Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості, посилаючись на наступне. 04.07.2007 року між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є позивач та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №32.2/АА-045.07.2, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит на купівлю автомобіля та сплату страхових платежів на суму 31 625,00 доларів США зі сплатою 12,5% з терміном повернення до 04.07.2014 року включно. В порушення умов договору, відповідач [PERSON] свої зобов'язання за договором не виконує, не забезпечує своєчасне погашення кредиту, що призвело до виникнення заборгованості. Станом на 31.01.2014 року заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором становить 16 131,66 доларів США та 73 662,51 грн. 04.07.2007 року з метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є позивач та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки, згідно якого останній прийняв на себе зобов'язання відповідати за повне і своєчасне виконання зобов'язань відповідачем [PERSON] за кредитним договором. У зв'язку з викладеним, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів вказану суму заборгованості та судові витрати по справі. 13.05.2015 року в судовому засіданні судом було прийнято заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої станом на 12.05.2015 року заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором становить 16 853,26 доларів США (що станом на 12.05.2015 року за офіційним курсом НБУ еквівалентно 347 006,30 грн.) та 303 929,69 грн., у зв'язку з чим позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів зазначену суму заборгованості, а також сплачену суму судового збору. Представник позивача, судовому засіданні позовні вимоги з урахуванням збільшень до позову підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] та відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечували, просили відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки відповідач [PERSON] був військовослужбовцем, перебував зоні проведення антитерористичної операції та отримав поранення, а тому на нього розповсюджуються пільги, встановлені вимогами ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме, з нього не підлягають стягненню як з поручителя суми процентів за користування кредитом, а також нараховані суми пені та 3% річних. Крім цього просили застосувати наслідки пропуску строків позовної давності до нарахованого позивачем розміру пені за період з 28.11.2014 року по 12.05.2015 року та зменшити її розмір відповідно до положень ст. 551 ЦК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась неодноразово належним чином, про що свідчить рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 04.07.2007 року між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є позивач та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №32.2/АА-045.07.2, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит на купівлю автомобіля та сплату страхових платежів на суму 31 625,00 доларів США зі сплатою 12,5% та терміном повернення до 04.07.2014 року включно (а.с.22-26). Відповідно до п.3.1 кредитного договору позичальник зобов'язується починаючи з місяця, наступного за звітним, щомісяця до 10 числа (включно) кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитами у сумі 376,00 доларів США на рахунок, вказаний у п.1.3 цього договору, шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку. . Згідно п.3.3 кредитного договору позичальник зобов'язується сплачувати банку нараховані проценти за користування кредитами щомісяця до 10 числа (включно) кожного календарного місяця, наступного за звітним, а також 04 липня 2014 року або в день повного дострокового погашення заборгованості за кредитами. Датою сплати заборгованості за процентами є день зарахування коштів на рахунок, вказаний у п.1.6 цього договору. Судом встановлено, що позивач передав, а відповідач [PERSON] отримала розмір передбачених договором коштів, однак умови договору належним чином відповідач [PERSON] не виконує. Отже, суд приходить до висновку про те, що позивач виконав свою частину умов кредитного договору. 04.07.2007 року з метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є позивач та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки, згідно якого останній прийняв на себе зобов'язання відповідати за повне і своєчасне виконання зобов'язань відповідачем [PERSON] за кредитним договором. Відповідно до 1.2 договору поруки поручитель засвідчив, що він ознайомлений з умовами кредитного договору. Пунктом 1.3 договору поруки передбачено, що поручитель бере на себе зобов'язання відповідати перед банком в тому ж обсязі на тих же умовах та в ті ж строки, що і позичальник. Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем за вказаним вище кредитним договором станом на 12.05.2015 року становить 16 853,26 доларів США (що станом на 12.05.2015 року згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно 347 006,30 грн.), яка складається з: 15 752,96 доларів США - сума простроченої заборгованості за кредитом; 1 100,30 доларів США - сума простроченої заборгованості за процентами по кредиту; пеня за несвоєчасне виконання умов договору становить 13 178,81 доларів США за період з 28.11.2013 року по 12.05.2015 року (що станом на 12.05.2015 року згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно 271 349, 84 грн.) та трьох відсотків річних від суми простроченої заборгованості по кредиту та процентам в розмірі 1 582,32 доларів США - (що станом на 12.05.2015 року згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно 32 579, 84 грн.). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок. У відповідності до вимог ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України). Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст.553 ЦК України передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. За таких обставин, враховуючи неналежне виконання відповідачами своїх зобов'язань за кредитним договором та договором поруки, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині солідарного стягнення з відповідачів заборгованості по тілу кредиту та процентами в розмірі 16 853,26 доларів США (що станом на 12.05.2015 року згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно 347 006,30 грн.), яка складається з: 15 752,96 доларів США - сума простроченої заборгованості за кредитом; 1 100,30 доларів США - сума простроченої заборгованості за процентами по кредиту. Доводи представника відповідача [PERSON] щодо неправомірності нарахування відсотків на залишок кредитної заборгованості, неустойки та трьох відсотків річних за період невиконання умов кредитного договору у зв'язку із тим, що відповідач [PERSON] перебував в зоні АТО не заслуговують на увагу, виходячи із наступного. Відповідно до п.15 ч.3 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов'язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов'язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] був мобілізований для проходження військової служби, та під час мобілізації 07.08.2014 року одержав частковий розрив ротаторної манжетки правого плечового суглобу у зв'язку із чим, перебував на лікуванні у відділенні професійної патології. Також згідно із посвідченням серії [NUMBER] від 12.05.2015 року відповідач [PERSON] є учасником бойових дій. Разом із цим, з кредитного договору вбачається, що боржником, за його умовами є відповідач [PERSON] та вона зобов'язана виконувати його умови, вчасно сплачуючи періодичні платежі. У випадку неналежного виконання умов кредитного договору, до неї застосовуються штрафні санкції, які також можуть бути стягнути за рішенням суду. Відповідач [PERSON] в розумінні кредитного договору не є боржником, тому фактично на нього неустойка та відсотки за користування кредитом не нараховуються, а нараховуються на відповідача [PERSON], яка не підпадає під дію Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - [PERSON] не погоджуючись з вимогами позивача про стягнення суми пені з відповідача [PERSON], зазначив про необхідність застосування строків позовної давності за період з 28.11.2014 року по 12.05.2015 року. Також в судовому засіданні представник відповідача [PERSON] звертав увагу суду на те, що розмір неустойки, який просить стягнути позивач, значно перевищує розмір збитків, які було завдано неналежним виконанням умов договору, тому просив зменшити заявлений розмір неустойки. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно із ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що розмір збитків, які було завдано неналежним виконанням умов кредитного договору є незначним, оскільки представником позивача не надано жодного належного та допустимого доказу на спростування зазначених висновків суду. Крім цього суд звертає увагу на те, що відповідач [PERSON] має статус учасника бойових дій, отримав поранення під час проведення АТО, після чого потребував тривалого лікування. Враховуючи посилання представника відповідача [PERSON] на пропуск позивачем строків позовної давності в частині нарахування пені за неналежне виконання відповідачем [PERSON] взятих на себе грошових зобов'язань, суд вважає за можливе стягнути з відповідачів пеню за період з 28.11.2013 року по 28.11.2014 року та зменшити її загальний розмір в рамках ст. 551 ЦК України до 5 637 доларів США (що станом на 12.05.2015 року згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно 116 065,05 грн.). Вказаний розмір пені суд вважає справедливим по відношенню як до позивача так і до відповідачів, враховуючи встановлені судом обставини. У відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи наданий представником позивача розрахунок трьох відсотків річних від суми простроченої заборгованості по кредиту та процентам, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вказаної частини позовних вимог та солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача 1582,32 доларів США (що станом на 12.05.2015 року згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно 32579,84 грн.). Інші наявні в матеріалах справи докази висновків суду не спростовують. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial