Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що між сторонами у справі 18.12.1998р. було укладено біржовий договір купівлі-продажу житлового будинку №23 по вул.Чапаєва, с.Комишани в м.Херсоні, який посвідчений Херсонською товарною біржею «Ізумруд» та зареєстровано в Херсонському ХДБТІ за № 1068 в реєстрову книгу №7. На теперішній час позивачу стало відомо, що біржовий контракт щодо домоволодіння не є правовстановлюючим документом, оскільки нотаріально не посвідчений. Просить задовольнити позов і визнати вказаний торговий біржовий договір дійсним та визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок №23 з надвірними будівлями по вул.Чапаєва, с.Комишани в м.Херсоні. Представник позивача в судове засідання не зявилась, однак надала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідачі в судове засідання не зявились, про причину неявки суд не сповістили, про день та час слухання справи повідомлені належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що 18.12.1998р. між [PERSON] та [PERSON] укладено біржовий договір купівлі-продажу №4659 житлового будинку №23 по вул.Чапаєва, с.Комишани в м.Херсоні, який посвідчений Херсонською товарною біржею «Ізумруд»» та зареєстровано в Херсонському ХДБТІ за № 1068 в реєстрову книгу №7 від 21.12.1998 року, відповідно до якого домоволодіння складається з житлового будинку літ. А(стіни вальков, дах - шифер, житлова площа 40,9 кв.м.), літньої кухні літ. «Б», сараю літ «В», туалету літ. «Г», водопроводу , хвіртки, огорож №1,2,3 мостіння І. Відповідно до копії домової книги за адресою: м.Херсон, с.Комишани, вул.Чапаєва, 23 значиться зареєстрованою [PERSON] та [PERSON] з 30.12.21998 р.н. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки договір між сторонами було підписано 18.12.1998р., то правовідносини сторін регулюються нормами ЦК УРСР (1963 року). Відповідно до ч.2 ст.47 ЦК України (1963 року), якщо одна з сторін повністю, або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому випадку нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Частиною 3 ст. 334 ЦК України передбачено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Таким чином, оскільки сторони домовились про умови договору, і відбулося повне виконання договору, але відповідач своєчасно взяті на себе зобов'язання про нотаріальне оформлення договору купівлі-продажу не виконав, тому позивач змушена була звернутися до суду для визнання договору купівлі-продажу дійсним, так як у позивача виникає підстава для набуття права власності з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним та з вимогою про визнання за нею права власності на будівлю з господарськими приміщеннями, оскільки іншим шляхом неможливо за відсутністю правовстановлюючих документів оформити право власності на нерухоме майно та належним чином зареєструвати, тому що право власності позивач набуває на будівлю з господарськими приміщеннями після державної реєстрації нерухомого майна. Згідно ч.1 ст. 656 Цивільного кодексу України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Згідно ч.4 ст.656 Цивільного кодексу України до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Згідно ст. 657 Цивільного кодексу України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. У звязку з чим, суд вважає за можливе задовольнити позов, що негативно не вплине на права та інтереси сторін та інших осіб, оскільки позивач за відсутності правовстановлюючих документів на домоволодіння не має можливості реалізувати своє право у повному обсязі, а саме отримати свідоцтво на право власності на нерухоме майно. На підставі викладеного, ст.49 ЗУ Про власність, ст.ст.47, 334 ЦК України (1963 року),

Outcome: approved