Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Южненського міського відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) про скасування постанови та припинення арешту, мотивуючи свої вимоги тим, що 21 липня 2021 року позивач звернувся до Южненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області з метою скасувати арешти та обмеження, які внесені в рамках виконавчого провадження. На вказаний запит було надано відповідь, що станом на 06.08.2021 в Автоматизованній системі виконавчого провадження відсутня інформація щодо відкритих виконавчих проваджень стосовно позивача, як боржника. Але при звернені до нотаріальних контор м.Южне Одеської області, позивачу відмовляють в нотаріальних діях посилаючись на те що згідно виконавчого провадження № б/н від 04.02.2004 на нього накладений арешт на все майно. Зняття арешту необхідно позивачу для реалізації його майнових прав. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 14.09.2021 відкрито провадження у справі за вищевказаною позовною заявою та розгляд справи здійснено у порядку спрощеного провадження з повідомлення (викликом) сторін. В судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву, згідно якої просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання представник відповідача не з`явився, надав до суду заяву, згідно якої просить справу розглядати без участі представника відділу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21 липня 2021 року позивач звернувся до Южненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області з метою скасувати арешти та обмеження, які внесені в рамках виконавчого провадження б/н від 04.02.2004, реєстраційний номер обтяження №8129407 та закриття вказаного провадження в зв`язку зі сплатою суми боргу. (а.с.9). Згідно листа Южненського міського відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) №11385 від 06.08.2021 відповідно до інформації з Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна 29.10.2008 зареєстровано обтяження за №8129407 на підставі постанови б/н від 04.02.2004 ВДВС ЮМУЮ Одеської області, об`єктом обтяження є квартира [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] .. В Автоматизованній системі виконавчого провадження відсутня інформація щодо відкритих виконавчих проваджень стосовно позивача, як боржника. (а.с.8). [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданого Фондом комунального майна Южненської міської Ради від 25.09.2000, копія якого знаходиться в матеріалах цивільної справи. Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права на майно і про зняття з нього арешту. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст.1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно положень ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно положень ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно положень ч.2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду. На сьогодні позивач має намір розпорядитися належним йому майном, проте через наявність арешту позбавлений можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на нерухоме майно порушує право власності позивача. За таких обставинах, суд вважає, що позовна заява [PERSON] до Южненського міського відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) про скасування постанови та припинення арешту підлягає задоволенню, оскільки виконавчий лист на виконанні не перебуває, виконавче провадження відсутнє, виконавчий документ не повернуто стягувачу і повторно у встановлені строки до виконання не пред`явлений.

Outcome: approved