Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Матвіївської сільської ради Вільнянського району Запорізької області про визнання права власності на земельну ділянку. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 01.02.2020 року Вільнянською державною нотаріальною конторою, позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 2020882323215, номер запису про право власності 35293135. Попереднім власником вказаного домоволодіння була [PERSON] , яка померла [INFO] , та в свою чергу набула права власності на домоволодіння на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 14.10.2005 №2-5499/2005, про що ОП ЗМБТІ 28.11.2005 в реєстровій книзі №2 за реєстровим 488, реєстраційний номер 12954594, зареєстровано право власності, у попереднього власника [PERSON] . При зверненні до землевпорядної організації для виготовлення технічної документації по встановленню (відновленню) меж земельної ділянки, стало відомо про наявність правовстановлюючого документу - Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 049207 виданого 13 жовтня 2004 року Матвіївською сільською радою Вільнянського району Запорізької області, на підставі рішення сільради від 08 липня 2004 року №5 на ім`я [PERSON] , стосовно земельної ділянки площею 0.1529 га, кадастровий номер 2321583600:03:001:0011, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд. Починаючи з часу набуття права власності на зазначений будинок, а саме з 28.11.2005 року, попередня його власниця спадкоємицею якої стала позивач, [PERSON] добросовісно, відкрито і безперервно користувалась земельною ділянкою під будинком [ADDRESS] . Відповідно до рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 14.10.2005 по справі №2-5499/2005 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності, за [PERSON] було визнано право власності на житловий будинок [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці 1411 кв.м., за вказаною адресою. Представником позивача до суду подано заяву про розгляд цивільної справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає, просить позов задовольнити. Представником відповідача до суду подано заяву про визнання позову та розгляд цивільної справи за його відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст.377 Цивільного кодексу України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до ч. 1 ст.120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст.141 Земельного кодексу України однією з підстав припинення права користування земельною ділянку є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці. У постанові Верховного суду України від 12 жовтня 2016 року по справі № 6-2225цс16 сказано, що при застосуванні положень ст.120 ЗК в поєднанні з нормою ст.125 ЗК слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку в набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на ній об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. За таких умов, враховуючи, що позивачці належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , який розташований на приватизованій [PERSON] земельній ділянці, який в подальшому він відчужив [PERSON] , спадкоємицею майна якої стала позивач по справі, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] та визнати за нею право власності на зазначену земельну ділянку з наведених вище підстав. За встановлених обставин суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved