, що заробітна плата позивачу була нарахована та виплачена у серпні 2012 р. за 104 год. (13 р/днів), у вересні 2012 р. за 96 год. (12 р/днів) Після перевірки, інформація про невідповідність режиму фактичної роботи табелям обліку використання робочого часу доведена до Заводського районного відділу ГУМВС України в Запорізької області. Тобто, позивачу було нарахована та виплачена заробітна плата за серпень- вересень 2012 року: серпень 2012 року за 104 год. (13 робочих днів) = 2 968,46 гривень; 2 968,46 гривень/13 робочих днів = 228,34 гривень - робочий день; вересень 2012 року за 96 год. (12 робочих днів) = 2 497,50 гривень; 2 497,50 грн/12 робочих днів = 208,16 гривень - робочий день. А повинна бути нарахована заробітна плата відповідно фактично відпрацьованого робочого часу: серпень 2012 року за 176 год. (22 роб.дн) = 2 968,46 грн (13 роб.дн) + 2 055,06 гривень (9 робочих днів) = 5 023,52 гривень». вересень 2012 року за 160 год. (20 робочих днів) = 2 497,50 грн (12 робочих днів) + 1665,28 грн (8 робочих днів) = 4 162,78 гривень. Із протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 41 КУпАП відносно генерального директора [PERSON], встановлено, що [PERSON], було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 41 ч.1 КУпАП і накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень на користь держави. Судом встановлено, що підприємство тільки внесло виправлення довідку, але фактично не донарахував позивачу заробітну плату в розмірі: серпень 2012 р. за 72 год. (9 роб.дн) = 9 р/да. * 228,34 грн/роб.дн. = 2 055,06 грн. вересень 2012 р. за 64 год. (8 роб.дн) = 8 р/дн. * 208,16 грн/роб.дн. = 1 665,28 грн. Усього, позивач не доотримав заробітною плату за серпень та вересень 2012 року в сумі 2 055,06+1 665, 28 = 3 720 гривень 34 копійки. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні в строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць, через проміжок часу, який не перевищує 14 календарних днів. У відповідності до ст. 116 цього ж Кодексу при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільнені, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно зі ст. 117 КЗпП в разі невиплати з вини власника чи уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене у статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, суд на підставі ст..117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку і при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо работодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Тому, суд вважає, що позов [PERSON]Є повністю знайшов своє обгрунтування і тому підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved