Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору №002-10077-081007 від 17.03.2008 року банк відкрив відповідачу картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні, надав відповідачу кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30000 грн. та на день укладання кредитного договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 3000 грн, випустив та надав держателю платіжну картку, а також ПІН-код до картки. Станом на 17.10.2013 року відповідач не виконує належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість на загальну суму 3306 грн. 92 коп. а саме: тіло кредиту - 3306 грн. 92 коп., прострочене тіло кредиту - 0,00 грн., заборгованість за відсотками - 0,00 грн., заборгованість за комісіями- 0,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить зворотнє повідомлення, в тексті позову зазначено, що розгляд справи проводити за відсутності представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності із письмовим поясненням, що позовні вимоги не визнає, оскільки вчасно сплатила всі платежі в повному обсязі. За належну сплату платежів банк у грудні 2010 року вислав їй іменну кредитну картку, яку вона не активізувала. Дослідивши докази в сукупності з іншими матеріалами справи, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні, 17 березня 2008 року між ТОВ «Комерційний банк «Дельта» (правонаступником якого є ПАТ «ДельтаБанк») та [PERSON] був укладений договір № 005-10970-170308 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки. Відповідно до п.1.2 договору банк відкриває держателю картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті- гривні, оформляє та надає в користування держателю картку платіжної системи Visa International, а також ПІН-код до картки, здійснює обслуговування держателя на умовах, викладених у Тарифному пакеті Visa «Класичний», що міститься в Додатку №1 до цього Договору, надалі «Тарифи» та згідно з умовами цього Договору і Правил. Пунктом 1.3. кредитного договору передбачено, що банк надає держателю кредит шляхом відкриття держателю відновлюваної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30000 грн. та на день укладання кредитного договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 3000 грн. Ліміт кредитної лінії розраховується банком самостійно та не може перевищувати загальної суми кредитної лінії. Згідно п.1.4 кредитного договору, кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом 364 календарних днів. Кожна наступна кредитна лінія надається після спливу строку надання попередньої , на умовах, погоджених сторонами у цьому договорі, та не потребує підписання додаткових угод. Відповідно до п.1.5 кредитного договору кошти кредитної лінії та власні кошти держателя використовуються для розрахунків за товари чи послуги, що придбаваються держателем у суб'єктів господарювання, та зняття готівки, виконання держателем своїх зобов'язань перед банком та цим договором, та вчинення інших операцій, які не заборонені діючим законодавством України. Пунктами 2.3 та 2.4 договору передбачено, що держатель сплачує банку проценти за користування кредитною лінією і проценти нараховуються банком у валюті рахунку щомісячно- в останній робочий день поточного місяця, за період з дати останнього нарахування, тобто з дати, що слідує за останнім робочим днем попереднього місяця, по останній робочий день поточного місяця, включаючи його. Нарахування процентів на використану кредитну лінію та/ або Овердрафт по рахунку здійснюється на суму використаних коштів станом на кінець кожного дня за фактичну кількість днів користування кредитною лінією лінію та/ або Овердрафтом у періоді нарахування з використанням методу: фактична кількість днів у місяці (28-30-31днів) та фактична кількість днів у році (365-366 днів). При нарахуванні процентів не враховується день виникнення та враховується день повернення заборгованості за кредитною лінією та/ або Овердрафтом до рахунку. Відповідно до п.3.6 кредитного договору, держатель картки зобов'язаний щомісяця в строки, визначені правилами, здійснювати погашення заборгованості у вигляді обов'язкового мінімального платежу (ОМП), складові якого зазначаються у тарифах. Звертаючись до суду банк вказав на те, що відповідач не виконує належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого станом на 17.10.2013 року виникла прострочена заборгованість на загальну суму 3306 грн. 92 коп. а саме: тіло кредиту - 3306 грн. 92 коп., прострочене тіло кредиту - 0,00 грн., заборгованість за відсотками - 0,00 грн., заборгованість за комісіями- 0,00 грн. Відповідно до ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вищезазначеного Кодексу. Позивачем як на підтвердження умов договору (пунктів 1.1, 3.6 та інших) до матеріалів справи не надано Правила здійснення операцій за картковими рахунками, відкритими фізичними особами, де зазначено термін щомісячної сплати, хоча у відповідності до вимог ч 2. ст.27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до початку розгляду справи по суті. Однак при цьому суд приймає до уваги термін сплати- до 15 числа кожного місяця, який зазначений у розрахунку заборгованості. Відповідно до п.5.2 договору він набуває чинності з дати його укладання сторонами та діє до повного виконання сторонами зобов'язань за цим договором. Однак така умова не може розглядатись як встановлення строку дії договору, оскільки не відповідає вимогам ч.2 ст.252 ЦК України, згідно якої термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Вказівка на дію договору до повного виконання є невизначеною в часі і не може продовжуватись без обмеження в часі. При цьому норма ч.2 ст.530 ЦК України, згідно якої якщо строк(термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства, до даних правовідносин не може бути застосована, оскільки банк не пред'явив вимогу до позичальника з часу останнього платежу, який був здійснений 26.07.2010 року. Також суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч.1 ст.252 ЦК України). Разом з тим, із настанням події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати ( ч.2 ст.251 та ч.2 ст.252 ЦК України). Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність- це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Оскільки з часу останнього платежу минуло більше трьох років, позивач пропустив строк, у межах якого має право звернутись до суду за захистом свого порушеного права. Однак у відповідності до ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сторони про застосування позовної давності до суду не заявляли. До суду банк звернувся 03.12.2013 року. Суд враховує, що відповідно до п.1.4 договору кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом 364 календарних днів. Кожна наступна кредитна лінія надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, погоджених сторонами у цьому договорі, та не потребує підписання додаткових угод. Оскільки позивачем не надано доказів того, що у відповідності до умов п.1.3 договору банк автоматично перевипустив наступну таку ж картку на таких же умовах, надав кредит шляхом відкриття держателю відновлювальної відкличної кредитної лінії, тому суд приходить до висновку, що термін дії картки закінчився після спливу 364 календарних днів і всі кредитні кошти держатель отримала в період дії картки. Крім того, пунктом 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку з цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Також, відповідно до розрахунку заборгованості держателем знято готівку 21.03.2008 року- 2990 грн і 10.06.2008 року -2890 грн, що сумарно становить 5880 грн. З урахуванням відсоткової ставки держатель повинен був сплатити 7368 грн.12 коп. (5880 грн. + 1758 грн.12 коп (29,9% річних від 5880 грн). Загальна сума сплачених платежів держателем становить сумарно 8203 грн ( 17 колонка розрахунку), що в свою чергу підтверджує повне погашення договірних зобов'язань. Також суд приймає як доказ поданий відповідачем іменну картку Visa, яку видано на ім'я [PERSON] та лист-повідомлення банку від 05.01.2011 року, у тексті якого зазначено, що дія неіменної картки Visa закінчилась і тому банк замінює неіменну картку Visa на нову іменну. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна зі сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК. За всіх вище перелічених обставин суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed