Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 12.09.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем та який зареєстровано в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 13215, за яким у безспірному порядку пропонується стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк заборгованість за кредитним договором б/н від 27.02.2007 року у розмірі 32969,15 грн., яка складається з: 5191,02 грн. заборгованість за кредитом, 19450,87 грн. заборгованість по відсотках, 6281,11 грн. заборгованість з пені та комісії, 500,00 грн. заборгованість по штрафам (фіксована частина), заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмір 1546,15 грн., витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 1800,00 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що виконавчий напис було вчинено з порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, тому звернувся до суду. При вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримував від відповідача кредитний договір, оскільки 27.02.2007 року між позивачем та відповідачем не укладався окремий кредитний договір, а було заповнено лише анкету про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «Приватбанк», з якої неможливо встановити, на підставі яких умов договору позичальнику нараховувалися проценти за користування кредитом. Крім того, кредитний договір було укладено 27.02.2007 року, остання сплата заборгованості відбулася 14.05.2007 року, що підтверджується розрахунком заборгованості, який надано ПАТ КБ «Приватбанк» до матеріалів виконавчого провадження, а виконавчий напис вчинено 12.09.2017 року, тобто через 10 років після виникнення права вимоги, що суперечить ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат». У судовому засіданні представник позивач - адвокат [PERSON] позов підтримала, просила скасувати виконавчий напис з підстав викладених у позовній заяві, а також стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати. Представник відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк», явка якого, відповідно до ухвали суду від 22.03.2018 року, визнана обов'язковою, у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, надав письмові заперечення на позов, відповідно до яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки вчинений нотаріусом виконавчий напис був здійснений у відповідності до чинного законодавства, підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії у нотаріуса не було, подані для вчинення нотаріальної дії документи відповідали вимогам законодавства, що свідчить про спростування доводів позивача. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. до суду не з'явився, просив справу розглядати у його відсутність. Представник Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 27 лютого 2007 року [PERSON] було підписано заяву на отримання кредиту в розмірі 5000 грн. у вигляді фіксованого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % щомісячно із розрахунку 360 днів у році. Заява на отримання кредиту разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою та Тарифами банку складають договір про надання банківських послуг. 12.09.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. вчинено виконавчий напис № 13215, за яким у безспірному порядку пропонується стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк заборгованість за кредитним договором б/н від 27.02.2007 року у розмірі 32969,15 грн., яка складається з: 5191,02 грн. заборгованість за кредитом, 19450,87 грн. заборгованість по відсотках, 6281,11 грн. заборгованість з пені та комісії, 500,00 грн. заборгованість по штрафам (фіксована частина), заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмір 1546,15 грн., витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 1800,00 грн.(а.с.11). У січні 2018 року постановою державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області [PERSON] відкрито виконавче провадження №55595233 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. №13215 від 12.09.2017 року (а.с.8). Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, [PERSON], зокрема, посилався на те, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису від 12.09.2017 року не переконався у безспірності заборгованості що підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, крім того нотаріусом порушені строки вчинення виконавчого напису, Вчинення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, який набрав чинності 07 березня 2012 року. Так, відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом ст. 88 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи: підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до пункту 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Відповідно до пункту 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Отже, суд має встановити, що банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у справі №6-158цс15 від 20 травня 2015 року. Слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що позивач отримував від відповідача письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором, у зв'язку з чим останній був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги ПАТ КБ «Приватбанк», або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред'явленої до стягнення. Таким чином, [PERSON] не отримував вимоги про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. Нотаріусом, в свою чергу, не було перевірено отримання такої вимоги позивачем, що унеможливило подання останнім нотаріусу обґрунтованих заперечень, щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди. Також нотаріус не з'ясував чи не пропущено банком строк позовної давності, не встановив коли було здійснено останню оплату по кредиту. Період стягнення у виконавчому написі зазначено з 27.02.2007 року по 31.07.2017 року, тобто більше ніж три роки. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення з вимогами по кожному окремому щомісячному платежу, чим порушив норми ст.88 Закону України «Про нотаріат», п.284 Інструкції та п.1 Переліку. Відповідно до ч.1ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідност.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та доведеними, такими, що підлягають задоволенню. Питання про стягнення судового збору суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Зважаючи на викладене з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються з 704,80 грн. - судовий збір, 352,40грн. - витрати на забезпечення позову, а всього 1057,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved