Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Київського філіалу Державного проектно-вишукувального та науково-дослідного інституту «Укренергомережпроект» та просив стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати з 24.10.2015 року по день фактичного розрахунку, виходячи з розміру середньої заробітної плати 205,42 грн. за день. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 03.04.1978 року його було прийнято на роботу до КФ «Укренергомережпроект» на посаду інженера. Наказом №63-п від 21.10.2015 року позивача було звільнено за угодою сторін. При звільнені позивачу не було виплачено заробітну плату за період з 01.07.2015 року по 23.10.2015 року в сумі 18780,45 грн. На даний час розрахунок з позивачем не проведений. У зв'язку з викладеним та на підставі ст.ст. 116, 117 КЗпП України позивач просив позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив справу розглядати без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач Київський філіал Державного проектно-вишукувального та науково-дослідного інституту «Укренергомережпроект» в судове засідання свого представника не направив, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував позивач. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, врахувавши заяву позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що 03.04.1978 року позивача [PERSON] було прийнято на роботу до Київського філіалу Державного проектно-вишукувального та науково-дослідного інституту «Укренергомережпроект» на посаду інженера. 21.10.2015 року на підставі наказу №63-п позивача звільнено з 23.10.2015 року з посади головного фахівця з енергосистеми за угодою сторін (п. 1 ст. 36 КЗпП України). Встановлено, що при звільненні позивача з ним не було проведено розрахунку. Позивач просив стягнути з Київського філіалу Державного проектно-вишукувального та науково-дослідного інституту «Укренергомережпроект» на свою користь середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати з 24.10.2015 року по день фактичного розрахунку, виходячи з розміру середньої заробітної плати 205,42 грн. за день, на що слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України. Статтею 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи організації проводиться в день звільнення. Відповідно до ст. 117 Кодексу законів про працю в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100. Згідно з абзацом 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, які передували події, з якою пов'язана відповідна виплата. Абзацом 2 п. 8 вказаного Порядку встановлено, що в разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Відповідно до довідки №28 від 04.11.2015 року, заробітна плата за фактично відпрацьовані [PERSON] останні два місяці становить 8627,43 грн. (заробітна плата за серпень 2015 року 4392,59 грн. + заробітна плата за вересень 2015 року 4234,84 грн.). Кількість фактично відпрацьованих, протягом останніх двох календарних місяців робочих днів становить 42 дні (кількість робочих днів за серпень 2015 року 20 + кількість робочих днів за вересень 2015 року 22 дня). Отже, розмір середньої заробітної плати за один робочий день відповідно до абзацу 1 пункту 8 зазначеного вище Порядку розраховується шляхом ділення нарахованої заробітної плати за два останні відпрацьовані календарні місяці (8627,43 грн.) на число відпрацьованих робочих днів за вказані останні календарні місяці, та відповідно становить 205,42 грн. Для розрахунку кількості днів затримки виплати належної позивачу заробітної плати у 2015 році слід керуватись листом Міністерства Соціальної політики України від 09.09.2014 року №10196/0/14-14/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2015 рік», яким встановлено загальну кількість робочих днів у кожному місяці за 2015 рік. При здійсненні розрахунку періоду затримки виплати належних позивачу коштів необхідно врахувати, що за жовтень 2015 року компенсації підлягають лише 5 робочих днів, оскільки звільнено позивача було 23.10.2015 року. Кількість робочих днів за період з 24.10.2015 року по 31.12.2015 року становить 49 робочих дні (5 днів у жовтні + 21 день у листопаді + 23 дні у грудні). Для розрахунку кількості днів затримки виплати належної позивачу заробітної плати у 2016 році слід керуватись листом Міністерства Соціальної політики України від 20.07.2015 року № 10846/0/14-15/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2016 рік», яким встановлено загальну кількість робочих днів у кожному місяці за 2016 рік. Кількість робочих днів за період з 01.01.2016 року по 24.02.2016 року (день ухвалення рішення) становить 37 робочих дні (19 днів у січні + 18 днів у лютому). Всього робочих днів за період з 24.10.2015 року по 24.02.2016 року складає 86 днів. Абзацом 1 п. 8 Порядку, встановлено, що нарахування виплат, які обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, проводяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, отже 205,42 грн. * 86 днів = 17666,12 грн. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача Київського філіалу Державного проектно-вишукувального та науково-дослідного інституту «Укренергомережпроект» на користь [PERSON] грошової компенсації за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 17666,12 грн. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved