Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просив: усунути перешкоди в користуванні житловим будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], який належить на праві спільної часткової власності у рівних частинах по 1/6 за [PERSON], [PERSON] та [PERSON], шляхом виселення [PERSON] з зазначеного житлового будинку без надання іншого жилого приміщення; зобов'язати [PERSON] та [PERSON] не чинити перешкод в користуванні та розпорядженні житловим будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; зобов'язати [PERSON] та [PERSON] надати [PERSON] ключі від житлового будинку; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 8000 грн.; стягнути в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] судовий збір у розмірі 399,60 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що йому на праві спільної часткової власності належить 1/6 частина будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Однак належним чином користуватися своїм майном він не може, оскільки в означеному будинку проживає [PERSON] разом із родиною. Крім того, йому стало відомо про наявність домовленості між відповідачем-1, який є іншим співвласником будинку та відповідачем-2 щодо продажу будинку без його, як співвласника згоди. Крім того, його не допускають до будинку і перешкоджають в доступі до будинку. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила задовольнити позов. В судове засідання 06 жовтня 2014 року не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності не надавали. Від третьої особи повідомлень про причини неявки не надходило, повідомлено про дату, час та місце судового розгляду належним чином. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача, який згідно заяви не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явилися, на підставі ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, свідків, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що позивачу, згідно договору дарування від 28 грудня 2004 року належить на праві спільної часткової власності 1/6 частина житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] /а.с.7, 8/. Згідно висновку ДІМ Новомосковського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області за результатами розгляду заяви [PERSON], встановлено, що [PERSON], [INFO], мешкає: [ADDRESS], пояснив, що дійсно мешкає за даною адресою з квітня 2012 року. Дане домоволодіння домовився викупити у [PERSON], який являється власником даного будинку. Під час домовленості [PERSON] заплатив передплату у розмірі 4000 (чотирьох) тисяч доларів США, про що надав розписку від 08 лютого 2012 року. У червні 2012 року до [PERSON] прийшов [PERSON], який пояснив, що являється співвласником домоволодіння [ADDRESS], а [PERSON] являється його батьком. Про те, що його батько продає даний будинок не знав. Так, [PERSON] з [PERSON] домовились, що [PERSON] віддасть йому частину грошей за будинок в розмірі 4000 (чотири) тисячі доларів США, але після того як [PERSON] переоформить документи на [PERSON] Опитаний [PERSON], [INFO], мешкає: [ADDRESS], пояснив, що має будинок за адресою [ADDRESS], який також належить його сину [PERSON], та неповнолітній дочці [PERSON] На початку 2012 року [PERSON] знайшов клієнта на ім'я [PERSON] для покупки будинку [ADDRESS], про що свого сина не повідомив. Від [PERSON] отримав завдаток за продаж будинку у розмірі 4000 (чотири) тисячі доларів США. До теперішнього часу [PERSON] мешкає за адресою [ADDRESS], а переоформленням документів на будинок не займався та іншу частину грошей по домовленості купівлі-продажу будинку у розмірі 6000 (шість) тисяч доларів від [PERSON] не отримав. У відповідності до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно до ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що позивач позбавлений права володіння, користування належним їй на праві власності майном. У відповідності до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Позивачем зазначено, відповідачами не спростовано того факту, що позивач не має можливості отримати доступ до належного йому на праві спільної часткової власності будинку. Означене підтверджено також і поясненнями, що містяться у висновку ДІМ. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача в частині зобов'язання [PERSON] та [PERSON] не чинити перешкод в користуванні та розпорядженні позивачу житловим будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та зобов'язання [PERSON] та [PERSON] надати [PERSON] ключі від житлового будинку є обґрунтованими. При вирішенні позовних вимог в частині виселення [PERSON] з житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення, суд враховує наступне. Згідно ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. У відповідності до ст. 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Згідно ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст.156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. У відповідності до ст.158 ЖК України, наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов'язки наймодавця і наймача та інші умови найму. Оскільки будинок належить заявнику на праві спільної часткової власності, матеріали справи підтверджують наявність згоди іншого із співвласників - та [PERSON] на проживання в будинку [PERSON] та з урахуванням прав співвласника самостійно розпоряджатись частиною майна, що йому належить, позовні вимоги про виселення [PERSON] із житлового будинку задоволенню не підлягають. Також не підлягають задоволенню і вимоги щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] моральної шкоди у розмірі 8000 грн., в зв`язку з тим, що позивачем не визначено характер та розмір завданої йому моральної шкоди, доказів на підтвердження спричинення такої шкоди суду також не надано. Посилання на те, що дії відповідачів щодо укладення договору купівлі-продажу майна направлені на позбавлення позивача права власності на домоволодіння суд не приймає до уваги, з огляду на положення ст. 182 ЦК України, статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 399,61 гривень, тому відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 229,40 гривень підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача пропорційно.

Outcome: partial