Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і свої вимоги мотивує тим, що він 09 березня 2011 року під розписку позичив [PERSON], відповідачу по справі, 50 000 дол. США, що за курсом НБУ станом на 28.02.2014 року 9,9863 становить 499 315 грн. Грошові кошти відповідно до розписки відповідач зобов'язувався повернути до 30.04.2011 року. Свої грошові зобов'язання, незважаючи на неодноразові вимоги, відповідач не виконав, тому просить суд відповідно до ст. 1049 ЦК України стягнути з відповідача суму заборгованості, крім того, оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання, то відповідно до ст. 625 ЦК України зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, що буде становити 1 997 грн. 26 коп., а також 3 % річних від простроченої суми, що буде становить 42 475 грн. 97 коп. Крім того, просить суд стягнути з відповідача завдані збитки з посиланням на ст. 623 ЦК України у виді упущеної вигоди в сумі 238 962 грн., мотивуючи тим, що в разі повернення грошового боргу відповідача у встановлений у розписці строк, - вказані кошти він би поклав на депозитний рахунок в банк на який нараховувався б відсоток по вкладному рахунку. Таким чином просить стягнути з відповідача 782 750 грн. 23 коп. та сплачену ним суму судового збору в розмірі 3 654 грн. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, ухвалою суду йому відмовлено у прийнятті визнання позову. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи зі слідуючого. Відповідно до ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як вбачається із розписки від 09.03.2011 року [PERSON], відповідач по праві, отримав позику у [PERSON] 50 000 дол. США та зобов'язувався повернути їх до 30.04.2011 року (а.с.12), що не заперечується і сторонами. Як вбачається із листів, позивач неодноразово направляв відовідачу вимогу про повернення боргу, але до цього часу позичальник грошові кошти не повернув ( а.с.10-11). Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позивальник своєчасно не повернув суму позики він зобов'язаний платити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу. Згідно ч.ч.1, 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, оскільки відповідач в порушення грошового зобов'язання отримані ним кошти під розписку, у визначений у ній строк, не повернув, то відповідно до чинного законодавства підлягають стягнення з нього сума боргу, 499 315 грн. (що є еквівалентом 50 000 дол. США за курсом НБУ станом на 28.02.2014 року - 9, 9863). Крім того, за період прострочення суми боргу 3 % річних, що буде складати 42 475 грн. 97 коп. (499 315 х 3 %) / 365 х 1035 (з 01.05.2011 по 28.02.2014)) та інфляційне збільшення суми боргу 1 997 грн. 26 коп. (499 315 х 1.004-499 315). Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача упущеної вигоди в сумі 238 962 грн. з посиланням на ст. 623 ЦК України мотивуючи тим, що в разі своєчасного повернення боргу відповідачем позивач зміг би вказану суму покласти на депозитний рахунок в банк та отримувати відповідні нарахування є безпідставними, оскільки ст. 625 ЦК України передбачає відповідальність за порушення грошового зобов'язання, і є спеціальною щодо ст. 623 і ст. 22 ЦК України, що встановлюють відповідальність у вигляді відшкодування збитків. Тому, при порушенні грошового зобов'язання не може пред'являтися вимога про відшкодування збитків. Інше може бути передбачене тільки договором відповідно до ч.3 ст. 6 ЦК України. Договір про грошові зобов'язання між сторонами не укладався, крім того позивач після встановленого строку в розписці повернення грошей, а саме 30.04.2011 року, міг ставити питання про примусове стягнення грошових зобов'язань з відповідача з метою недопущення понесення збитків. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 3 654 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial