Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що [PERSON] підписав заяву №б/н від 21 жовтня 2010 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, затвердженими наказом №СП-2010-256 від 06 березня 2010 року та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/ складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві, а відповідно до п.2.1.1.2.3 та п. 2.1.1.2.4 зазначених Умов та Правил, відповідач також надав згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і надав право на зменшення/збільшення в будь-який момент кредитного ліміту. В порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконував, у звязку з чим станом на 30 жовтня 2016 року утворилася заборгованість в сумі 220 975 гривень 50 копійок, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 23178 гривень 49 копійок, по процентам за користування кредитом в розмірі 182898 гривень 18 копійок, заборгованості за пенею та комісією в розмірі 3900 гривень 00 копійок, а також зі штрафу у вигляді фіксованої частини в розмірі 500 гривень і у вигляді процентної складової в розмірі 10498 гривень 83 копійки, які в добровільному порядку [PERSON] не сплачує, у звязку з чим позивач змушений звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором в примусовому порядку. Позивач, який про день та час розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.43), в судове засідання 31 березня 2017 року не зявився, про причину неявки суд не повідомили. Відповідач [PERSON], який про день та час розгляду справи повідомлений належним чином згідно поштового повідомлення про вручення йому судової повістки (а.с.44), в судове засідання 31 березня 2017 року не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, як не подав і заперечень проти позову та доказів, що їх обґрунтовують. Представник відповідача [PERSON] [PERSON], яка діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 17 березня 2017 року, у судове засідання не зявилася, заявою просила розглянути справу за її відсутності та відсутності відповідача. При винесенні рішення прохала врахувати, що позивачем до позовної заяви додані документи стосовно даних про особу, на яку оформлений кредитний договір, з якою у позивача виникли кредитні правовідносини, а саме на [PERSON], а будь-яких доказів щодо отримання кредитних коштів, про які зазначено в позові, саме відповідачем [PERSON] не надано, у звязку з чим прохала відмовити в задоволенні позову(а.с.47). У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обовязків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однією із різновидностей зобовязання є кредитний договір, укладений між сторонами відповідно до вимог ст.1054 ЦК України та вимог ст. 634 ЦК України, який відповідно до ст. 629 ЦК України є обовязковим до виконання сторонами. Згідно ст.ст.610,611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки. Судом встановлено, що до матеріалів позову позивачем в якості обґрунтування отримання відповідачем [PERSON] кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, було надано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг з Приватбанком, яка укладена між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON], а не між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] (а.с.17). Також розрахунок ціни позову містить посилання про те, що він виконаний за договором №б/н від 21 жовтня 2010 року, який укладений між позивачем та [PERSON] (а.с.13-15), проте доказів укладення кредитного договору з відповідачем [PERSON] суду не надано, хоча до позовної заяви додано копію паспорту відповідача (а.с.29), проте доказів укладення саме з ним кредитної угоди позивачем суду не надано. Суд посилається на те, що згідно норм чинного ЦПК України суд позбавлений можливості самостійно збирати докази, а відповідно до положень ст. 60 цього Кодексу кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Оскільки представники позивача в судове засідання 31 березня 2017 року не зявилися, про причину неявки суд не повідомили, доказів укладання кредитного договору з відповідачем [PERSON] суду не надали, як не надали і будь-яких клопотань про витребування, забезпечення доказів, заміну відповідача або залучення співвідповідача, то суд вирішує справу за наявними матеріалами справи, оскільки збирання доказів не належить ані до прав, ані до обовязків суду без подання сторонами відповідних клопотань. Таким чином, суд вважає, що позов заявлено не до тієї особи, з якою фактично укладено кредитний договір та яка має відповідати за його виконання, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. У звязку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати по справі, відповідно до ст. 88 ЦПК України покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed