Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про зменшення розміру аліментів. Свої вимоги мотивував тим, що 26.07.2007 року розірвав шлюб з [PERSON], від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 05.04.2011 року з нього стягнуто аліменти на користь відповідачки [PERSON] на утримання сина у розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення останнім повноліття. У період з 2009 р. по 2013 р. позивач перебував у стосунках з [PERSON] 14.08.2013 р. у [PERSON] народилась дитина [PERSON], батьком якої за власною заявою було зареєстровано позивача. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 28.07.2014 року з нього стягнуто аліменти на користь відповідачки [PERSON] на утримання сина у розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку та доходів, починаючи з 02 червня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 21.07.2014 року з позивача на користь відповідачки [PERSON] стягнуто аліменти на її утримання до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трирічного віку у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку та доходів. Зазначає, що до 2014 року мав нерегулярний, мінливий дохід, з вересня 2014 року взагалі не має прибутків. У листопаді 2014 року звернувся до Маріупольського міського центру зайнятості у пошуках роботи, однак у звязку з виплатою державної допомоги з безробіття у 2013 році, допомога з безробіття позивачу не сплачується. Крім того, реалізуючи своє право на освіту, з метою влаштування у подальшому на висококваліфіковану роботу з високим рівнем заробітної плати, позивач навчається у Приазовському державному технічному університеті за контрактом, вартість якого складає 3690,00 грн. на рік. У звязку з загостренням хронічної хвороби потребує періодичного профілактичного лікування. У звязку з вищенаведеним, просив суд зменшити розмір стягнутих аліментів з позивача на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 450,00 грн. щомісячно, починаючи з 23.03.2015 року і до досягнення дитиною повноліття; змінити спосіб стягнення з позивача аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 350,00 грн. щомісячно, починаючи з 23.03.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач позов підтримав, наполягав на його задоволенні. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснивши, що при постановленні рішень Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя про стягнення аліментів на її утримання та утримання неповнолітнього сина судом враховувалися всі ті обставини, на які посилається позивач в своєму позові, а саме ті обставини, що позивач не працює, будучи дієздатним та фізично здоровим чоловіком. Просила не брати до уваги той факт, що у 2013 році позивач отримував травму, оскільки на обліку ніде він не знаходиться та за медичною допомогою з того часу не звертався. Вважає, що сам по собі факт того, що позивач не працює, не може бути підставою для зменшення розміру аліментів. Крім того, зазначила, що з моменту постановлення вищевказаних рішень суду вона жодного разу не отримала від позивача аліментів, навіть у тому розмірі, який він вважає достатнім. Вважає, що ані матеріальний, ані сімейний стан позивача з моменту постановлення рішень суду про стягнення аліментів не змінився, а тому підстави для зменшення розміру аліментів у позивача відсутні. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Просила у задоволенні позову відмовити. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні присутня не була по невідомій суду причині, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином. Допитавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 05.04.2011 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 10.02.2011 року та до повноліття дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.9-10). При ухваленні вищезазначеного рішення суду враховувався майновий стан [PERSON], який на час розгляду справи не працював і не отримував доходи. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 28.07.2014 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку та доходів, починаючи з 02 червня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.6-7). Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 21.07.2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто на утримання непрацездатної дружини аліменти у розмірі 1/6 частки зі всіх видів його прибутку, починаючи з 01 липня 2014 року і до досягнення сином [PERSON], [INFO], трирічного віку. (а.с.10-11). З довідки Маріупольського Міського центру зайнятості № 72 від 27.01.2015 року вбачається, що [PERSON] зареєстрований як безробітний в Маріупольському МЦЗ з 18 листопада 2014 року, крім того його дохід за період з 18.11.2014 року по 27.01.2015 року становить 00 грн. 00 коп.(а.с.8). У відповідності зі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий доход, а також за інших обставин, що мають істотне значення, суд, за заявою платника або одержувача, може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Позивач неодноразово звертався до суду з позовами до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, зміну способу їх стягнення, припинення права на утримання, однак рішеннями Орджонікідзевського райсуду м.Маріуполя від 17.12.2014 р., 22.04.2015 р., 29.04.2015 р. у задоволенні позовних вимог було відмовлено. З довідок державного виконавця Приморського ВДВС від 03.11.2015 р. вбачається, що [PERSON] у період з 01.07.2014 р. по 31.10.2015 р. за виконавчим листом про стягнення аліментів на користь [PERSON] на її утримання, а також у період з 02.06.2014 р. по 31.10.2015 р. за виконавчим листом про стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини аліментні зобовязання не виконував (а.с.57-58). 05.11.2015 р. в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстрована заява [PERSON] за фактом ухилення [PERSON] від сплати аліментів за ст.164 ч.1 КК України (а.с.59-60). Судом встановлено, що наразі [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, інших джерел доходу не має (а.с.61). З квитанції від 16.11.2015 р. про здійснення [PERSON] переказу аліментів в розмірі 50 грн. на користь [PERSON] вбачається, що з моменту стягнення аліментів позивач зробив лише один незначний платіж, при цьому [PERSON] пояснила, що даних коштів не отримувала, оскільки даний рахунок був закритий. Зважаючи на положення Закону України «Про Державний бюджет 2015 рік», прожитковий мінімум для дитини віком 0-6 років становив 1048,00 грн., прожитковий мінімум для дитини у віці 6-18 років встановлений у розмірі 1286,00 грн. Враховуючи принцип рівності прав та обовязків батьків по відношенню до їх дитини, частка у матеріальному утриманні дитини для кожного з них не може бути меншою половини від прожиткового мінімуму. Відповідно до вимог ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як пояснив позивач суду, він наразі не перебуває в зареєстрованому шлюбі, інших дітей у нього немає, тобто сімейний стан в нього з моменту постановлення вищевказаних рішень Орджонікідзевського районного суду про стягнення з нього аліментів, не змінився. Відповідно до компютерної томографії поперечного відділу хребта у [PERSON] виявлено ознаки протрузії міжхребтового диску L4-L5, остеохондроз поперекового відділу хребта, спондильоз на рівні L4-S1 хребців, начальні артрозні прояви в міжхребетних суглобах на рівні L5-S1 хребців, хрящеві вузли Шторля Th1-L5 хребців (а.с.12). Однак жодних документів, які б свідчили про продовження лікування з березня 2013 року, звернення до медичних установ з цього приводу, призначення лікарями медикаментів чи будь-якого іншого лікування, витрачання грошових коштів на лікування, позивачем не надано, тому суд не приймає до уваги при вирішені спору по суті дані медичні документи, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог . Також в обґрунтування своїх позовних вимог щодо зміни способу стягнення аліментів та зменшення їх розміру аліментів, позивач посилається на зміну матеріального становища у звязку з його навчанням за контрактом, за яким він сплатив за навчання 3690 гривень на рік (а.с.2). У судовому засіданні позивач пояснив, що протягом 2015 року він також сплачував за навчання, проте не захистив дипломну роботу. Однак суд приходить до висновку, що дана обставина свідчить не про погіршення матеріального стану позивача, а про його поліпшення, оскільки він мав можливість сплачувати за навчання, а відповідно і повинен утримувати своїх дітей у спосіб, визначений рішеннями суду про стягнення аліментів. З трудової книжки позивача вбачається, що з червня 2012 року він фактично не працює, раніше працював за фахом електромонтером/електрослюсарем. Також суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що погіршення його матеріального стану підтверджується тим, що він перебуває на обліку в Маріупольському міському центрі зайнятості і не отримує державну соціальну допомогу, оскільки позивач не визнаний інвалідом будь-яких груп інвалідності, внаслідок чого є працездатною особою та має можливість працювати та отримувати доходи для утримання своїх неповнолітніх дітей та себе. Суд вважає, що зменшення розміру аліментів на першу дитину і зміна способу стягнення аліментів на другу дитину призведе до погіршення матеріального забезпечення дітей. Таким чином, судом встановлено, що з моменту постановлення рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 28 липня 2014 року, яким стягнуто з [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] аліменти у розмірі 1/5 частини зі всіх видів доходу, та даний розмір аліментів було визначено судом з урахуванням рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 5 квітня 2011 року відповідно до якого стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень, матеріальний та сімейний стан позивача не змінився, як і не погіршився стан його здоровя, а тому відсутні правові підстави в розумінні ст. 192 СК України для зміни способу стягнення аліментів з 1/5 частини зі всіх видів доходу на тверду грошову суму у розмірі 350 гривень, а також для зменшення розміру аліментів з 500 грн. до 450,00 грн. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, оскільки позивачем при зверненні до суду не сплачено судовий збір, а у задоволенні його позову суд відмовляє, при цьому суд не знаходить підстав для його звільнення від оплати судового збору в сенсі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», за якою позивачі звільняються від сплати судового збору, з позивача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551 грн.20 коп.

Outcome: approved