Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу і доводи мотивує тим, що 26.11.2011 року, він уклав шлюб з відповідачкою по справі. Шлюб реєструвався відділом державної реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 223. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який мешкає з відповідачкою. Питання щодо стягнення аліментів не вирішено. Спірного майна не мають. Однією родиною не мешкають з червня місяця 2017 року. Причиною розпаду родини стали ті обставини, що відповідачка забрала дитину і пішла від нього, не пояснив причину. С того часу вони не спілкуються, і відповідачка не дозволяє позивачу бачитися з дитиною, тому позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, наполягав на задоволенні позову, не заперечував щодо винесення заочного рішення по справі у разі неявки відповідачки. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов визнала, суд вважає можливим розгляд справи у відсутності сторін. Дослідивши письмові докази цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 213 ч.3 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Сторони по справі зареєстрували шлюб 26.11.2011 року, що підтверджується свідоцтвом серії І-НО №477510 про шлюб, що є наявним у справі, з якого вбачається, що шлюб було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №223 і після укладення шлюбу присвоєно прізвища: чоловікові [PERSON], дружині [PERSON]. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який мешкає з відповідачкою. Питання щодо стягнення аліментів не вирішено. Спірного майна не мають. Таким чином, судом встановлено, що сторони не мешкають однією родиною з червня місяця 2017 року, мір до поновлення шлюбних відносин не прийняли, що свідчить про те, що шлюб розпався остаточно, що дає підстави суду визнати, що подальше спільне життя подружжя не можливе, а збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін та їх дитині, що має істотне значення, тому позов підлягає задоволенню. Питання стягнення судових витрат позивач не ставить. На підставі ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України та

Outcome: approved