Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив визнати за ним право на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS], загальною площею 25,10 кв.м., в тому числі житловою площею 12,4 кв.м. Свої вимоги обґрунтовує тим, що у 2008 році попереднім власником та наймодавцем Дочірнім підприємством по експлуатації та ремонту житлового фонду та об'єктів соціально-побутового призначення «Екос» АТХК «Київміськбуд» кімнату [ADDRESS] було надано для проживання родині позивача [PERSON] Позивач разом з дружиною [PERSON] та малолітньою донькою [PERSON], [INFO], проживають в наданому зазначеному житловому приміщенні, яке за період їх проживання фактично змінило свій правовий статус з гуртожитку на житловий будинок. Зазначив, що порушення наймодавцем чинного законодавства, а саме ненадання ордера на заселення, стало підставою для компетентних органів у відмові в реєстрації за місцем постійного проживання родини позивача. Особовий рахунок відповідального наймача [NUMBER] оформлений на позивача та відповідно з ним укладено договір найму житлового приміщення. Позивач користується усіма правами та несе всі обов'язки, що передбачені договором найму державного чи комунального жилого приміщення, а саме: використовує його за прямим призначенням, забезпечує належну схоронність і сплачує квартирну плату і плату за комунальні послуги, що підтверджується рахунками, проводить поточний ремонт житла. За даною адресою родина позивача отримує кореспонденцію, перебуває на обліку в поліклініці, відвідує інші установи. Отже, між наймодавцем та позивачем виникли цивільно-правові відносини, які існують до цього часу. Вважає, що є всі підстави для визнання за ним права на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS], загальною площею 25,10 кв.м., в тому числі житловою 12,4 кв.м. На підставі вищевикладеного просив позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив справу розглядати без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач Управління житлово-комунального господарства Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання свого представника не направив, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував позивач. Представник КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явилась, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву в якій при ухваленні рішення покладалась на розсуд суду та просила справу слухати без її участі. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяву позивача, третьої особи КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що на підставі рішення Київської міської ради від 15.12.2011 року №844/7080 «Про впорядкування прийняття до комунальної власності територіальної громади м. Києва відомчого житлового фонду, гуртожитків, інженерних мереж та об'єктів соціальної інфраструктури» на виконання розпорядження Виконавчого орану Київської міської ради (КМДА) від 12.09.2012 року №1605 «Про безоплатне прийняття відомчого житлового фонду, службового житла, зовнішніх інженерних мереж ПАТ «ХК «Київміськбуд» будинок [ADDRESS] було передано до сфери управління Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації. Балансоутримувачем будинку [ADDRESS] є КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації. Квартира [ADDRESS] є однокімнатною, загальною площею 25,10 кв.м., в тому числі житловою площею 12,4 кв.м., квартира не приватизована. У 2008 році попереднім власником та наймодавцем Дочірнім підприємством по експлуатації та ремонту житлового фонду та об'єктів соціально-побутового призначення «Екос» АТХК «Киїміськбуд» кімнату [ADDRESS] було надано для проживання родині позивача [PERSON] Позивач з 2008 року разом зі своєю дружиною [PERSON] та малолітньою донькою [PERSON], [INFO], проживають у квартирі [ADDRESS], який за період їх проживання фактично змінив свій правовий статус з гуртожитку на житловий будинок. Встановлено, що з моменту вселення позивач постійно проживає в квартирі [ADDRESS], іншого житла не має, користується усіма правами та несе всі обов'язки, що передбачені договором найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду, а саме: позивач використовує жиле приміщення за призначенням, забезпечує належну схоронність і сплачує квартирну плату та плату за комунальні послуги, тощо. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Договір найму - це договір, за яким наймодавець зобов'язується надати за відповідну плату жиле приміщення у безстрокове користування в будинках державного і громадського житлових фондів для проживання в ньому. Згідно ст.63 ЖК України предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний будинок. Встановлено, що наймодавцем було прийнято рішення про надання позивачу [PERSON] спірного жилого приміщення, відкрито особистий рахунок на позивача [NUMBER] та відповідно укладено з ним договір найму жилого приміщення, проте не було видано ордер на жиле приміщення. З матеріалів справи вбачається, що відсутність у позивача ордеру на спірне житлове приміщення є підставою для компетентних органів у відмові в реєстрації [PERSON] за місцем постійного проживання. Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до п. 15 ч. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст. 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач вселився в спірне жиле приміщення на законних підставах, постійно проживає, сплачує квартирну плату та комунальні послуги, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved