Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним та його сестрою права власності в порядку спадкування після смерті мати [PERSON], померлої 22 серпня 2015 року, на 1/3 частку квартири [ADDRESS] ([PERSON]) у місті Маріуполі та ? частку нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: місто Маріуполь, проспект Металургів, будинок №233, приміщення №66а, та розділити між ними вказане майно. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 25.02.1993 року, його мати [PERSON], сестра [PERSON] та він є власниками квартири [ADDRESS] ([PERSON]) у місті Маріуполі. Також їх мати була власником ? частки нежитлового приміщення №66а у будинку №233 по проспекту Металургів у місті Маріуполі, на підставі договору купівлі-продажу від 07.02.2013 року. 22.08.2015 року мати [PERSON] померла. У встановлений законом строк спадкоємці звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але постановою нотаріуса їм було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду. Просить визнати за ними право власності на спадкове майно та розділити між ними, а саме: право власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS] ([PERSON]) у місті Маріуполі визнати за ним, а право власності на 1/2 частку нежитлового приміщення №66а у будинку №233 по проспекту Металургів у місті Маріуполі визнати за сестрою [PERSON] Позивач надав суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Відповідачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення вимог не заперечує. Відповідно до поданих сторонами заяв суд розглянув справу у їх відсутності. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у звязку із розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 25 лютого 1993 року Державним підприємством по ремонту та експлуатації житлового фонду «Житловик», було видане Свідоцтво на право власності на житло - квартиру [ADDRESS] ([PERSON]) у м. Маріуполі Донецької області (№220 від 25.02.1993р.), яка належить на праві часткової власності: [PERSON] на 34,05кв.м., [PERSON] на 20,0кв.м., [PERSON] на 11,0кв.м. Загальна площа квартири складає 65,05кв.м. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №4797218 від 21.09.2004 року виданого Маріупольським бюро технічної інвентаризації, квартира [ADDRESS] ([PERSON]) у місті Маріуполі Донецької області належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] по 1/3 частці кожному. Відповідно до договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 07 лютого 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] (зареєстровано в реєстрі №137), [PERSON] є власником ? частки нежитлового приміщення №66а у будинку №233 по проспекту Металургів у місті Маріуполі. Відповідно до свідоцтва про народження серії ІІ-НО №385831, [PERSON], народився 12 травня 1975 року у місті Маріуполі (Жданов) Донецької області, актовий запис №382 від 14 травня 1975 року, вчинений Приморським відділом ЗАГС міста Жданова. Батьками вказані: [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-АВ №155243, [PERSON], народилася 07 червня 1969 року у місті Костянтинівка Донецької області, актовий запис №685 від 23 липня 1969 року, вчинений Костянтинівським будинком Донецької області. Батьками вказані: [PERSON] та [PERSON]. Згідно свідоцтва [PERSON] І-НО №015133 виданого Виконкомом Олексіїво-Дружківською селищною радою міста Дружківки Донецької області 31 січня 1998 року, між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб 31 січня 1998 року, про що зроблено актовий запис №5 від 31.01.1998 року. Згідно свідоцтва про\~смерть [PERSON]\~І-НО\~№920397,\~виданого Жовтневим\~відділом державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~реєстраційної служби\~Маріупольського МУЮ\~у Донецькій\~області,\~[PERSON] померла 22 серпня 2015 року у місті Маріуполі Донецької області. Згідно постанови приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON] від 09.06.2016 року, в її провадженні знаходиться спадкова справа №4/2016 до майна померлої [PERSON] за заявою [PERSON]. Крім нього спадкоємцями за законом є [PERSON], яка також прийняла спадщину, про що подала заяву, засвідчену нотаріально приватним нотаріусом Дружківського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] від 13.02.2016 року. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки у свідоцтві про право власності на житло та у витязі про реєстрацію права власності на нерухоме майно виявлено невідповідність часток усіх власників. Відповідно до\~ст.1216,\~ст.1261,\~ст.1268\~ЦК України\~спадкуванням є\~перехід прав\~та обовязків\~від фізичної\~особи,\~яка померла,\~до інших\~осіб.\~У першу\~чергу право\~на спадкування\~за законом\~мають діти\~спадкодавця,\~той з\~подружжя,\~який його\~пережив,\~та батьки.\~Спадкоємець,\~який постійно\~проживав разом\~із спадкодавцем\~на час\~відкриття спадщини,\~вважається таким,\~що прийняв\~спадщину,\~якщо протягом\~шести місяців,\~він не\~заявив про\~відмову від неї. Відповідно до ст.355, ст.356, ст.357, ст.392 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. \~ \~ \~ \~Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вирішуючи справу, суд приймає до уваги, що позивач та відповідач є спадкоємцями першої черги за законом після смерті матері, інших спадкоємців не має, а тому вважає, що вони мають право звернутися до суду з вимогою про визнання права власності за ними на нерухоме майно, оскільки це зачіпає їх права як спадкоємців та майбутніх власників цього нерухомого майна. В звязку з викладеним суд вважає необхідним захистити права позивача та відповідача, визнавши за ними право власності на нерухоме майно у вигляді 1/3 частку квартири [ADDRESS] ([PERSON]) у місті Маріуполі та ? частку нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: місто Маріуполь, проспект Металургів, будинок №233, приміщення №66а, після смерті їх матері [PERSON], та розділити між ними спадкове майно за їх вимогами, які вони узгодити у добровільному порядку. На підставі Цивільного кодексу України,

Outcome: approved