Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 10444,33 грн.. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що згідно Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 04 січня 2013 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 12771,95 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості повинно було здійснюватися в наступному порядку з 01 по 25 число кожного місяця, тобто відповідач повинен був сплачувати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Позивач зазначає, що станом на 05 квітня 2016 року загальна сума заборгованості відповідача за даним Кредитним договором становить грошову суму в розмірі 27368,41 грн., яка складається з наступного: 12304,41 заборгованість за кредитом, 6448,54 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 8615,46 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом. Разом із тим, з урахуванням стягнутих, але не виплачених грошових сум на підставі рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 16 червня 2014 року, згідно якого з відповідача була стягнута заборгованість за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості від 04 січня 2013 року в сумі 16924,08 грн., заборгованість [PERSON] перед ПАТ «КБ «ПриватБанк» становить 10444,33 грн., як різниця між наявною заборгованістю в розмірі 27368,41 грн. та вже раніше стягнутими, але не сплаченими грошовими коштами за рішенням суду в розмірі 16924,08 грн.. У звязку із цим позивач просить суд\~\~ стягнути з відповідача заборгованість станом на 05 квітня 2016 року в розмірі 10444,33 грн. та сплачений судовий збір. Позивач в судове засідання не зявився, надіслав заяву в якій зазначає, що позов підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу без участі його представника та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 38). Повідомлений належним чином відповідач [PERSON] (у відповідності до ст.ст. 74 76 ЦПК України), не повідомив про причини своєї неявки, належне повідомлення осіб, які беруть участь у справі є обовязковим (ст. 158 ЦПК України), у разі неповідомлення суду про причини неявки у судове засідання вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин (ч. 2 ст. 77 ЦПК України), участь у справі є процесуальним правом таких осіб (ст. 27 ЦПК України), а згідно за ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства належить змагальність сторін та доведення суду переконливості своїх доводів (повідомлення про судове засідання є елементом змагальності та обовязком суду), тому, на думку суду, неявка відповідача в судове засідання та неповідомлення ним про причини своєї неявки свідчить проте, що відповідач розпорядився своїми процесуальними правами шляхом не брати участь у судовому засіданні та не користуватися наданими йому процесуальними правами ( передбаченими ст.ст. 11, 27, 31, 60, 128, 131, 158, 168 ЦПК України). Згідно ст. 224 ЦПК України суд, зі згоди представника позивача, проводить\~\~ заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 04 січня 2013 року між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості, відповідно до умов якої банк надав позичальнику строковий кредит в сумі 12771,99 грн., строком на 24 місяці, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач за умовами угоди повинен здійснювати погашення кредиту шляхом внесення на рахунок банку щомісячного платежу починаючи з 1 по 25 число кожного місяця (а.с. 7-8). Станом на 25 березня 2014 року [PERSON] заборгував за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості від 04 січня 2013 року грошову суму в розмірі 16924,08 грн., яка складається з: 12304,41 грн. заборгованість за кредитом, 1883,61 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом, 2736,06 грн. залишок за несплаченим штрафом. передбаченим п. 2.2 Генеральної угоди. Заочним рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 16 червня 2014 року, з [PERSON] на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» була стягнута заборгованість станом на 25 березня 2014 року за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості від 04 січня 2013 року в сумі 16924,08 грн., яка складається з: 12304,41 грн. заборгованість за кредитом, 1883,61 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом, 2736,06 грн. залишок за несплаченим штрафом. передбаченим п. 2.2 Генеральної угоди (а.с. 4). Згідно довідки розрахунку заборгованість [PERSON] після ухвалення заочного рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 16 червня 2014 року за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості від 04 січня 2013 року станом на 05 квітня 2016 року становить 10444,33 грн. (а.с. 5-6). Відповідно із ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. У відповідності до ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості від 04 січня 2013 року суд приходить до висновку, що наявність судового рішення заочного рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 16 червня 2016 року у цивільній справі № 392/868/14-ц про задоволення вимог кредитора, які не виконані боржником, не припиняє правовідносини сторін Кредитного договору Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості від 04 січня 2013 року за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права кредитора на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Вказаний висновок суду грунтується на правовій позиції Верховного Суду України, викладеної у Постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15, яка в силу положень ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України підлягає обов»язковому застосуванню судами. Повно та всебічно зясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що між сторонами виникли кредитні зобовязання і позивачем доведено наявність фактів порушення відповідачем [PERSON] вимог ст. 526, 530 ЦК України та неналежного виконання ним своїх зобовязань за Кредитним договором Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості від 04 січня 2013 року. Таким чином, позов є обрунтованим і підлягає задоволенню.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати.\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved