Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення коштів, посилаючись на те, що вона як власник квартири [ADDRESS], доручила [PERSON] здати вказане житло в оренду. Так, 07.03.2015, за попередньою згодою позивача, між [PERSON] та [PERSON] укладено договір оренди вказаної квартири строком дії до 07.03.2016 із щомісячною оплатою 650 доларів США. Протягом дії договору оренди відповідач неналежно виконував умови вказаного договору, у зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість. Незважаючи на цю обставину, термін дії договору продовжено до 07.03.2017. Вказала, що зверталась до відповідача із вимогою сплатити заборгованість, проте жодних дій ним вчинено не було. Таким чином, [PERSON] надала доручення [PERSON] звернутись до суду із позовом про стягнення заборгованості з відповідача. Проте рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 25.07.2018 [PERSON] відмовлено у задоволенні позову з причини подання позову неналежним позивачем. Разом з тим, було задоволено зустрічний позов [PERSON], яким договір оренди житла від 07.03.2015 визнано недійсним. Враховуючи те, що заборгованість станом на дату подання позову відповідачем так і не погашена, просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість по орендній платі у розмірі 211 159,65 грн., плату за користування житлом у розмірі 48 882,00 грн. та суму сплаченого судового збору. В судове засідання позивач не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції, його представник звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності. Надав до суду відзив, у якому вказав, що договір оренди квартири визнано судом недійсним, а оскільки позовні вимоги [PERSON] про стягнення заборгованості по орендній платі та плати за користування житлом заявлені на підставі недійсного договору, який не створює юридичних наслідків, та є похідними від нього, то вони є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як убачається із матеріалів справи, позивач є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом про право власності серії [NUMBER] від 24.03.2005 (а.с. 10). Відповідно до довіреності від 05.04.2006 [PERSON] уповноважила [PERSON] представляти її інтереси, зокрема вчиняти (за винятком договорів дарування) будь-які дозволені законодавством договори, включаючи договори купівлі-продажу, міни, ренти, застави, оренди (найму), лізингу, підряду, кредитні, засновницькі (договори про заснування) договори, договори страхування, інвестиційні договори та ін., а також договори про внесення змін та доповнень до раніше вчинених договорів, щодо яких буде досягнута згода, у тому числі інвестиційних, продовжувати строк їх дії, вносити зміни та доповнення, вирішувати на власний розсуд питання про розірвання договорів (а.с. 12). 07.03.2015 між [PERSON] та [PERSON] у простій письмовій формі було укладено Договір оренди квартири, відповідно до умов якого орендодавець надає, а орендар отримує у тимчасове користування (оренду) 2-кімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], а також предмети домашнього ужитку, меблі, побутову техніку та інші предмети, зазначені у Додатку №2 до договору (а.с. 13-14). Пунком 1.4 Договору визначено, що строк оренди визначається з 07.03.2015 по 07.03.2016 з подальшою пролонгацією договору, якщо одна із сторін не зазначить іншого. У п.4.1 Договору зазначено, що за орендовану квартиру орендарем сплачується щомісячна плата у розмірі 650 доларів США. Згідно Акту прийому-передачі [PERSON] орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду житлове приміщення - квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15). Відповідно до ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. У відповідності до розрахунку заборгованості заборгованість [PERSON] за договором оренди складає 211 159,65 грн., плата за користування житлом складає 48 882,00 грн., а разом - 260 041,65 грн. Разом з тим, рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 25.07.2018 №756/13174/16 у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору оренди квартири, стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, вартості поточного ремонту квартири, заборгованості з орендної плати, відшкодування моральної шкоди відмовлено. Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору оренди квартири задоволено, визнано недійсним з моменту укладення з 07.03.2015 договір оренди квартири за адресою: [ADDRESS], б/н від 07.03.2015, укладений між [PERSON] та [PERSON]. Постановою Київського апеляційного суду рішення суду першої інстанції від 25.07.2018 залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 21.12.2018 було відмовлено у відкритті касаційного провадження. Таким чином, судом встановлено, що договір оренди квартири за адресою: [ADDRESS] від 07.03.2015, укладений між [PERSON] та [PERSON] є недійсним з моменту укладення, тому він не створює юридичних наслідків. Частиною 1 ст. 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами За приписами ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При визначенні ціни позову, строку за який має бути стягнути орендна плата та порядку проведення між сторонами розрахунку, позивач посилався на обставини, які були визначені недійсним договором. На момент розгляду справи, позивач у поданій до суду заяві вказував на те, що суд вправі захистити його права у спосіб, який не суперечить закону. Разом із цим, предметом позову є стягнення грошових коштів за користування майном. Обов'язок доказування в даній категорії справ покладається на позивача. Сторона відповідача заперечувала наявність договірних відносин між ним та позивачем, вказувала про відсутність у нього обов'язку сплачувати позивачу грошові кошти. У зв'язку із наведеним, суд не може прийти до висновку про правомірність заявлених позовних вимог з тих підстав, які містяться у матеріалах справи. За таких обставин, враховуючи що позовні вимоги [PERSON] про стягнення заборгованості по орендній платі та плати за користування житлом заявлені на підставі договору, визнаного в судовому порядку недійсним з моменту його укладення, який по суті не створює юридичних наслідків, та є похідними від нього, то вони є такими, що не підлягають задоволенню. Інші наявні в матеріалах справи докази, які було надано учасниками справи, висновків суду не спростовують.

Outcome: dismissed