Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення належних йому при звільненні сум, мотивуючи свої вимоги тим, що з 18.11.2011 року він працював у відповідача на посаді юрисконсульта. З 06.02.2012 року по 20.02.2012 року він знаходився на стаціонарному лікуванні у зв»язку з хворобою. 29.02.2012 року був звільнений з займаної посади за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. Проте, в порушення норм трудового законодавства при його звільненні відповідачем не було проведено розрахунок належних йому сум при звільненні, а саме не виплачено розмір допомоги по тимчасовій непрацездатності за весь період хвороби. Враховуючи те, що його середньоденна заробітна плата за час роботи у відповідача складала 157 грн. 58 коп., вважає, що на підставі приписів ст. 117 КЗпП України відповідач також має сплатити йому його середній заробіток за весь час затримки по день звернення до суду, а саме за 868 днів 136 779 грн. 44 коп. В судовому засіданні позивач уточнив свої позовні вимоги, просив стягнути з відповідача на його користь допомогу по тимчасовій непрацездатності за весь період непрацездатності, а саме 11 оплачуваних днів у розмірі 1733 грн. 33 коп. та середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а саме за 888 днів у розмірі 139 931 грн. 04 коп. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, надіславши свої письмові заперечення на позовну заяву, просив суд проводити розгляд справи без його участі. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, з 18.11.2011 року позивач працював у відповідача на посаді юрисконсульта. З 06.02.2012 року по 20.02.2012 року він знаходився на стаціонарному лікуванні у зв»язку з хворобою. 29.02.2012 року був звільнений з займаної посади за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України В своїх позовних вимогах позивач посилається на те, що при його звільненні не було проведено розрахунок належних йому сум при звільненні, а саме не виплачено допомогу по тимчасовій непрацездатності за весь період хвороби, а саме 11 днів з 06.02.2012 року по 20.02.2012 року в сумі 1733 грн. 33 коп. Вказаний факт відповідачем було визнано в письмовому зверненні до позивача, копія якого міститься в матеріалах цивільної справи. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування у зв»язку з тимчасовою втратою непрацездатності та витратами, зумовленими похованням» допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання. Допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання виплачується Фондом застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності. Оплата перших п»яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання здійснюється за рахунок коштів роботодавця. Відповідно до ст. 21 вказаного Закону, районними, міжрайонними, міськими виконавчими дирекціями відділень Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності здійснюється фінансування страхувальників - роботодавців для надання матеріального забезпечення найманим працівникам. Таким чином, кількість днів для оплати роботодавцем становить 5, кількість днів для оплати Фондом становить 6, кількість днів для виплат роботодавцем становить 11 днів. Відповідно до п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 року № 1266 «Про обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов»язковим державним соціальним страхуванням» розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата для застрахованих осіб, є останні шість календарних місяців (з 1 по 1 число), що передують місяцю, в якому настав страховий випадок. Беручи до уваги весь період роботи позивача у відповідача розрахунковим періодом за грудень 2011 року є 22 робочих дні, за січень 2012 року - 20 робочих днів. Заробітна плата позивача за два місяці склала 6618 грн. 17 коп. Середньоденна заробітна плата становить 157 грн. 58 коп., а сума для виплати позивачу становить 1733 грн. 33 коп. Тому суд вважає вимоги позову в цій частині є доведеними позивачем і підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Враховуючи те, що середньоденна заробітна плата позивача за час роботи у відповідача складала 157 грн. 58 коп., він вважає, що на підставі приписів ст. 117 КЗпП України відповідач також має сплатити йому його середній заробіток за весь час затримки по день звернення до суду, а саме за 868 днів 136 779 грн. 44 коп. Час затримки виплат починається з 29.02.2012 року по день подання позову - 17.07.2014 року і становить: за 2012 рік - 306 днів, за 2013 рік - 365 днів, за 2014 рік - 217 днів, разом 888 днів. Таким чином, враховуючи що середньоденна заробітна плата позивача згідно довідки про середню заробітну плату становить 157 грн. 58 коп., сума за весь час затримки становить 139 931 грн. 04 коп. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог та заперечень. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позивачу при його звільненні з посади юрисконсульта КП «Житлорембудсервіс» не було проведено повний розрахунок належних йому сум, а тому вважає, що вимоги про стягнення на його користь допомоги по тимчасовій непрацездатності та середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved