Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння, набуту подружжям за час шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що 21 листопада 1990 року між сторонами було укладено шлюб, актовий запис № 29. 14 серпня 2017 року вказаний шлюб було розірвано згідно рішення Білокуракинського районного суду, справа № 409/1058/17. Сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . За час перебування у шлюбі сторони придбали житловий будинок із господарчими спорудами і будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з неможливістю досягти згоди щодо спільного використання вказаним будинком позивачка просить суд визнати за нею право власності на Ѕ частину житлового будинку. В судове засідання позивач не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, докази по справі кожен окремо та в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] між сторонами укладено шлюб, актовий запис № 29 (а.с.7). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Згідно копії договору купівлі-продажу від 08.05.1992 року [PERSON] придбав у власність житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: с. Нещеретове Білокуракинського району Луганської області (а.с.9-13). Рішенням Білокуракинського районного суду від 14.08.2017 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.14). Згідно довідки № 955 від 14.11.2019 року, виданої виконавчим комітетом Білокуракинської селищної ради [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.15). Згідно статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Таким чином житловий будинок є спільною сумісною власністю. Згідно ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд констатує, що позивач письмовими доказами по справі довів правомірність та обґрунтованість позовних вимог. А отже, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved