Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про переведення прав та обов'язків покупця, який в подальшому був уточнений, а саме в позовній заяві [PERSON] просить визнати недійсним договір купівлі продажу недійсним та визнати право власності на нерухоме майно. В обґрунтування позову позивачка зіслалася на те, що 20.01.2011 року між нею та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна - 69/100 частини нежитлової будівлі (автозаправочний комплекс), а саме А-1 нежитлова будівля (автозаправочна станція), Б-1 вбиральня, №1 навіс, №2 місткості для ПММ, №3 огорожа, I вимощення, що знаходиться за адресою [ADDRESS] (Свідоцтво про право власності, видане виконкомом Олександрівської сільської ради 08.06.2010 року). Так, 16.02.2011 року рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області вказаний вище договір купівлі-продажу нерухомого майна визнано дійсним та виконаним. Цим же рішенням визнано за [PERSON] право власності на вищевказане нерухоме майно. Крім того, 07.10.2011 року між нею та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна - 31/100 частини нежитлової будівлі (автозаправочний комплекс), а саме А-1 нежитлова будівля (автозаправочна станція), Б-1 вбиральня, №1 навіс, №2 місткості для ПММ, №3 огорожа, I вимощення, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Згідно умов договору купівлі-продажу нерухомого майна [PERSON] зобов'язався після проведення повного розрахунку з позивачем засвідчити договір нотаріально, але відмовився це робити в зв'язку з зайнятістю. У вересні 2013 року позивачка дізналася про те, що вищевказане нерухоме майно зареєстроване за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] від 10.10.2011 року. В зв'язку з вищевикладеним позивачка просить визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлової будівлі (автозаправочний комплекс), посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] від 10.10.2011 року №1527 в частині продажу [PERSON] - [PERSON] 31/100 частини нежитлової будівлі (автозаправочний комплекс), а саме А-1 нежитлова будівля (автозаправочна станція), Б-1 вбиральня, №1 навіс, №2 місткості для ПММ, №3 огорожа, I вимощення, що знаходиться за адресою [ADDRESS]; визнати дійсним договір купівлі - продажу 31/100 частини нежитлової будівлі (автозаправочний комплекс), а саме А-1 нежитлова будівля (автозаправочна станція), Б-1 вбиральня, №1 навіс, №2 місткості для ПММ, №3 огорожа, I вимощення, що знаходиться за адресою [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON] 07.10.2011 року; визнати за позивачкою право власності на 31/100 частини нежитлової будівлі (автозаправочний комплекс), а саме А-1 нежитлова будівля (автозаправочна станція), Б-1 вбиральня, №1 навіс, №2 місткості для ПММ, №3 огорожа, I вимощення, що знаходиться за адресою [ADDRESS]; усунути перешкоди у здійсненні [PERSON] права користування власним майном а саме нежитлової будівлі (автозаправочний комплекс), а саме А-1 нежитлова будівля (автозаправочна станція), Б-1 вбиральня, №1 навіс, №2 місткості для ПММ, №3 огорожа, I вимощення, що знаходиться за адресою [ADDRESS] шляхом зняття із вказаного майна будь-яких заборон та виключення вказаного майна з реєстру обтяжень нерухомого майна. В судовому засіданні представник позивачки повністю підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Справу розглянуто без участі відповідача [PERSON] та третьої особи - приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу, які в судове засідання не з'явилися, причину неявки не сповістили, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. В матеріалах справи знаходяться пояснення приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], що договір купівлі-продажу від 10.10.2011 року за реєстровим номером 1527 на нежитлову будівлю (автозаправочний комплекс) по [ADDRESS], було посвідчено на підставі правовстановлюючих документів, а саме - мирової угоди від 21.03.2011 року, Ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08.04.2011 року справа № 2-4261/11 та зареєстрованої КП «Синельниківське МБТІ» витяг №31472937 від 20.09.2011 року реєстраційний номер 30628901 запис № 104 в книзі 5 та на підставі рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області, виданого 30.09.2010 року справа № 2-895/2010 та зареєстрованого КП «Синельниківське МБТІ» витяг № 2905933 від 18.02.2011 року реєстраційний номер 30628901 запис № 104 в книзі 5, а також на підставі Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 31538681, виданого 24.10.2011 року реєстраційний № 30628901 виданого КП «Синельниківське МБТІ» для відчуження вищезазначеного об'єкту нерухомості майна. Справу розглянуто відповідно до ст.158 ЦПК України у відсутності представника третьої особи - реєстраційної служби Покровського районного управління юстиції, який надіслав до суду заяву з проханням справу розглядати за його відсутності. Рішення просить винести на розсуд суду. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, просили справу розглядати без їх участі та надіслали заперечення, в яких зіслалися на те, що позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на той факт, що нею 07.10.2011 року з [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу в простій письмовій формі на 31/100 частину нежитлової будівлі (автозаправочний комплекс), а саме А-1 нежитлова будівля (автозаправочна станція), Б-1 вбиральня, №1 навіс, №2 місткості для ПММ, №3 огорожа, I вимощення, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Внаслідок того, що начебто, [PERSON] не з'явився до нотаріальної контори для посвідчення договору, вона не змогла посвідчити зазначений договір нотаріально та просить визнати такий договір дійсним та визнати за нею право власності на зазначену частину нерухомого майна. Однак з цим відповідач та представник відповідача не погоджуються, так як право власності на нерухоме майно виникає з моменту його державної реєстрації, то позивач стала би власником спірного майна лише після державної реєстрації її права власності в уповноважених державних установах і тільки після того власник майна на підставі ст.392 ЦК України могла б заявити вимогу про визнання права власності. Вважають, що позовні вимоги позивачки є необґрунтованими та безпідставними, не підтверджуються жодним належним та допустимим доказом, а тому просять в задоволенні позову відмовити. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. За приписами ЦПК України, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення або оспорювання саме її прав (ст. 3 ч. 1, ст. 15 ч. 1); цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, особа на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета спору і зобов'язана належно довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов'язок доказування пред'явлених вимог лежить на позивачеві і таке не може ґрунтуватися на припущеннях (ст.ст.10, 11, 57-61); про задоволення позову рішення може бути прийняте за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог (ст.ст. 212-215). Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що згідно укладеного в простій письмовій формі договору купівлі - продажу від 07.10.2011 року [PERSON] зобов'язався передати у власність [PERSON], а вона в свою чергу зобов'язалася прийняти та оплатити 31/100 частини нежитлової будівлі (автозаправочний комплекс), а саме А-1 нежитлова будівля (автозаправочна станція), Б-1 вбиральня, №1 навіс, №2 місткості для ПММ, №3 огорожа, I вимощення, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Відповідно до рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 16.02.2011 року договір купівлі-продажу нерухомого майна - 69/100 частини нежитлової будівлі (автозаправочний комплекс), а саме А-1 нежитлова будівля (автозаправочна станція), Б-1 вбиральня, №1 навіс, №2 місткості для ПММ, №3 огорожа, I вимощення, що знаходиться за адресою [ADDRESS] визнано дійсним. Згідно рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06.02.2014 року по справі № 2-207/11 - рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 16.02.2011 року скасовано та ухвалене нове рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу нежитлової будівлі дійсним та визнання права власності відмовлено. Відповідно до договору купівлі-продажу нежитлової будівлі (автозаправочний комплекс) від 10.10.2011 року за реєстровим номером 1527, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] продав [PERSON] нежитлову будівлю (автозаправочний комплекс), що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Згідно з витягом про державну реєстрацію прав, виданого КП «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації», [PERSON] є власником нежитлової будівлі (автозаправочний комплекс), що знаходиться за адресою [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу (ВРЛ №652702 р/н 1527 /10.10.2011), посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] Відповідно до рішення Покровського районного суду від 13.09.2013 року по справі №189/1522/13-ц, договір купівлі-продажу нежитлової будівлі (автозаправочний комплекс) від 10.10.2011 року за реєстровим номером 1527, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] в частині продажу [PERSON] - [PERSON] 69/100 частини нежитлової будівлі (автозаправочний комплекс), а саме А-1 нежитлова будівля (автозаправочна станція), Б-1 вбиральня, №1 навіс, №2 місткості для ПММ, №3 огорожа, I вимощення, що знаходиться за адресою [ADDRESS] визнано недійсним. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.02.2014 року по справі № 189/1522/13-ц - рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 13.09.2013 року скасовано та у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON], третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], Державна реєстраційна служба Покровського РУЮ Дніпропетровської області про визнання недійсним договору купівлі - продажу відмовлено. Так, згідно ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч.3 ст.640 ЦК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення і державної реєстрації. Пленум Верховного Суду України в п.13 Постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року № 9 роз'яснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч.2 ст.220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст.210,640 ЦК України пов'язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. Статтею 657 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, було встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2013 року № 24-150/0/4-13 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» вирішуючи спір про визнання дійсним правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, необхідно звернути увагу на те, що норма ч.2 ст.220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів, відповідно до ст.ст. 210 та 640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, тому вони є не укладеним, а отже не створюють прав та обов'язків для сторін. Згідно зі ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи з вищезазначеного та приймаючи до уваги те, що спірне майно позивачки не було зареєстроване на підставі договору купівлі продажу від 07.10.2011 року, суд вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed