Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить визнати за ним право власності на на ? частину земельної ділянки, площею 1,94 га, що розташована на території Троїцької сільської ради Біляївського району Одеської області, у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 14 березня 2008 року, а також на ? частину земельної ділянки, площею 1,94 га, що розташована на території Троїцької сільської ради Біляївського району Одеської області, у порядку спадкування за закономпісля смерті бабусі [PERSON], померлої 21 червня 2010 року. Свої вимоги мотивує тим, що 13 березня 2007 року помер його дідусь [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку, площею 1,94 га, що розташована на території Троїцької сільської ради Біляївського району Одеської області, яку успадкували його бабуся [PERSON] та мати [PERSON], про що свідчать свідоцтва про право на спадщину за законом від 2 листопада 2007 року. 14 березня 2008 року померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на ? частину вищевказаної земельної ділянки. Він звернувся до Сьомої Одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але йому було відмовлено в звязку з тим, що ним не надано правовстановлюючого документу на земельну ділянку державного акту на право власності на землю. 21 червня 2010 року померла його бабуся [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на ? частину вищевказаної земельної ділянки. 20 листопада 2009 року [PERSON] на його імя було складено заповіт. Він звернувся до Біляївської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але йому було відмовлено в звязку з тим, що ним не надано державний акт на право власності на вищевказану земельну ділянку. У звязку з викладеним він звернувся до суду з вказаним позовом. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні на задоволенні позову наполягав в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не зявився, але від нього надійшла заява, в якій він вказав, що просить справу розглянути без його участі. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 1217 ЦК України\~передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як встановлено у судовому засіданні, 14 березня 2008 року померла [PERSON], згідно свідоцтва про смерть (а.с.8), яка є матірю позивача, згідно свідоцтва народження (а.с.20). Після її смерті відкрилася спадщина на ? частину земельної ділянки, площею 1,94 га, що розташована на території Троїцької сільської ради Біляївського району Одеської області, про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області 2 листопада 2007 року, зареєстроване в реєстрі за № 1-7065 (а.с. 10). Але право власності [PERSON] відповідно до вказаного свідоцтва про право на спадщину не зареєстроване, державний акт нею не отримано. Як вбачається з матеріалів спадкової справи, 15 лютого 2008 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла [PERSON] усе своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде їй належати на день її смерті і на що вона по закону буде мати право, що посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 572 (а.с. 76). Таким чином, відповідно до заповіту від 15 лютого 2008 року, який не змінений і не відмінений, позивач [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON], згідно ст. 1223 ЦК України. [PERSON] був зареєстрований та постійно проживав разом з матірю за адресою: [ADDRESS], про що свідчить довідка (виписка з домової книги про склад сімї і реєстрації) КП «ДКС «Черьомушки» № 1486 від 16 червня 2017 року (а.с. 17), та відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України є таким, що прийняв спадщину. Померла 14 березня 2008 року [PERSON] була зареєстрована з 16 лютого 2000 року та проживала по день смерті за вищевказаною адресою, що підтверджується довідкою КП «ДКС «Черьомушки» № 1485 від 16 червня 2017 року (а.с. 18). Статтею 1268 ЦК України\~встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Він звернувся до державного нотаріуса Сьомої Одеської державної нотаріальної контори з заявою для оформлення права на спадщину (а.с. 75), однак листом № 2974 від 2 червня 2008 року державний нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що ним не надано правовстановлюючого документу на спадкову земельну ділянку (Державного акту на право власності на землю) (а.с. 7). Згодом, 21 червня 2010 року померла [PERSON], згідно свідоцтва про смерть (а.с.9), яка є бабусею позивача, згідно свідоцтва про його народження, в якому в графі «Мати» вказана [PERSON] (а.с.20), свідоцтва про народження його матері [PERSON] (а.с.21), яка змінила прізвище з «Деревянко» на «Полянська» при реєстрації шлюбу, що вказано в свідоцтві про укладення шлюбу (а.с. 22). Після її смерті відкрилася спадщина на ? частину земельної ділянки, площею 1,94 га, що розташована на території Троїцької сільської ради Біляївського району Одеської області, про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом, видане державний нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області 2 листопада 2007 року, зареєстроване в реєстрі за № 1-7076 (а.с. 11). Але право власності [PERSON] відповідно до вказаного свідоцтва про право на спадщину не зареєстроване, державний акт нею не отримано. Як вбачається з матеріалів спадкової справи, 20 листопада 2009 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла [PERSON] усе своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде їй належати на день її смерті і на що вона по закону буде мати право, що посвідчений секретарем Троїцької сільської ради Біляївського району Одеської області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 131 (а.с. 49). Таким чином, відповідно до заповіту від 20 листопада 2009 року, який не змінений і не відмінений, позивач [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON], згідно ст. 1223 ЦК України. Він звернувся до державного нотаріуса Біляївської районної державної нотаріальної контори з заявою для оформлення права на спадщину (а.с. 38), однак листом № 2266/01-14 від 1 грудня 2010 року державний нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину спадкову земельну ділянку площею 1,94 га, що розташована на території Троїцької сільської ради Біляївського району Одеської області, яка належала померлій [PERSON], у звязку з тим, що остання не отримувала державний акт про право власності на вищевказану земельну ділянку, та рекомендовано звернутись до суду (а.с. 6). Згідно положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Статтею 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до положень п. «г» ч.1 ст. 81 ЗК України, яка регулює\~право власності на землю громадян - громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Як розяснено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику в справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду з правилами позовного провадження. З урахуванням викладеного суд вважає, що оскільки право власності [PERSON] та [PERSON] на вказану земельну ділянку на момент їх смерті ніким не оспорюється, суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити, проте частково і визнати за позивачем право власності на зазначену земельну ділянку саме у порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], померлої 14 березня 2008 року та бабусі [PERSON], померлої 21 червня 2010 року, оскільки спадкування здійснюється за заповітом, а не за законом, як зазначає позивач.

Outcome: partial