Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачі про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спірний виконавчий напис вчинено на стягнення рухомого майна позивача за договором застави рухомого майна № 1501/0508/64-088/-Z-1 від 22 травня 2008 року, яким забезпечено виконання зобов'язань позивача [PERSON] за кредитним договором № 1501/0508/64-088 від 22 травня 2008 року. На думку позивача, спірний виконавчий напис вчинено за відсутності документів, що підтверджують безспірність заборгованості за кредитним договором № 1501/0508/64-088, оскільки вказаний кредитний договір не був посвідчений нотаріально, договір же застави є похідним від кредитного договору і є лише способом забезпечення виконання зобов'язань за основним договором. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання позивач був повідомлений належним чином, причини неявки свого представника суду не повідомив, заяви про розгляд справи у відсутності представника позивача до суду не надходило. Представник відповідача, Публічного акціонерного товариства «Сведбанк», у судове засідання не з'явися, про час та місце проведення судового засідання відповідач був повідомлений належним чином, причини неявки свого представника суду не повідомив. Представник відповідача, Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON], у судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, згідно наданої до суду письмової заяви просить справу розглядати у його відсутності, проти позовних вимог заперечує у повному обсязі, просить відмовити в їх задоволенні. Представник третьої особи, другого Приморського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, не з'явився, про час та місце проведення судового засідання третя особа повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного. У судовому засідання встановлено, що 22 травня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» (далі за текстом - Банк) та [PERSON] (далі за текстом - Позичальник) укладено кредитний договір № 1501/0508/64-088, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 20519,00 грн. зі сплатою 12,5 % та зі строком повернення до 22 травня 2015 року. У забезпечення виконання договірних зобов'язань за вказаним кредитним договором сторони 22 травня 2008 року уклали договір застави транспортного засобу № 1501/0508/64-088/-Z-1, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] 22 травня 2008 року, за реєстровим номером № 7373. Відповідно до умов. цього договору заставодавець, [PERSON], з метою забезпечення належного виконання зобов'язання, що випливає з кредитного договору № 1501/0508/64-088, передає в заставу, а заставодержатель (Відкрите акціонерне товариство «Сведбанк», яке змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство «Сведбанк») цим приймає у заставу в порядку і на умовах, визначених у цьому договорі, предмет застави, що належить заставодавцю на праві власності. Предметом вказаного договору застави є транспортний засіб - автомобіль марки КІА СЕЕD, 2008 року випуску, шасі (кузов, рама) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] тобто рухоме майно. 12 січня 2012 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, [PERSON], видано виконавчий напис, яким звернено стягнення на транспортний засіб- автомобіль марки КІА СЕЕD, 2008 року випуску, шасі (кузов, рама) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] власником якого є [PERSON] та який є предметом застави. Зобов'язання виникають із підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: з договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом ( ч. 1 ст. 598 ЦК України). Ці підстави зазначені в ст. 599, 600, 601, 604-609 ЦК України. За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбаченого договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином ( ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ч. 1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 6 ст. 20 Закону України «Про заставу» встановлено, що звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Звернення стягнення на заставлене майно державного підприємства (підприємства, не менше п'ятдесяти відсотків акцій (часток, паїв) якого є у державній власності) здійснюється за рішенням суду. Інше передбачено Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», чинним з 1 січня 2004 року, який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених із метою забезпечення виконання зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Прикінцевими і перехідними положеннями згаданого Закону передбачено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Отже, Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» є спеціальним законом з питань правового режиму регулювання обтяжень рухомого майна. Положення Закону України «Про заставу» застосовуються лише в частині, що не суперечать Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Статтею 26 цього Закону визначено позасудові способи звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, відповідно до якої обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: 1) передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання в порядку, встановленому цим Законом; 2) продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах; 3) відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги; 4) переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші або цінні папери. 5) реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса. Пунктом 2.2. Кредитного договору № 1501/0508/64-088 від 22.05.2008 р., передбачено, що умови передачі автомобіля, зазначеного у п. 1.4. цього договору, заставу, звернення на нього стягнення, регулюється чинним законодавством України і договором застави, що укладається між Банком і Позичальником. Таким чином, спірні правовідносини сторін врегульовано Договором застави № 1501/0508/64-088-Z-1 та Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», яким на час вчинення виконавчого напису, а саме 20 січня 2012 року, передбачено звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження на підставі виконавчого напису нотаріуса. Враховуючи зазначене, суд вважає, що позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed