Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи свої вимоги тим, що 03.12.2007 року між ним та ЗАТ «ПУМБ» правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ» був укладений кредитний договір № 5901811, згідно якого ПАТ « ПУМБ « надав йому кредит в розмірі 55 000, 00 доларів США на придбання однокімнатної квартири за адресою : [ADDRESS] з погашенням кредиту щомісячно у сумі згідно з графіком, з кінцевим терміном повернення 03.12.2017 року. Зазначає, що для забезпечення повного і своєчасного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, ним було передано в іпотеку ПАТ «ПУМБ» придбану за кредитні кошти однокімнатну квартиру загальною площею 28,70 кв.м., жилою площею 15,0 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], про що був укладений договір іпотеки № 5901884 від 03.12.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мироник О.В. та зареєстрованим в реєстрі нотаріальних дій за № 8053. Посилається на те, що 30.03.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис № 7806 згідно з яким пропонується стягнути на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованість за [PERSON] за період з 17 лютого 2015 року по 13 березня 2016 року у сумі - 295 263,69 грн. та стягнення грошових коштів у сумі 1500,00 грн. за вчинення виконавчого напису, а всього суми - 296 763,69 грн. Мотивує вимоги тим, що 16.01.2017 вищезазначений виконавчий напис було пред'явлено на виконання до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві. 09.02.2017 року було відкрито виконавче провадження Деснянським районним ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві з виконання виконавчого напису № 7806 від 30.03.2016 року. Звертає увагу на те, що при отриманні постанови про відкриття виконавчого провадження він дізнався - 21 січня 2017 року, що відповідач 1 - ПАТ «ПУМБ» без його належного повідомлення, звернувся приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу про вчинення виконавчого напису. Посилається на те, що з самим виконавчими написом ознайомлений не був і тому вважає, що вчинений виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, оскільки він вчинений з порушенням вимог закону, оскільки його не було повідомлено про вчинення виконавчого напису, йому Банком не направлялась відповідна вимога, а також не було перевірено безспірність і розмір заборгованості та те, що Відповідачем 2 - приватним нотаріусом при вчинені виконавчого напису не було перевірено безспірність вимог відповідача 1 - ПАТ «ПУМБ», чим порушено вимоги Закону України «Про нотаріат», Закону України «Про іпотеку», а також не дотримано Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Мотивує вимоги тим, що з виконавчим написом нотаріуса був ознайомлений під розпис 11.04.2017 року у співробітника банку на Р. Окіпної, 8 Б. та що Відповідачем 1 - ПАТ «ПУМБ» йому не направлялась та ним не отримувалась ні вимога, ні повідомлення про порушення умов договору кредиту, а отже не був обізнаний про вимогу щодо повернення всієї суми кредиту та не міг заперечити проти розрахованої суми заборгованості, а тому така заборгованість не може вважатися безспірною і відповідно без доказів такої безспірності нотаріусом не могло бути вчинено виконавчий напис. Відповідно до вимог ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктом 283 Інструкції вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем або- боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах нього строку. Посилається на те, що відповідачу 2-приватному нотаріусу належні документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання відповідачем 1 ПАТ «ПУМБ» не надані та не могли вважає бути наданими оскільки ним продовжувались сплачуватись кредитні кошти і тому нотаріусом при вчиненні даного виконавчого напису не було перевірено безспірність вимог відповідача, що є порушенням вимог Закону України « про нотаріат та вимоги Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Зазначає, що 12.08.2016 року, йому, як клієнту Банку було здійснено рефінансування за умовами Меморандуму з подальшою виплатою у гривні та прощенням 50% від балансу по кредитному договору №5901811. Питання простроченої заборгованості було вирішено. Крім того, посилається на те, що на момент пред'явлення зазначеного виконавчого напису на виконання до відділу державної виконавчої служби ним були здійснені частково проплати, спрямовані на погашення заборгованості в розмірі 65 400, 00 грн., що свідчить про те, що пред'явлення виконавчого напису на виконання до відділу державної виконавчої служби є таким, що порушує вимоги чинного законодавства, оскільки на момент його пред'явлення сума простроченої заборгованості була відсутня, а також і сума боргу, зазначена у виконавчому написі суттєво зменшилась. Вважаючи, що нотаріус не дотримався вимог актів законодавства України, які регулюють порядок вчинення виконавчих написів нотаріусом на документах, які свідчать про безспірність заборгованості, внаслідок чого порушив його право на добровільне виконання вимог кредитора в строки та порядку передбаченому кредитним договором та Законом, звертається з даним позовом до суду в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій під №7806, вчинений 30 березня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем по кредитному договору № 5901811 від 03.12.2007 року. В судовому засіданні позивач вимоги підтримує з вищевикладених підстав, обґрунтувавши поясненнями просить суд позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - ПАТ «ПУМБ» в судовому засіданні вимоги позивача визнає в повному обсязі, обґрунтувавши поясненнями та надавши їх письмовий варіант, просить суд задовольнити, оскільки дійсно була допущена помилка при наданні для вчинення нотаріального напису нотаріусу матеріалів по договору позивача. Відповідач - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. та 3-я особа в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд вважає можливим слухати справу у відсутності вищезазначених осіб, відповідно до вимог ст.169 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов доведений та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.12.2007 року між позивачем та ЗАТ «ПУМБ» правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ» був укладений кредитний договір № 5901811, згідно якого ПАТ « ПУМБ « надав йому кредит в розмірі 55 000, 00 доларів США на придбання однокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] з погашенням кредиту щомісячно у сумі згідно з графіком, з кінцевим терміном повернення 03.12.2017 року. В якості забезпечення виконання зобов'язання за вищезазначеним Кредитним договором позичальником було передано в іпотеку ПАТ «ПУМБ» придбану за кредитні кошти однокімнатну квартиру загальною площею 28,70 кв.м., жилою площею 15,0 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], про що був укладений договір іпотеки № 5901884 від 03.12.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мироник О.В. та зареєстрованим в реєстрі нотаріальних дій за № 8053. 30.03.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис № 7806 в рахунок погашення заборгованості згідно з яким пропонується стягнути на користь ПАТ «ПУМБ» за період з 17 лютого 2015 року по 13 березня 2016 року з позивача заборгованість у сумі - 295 263,69 грн. та стягнення грошових коштів у сумі 1500,00 грн. за вчинення виконавчого напису, а всього суми - 296 763,69 грн. ( а.с. 6). Судом встановлено, що правовідносини, які склалися між сторонами регулюються нормами ЦК України, ЗУ «Про іпотеку», ЗУ «Про нотаріат», ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, а також до них підлягають застосуванню положення Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. В той же час відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Як вбачається з матеріалів справи, 16.03.2016 року ПАТ «ПУМБ» було подано приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Чуловському В.А. заяву про вчинення виконавчого напису до якої додано, зокрема: оригінал кредитного договору № 5901811 від 03.12.2007 року з усіма його змінами та доповненнями до нього; засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості і строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості . 30.03.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. було вчинено Виконавчий напис, яким в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором стягнуто на користь ПАТ «ПУМБ» за період з 17 лютого 2015 року по 13 березня 2016 року з позивача заборгованість у сумі - 295 263,69 грн. та стягнення грошових коштів у сумі 1500,00 грн. за вчинення виконавчого напису, а всього суми - 296 763,69 грн.. Як вже зазначалося вище, згідно статті 87 Закону України «Про нотаріат», перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 3.2. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Як вбачається з п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису по нотаріально посвідченим угодам, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Аналіз зазначених норм та фактичних обставин справи свідчить про те, що при вчиненні виконавчого напису щодо звернення стягнення на майно боржника нотаріус повинен пересвідчитись та перевірити безспірність боргу боржника. Також обов'язковою умовою для вчинення виконавчого напису є безспірність майнових вимог до боржника, при цьому, ця безспірна вимога не потребує додаткового доказування, однак вона так само як і безспірність боргу боржника повинні підтверджуватись належними документами, якими в даному випадку є саме документи визначені ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинні документи. Судом встановлено, та не заперечується сторонами в судовому засіданні, що документами на підставі яких 30.03.2016 року вчинено спірний виконавчий напис приватним нотаріусом Чуловським В.А. були саме: - оригінал кредитного договору № 5901811 від 03.12.2007 року з усіма його змінами та доповненнями до нього; засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості і строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, досудова вимога відсутня. Суд дослідивши зміст вищезазначених документів приходить до висновку, що відомості які викладені в них не свідчать, що сума заборгованості на момент вчинення виконавчого напису була безспірною, оскільки вони (документи), що підтверджують безспірність заборгованості не відповідають вимогам п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 та ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Крім того, судом встановлено, що зазначена нотаріусом в спірному виконавчому написі сума до стягнення не узгоджується із наданими йому документами, а тому є непідтвердженою. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. не було всіх передбачених чинним законодавством підстав для вчинення 30.03.2016 року виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за №7806, а тому наявні підстави вважати, що він (виконавчий напис) є таким, що не підлягає виконанню. Відповідачем в судовому засіданні підтверджено та обставина, що при наданні зазначених документів відносно позивача була допущена помилка і вона об'єктивно підтверджується в сукупності всіма матеріалами справи та встановленими в судовому засіданні обставинами. Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», роз'яснив, що враховуючи принцип безпосередності судового розгляду (стаття 159 ЦПК), рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. При ухваленні рішення суд відповідно до статті 212 ЦПК оцінює докази з урахуванням вимог статей 58 та 59 ЦПК про їх належність і допустимість. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. В п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 01.03.2013 року, № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», роз'яснив судам, що право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, а також нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (частина друга статті 50 Закону України від 02 вересня 1993 року N 3425-XII «Про нотаріат»). Спори між боржниками і стягувачами, а також спори за позовами інших осіб, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, у тому числі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. Крім того, Верховний Суд України в своєму Листі від 01.04.2014 року «Аналіз практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України» значив, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. З врахуванням вищевикладеного, а також того, що судом достовірно встановлено факт відсутності у нотаріуса всіх передбачених чинним законодавством підстав для вчинення 30.03.2016 року виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за № 7806, суд приходить до висновку, що обраний позивачем такий спосіб захисту свого порушеного права як визнання вказаного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є таким, що відповідає характеру спірних правовідносин сторін та характеру самого порушеного права позивача, а тому може бути застосований судом. В той же час суд приходить до висновку про безпідставність включення позивачем до кола відповідачів Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А., оскільки останній не можу бути відповідальним за порушення, невизнання або оспоренння прав, свобод чи інтересів позивача у правовідносинах що склалися, а тому в задоволенні позовних вимог позивача до неї необхідно відмовити. Єдиною відповідальною особою в даному випадку є стягувач - відповідач по справі ПАТ «ПУМБ». Так стаття 31 ЦПК України, визначає, що сторони мають рівні процесуальні права і обов'язки. Крім прав та обов'язків , визначених у статті 27 цього Кодексу, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. До початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, а відповідач - пред'явити зустрічний позов. Крім того, зі змісту ст. 174 ЦПК України вбачається, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. До ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як вже зазначалося вище, відповідачем в судовому засіданні зроблено усну заяву про визнання позову позивача в повному обсязі. Судом встановлено, що зазначена заява відповідача не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову відповідачу відомі та зрозумілі, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про необхідність прийняття заяви про визнання позову відповідачем та задоволення позову в повному обсязі. Стаття 11 ЦПК України визначає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, а тому позов підлягає задоволенню. Крім того, оскільки суд прийшов до висновку про доведеність позовних вимог позивача та необхідності задоволення його позову, в силу ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача - ПАТ «ПУМБ» на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір в розмірі 640,00 грн. На підставі вищевикладеного, ЗУ «Про іпотеку», ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5,

Outcome: approved