Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «Науково-виробничого підприємства»КАСКАД» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за період з 1 січня 2012 року по 04 грудня 2013 року в сумі 17 594,94 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку з 04 грудня 2013 року по 04 лютого 2014 року у сумі 2339,34 грн.; вихідну допомогу 1169,67 грн. Позивач позов підтримав та просив його задовольнити з урахуванням уточнень, за яким крім того просив стягнути моральну шкоду 7000 грн. Обґрунтовував моральну шкоду стресовою ситуацію, в якій опинився внаслідок неотримання передбачуваного доходу від відповідача за виконану працю. Відповідач позов заперечив за безпідставністю. В судове засідання представника не направив, представивши письмове заперечення. Довідку про середній заробіток не надав на вимогу суду, пославшись на те, що позивач не працював в ПАТ НВП «Каскад». Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст.43 Конституції України Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Згідно ст.2 Кодексу законів про працю регламентовано право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру. Законом України «Про оплату праці» ст.ст.21,22 передбачено право працівника на оплату своєї праці; гарантовано заборону односторонньої зміни оплати праці. Згідно ч. 1 ст. 12 Конвенції МОП N 158 про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця від 22.06.82 року, ратифікованої Україною 04.02.94 р., працівник, трудові відносини з яким було припинено, має право відповідно до національних законодавства й практики на: а) вихідну допомогу або інші аналогічні види допомоги у зв'язку з припиненням трудових відносин, розмір якої залежить, зокрема, від стажу роботи й розміру заробітної плати, і котрі виплачуються безпосередньо роботодавцем; b) допомогу з фонду страхування по безробіттю, фондів допомоги безробітним або інших форм соціального забезпечення, таких як допомога по старості чи інвалідності, що виплачується на загальних підставах, котрі дають право на цю допомогу; c) сполучення такої допомоги й виплат. Судом встановлено факт перебування позивача у трудових відносинах з відповідачем з 2010 по 4.12.2013 року, що підтверджується трудової книжки. Позивача звільнено з ПАТ НВП «Каскад» з 4.12.2003 року згідно п.1.ст.40 КЗпП. При звільненні з позивачем не проведено розрахунок по виплаті заробітної плати. Під час виконання трудових обов'язків позивачу нараховувалась, проте також не сплачувалась заробітна плата за період з 2012 року по 4 грудня 2013 року, відповідно до пояснень позивача, довідки Пенсійного фонду. Заборгованість із виплати заробітної плати, згідно представленої довідки Пенсійного складає 17 594,94 грн. Суд не бере до уваги аргументи відповідача щодо неналежності як доказу довідки пенсійного фонду щодо нарахованої заробітної плати позивачу. Оскільки, виходячи з принципу диспозитивності та змагальності цивільного процесу, підтвердженого трудовою книжкою правового зв'язку позивача з ПАТ НВП «Каскад», відповідачем не доведено суду інший розмір заробітної плати позивача, не надано доказів здійснення її виплати. Відповідно до п.8. Постанови КМУ від 08.02.1995 року, №100 Про порядок обчислення середньої заробітної плати, середній заробіток за час затримки складає згідно розрахунку (1147+(1702,0831)Х4) грн.(фактична заробітна плата за останні два місяці роботи): 61 дні) Х 62 день(кількість днів затримки)=1389 грн. При припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку(ст..44 КЗпП). Заявлений розмір вихідної допомоги складає 1169 грн. За ст. 237-1 Кодексу Законів про працю України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Визнаючись з розміром моральної шкоди, суд бере до уваги те, що сам по собі факт часткового задоволення позову щодо стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки, вихідної допомоги є елементом відшкодування завданої моральної шкоди. Суд зважає на тривалість невиплати заробітної плати -з 2012 року, наявність у позивача засобів до існування-пенсійних виплат, прямий обов'язок відповідача здійснювати оплату праці, та приходить до висновку про необхідність задоволення позову в частині виплати моральної шкоди 500 грн. Тому, виходячи з наведеного, на підставі ст.43 Конституції України, ст.ст.2,44,116, 117, 237-1 КЗпП України,

Outcome: approved