Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, в якому просить стягнути суму боргу за договором позики від 13.04.2012 року в сумі 130000 грн. В судове засідання позивач не з*явився, подав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, представник позивача позовні вимоги підтримала. Відповідачка про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином та своєчасно, але до судового засідання не з»явилася, про причини неявки до суду не повідомила. Представник відповідачки проти позову заперечував, посилаючись на безгрошовість договору позики. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, оцінивши надані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Згідно ст..526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, а згідно ст..525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст..1046 ЦК України за договором позики одна сторона /позикодавець/ передає у власність другій стороні /позичальникові/ грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів /суму позики/ або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст..1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та порядку, визначеному договором. Згідно ст..1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст..625 ЦК України. Ст..625 ЦК України говорить про те, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.2ст.1051 ЦК України якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не передавалися. 13.04.2012 року за договором позики, посвідченим приватним нотаріусом ХМНО [PERSON]., позивач передав в борг відповідачці гроші в сумі 130000 грн. строком до 13.07.2012 року (а.с.4). Відповідно до п.4 цього договору позичальник стверджує, що зазначені гроші отримала від позикодавця ще до підписання цього договору, а п.6 договору зазначено, що чоловік [PERSON] - [PERSON] подав нотаріусу письмову заяву про згоду на укладення цього договору його дружиною. У встановлений термін відповідачка свої зобов'язання за договором позики не виконала, станом на день розгляду справи кошти не повернула. Виходячи з викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та задовольняє їх. Відповідно до ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Представник відповідача не заперечує той факт, що договір позики від 13.04.2012 року підписаний [PERSON] і підписаний добровільно, без примусу, в зданому розумі, без збігу тяжких обставин, але посилається на те, що зроблено це було відповідачкою просто так, у зв*язку з близькими відносинами, які пов*язують її з сином позивача та договір був безгрошовим. Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України представник відповідача не довів суду обставини, на які він посилається, як на підставу своїх заперечень проти позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки стягуються судові витрати - сплачений судовий збір в сумі 1300 грн.

Outcome: approved