Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Фізичної особи - підприємця [PERSON] про захист прав споживача, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в якому просив стягнути з відповідача на його користь 11 745 грн. матеріальної та 3000 грн. моральної шкоди. Просив також стягнути з відповідача на його користь судові витрати. Обгрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що 13 серпня 2013 року він уклав із відповідачем договір про виготовлення, монтаж та доставку віконно-дверної конструкції (балконний блок) з деревини та вніс передоплату за договром у розмірі 11 745 грн. Датою виготовлення замовлення було 10 жовтня 2013 року, датою монтажу - 11 жовтня 2013 року. У зазначений строк відповідач умови договору не виконав, а у відповідь на претензії позивача повідомив, що він прийняв рішення про припинення підприємницької діяльності. Оскільки відповідач не виконав претензії та заяви позивача про повернення коштів, то позивач змушений звернутися з позовом до суду. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини, пояснили, що відповідачем було порушено права позивача як споживача за договором про виконання робіт. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про день, час і місце розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Тому суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України вважає за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно з вимогами ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачi пiд час придбання, замовлення або використання продукцiї, яка реалiзується на територiї України, для задоволення своїх особистих потреб мають, зокрема, право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якiсть продукцiї та обслуговування; 3) безпеку продукцiї; 4) необхiдну, доступну, достовiрну та своєчасну iнформацiю про продукцiю, її кiлькiсть, якiсть, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування шкоди (збитків), завданих дефектною чи фальсифікованою продукцією або продукцією неналежної якості, а також майнової та моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією у випадках, передбачених законодавством; 6) звернення до суду та iнших уповноважених органiв державної влади за захистом порушених прав; 7) об'єднання в громадські організації споживачів (об'єднання споживачів). Згідно з ч.2 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. Згідно зі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачiв, передбачених законодавством, здiйснюється судом. При задоволеннi вимог споживача суд одночасно вирiшує питання щодо вiдшкодування моральної (немайнової) шкоди. Судом встановлено, що 13 серпня 2013 року позивач (замовник) уклав з Фізичною особою - підприємцем [PERSON] (виконавець) договір №371 про виготовлення, монтаж та доставку віконних (дверних) конструкцій з деревини (а.с.а.с. 20-22). Відповідно до пункту 3.1. договору виконавець зобов'язується поставити замовлення протягом 60 календарних днів з моменту початку робіт . Початком робіт з виготовлення продукції вважається, згідно з пунктом 3.2. договору, одержання виконавцем передоплати від замовника і затвердження ним конфігурації вікон та доповнення конструкцій. Пунктом 4.4. договору визначено передоплату у розмірі 11 745, 00 грн. 13 серпня 2013 року сторонами договору було затверджено карту комплектації, у якій визначено конфігурацію вікон та доповнення конструкцій (а.с.а.с. 24, 25) та внесено позивачем передоплату у розмірі 11 745 грн. (а.с.19). Позивачем було надіслано відповідачеві претензії та заяву про визнання грошових вимог (а.с.а.с. 28-35), що підтверджується даними описів поштових відправлень (а.с.36). 03 грудня 2013 року відповідач надіслав [PERSON] повідомлення про те, що Фізичною особою - підприємцем [PERSON] 23 жовтня 2013 року прийнято рішення про припинення підприємницької діяльності, про що відповідний запис було внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а 30 жовтня 2013 року опубліковано у «Бюлетені державної реєстрації». 08 листопада 2013 року оголошення про припинення підприємницької діяльності ФОП [PERSON] опубліковано у газеті «Голос України». Відповідач також повідомляв, що письмові заяви з кредиторськими вимогами до нього приймаються до 08 січня 2014 року за адресою: [ADDRESS] (а.с.68). Відповідно до ч. 4 ст. 50-1 ЦК України вимоги кредиторів, не визнані фізичною особою-підприємцем, діяльність якої припиняється, якщо кредитор у місячний строк з дня одержання повідомлення про повну або часткову відмову у визнанні його вимог не звертався до суду з позовом, та вимоги, у задоволенні яких за рішенням суду кредиторові відмовлено, а також вимоги, не задоволені через відсутність майна, вважаються погашеними. Оскільки відповідачем не повідомлено [PERSON] про визнання його неодноразових вимог, то він звернувся з позовом до суду. Враховуючи викладене, суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачену позивачем суму передоплати за договором про виконання робіт, який не було виконано у зазначений у ньому строк з вини відповідача, у розмірі 11 745 грн. Тому вимоги про стягнення матеріальної шкоди підлягають задоволенню. Що стосується вимог позивача про стягнення моральної шкоди, то вони задоволенню не підлягають, оскільки статтею 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено лише стягнення моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією у випадках, передбачених законодавством. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача потрібно стягнути 229, 40 грн. судового збору, оскільки ним сплачено цю суму при зверненні з позовом до суду на користь держави.

Outcome: partial