Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно посилаючись на те, що 02 лютого 2012 року померла його матір [PERSON] [PERSON] її смерті відкрилася спадщина на майно до складу якого уввійшла земельна ділянка (пай) розміром 2,8924 га в межах Веприцької сільської ради, яка належала померлій на підставі Державного акту. Спадкодавиця заповіт не залишила. Спадкоємцями першої черги за законом є позивач, як син та відповідачі, як чоловік померлої та її син. При зверненні до нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Позивач надав до суду заяву де позовні вимоги підтримує та просить суд справу слухати у його відсутність. Відповідачі подали до суду письмові заяви де проти позову не заперечують та просять справу слухати у їх відсутність. Згідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позовні вимоги підлягають до задоволення. Так, матеріалами справи встановлено, що 02 лютого 2012 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОК №243406 виданим виконавчим комітетом Веприцької сільської ради Фастівського району Київської області від 21.09.2012 року (а.с.4). [PERSON] її смерті відкрилася спадщина на майно до складу якого уввійшла земельна ділянка площею 2,8924 га, розташована масив-земельні частки (пай) діл.66 Веприцької сільської ради Фастівського району Київської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавиці на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії КВ №071456, зареєстрованого за №01:05:032:00057 (а.с12). Спадкодавець заповіту не залишила. Спадкоємцями першої черги спадкового майна є позивач та відповідачі, як чоловік та діти померлої (а.с.5-11). Стаття 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Позивач звернувся з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно в звязку з відсутністю у спадкоємця правовстановлюючих документів на вказану земельну ділянку (а.с.23). Виходячі з умов Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ст.49 ЗУ Про нотаріат відмова нотаріуса є обгрунтованою. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вбачається з письмових матеріалів, а саме Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії КВ №071456, зареєстрованого за №01:05:032:00057 на підставі розпорядження районної державної адміністрації №387 від 21.07.2004 року [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,8924 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованої масив-земельні частки (пай) діл.66 Веприцької сільської ради Фастівського району Київської області та присвоєно кадастровий номер 3224981600:04:002:0038. Пленум Верховного Суду України в своїй постанові №7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування передбачив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду, що було зроблено позивачем. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини (ст.1273 ЦК України). Відповідачі, як спадкоємці які входять в першу чергу спадкування за законом, звернулися до нотаріальної контори з заявами про відмову від прийняття спадщини щодо вказаної земельної ділянки на користь позивача (а.с.13,14). Також, при розгляді справи в суді відповідачі позовні вимоги визнали, надавши письмові заяви. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved