Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Попаснянської комунальної установи «Дитяча юнацько-спортивна школа» в якому просив визнати незаконним та скасувати наказ № 49 «Про звільнення з роботи з зв`язку зі скороченням штату працівників» від 14 листопада 2017 року поновити його на посаді сторожа Попаснянської комунальної установи «Дитяча юнацько-спортивна школа» та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що з 12 січня 2011 року був прийнятий на роботу на посаду сторожа Попаснянської комунальної установи «Дитяча юнацько-спортивна школа». Відповідно до наказу відповідача № 49 від 14 листопада 2017 року його звільнено за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з скороченням штату сторожів. Вважає своє звільнення незаконним через порушення відповідачем процедури звільнення, а саме через те, що йому не була запропонована інша робота при звільненні та порушення порядку проведення засідання профспілкового комітету з розгляду питання про надання згоди на звільнення. Ухвалою суду від 24 березня 2020 року дану цивільну справу прийнято до провадження суддею Луньовою Д.Ю., відновлено провадження та призначене підготовче судове засідання. У судовому засіданні представник позивача позовну заяву підтримав наполягав на задоволенні позову. Представник відповідача просила у задоволенні позовних вимог відмовити, з підстав викладених у відзиві. Представник третьої особи про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в судове засідання не з`явився. Відповідач надав суду відзив, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог. Позиція обґрунтована тим, що підставою для звільнення позивача стало скорочення штату через зміну в організації виробництва та праці, а саме укладення відповідачем договору про надання послуг з охорони (договір № ДО-30 від 14 листопада 2017 року) та мало на меті економію бюджетних коштів, підвищення рівня схоронності майна відповідача. Зміни в організації були погоджені з відділом освіти Попаснянської районної державної адміністрації Луганської області. Профспілковим комітетом було надано згоду на звільнення позивача у відповідності до вимог ст. 43 КЗпП України. Щодо тверджень позивача про те, що йому не була запропонована інша робота, то відповідач зазначив, що на дату звільнення позивача не має можливості запропонувати позивачу роботу. Положення ч. 2 ст. 40 КЗпП України допускають звільнення у випадку неможливості запропонувати іншу роботу, разом з тим, позивач не належить до категорії працівників, які мають переважне право на залишення на роботі. Відповідачем виконані всі вимоги щодо повідомлення виборного органу первинної профспілкової організації та документального оформлення звільнення. Твердження позивача щодо проведення засідання профспілкового комітету без його участі та сумніви з приводу того, що у відповідача не відбулось скорочення чисельності та штату працівників, відповідачем заперечуються. Дослідивши матеріали справи, суд встановив. З копії трудової книжки (а.с. 7), що [PERSON] з 12 січня 2011 року був прийнятий на посаду сторожа до Попаснянської комунальної установи «Дитячо-юнацька спортивна школа», а 14 листопада 2017 року - звільнений у зв`язку з скороченням штату сторожей, відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України (наказ № 49 від 14 листопада 2017 року). З наказу № 49 від 14 листопада 2017 року «Про звільнення з роботи у зв`язку з скороченням штату працівників» (а.с. 9), [PERSON] - сторож, звільнений 14 листопада 2017 року у зв`язку з скороченням штату сторожей відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України. Наказано виплатити вихідну допомогу у розмірі середньомісячного заробітку за два останніх місяці у сумі 3 478,30 грн та компенсацію за 18 календарних днів невикористаної відпустки за період з 15 січня по 14 листопада 2017 року у сумі 1 991,34 грн. Підстава - згода профспілкового комітету (протокол № 10 від 04 вересня 2017 року). З подання № 24 від 26 червня 2017 року, № 25 від 27 червня 2017 року та № 61 від 01 вересня 2017 року директор ПКУ «ДЮСШ» звертався до профспілкового комітету та начальника відділу освіти з проханням розглянути питання про внесення змін до штатного розпису, а саме скоротити 3 одиниці сторожів: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та перейти на послуги охоронної фірми (а.с. 41 - 43). З протоколу № 10 засідання комітету профспілки ПКУ «ДЮСШ» від 04 вересня 2017 року (а.с. 10) та витягу з даного протоколу (а.с. 45), на якому були присутні 4 члена профспілкового комітету - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що профспілковий комітет дав згоду на проведення скорочення чисельності обслуговуючого персоналу («за» - три члена, «проти» - нуль членів, [PERSON] не приймав участі у голосуванні, покинув зал засідання, не дослухавши до кінця). З наказу № 93а від 04 вересня 2017 року «Про попередження про скорочення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] » наказано попередити, зокрема, [PERSON] - сторожа ПКУ «ДЮСШ» про скорочення штату і вивільнення працівників з 13 листопада 2017 року (а.с. 51). З даним наказом позивач ознайомлений під підпис. З попередження про скорочення штату сторожів від 13 вересня 2017 року [PERSON] , відповідно до ст. 49 КЗпП України, повідомлений під підпис про майбутнє звільнення із займаної посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України - 13 листопада 2017 року. Та повідомлено про відсутність у ПКУ «ДЮСШ» вакантних посад (а.с. 50). Наказом № 104 від 13 листопада 2017 року уповноважено бухгалтера внести відповідні зміни до штатного розпису ПКУ «ДЮСШ» з 14 листопада 2017 року, скоротити три штатних одиниці сторожів (а.с. 57), та наказом № 85а від 30 серпня 2017 року внести додатково з 01 вересня 2017 року одну штатну одиницю ставки тренера з баскетболу (а.с. 58). Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Виходячи з принципу змагальності цивільного судочинства, обов`язок доведеності обставин, на які посилається сторона як на підставу пред`явлених позовних вимог, покладаються саме на цю сторону (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Суд в свою чергу розглядає позовні вимоги в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків встановлених цим Кодексом (ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України). Оцінивши зібрані у справі докази як в цілому, так і кожний окремо, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. До спірних правовідносин підлягають застосуванню наступні норми права. Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю. Частиною 2 статті 2 КЗпП України, передбачено, що працівники реалізують право на працю шляхом укладання договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Відповідно до ч. 1 ст. 3, ст. 4 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організації незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Згідно з ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Для припинення трудових правовідносин з кожної конкретної підстави існує спеціальний порядок, якого роботодавець зобов`язаний дотримуватись для того, щоб звільнення було законним. Згідно з ч. 2 ст. 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Відповідно до ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Верховний Суд України у своїх постановах зазначає, що розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення (постанови ВС від 09 квітня 2020 року у справі № 310/1184/18, від 10 квітня 2020 року у справі № 328/2138/17, від 08 квітня 2020 року у справі № 450/187/17). При вирішенні питання про те, чи мав змогу роботодавець виконати вимоги ст. 49-2 КЗпП України про надання роботи працівникові, який вивільняється у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, суд має виходити з того, що за змістом цієї норми працівнику має бути запропонована наявна робота за відповідною професією чи спеціальністю і лише при відсутності такої роботи інша наявна робота. У постанові від 18 жовтня 2017 року по справі № 6-1723цс17 Верховний Суд України вказав, що оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення. Згідно з частиною 3 статті 64 ГК України підприємство, установа, організація, тобто роботодавець, має право самостійно визначати організаційну структуру, а також встановлювати чисельність працівників і штатний розпис. Відповідно до п. 4.2 Статуту ПКУ «ДЮСШ» структуру та штатний розпис ПКУ «ДЮСШ» затверджує її Директор за погодженням засновника та органу управління (а.с. 32). Так, директором ПКУ «ДЮСШ» прийнято рішення про внесення змін до штатного розпису, а саме скорочення трьох одиниць посад сторожів та укладення договору на послуги охорони (який був укладений 14 листопада 2017 року з ТОВ «Охоронне агентство «Броня мега люкс»») з метою економії бюджетних коштів та розширення штату викладачів. Отже, в ПКУ «ДЮСШ», відбулось скорочення штату працівників та 04 вересня 2017 року видано наказ № 93а про попередження про скорочення працівників. З документів по справі встановлено, що штатним розписом станом на 01 вересня 2017 року передбачено три штатні одиниці сторожа (а.с. 60), штатним розписом ПКУ «Дитячо-юнацька спортивна школа», затвердженим начальником відділу освіти Попаснянської РДА станом на 14 листопада 2017 року не передбачено жодної штатної одиниці посади сторожа. Штатний розпис - це документ організаційно-розпорядчого характеру, в якому підприємство фіксує про себе наступну інформацію: структура підприємства: перелік департаментів, відділів, інших структурних одиниць;штат підприємства: перелік посад, які формують департаменти, відділи та інші підрозділи компанії і кількість штатних одиниць, передбачених для кожної посади;посадові оклади: для кожної посади встановлено посадовий оклад, який зафіксований в штатному розкладі; загальну чисельність персоналу на підприємстві та загальний місячний фонд оплати праці. Таким чином, на час прийняття рішення про скорочення штатних одиниць посад сторожа, на підприємстві були три одиниці посади сторожа на яких працювали [PERSON] [PERSON] та [PERSON] . Всі ці штатні посади були скорочені. Інші вакантні посади в установі були відсутні. Статтею 42 КЗпП України передбачене переважне право на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці. При скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Підстав для переважного права у [PERSON] на залишення на роботі при вивільненні працівників судом не встановлено. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства. У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний строк обгрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником. Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. Якщо працівник або його представник не з`явився на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах строку, визначеного частиною другою цієї статті. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності. З відповіді на запит суду голова первинної профспілкової організації ПКУ «ДЮСШ» повідомила, що первинна профспілкова організація надала попередню згоду на проведення скорочення чисельності обслуговуючого персоналу - посад сторожів в кількості трьох чоловік, а саме [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] відповідно до вимог закону (а.с. 181). Посилання позивача на порушення процедури проведення засідання профспілкового комітету в частині участі в ньому [PERSON] , яка не була членом профспілкової організації та проведення засідання без його особистої участі, суд вважає необґрунтованими з огляду на наступне. Матеріалами справи підтверджується особиста участь позивача - члена профспілкової організації, в засіданні комітету профспілки від 04 вересня 2017 року (а.с.а.с. 10, 45). Твердження позивача про участь в засідання профспілкового комітету особи, яка не є членом профспілки також спростовується матеріалами справи, так, згідно виписки з протоколу профспілкового засідання від 19 грудня 2016 року [PERSON] обрано її членом (а.с. 48), згідно довідки (а.с. 49) вона виконує обов`язки заступника голови профспілки. З огляду на вищевикладене, дослідивши матеріали справи, на думку суду відсутні правові підстави для визнання протиправним та скасування наказу № 49 «Про звільнення з роботи у зв`язку з скороченням штату працівників» від 14 листопада 2017 року. Враховуючи встановлені у ході розгляду справи обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про поновлення позивача на роботі на посаді сторожу Попаснянської комунальної установи «Дитяча юнацько-спортивна школа» та стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, приймаючи до уваги, що зазначені позовні вимоги є похідними від вимоги про скасування наказу про звільнення [PERSON] від 14 листопада 2017 року № 49, яка визнана судом необґрунтованою, та у задоволенні якої відмовлено. У відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed