Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Петрівської сільської ради Кодимського району Одеської області про встановлення факту що має юридичне значення та встановлення факту прийняття спадщини. В позові зазначив, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Петрівської сільської ради Кодимського району Одеської області. Позивач вказує, що спадкоємцем четвертої черги після смерті [PERSON] була [PERSON] (мати позивача), яка спільно постійно проживала з ним до часу відкриття спадщини. [PERSON] померла [INFO] не оформивши належним чином своїх спадкових прав. Позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] , однак не може оформити спадщину, оскільки в державному акті на право приватної власності на землю, виданому [PERSON] помилково зазначено прізвище « [PERSON] ». В зв`язку з викладеним позивач просив встановити факт належності [PERSON] державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД №019358 та встановити факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] . В судове засідання позивач не з`явився, надавши заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надавши до суду клопотання в якому просить розглянути справу у його відсутність. Позовні вимоги визнає. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 22.03.2004 року Петрівською сільською радою Кодимського району Одеської області. З матеріалів справи встановлено, що державний акт на право приватної власності на землю серії І-ОД № 019358 виданий 10.02.2004 року Кодимською райдержадміністрацією громадянину України [PERSON] , який мешкає в с.Стримба Кодимського району Одеської області. Однак, відповідно до паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 22.08.2003 рок Кодимським РВ УМВС України в Одеській області, його прізвище [PERSON] . За положеннями п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Із відповіді Кодимської районної державної адміністрації Одеської області №К-34/01-52 від 10.03.2020 року встановлено, що позивачу для виправлення описки у прізвищі, яке вказане у державному акті на право приватної власності на землю, рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Таким чином, оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині встановлення факту належності [PERSON] , [INFO] , державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД №019358. Що стосується вимоги позивача про встановлення факту прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] суд зазначає наступне. Як було встановлено в судовому засіданні [PERSON] помер [INFO] . За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Із матеріалів справи встановлено, що рішенням Кодимського районного суду у справі №503/2201/18 від 21.05.2019 року встановлено факт спільного постійного проживання [PERSON] із [PERSON] на час відкриття спадщини. Аналізуючи правовідносини, у зв`язку з якими заявлено вимогу про встановлення факту прийняття спадщини, суд дійшов висновку про необґрунтованість цієї вимоги, оскільки, виходячи із положень ч.3 ст.1268 ЦК України [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Outcome: partial