Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до Київської міської ради про визнання за ним права власності на 2\\9 частини квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері - [PERSON], яка померла [INFO] р. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] р. померла його мати - [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина на легковий автомобіль [NUMBER], та на 1\\3 частину квартири за адресою: [ADDRESS] Спадкоємцями після смерті [PERSON] були: її чоловік - [PERSON], син - [PERSON], син - [PERSON]. Позивач посилається на те, що його батько - [PERSON] відмовився від своєї частини у спадковому майні на його користь, а брат - [PERSON] з заявою про прийняття спадщини протягом встановленого строку не звернувся і фактично її не прийняв. Позивач у визначений законом строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, зазначивши в заяві, що вона складається з автомобіля марки ВАЗ 1995 р. випуску, однак відповідно до вимог чинного законодавства, які діяли на момент відкриття спадщини, вважається, що він прийняв усю спадщину. 07.09.1999 р. позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на легковий автомобіль [NUMBER], а 04.07.2013 р. він звернувся до Другої Київської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1\\3 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право власності на квартиру в зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документа. Як зазначає позивач в обґрунтування свого позову рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 27.10.2014 р. за ним було визнано право власності на 1\\3 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. Відповідно до рішення Апеляційного суду м.Києва від 25.03.2015 р. рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 27.10.2014 р. було змінено і визнано за ним право власності на 1\\9 частину зазначеної квартири з посиланням на те, що після смерті [PERSON] залишилось ще два спадкоємці - [PERSON], хоча він не прийняв і не мав наміру приймати спадщину, та [PERSON], який відмовився від спадщини. Після набрання рішенням Апеляційного суду м.Києва законної сили [PERSON] звернувся до Другої Київської державної нотаріальної контори з заявою про включення його та батька - [PERSON], опікуном якого він є, до кола спадкоємців після смерті [PERSON] і видачу свідоцтва про право на спадщину. Нотаріус відмовив у прийнятті таких заяв, оскільки вони подані після видачі Свідоцтва про право на спадщину [PERSON] та з врахуванням того, що [PERSON] відмовився від прийняття спадщини і така відмова не може бути відкликана, а [PERSON] не прийняв у визначений спосіб спадщину після смерті своєї матері. Враховуючи, що відсутні правовстановлюючі документи на 2\\9 квартири [ADDRESS] і він не може у визначений законом спосіб оформити свої спадкові права на зазначену частину квартири, позивач просить визнати за ним право власності на спадщину за законом в судовому порядку. В ході судового розгляду представник позивача підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просив суд позов задовольнити, посилаючись на те, що у інший спосіб позивач позбавлений можливості оформити своє право на спадщину після смерті матері - [PERSON] Також представник позивача з врахуванням письмових доказів, які містять в матеріалах спадкової справи просив врахувати, що батько позивача - [PERSON] відмовився від спадщини на користь [PERSON], а брат позивача не прийняв у визначений строк спадщину та не мав наміру її приймати, а подання заяви після вирішення даного спору Апеляційним судом м.Києва про включення до коло спадкоємців було зумовлено лише бажанням оформити права власності на частину майна, яка залишилась не оформленою, однак така заява не може бути подана після видачі свідоцтва про право на спадщину іншим спадкоємцям. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, надавши письмові пояснення з приводу заявлених позовних вимог. Третя особа - [PERSON] проти задоволення позову не заперечував та підтвердив викладені в позовній заяві обставини. Представник Головного управління юстиції у м.Києві в судове засідання не з»явився, про місце і час судового розгляду був повідомлений належним чином, з заявою про відкладення судового розгляду не звертався. Вислухавши представника позивача, третю особу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] р. померла [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського району м.Києва 07.03.1999 р. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складалась з легкового автомобіля [NUMBER], 1\\3 частини квартири за адресою: [ADDRESS] Оскільки, в даному випадку, спадщина відкрилась до 01.01.2004 р. застосуванню до спірних правовідносин підлягають положення Цивільного кодексу УРСР. Відповідно до ст.529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Спадкоємцями після смерті [PERSON] були: її чоловік - [PERSON], син - [PERSON], син - [PERSON]. Відповідно до ст.548 ЦК України в редакції 1963 р. для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. В силу положень ст..549 ЦК України в редакції 1963 р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав ержавній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON], [INFO] [PERSON] звернувся до Другої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно - автомобіль ВАЗ 21093, 1995 р. випуску. В зв»язку з чим [PERSON] є таким, що прийняв спадщину у визначений законом спосіб. Крім того, [INFO] до Другої Київської нотаріальної контори звернувся чоловік померлої - [PERSON], який подав заяву про відмову від належної йому частини спадщини на користь [PERSON]. Судом встановлено, що [PERSON] до нотаріальної контори у визначений законом шестимісячний строк не звертався і не проживав з спадкодавцем на момент смерті, а тому є таким, що не прийняв спадщину. 07.09.1999 р. державним нотаріусом Другої Київської державної нотаріальної контори було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на автомобіль ВАЗ 21099, д.н. [NUMBER] [PERSON], як єдиному спадкоємцю за законом, який прийняв спадщину і з врахуванням частини [PERSON], від якої останній відмовився, на користь [PERSON] Також, з матеріалів спадкової справи вбачається, що [PERSON] 04.07.2013 р. звернувся до Другої Київської нотаріальної контори з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на [ADDRESS] після смерті [PERSON] Того ж дня, нотаріус відмовив [PERSON] у видачі Свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно в зв»язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа. За захистом своїх спадкових прав [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва, відповідно до рішення якого від 27.10.2014 р. за ним було визнано право власності на 1\\3 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Згідно з рішенням Апеляційного суду м.Києва від 25.03.2015 р. рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 27.10.2014 р. було змінено і визнано за [PERSON] право власності на 1\\9 частину зазначеної квартири. Відмовляючи у задоволенні позову в іншій частині Апеляційний суд м.Києва посилався на те, що при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] на автомобіль нотаріусом не вирішувалось питання щодо визначення часток між спадкоємцями щодо спірної квартири, а також що [PERSON] не відмовився від спадщини в розумінні ст.553 ЦК України в редакції 1963 р. Після набрання рішенням Апеляційного суду м.Києва законної сили [PERSON] звернувся до Другої Київської державної нотаріальної контори з заявою про включення його та батька - [PERSON], опікуном якого він є, до кола спадкоємців після смерті [PERSON] і видачу свідоцтва про право на спадщину. 19.11.2015 р. державний нотаріус Другої Київської державної нотаріальної контори Кучер І.С. відмовила у прийнятті таких заяв, оскільки вони подані після видачі Свідоцтва про право на спадщину [PERSON] та з врахуванням того, що [PERSON] відмовився від прийняття спадщини і така відмова не може бути відкликана, а [PERSON] не прийняв у визначений спосіб спадщину після смерті своєї матері. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, 19.11.2015 р. державний нотаріус Другої Київської державної нотаріальної контори Кучер І.С. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 2\\9 квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON] в зв»язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на квартиру. Відповідно до ст.553 ЦК України в редакції 1963 р. спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Зазначені положення закону відображені в Інструкції «про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 18\\5 від 14.06.1994 р., яка була чинна на момент відкриття спадщини. Відповідно до п.111 Інструкції заяви про прийняття спадщини, а також заяви про відмову від спадщини не можуть бути повернуті спадкоємцям або скасовані ними. Прийняття і відмова від спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Враховуючи зазначені норми чинного законодавства, які діяли на час виникнення спірних правовідносин, встановлені судом фактичні обставини щодо прийняття спадщини спадкоємцями після смерті [PERSON], суд приходить до висновку, що [PERSON] є таким, що відмовився від прийняття спадщини (ст..553 ЦК України), а [PERSON] не вчинив жодних дій для прийняття спадщини, визначених ст.549 ЦК України, а тому є таким, що відмовився від спадщини. З огляду на викладене, єдиним спадкоємцем, який у визначений законом спосіб прийняв спадщину після смерті [PERSON], подавши відповідну заяву до нотаріальної контори, та, отримавши свідоцтво про право власності на спадкове майно за законом на частину майна, що належало до спадкової маси, є [PERSON], в зв»язку з чим він має право на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на 2\\9 частини [ADDRESS] Зазначені обставини не оспорювались в ході судового розгляду. Статтею 1297 ЦК України встановлений обов»язок спадкоємця, який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз»яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Враховуючи, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] і у нього відсутній оригінал правовстановлюючого документа про право власності на 1\\3 частину [ADDRESS] яка належала померлій, беручи до уваги всі встановлені судом обставини і оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимог [PERSON] є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Питання щодо судових витрат вирішується судом на підставі ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved