Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про народження дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що 21.12.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві був зареєстрований шлюб з відповідачкою, актовий запис № 1158. Зазначає, що у відповідачки від першого шлюбу є син - [PERSON], [INFO],та під час перебування у шлюбі з відповідачкою ним було усиновлено сина відповідачки.. Посилається на те, що [INFO] у них народився син [PERSON], батьком якого в свідоцтві про народження записаний він позивач. З червня 2016 року шлюбні відносини між ними значно погіршились та фактично були припинені, з вказаного часу втрачено інтерес до сімейного життя. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 16.11.2016 року шлюб між ними було розірвано. Мотивує вимоги тим, що після розірвання шлюбу відповідачка повідомила його про те, що він не є біологічним батьком [PERSON]. Обгрунтовує тим, що зазначене підтверджується також і аналізом ДНК - дослідження за результатами якого встановлено, що він не є біологічним батьком сина [PERSON], в зв'язку з чим вимушений звернутись до суду з заявою про виключення відомостей про батьківство з актового запису про його народження, оскільки відсутнє кровне споріднення між ними. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав з вищевикладених підстав, обґрунтувавши поясненнями, просить їх задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні також вимоги позивача підтримує та обґрунтувавши поясненнями, просить суд їх задовільнити. Відповідачкою в судовому засіданні зроблено усну заяву та надано письмову заяву про визнання позову позивача в повному обсязі згідно позовних вимог. Представник 3-ї особи в судовому засіданні просить винести рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Заслухавши пояснення позивача,представника позивача, відповідачку, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Стаття 136 СК України визначає, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Крім того, відповідно до п. 2 ч. 9 Постанови Пленуму Верхового суду України, № 3 від 15.05.2006 року, «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Згідно п.11 даної постанови - Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Судом встановлено, що позивач оспорюючи своє батьківство просить суд виключити відомості про нього, як батька, з актового запису № 2436 від 05.12.2012 року про народження [PERSON],[INFO], зареєстрованого відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції в м. Києві, 05.12.2012 року, в підтвердження чого посилається на висновок генотипоскопічного дослідження № 13465 від 03.04.2017 року проведеного Медико-генетичним центром « МАМА-ПАПА», згідно якого біологічне батьківство [PERSON], дата народження »[INFO]» відносно [PERSON],дата народження « [INFO]» виключається, що підтверджує пояснення позивача та є підставою для задоволення його вимог. Так стаття 31 ЦПК України, визначає, що сторони мають рівні процесуальні права і обов'язки. Крім прав та обов'язків , визначених у статті 27 цього Кодексу, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. До початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, а відповідач - пред'явити зустрічний позов. Крім того, зі змісту ст. 174 ЦПК України вбачається, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. До ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як вже зазначалося вище, відповідачкою в судовому засіданні зроблено усну заяву про визнання позову позивача в повному обсязі, а також надано її письмовий варіант, який приєднаний до матеріалів справи. Судом встановлено, що зазначена заява відповідачки не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову відповідачці відомі та зрозумілі, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про необхідність прийняття заяви про визнання позову відповідачкою та задоволення позову в повному обсязі. На підставі вищевикладеного, 122, 124, 128-129, 133-136,138 Сімейного кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року за № 3

Outcome: approved