Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до своєї колишньої дружини - [PERSON] про визначення місяця проживання дитини і просив визначити місцем проживання малолітнього [PERSON], [INFO], місце проживання його батька [ADDRESS]. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що він розірвав з відповідачем шлюб 29 квітня 2009 року Після розірвання шлюбу син залишився жити з ним та його матір'ю. Відповідач повторно уклала шлюб, проживає з новим чоловіком у орендованому житлі. Перед самим початком нового навчального року 2014 -2015 син перейшов жити до відповідача, але 04 квітня 2016 року повернувся до нього, де і проживає на теперішній час. Позивач в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Представник позивача в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій в разі неявки відповідача в судове засідання просив розглядати справу в порядку заочного провадження. Відповідач в судове засідання повторно не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать конверти із судовими повістками, які були направлені за зареєстрованим місцем проживання відповідача та повернуті суду за закінченням терміну зберігання, причину неявки суду не повідомив, заяв про відкладання розгляду справи від нього до суду не надходило. Представник третьої особи Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради звернувся до суду із висновком про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] Кіріла, [INFO], разом з її батьком [PERSON] Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, оцінив надані сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З 23 листопада 2002 року по 29 квітня 2009 року позивач знаходився з відповідачем у зареєстрованому шлюбі (а.с. 7). Від спільного життя вони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], який до грудня 2014 року проживав разом із батьком, а на початку 2015 року за власним бажанням перейшов проживати до своєї матері [PERSON], яка на той час вже зареєструвала шлюб з іншим чоловіком. Через деякий час [PERSON], [INFO], почав жалітися позивачу на принизливе ставлення до нього з боку чоловіка відповідача. 04 квітня 2016 року дитина перейшла проживати до батька, де мешкає по теперішній час, отримує турботу, матеріальне забезпечення та необхідний догляд. Відповідач дитиною не цікавиться, її недбалість та байдужість призвели до погіршення успішності у навчанні. Позивач має стабільний дохід, постійне місце проживання у власній трикімнатній квартирі. Відповідно до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення. На підставі наданих сторонами доказів судом встановлено, що в теперішній час подружжя разом не проживають. Дитина проживає з батьком у квартирі [ADDRESS]. Відповідно до акту обстеження умов проживання, складеного службою у справах дітей Індустріального району УССД ДПСП ХМР, за місцем свого проживання позивачем створені всі необхідні умови для забезпечення проживання та навчання сина. Відповідно до висновку Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради № 421 від 18 липня 2016 року комісія з питань захисту прав дитини вважає за доцільне визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], з його батьком [PERSON] На підставі наведених обставин суд доходить висновку, що після фактичного припинення шлюбу і розпаду сімї сторін з обох батьків саме батько забезпечує [PERSON], [INFO], повноцінний розвиток, виховання та навчання. З вищенаведених доказів випливає, що позивач має матеріальні та фізичні можливості щодо і подальшого забезпечення майбутнього своєї дитини, тому виходячи виключно з інтересів самої дитини, суд вважає доцільним визначити її місце проживання з батьком, а не за конкретною адресою. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави суму судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп. Відповідно до ст. ст. 10, 11, 205, 209, 212, 214, 215, 224 - 226 ЦПК України, ст. 161 Сімейного кодексу України, суд -

Outcome: approved