Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позовних вимог посилаючись на те, що 27.02.2013 року позивач [PERSON] уклав з відповідачкою [PERSON] договір позики, відповідно до якого [PERSON] було передано грошові кошти у сумі 3625,00 доларів США, що в еквіваленті становить 91853,51 грн. зі сплатою процентів за користування грошовими коштами в розмірі 2,5% від суми позики щомісячно, що в грошовому вираженні становить 90 доларів США, із кінцевим строком повернення 27.04.2013 року. На забезпечення виконання зобовязання за договором позики від 27.03.2013 року відповідач [PERSON] виступив поручителем, надавши свою згоду на солідарну відповідальність разом з відповідачкою [PERSON] На теперішній час відповідачі своїх зобовязань за договором позики від 27.03.2013 року не виконали, від повернення грошових коштів відповідачка [PERSON] ухиляється, тому позивач просив стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON] заборгованість по договору позики від 27.03.2016 року станом на 26.04.2016 року суму основного боргу 91853,51 грн., відсотки за користування грошовими коштами 86659,03 грн., пеню 336183,85 грн. Представник позивача [PERSON] [PERSON] в судове засідання не зявився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлений належним чином, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутністю, проти заочного рішення не заперечував про що надав відповідну заяву. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час, дату та місце судового розгляду повідомлена належним чином, про зміну свого місця проживання та про причини неявки суду не повідомляла, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про зміну свого місця проживання та про причини неявки суду не повідомляв, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 27.02.2013 року позивач [PERSON] уклав з відповідачкою [PERSON] договір позики, відповідно до якого [PERSON] було передано грошові кошти у сумі 3625,00 доларів США, що в еквіваленті становить 91853,51 грн. зі сплатою процентів за користування грошовими коштами в розмірі 2,5% від суми позики щомісячно, що в грошовому вираженні становить 90 доларів США, із кінцевим строком повернення 27.04.2013 року. На теперішній час відповідачка [PERSON] своїх зобовязань за договором позики від 27.03.2013 року не виконала, від повернення грошових коштів відповідачка [PERSON] ухиляється, тому станом на 26.04.2016 року заборгованість по договору позики від 27.03.2016 року становить суму основного боргу 91853,51 грн., відсотки за користування грошовими коштами 86659,03 грн., пеню 336183,85 грн. Згідно з ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст.ст. 58-60 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з ст. 1048 ЦК України, Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно з 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 624, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Договором може бути встановлено обов'язок відшкодувати збитки лише в тій частині, в якій вони не покриті неустойкою. Договором може бути встановлено стягнення неустойки без права на відшкодування збитків або можливість за вибором кредитора стягнення неустойки чи відшкодування збитків. Згідно з ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Застосовуючи норми права до спірних правовідносин та приймаючи до уваги, що відповідачка [PERSON] своїх зобовязань за договором позики від 27.03.2013 року не виконала, від повернення грошових коштів ухиляється, тому суд вважає за необхідне стягнути заборгованість по договору позики від 27.03.2016 року, що станом на 26.04.2016 року становить 212130,92 грн. з яких: основний борг 91853,51 грн., відсотки за користування грошовими коштами 86659,03 грн.. В частині позовних вимог про стягнення пені у сумі 336183,85 грн., суд вважає зменшити її розмір через значене її перевищення розміру збитків, що регламентується ч. 3 ст. 151 ЦК України, та стягнути 33618,38 грн. В позовних вимогах про солідарне стягнення заборгованості з [PERSON] за договором позики від 27.03.2013 року, як поручителя відмовити, через недоведеність факту забезпечення ним виконання зобовязання боржником [PERSON] за договором позики від 27.03.2013 року. Згідно ст. 88 ЦПК України, судові витрати у вигляді судового збору у сумі 5143,97 грн. стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивача.

Outcome: partial