Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет застави, посилаючись на те, що 22.10.2007 року ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №490050164. ЗАТ «Альфа-Банк» 19.08.2009 року було приведено у відповідність до Закону України «Про акціонерні товариства» назву організаційно-правової форми, шляхом перейменування ЗАТ «Альфа-Банк» в ПАТ «Альфа-Банк». Відповідно до умов кредитного договору позивач зобов`язався надати відповідачеві кредит у сумі 29076,83 дол.США. Відповідно до умов договору відповідач зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені договором повернути кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком №1 до нього графіком погашення кредиту. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит у сумі 29076,83 дол.США. Однак відповідачем не виконуються вищевказані умови договору та станом на 01.07.2019 року утворилась заборгованість відповідача, а саме: заборгованість за кредитом 10186,96 дол.США; за відсотками 7792,04 дол.США. З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором від 22.10.2007 року ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] передав банку в заставу наступне майно, а саме: Honda Civic, 2007 року випуску, державний номер [NUMBER] . 27.06.2017 року машина, яка заходиться в заставі АТ «Альфа-Банк», а саме Honda Civic, 2007 року випуску, державний номер [NUMBER] , була зареєстрована за [PERSON] , державний номер машини змінено на [NUMBER] , тобто новим власником машини Honda Civic, 2007 року випуску, став [PERSON] . Останній набув статусу нового заставодавця. На виконання умов кредитного договору третій особі та відповідачу було направлено вимогу про усунення порушень та попередження про звернення стягнення на предмет застави, але вимога не виконана. У зв`язку з викладеним, представник позивача просить звернути стягнення на предмет застави, а саме на: Honda Civic, 2007 року випуску, колір червоний, державний номер [NUMBER] , № кузова [NUMBER] , ТИП ЛЕГКОВИЙ Комбі-В, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №490050164 від 22.10.2007 року, заборгованість 17979,00 дол.США, а саме: заборгованість за кредитом 10186,96 дол.США; за відсотками 7792,04 дол.США, на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності незалежним експертом. Стягнути з відповідача, яким є [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк» витрати по оплаті судового збору в сумі 7060,10 грн. Ухвалою суду від 18.05.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 12.10.2021 року ухвалено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позовних вимог. Надав згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Третя особа в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася у встановленому законом порядку. За таких обставин, враховуючи згоду представника позивача на слухання справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 22.10.2007 року ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №490050164. Відповідно до умов кредитного договору позивач зобов`язався надати відповідачеві кредит у сумі 29076,83 дол.США. Відповідно до умов договору відповідач зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені договором повернути кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком №1 до нього графіком погашення кредиту. ЗАТ «Альфа-Банк» 19.08.2009 року було приведено у відповідність до Закону України «Про акціонерні товариства» назву організаційно-правової форми, шляхом перейменування ЗАТ «Альфа-Банк» в ПАТ «Альфа-Банк». Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит у сумі 29076,83 дол.США. Однак відповідачем не виконуються вищевказані умови договору та станом на 01.07.2019 року утворилась заборгованість відповідача, а саме: - заборгованість за кредитом 10186,96 дол.США; - за відсотками 7792,04 дол.США. З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором від 22.10.2007 року ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] передав банку в заставу наступне майно, а саме: Honda Civic, 2007 року випуску, державний номер [NUMBER] . 27.06.2017 року машина, яка заходиться в заставі АТ «Альфа-Банк», а саме Honda Civic, 2007 року випуску, державний номер [NUMBER] , була зареєстрована за [PERSON] , державний номер машини змінено на [NUMBER] , тобто новим власником машини Honda Civic, 2007 року випуску, став [PERSON] . На виконання умов кредитного договору третій особі та відповідачу було направлено вимогу про усунення порушень та попередження про звернення стягнення на предмет застави, але вимога не виконана. Акціонерне товариство «Альфа Банк» є правонаступником ПАТ «Укрсоцбанк» , що підтверджується копією статуту товариства. Згідно ст.1 Закону України «Про заставу», ст.ст.571, 574 ЦК України застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання або в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Відповідно до ст.16 Закону України «Про заставу» право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Якщо предмет застави відповідно до закону чи договору повинен знаходитись у заставодержателя, право застави виникає в момент передачі йому предмета застави. Якщо таку передачу було здійснено до укладення договору, - то з моменту його укладення. В силу ст.19 Закону України «Про заставу», ст.589 ЦК України за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України «Про іпотеку», ст.590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Частинами 7 та 8 статті 20 Закону України «Про заставу» визначено, що звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Звернення стягнення на заставлене майно державного підприємства (підприємства, не менше п`ятдесяти відсотків акцій (часток, паїв) якого є у державній власності) здійснюється за рішенням суду. Згідно частини 1 статті 21 цього Закону реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем, приватним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. Реалізація заставленого майна здійснюється шляхом його продажу на аукціонах (публічних торгах), у тому числі у формі електронних торгів, якщо інше не передбачено договором, а державних підприємств та відкритих акціонерних товариств, створених у процесі корпоратизації, всі акції яких перебувають у державній власності, - виключно з аукціонів (публічних торгів). В силу статті 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу. Статтею 28 цього Закону передбачені підстави для припинення застави. Оскільки основне зобов`язання кредитний договір укладений між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є АТ «Альфа Банк» та [PERSON] від 22.10.2007 року залишається не виконаним, банк вправі задовольнити свої вимог за рахунок предмета застави, право власності на який набув [PERSON] . Згідно ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.529 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна визначений Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (надалі Закон 1255-IV). Згідно ч.3ст.9 Закону 1255-IV якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. Відповідно до ст.10 Закону 1255-IV у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 Цивільного кодексу України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (далі - Державний реєстр) відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Частиною 2 статті 12 Закону 1255-IV реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. В силу частин 1 та 2 статті 20 Закону 1255-IV обтяження може забезпечувати виконання боржником дійсної існуючої вимоги або вимоги, яка може виникнути в майбутньому. Обтяжувач та боржник повинні досягти згоди про максимальний розмір вимоги, яка забезпечується обтяженням. За рахунок предмета обтяження обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій договором. Розмір забезпеченої обтяженням вимоги визначається на момент її задоволення і включає:1) відшкодування витрат, пов`язаних з пред`явленням вимоги і зверненням стягнення на предмет обтяження; 2) сплату процентів і неустойки; 3) сплату основної суми боргу; 4) відшкодування збитків, завданих порушенням боржником забезпеченого зобов`язання або умов обтяження; 5) відшкодування витрат на утримання і збереження предмета обтяження. Частиною 1 статті 23 Закону 1255-IV визначено, що відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов`язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, а також в інших випадках, встановлених законом чи договором, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. Відповідно до статті 25 Закону 1255-IV обтяжувач, який звертається до суду з вимогою звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до моменту подання відповідного позову до суду письмово повідомити всіх обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження цього ж рухомого майна, про початок судового провадження у справі про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються:1) загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; 2) опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; 3) заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; 4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; 5) пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; 6) початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження. Якщо інше не передбачено рішенням суду, реалізація предмета забезпечувального обтяження проводиться шляхом його продажу на публічних торгах у порядку, встановленому законом. Оскільки заборгованість [PERSON] перед АТ «Альфа Банк» станом на 01.07.2019 року становить 29076,83 дол.США, позивач має право за рахунок звернення стягнення на предмет застави, задовольнити свої вимоги, які ґрунтуються на виконання зобов`язань позичальником за кредитним договором №490050164 від 22.10.2007 року. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірові та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.611 п.1 даного Кодексу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки позичальником не виконані зобов`язання щодо повернення кредиту, підстави для відмови у задоволенні позову АТ «Альфа Банк» до [PERSON] відсутні. Судові витрати по справі становлять 7060,10 грн, які відповідно до ст.141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved