Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ДП «Українська горілчана компанія «Nemiroff» про стягнення заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 09 вересня 2008 року позивач був прийнятий на роботу до відповідача на посаду секретаря та на підставі наказу № 80-нк позивача відповідно до п. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України (надалі - КЗпП України) було звільнено за згодою сторін 30 квітня 2014 року. Разом з тим, позивач зазначає, що на день його звільнення відповідачем не було зроблено остаточний розрахунок з позивачем, а саме - не виплачена заробітна плата за березень та квітень 2014 року у загальній сумі 7 994 грн. 77 коп., компенсація за невикористану відпустку за 15 днів у сумі 1 842 грн. 25 коп. На підставі наведеного позивач вважає дії відповідача протиправними, у зв'язку з чим просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі та компенсацію за невикористану відпустку, а також на підставі ст.ст. 116, 117 КЗпП України стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі 2 079 грн. 83 коп. Крім того, позивач зазначає, що у зв'язку з протиправними діями відповідача, позивач зазнав ще й глибокі моральні страждання, оскільки він втратив нормальні життєві зв'язки та весь цей час докладає додаткові зусилля для організації свого життя. Таким чином, позивач вважає, що відповідач повинен відшкодувати йому також і моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 1 191 грн. 68 коп. і яку також просить стягнути з відповідача на його користь. Під час розгляду справи в суді позивач зменшив розмір позовних вимог та у зв'язку з тим, що 06 червня 2014 року відповідачем було частково здійснено розрахунок з позивачем по заробітній платі за березень-квітень 2014 року та компенсації за невикористану відпуску у загальному розмірі 6 739 грн. 15 коп., позивач просив стягнути з відповідача лише середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 3 821 грн. 88 коп. та моральну шкоду у розмірі 382 грн. 19 коп. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК Українипостановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. У судовому засіданні встановлено, що позивач - [PERSON] з 09 вересня 2008 року працювала секретарем у ДП «Українська горілчана компанія «Nemiroff», що підтверджується відповідними відомостями у трудовій книжці позивача (а.с. 7). Проте, 30 квітня 2014 року за угодою сторін та відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України позивач був звільнений з робити у відповідача, про що також свідчить копія наказу № 80-НК від 30 квітня 2014 року (а.с. 8). Положеннями ч. 1 ст. 116 КЗпП України регламентовано, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, відповідач не виконав вимоги ст. 116 КЗпП України та при звільненні позивача не провів з останнім розрахунок по заробітній платі за березень-квітень 2014 року та не виплатив компенсацію позивачу за невикористану відпустку за 15 днів у загальному розмірі 6 739 грн. 15 коп., про що також свідчить довідка форми ОК-5 Пенсійного фонду України про індивідуальні відомості позивача, як застрахованої особи (а.с. 9). При цьому, як вбачається з копії повідомлень про отримання переказів від відповідача та копії електронного листа «Розрахунковий листок за травень», лише 06 червня 2014 року відповідач розрахувався з позивачем по заробітній платі за березень-квітень 2014 року та виплатив компенсацію за невикористані 15 днів відпустки (а.с. 27-29). Відповідно до положень ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, у зв'язку з затримкою відповідачем виплати позивачу сум, які належали до виплати при звільненні останнього, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення на його користь суми середнього заробітку за час затримки розрахунку з 01 травня по 06 червня 2014 року у розмірі 3 821 грн. 88 коп., яка підтверджується розрахунками позивача (а.с. 26), перевіреними у судовому засіданні, є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 2371 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Згідно із ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Таким чином, при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди, виходячи із засад розумності та справедливості, оцінюючи докази, надані позивачем, обґрунтованості спричинення моральних страждань останньому, суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 382 грн. 19 коп. На підставі наведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до ДП «Українська горілчана компанія «Nemiroff» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню. В порядку, визначеному ч. 3 ст. 88 ЦПУ України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ДП «Українська горілчана компанія «Nemiroff» на користь держави судовий збір у сумі 487 грн. 20 грн., а саме: 243 грн. 60 коп. - судовий збір за задоволенні вимоги майнового характеру та 243 грн. 60 коп. - судовий збір за задоволенні вимоги немайнового характеру. Враховуючи наведене, на підставі ст. 43 Конституції України, ст.ст. 116, 117, 2371 КЗпП України, ст. 23 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved