Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 26 травня 2011 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №002-03265-260511 про надання споживчого кредиту на придбання певного майна/послуг в сумі 5121 гривні 26 копійок зі сплатою відсоткової ставки за користування кредитом у розмірі 0,01 % річних зі строком повернення до 25 грудня 2012 року, при цьому моментом погашення кредиту вважається день зарахування коштів на розрахунковий рахунок позивача в повному обсязі суми кредиту, нарахованих процентів за його користування, всіх інших плат, передбачених договором. В період дії кредитного договору відповідач не виконував взяті на себе зобов'язання за договором, несвоєчасно та не в повному обсязі здійснював погашення заборгованості, в зв'язку з чим станом на 12 квітня 2014 року утворилася заборгованість за кредитом у сумі 2659 гривень 91 копійка, по відсотках в сумі 12 копійок, та по комісії в сумі 1926 гривень 65 копійок, а всього - 4586 гривень 68 копійок. Договором передбачено, що при несвоєчасній сплаті відповідачем платежів в строки, передбачені договором, позивач має право вимагати оплати боргового зобов'язання в примусовому порядку згідно чинного законодавства України. В зв'язку з виникненням заборгованості по кредитному договору позивач змушений звернутися з позовом до суду. Представник позивача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву (а.с.2), відповідно до якої просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, прохав їх задовольнити та не заперечував проти заочного розгляду справи в разі неявки відповідача. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, як і не повідомив і про зміну свого фактичного місця проживання. Про час і місце розгляду справи відповідач повідомлявся судом за зареєстрованим у встановленому законом місцем проживання по [ADDRESS], про що свідчить направлена рекомендованою кореспонденцією на його адресу повістка-виклик до суду, яка повернулася без вручення з позначкою «адресат за зазначеною адресою не проживає» (а.с.23-25), у зв'язку з чим суд вважає можливим розгляд справи за відсутності відповідача, оскільки відповідно до вимог ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197, ст.224 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та за письмовою згодою позивача у порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки(штрафу, пені), якою відповідно до ст.549 ЦК України є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання і право на яку згідно ст. 550 ЦК України виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однією із різновидностей зобов'язання є кредитний договір, укладений між сторонами, який відповідно до ст. 629 ЦК України є обов'язковим до виконання сторонами. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 26 травня 2011 року був укладений кредитний договір №002-03265-260511 про надання споживчого кредиту на придбання певного майна/послуг в сумі 5121 гривня 26 копійок зі сплатою відсоткової ставки за користування кредитом в сумі 0,01% річних та ведення кредитної справи в сумі 3,42 % в місяць зі строком повернення до 25 грудня 2012 року (а.с.5-7), а відповідач зобов'язався здійснювати погашення кредиту та відсотків за користування ним в строки та розмірі, обумовлені кредитним договором, шляхом внесення щомісячно готівки на рахунок банку та погасити кредит не пізніше 25 грудня 2012 року (а.с.5). Відповідач отримав кредит у сумі 5121 гривня 26 копійок, що підтверджується меморіальним ордером №18321364, рахунком-фактурою № СФАРL-0000002798 від 26 травня 2011 року та видатковою накладною № PHAPL-000000195 від 26 травня 2011 року (а.с.3,10), але в порушення умов договору як до 25 грудня 2012 року, так і до дня розгляду справи судом не виконав взяті на себе грошові зобов'язання, внаслідок чого утворилася заборгованість за відсотками та заборгованість за комісіями, що свідчить про те, що при несвоєчасній сплаті позичальником платежів в строки, передбачені договором, позивач має право вимагати від відповідача оплати боргового зобов'язання в примусовому порядку згідно чинного законодавства України. Таким чином, суд приходить до висновку, що необхідно стягнути з відповідача на користь позивача станом на 12 квітня 2014 року заборгованість за кредитним договором №002-03265-260511 від 26 травня 2011 року за кредитом у сумі 2659 гривень 91 копійка, за відсотками у сумі 12 копійок, та по комісії в сумі 1926 гривень 65 копійок, а всього - 4586 гривень 68 копійок. Крім того, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути в зв'язку із задоволенням позову витрати по сплаті судового збору, який було сплачено позивачем при зверненні з позовом до суду, з урахуванням розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved