Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , яка була рідною тіткою [PERSON] , який помер [INFO] та був його батьком, тобто, померла була двоюрідною бабусею позивача. Спадкоємцем [PERSON] є її чоловік [PERSON] , який постійно проживав разом з нею на час відкриття спадщини. Також, за життя померлою було складено заповіт на користь позивача, згідно якого [PERSON] заповідала належну їй на праві власності частину квартири [ADDRESS] . Однак, з моменту відкриття спадщини по майну [PERSON] у межах 6-місячного строку встановленого ч. 1 с. 1270 ЦК України позивач не прийняв спадщину, яку йому заповідала померла. Неприйняття позивачем спадщини відбулось з причин необізнаності позивача про існування на його користь заповіту від померлої. За життя померла жодного разу не повідомляла позивача про складання нею відповідного заповіту. Вперше про існування заповіту він дізнався лише 12.12.2019 року, коли за пропозицією відповідача у справі [PERSON] повинен був підписати якісь документи у нотаріуса, але без повідомлення саме яких, відвідав разом з ним державного нотаріуса Першої київської державної нотаріальної контори Праведник Н.О. Нотаріус в присутності відповідача запропонувала позивачу написати заяву про відмову від спадщини, але на запитання позивача про яку саме спадщину йде мова, йому було надано для ознайомлення ксерокопію заповіту померлої від 26.05.2006 року. Після ознайомлення із заповітом він відмовився писати заяву про відмову від спадщини та вирішив, як спадкоємець скористатися своїм правом прийняти спадщину померлої. Після звернення позивача 06.03.2020 року до нотаріуса для видачі йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом, йому було відмовлено у видачі цього свідоцтва у зв`язку з пропущенням ним строку для прийняття спадщини та роз`яснено, що продовжити цей строк можливо лише у судовому порядку. В зв`язку з чим він був вимушений звернутися з даним позовом до суду, просив суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом до Першої київської державної нотаріальної контори після смерті [PERSON] , [INFO] , строком у два місяці з часу набрання рішенням суду законної сили. Ухвалою суду від 06.05.2020 року відкрито провадження у справі. 10.07.2020 року відповідачем подано відзив на позовну заяву. Позивач в судовому засіданні підтримав вимоги позову в повному обсязі, просив суд про їх задоволення. Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги позову, просив суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні не визнав пред`явлений до нього позов, просив відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у письмовому відзиві на позовну заяву. Представник відповідача в судовому засіданні також просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, що викладені у відзиві на позовну заяву. Третя особа у справі Державний нотаріус Першої київської державної нотаріальної контори Праведник Н.О. в судове засідання не з`явилася, Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності третьої особи. Вислухавши думку учасників судового розгляду, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , яка була рідною тіткою [PERSON] , який помер [INFO] та був батьком позивача, що підтверджується копіями свідоцтв про смерть [PERSON] (а.с. 8), [PERSON] (а.с. 9). Тобто, померла була двоюрідною бабусею позивача [PERSON] . Спадкоємцем [PERSON] є її чоловік [PERSON] - відповідач у справі, який постійно проживав разом з нею на час відкриття спадщини. Після її смерті відкрилась спадщина і, як видно з копії спадкової справи, з заявою про прийняття спадщини 04.08.2017 року звернувся відповідач [PERSON] (а.с. 64). Згідно заповіту від 26.05.2006 року [PERSON] належну їй на праві власності частину квартири [ADDRESS] заповідала позивачу у справі [PERSON] (а.с. 80). Постановою державного нотаріуса Першої Київської державної нотаріальної контори від 06.03.2020 р. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку пропуском строку для прийняття спадщини (а.с. 106). За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Відповідно до роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Відповідно до положень статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Відповідно до п. 2.2, 3.2 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції № 296/5 від 22.02.2012р. при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. Як пояснив позивач, він не знав про наявність заповіту, а тому пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини. З матеріалів спадкової справи вбачається, що нотаріус звернулась до відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в м. Києві щодо доступу до персональних даних позивача у справі з метою оформлення спадщини після померлої [PERSON] . Проте, лише 28.01.2020 року Перша київська державна нотаріальна контора м. Києва звернулася із запитом до П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори про видачу на руки позивачу [PERSON] дублікату заповіту, посвідченого державним нотаріусом від імені померлої [PERSON] для оформлення спадщини після померлої. (а.с. 99). Будь-яких даних про роз`яснення позивачу [PERSON] права подачі заяви про прийняття спадщини протягом шестимісячного строку матеріали справи не містять. Крім того, в судовому засіданні було допитано в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Свідок [PERSON] - матір позивача, пояснила, що вона та її син нічого не знали про заповіт, чому саме померла склала заповіт на її сина їй не відомо. Свідок [PERSON] - сестра позивача у справі в судовому засіданні пояснила, що дізналася про заповіт тоді, коли дізнався про нього її брат - позивач у справі. Свідок [PERSON] - брат позивача у справі в судовому засіданні зазначив, що ні йому ні його родині, включаючи його брата - позивача у справі, не було відомо про наявність заповіту. Після того, як померла [PERSON] , ні на похоронах ні на поминальному обіді, мова про заповіт не йшла. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що добре знала померлу, доглядала за нею, коли вона була хвора. Про наявність заповіту вона дізналася лише у 2019 році, на похоронах і поминках [PERSON] мова про заповіт не йшла. Також вона була свідком розмови покійної [PERSON] з її чоловіком - відповідачем у справі, вона говорила про те, що не залишить йому в спадщину нічого, бо вони часто сварилися, він їй не допомагав, не доглядав за нею, коли вона хворіла на онкозахворювання. Свідок [PERSON] - сестра відповідача у справі в судовому засіданні пояснила, що розмови про заповіт все ж таки були після смерті [PERSON] . При розмові у нотаріуса, позивач сказав, що не знав про існування заповіту. Свідок [PERSON] - дружина брата відповідача в судовому засіданні пояснила, що вона була на поминальному обіді, там був також і позивач у справі, мова заходила про заповіт, проте позивач говорив про те, що він не заслуговує на це, оскільки мало допомагав їй при житті. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] на час відкриття спадщини із спадкодавцем не проживав, про наявність заповіту, складеного на його користь, дізнався поза межами строку, передбаченого частиною першою статті 1270 ЦК України, такі обставини свідчать про поважність причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця при поданні заяви про прийняття спадщини, а тому строк для прийняття спадщини був пропущений ним з поважної причини. Посилання сторони відповідача на те, що позивач знав про заповіт, оскільки про це йшлася мова на поминальному обіді після смерті [PERSON] , де він був також присутній, а тому він мав змогу звернутися з заявою про прийняття спадщини у встановлений строк не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки доказів цього надано не було. Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним визначити позивачу додатковий строк для прийняття спадщини, що відкрилась після смерті його двоюрідної бабусі - 2 місяці, задовольнивши позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved