Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Житлово-будівельного кооперативу №291, третя особа - Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання факту набуття у власності нерухомого майна та визнання права власності в порядку спадкування, в обґрунтування позову зазначивши, що [INFO] померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS]. 10 грудня 2002 року [PERSON] було складено заповіт, згідно з яким все належне їй майно вона заповідала позивачу по справі [PERSON], яка є її онукою. Даний заповіт був посвідчений Державним нотаріусом четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Яворницькою Л.А. [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на - «[PERSON]». [PERSON] була членом ЖБК №29, проживала та була зареєстрована в [ADDRESS]. Позивачка зареєстрована в вищезазначеній квартирі з 27.08.1996 по теперішній час. Після смерті [PERSON] позивач звернулася до Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки у спадкодавця відсутні правовстановлюючі документи на квартиру. На підставі викладеного, позивач просить визнати право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. В судове засідання позивачка не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягала. В судове засідання представник відповідача Житлово-будівельного кооперативу №291, не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином. Представник третьої особи - Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності та винесення рішення на розсуд суду. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.3 ст.384 ЦК України у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Дана норма права кореспондується з положеннями ст.19-1 Закону України «Про кооперацію». Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.11 своєї постанови №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» при вирішенні спорів про право власності на жилий будинок, на квартиру в житлово-будівельному або житловому кооперативі, на інші будівлі судам слід виходити з роз'яснень, які дані Пленумом Верховного Суду України у прийнятих ним постановах з цих питань. Крім цього, слід враховувати, що: б) при повному внесені пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, у особи, яка має право на частку в пайових внесках, виникає право власності на відповідну частку квартири, дачі, гаража чи іншої будівлі. Судом встановлено, що [PERSON] була надана в користування квартира [ADDRESS] [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] 10 грудня 2002 року [PERSON] було складено заповіт, згідно з яким все належне їй майно вона заповідала позивачу по справі [PERSON], яка є її онукою. [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на - «[PERSON]». Спадкоємцем згідно із заповітом є позивачка [PERSON]. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем і посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у ст. ст. 1251-1252 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи, позивач у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори з питання оформлення спадщини. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом нотаріус відмовив, оскільки спадкоємцем не надано правовстановлюючий документ на спадкове майно, а саме на квартиру [ADDRESS] У абз. 2 п. 8 своєї постанови від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. За довідкою Житлово-будівельного кооперативу №291 вартість кооперативної квартири [ADDRESS] сплачена у повному обсязі (а.с.10). Таким чином, оскільки [PERSON] було сплачено вартість квартири, то вона стала її власником. Отже після смерті [PERSON] квартира [ADDRESS] належить спадкоємцеві [PERSON], згідно з заповітом складеним 10 грудня 2002 року. Таким чином, позивач використала позасудовий шлях здійснення своїх спадкових прав. Таким чином, позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню, оскільки іншого способу захисту своїх прав позивач не має, а тому слід визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. Вирішуючи відповідно до вимог ст.88 ЦПК України питання щодо розподілу судових витрат, суд приходить до висновку судові витрати з відповідача не стягувати, оскільки вимога про розподіл судових витрат позивача не заявлялися.

Outcome: approved