Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про встановлення факту прийняття спадщини, визнання за ним права власності на спадкове майно у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 7, 863 га, розташованої на території Чаплинської сільської ради Юр»ївського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] В обґрунтування заявлених вимог позивач вказував на те, що [INFO] помер його рідний дядько [PERSON], якому за життя , відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії 1-ДП № 060047, належала земельна ділянка, площею 7, 863 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Чаплинської сільської ради Юр»ївського району Дніпропетровської області. На момент своєї смерті спадкодавець [PERSON] постійно мешкав зі своїм рідним братом та батьком позивача [PERSON] за адресою - [ADDRESS], при цьому зазначене домоволодіння належало [PERSON]. Оскільки інших спадкоємців після смерті [PERSON], окрім його рідного брата [PERSON], не було, то батько позивача [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті свого брата [PERSON] у вигляді належної останньому земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, так як на момент смерті спадкодавця проживав разом з останнім, однак за життя не оформив свідоцтво про право на спадщину. Батько позивача [PERSON] помер [INFO] Після смерті батька позивач, з метою оформлення спадкових прав, звернувся до Юр»ївської державної нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини, однак, позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого [PERSON], у зв'язку з відсутністю в останнього правовстановлюючого документу на земельну ділянку для ведення сільськогосподарського виробництва. Оскільки за життя батько позивача [PERSON] не оформив у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку, яку фактично прийняв у спадщину після смерті свого брата [PERSON], позивач позбавлений в даний час можливості реалізувати свої спадкові права після смерті батька. В зв»язку з викладеним, посилаючись на ст. ст. 5, 14, 328, 392 ЦК України, ст. 1, 3, 4, 5, 110, 118, 119, 122, 213-215 ЦПК України позивач просив встановити факт прийняття спадщини його батьком [PERSON] після смерті свого брата [PERSON], померлого [INFO] , у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 7,863 га, розташованої на території Чаплинської сільської ради Юр»ївського району Дніпропетровської області, яка належала померлому [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю, серії 1-ДП № 060047, визнавши за ним право власності на вказану земельну ділянку, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого 02.01.2013 року, залишивши судові витрати по справі за позивачем. В судове засідання позивач [PERSON] та представник останнього [PERSON] . не з»явилися, при цьому від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд даної справи за його відсутності та відсутності позивача із зазначенням про підтримання позовних вимог у повному обсязі (ас. 22, 86 ). Відповідач по справі Чаплинська сільська рада Юр»ївського району Дніпропетровської області в судове засідання не з»явилися, надали суду заяву про розгляд справи в їх відсутності, позовні вимоги визнали повністю (ас. 39, 54, 68). Третя особа по справі на стороні відповідача без самостійних вимог реєстраційна служба Юр»ївського районного управління юстиції в Дніпропетровській області в судове засідання не з»явилися, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином (ас.79). Третя особа по справі на стороні відповідача без самостійних вимог Юр»ївська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області в судове засідання не з»явилися, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином (ас.80). Третя особа по справі на стороні відповідача без самостійних вимог відділ Держземагенства в Юр»ївському районі Дніпропетровської області, що були залучені до участі в справі на підставі ухвали суду від 06.02.2014 року (ас. 45, 46), в судове засідання не з»явилися, при цьому від представника останніх Антонової Н.М. надійшла заява про розгляд справи в її відсутності, із зазначенням про відсутність заперечень щодо заявлених вимог (ас. 71, 84). Суд знаходить можливим розглянути дану справу у відсутності не з»явившихся сторін по справі, на підставі наявних у ній письмових матеріалів про права та взаємовідносини сторін, при цьому відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України не здійснює фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного: - згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 14. 09. 2002 року (ас.9), [PERSON] помер [INFO]. Відповідно до копії Державного акта на право приватної власності на землю серії 11-ДП № 060047 від 25 квітня 2002 року померлому [PERSON] за життя на праві власності належала земельна ділянка, площею 7,863 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Чаплинської сільської ради Юр»ївського району Дніпропетровської області. Відповідно до довідки Чаплинської сільської ради Юр»ївського району Дніпропетровської області № 214 від 12.03.2014 року (ас.85), згідно даних домової книги [PERSON] з 14.01.1981 року і до дня своєї смерті [INFO] був зареєстрованим та проживав за адресою - [ADDRESS], при цьому вказане домоволодіння в якому проживав [PERSON] належало, згідно по господарського обліку за № 0081-1, [PERSON], який доводився рідним братом померлому [PERSON], про що свідчать копії свідоцтва про народження [PERSON] (ас.8) та [PERSON] (ас.12). Окрім того, в даному домоволодінні, разом з [PERSON], з 13 жовтня 1980 року та до дня своєї смерті [INFO], був зареєстрованим та проживав [PERSON]. Факт смерті [PERSON] підтверджений в судовому засіданні копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 04.01.2013 року, згідно якого [PERSON] помер [INFO] (ас.13). Відтак, в судовому засіданні достовірно встановлено, що брати [PERSON] та [PERSON] проживали разом в домоволодінні [ADDRESS] Дніпропетровської області та були зареєстрованими в останньому, про що також свідчить довідка Чаплинської сільської ради Юр»ївського району № 353 від 30.05.2013 року (ас.19). В судовому засіданні встановлено, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася та будь-хто за прийняттям спадщини після його смерті до нотаріальної контори не звертався (ас. 75). В позовній заяві позивач зазначив, що після смерті [PERSON] спадщину фактично прийняв його брат [PERSON], оскільки останній постійно проживав разом зі спадкодавцем , а в тому числі і на момент відкриття спадщини. Оскільки спадкодавець [PERSON] помер [INFO] то до відносин спадкування слід застосувати норми ЦК України в редакції 1963 року. Так, відповідно до ст. 524 ЦК України ( в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом та заповітом. Відповідно до ст. 527 ЦК України (1963 року) спадкоємцями можуть бути особи, які були живими на момент смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 530 ЦК України (1963 року) при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також у випадку, якщо спадкоємці першої черги не закликаються до наслідування, спадкують в рівних частках брати та сестри померлого, а також дід та баба померлого , як з боку батька так і з боку матері ( друга черга спадкоємців за законом). Згідно ст. 548 ЦК України ( в редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина вважається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Не допускається прийняття спадщини під умовою або із застереженнями. Прийняття спадщини повинно бути беззастережним, безповоротним та безумовним. Не допускається відмова від раніше прийнятої спадщини, відміна вчиненої раніше відмови, а також прийняття спадщини в частині її. Якщо спадкоємець прийняв частину майна, то він вважається таким, що прийняв спадкове майно в цілому. Згідно ст. 549 ЦК України ( в редакції 1963 року) вважається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Відповідно до ст. 560 ЦК України (1963 року) спадкоємцям, що прийняли спадщину, видається свідоцтво про право на спадщину. Фактом прийняття спадщини є також сумісне проживання спадкоємця з померлим безпосередньо перед його смертю, що встановлюється за його паспортом, де мається штамп про прописку в одному будинку зі спадкодавцем. В судовому засіданні встановлено, що батько позивача [PERSON] з 14.01.1981 року та по день смерті спадкодавця [PERSON] проживав разом з останнім та обидва були зареєстрованими за адресою [ADDRESS] При викладених вище обставинах, суд знаходить, що батько позивача [PERSON], відповідно до вимог ст. 549 ЦК України ( в редакції 1963 року) вважається таким, що прийняв спадщину після смерті свого брата [PERSON] у вигляді належної останньому земельної ділянки , площею 7,863 га, розташованої на території Чаплинської сільської ради Ю»ївського району Дніпропетровської області , а відповідно до вимог ч.2 ст.548 цього Кодексу прийнятий спадок належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця (ст. 525 ЦК України 1963 року). Оскільки батько позивача [PERSON], який за життя фактично прийняв спадщину після смерті свого брата [PERSON], належним чином спадкові права не оформив та свідоцтво про право на спадщину не отримав, то позивач [PERSON], в установлений законом строк , звернувшись до Юр»ївської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON] у вигляді вищевказаної земельної ділянки, отримав відмову, з тих підстав, що у позивача не має правовстановлюючого документу на фактично прийняту його батьком у спадщину земельну ділянку для ведення сільськогосподарського виробництва, про що свідчить копія постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 31.05.2013 року (ас.14). Згідно ст. 328 ЦК України 2003 р. право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Оскільки позивачеві нотаріусом відмовлено в оформлені спадкових прав після смерті батька [PERSON] на належну останньому земельну ділянку, фактично успадковану ним після смерті брата [PERSON] , то позивач [PERSON] позбавлений можливості оформити право на спадщину на вищевказану земельну ділянку в позасудовому порядку. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача ґрунтуються на вимогах діючого законодавства. Відтак, право позивача підлягає захисту, шляхом визнання за ним права власності на належне спадкодавцю нерухоме майно у вигляді земельної ділянки , площею 7, 863 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Чаплинської сільської ради Юр»ївськогог району Дніпропетровської області, яка була фактично успадкована спадкодавцем після смерті брата [PERSON], однак право власності на яку належним чином за життя батьком позивача [PERSON] оформлене не було. Окрім того, в судовому засіданні встановлено, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася та інших спадкоємців окрім позивача не виявлено (17, 18). Факт родинних відносин між позивачем та [PERSON] підтверджений в судовому засіданні копією свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] від 12.04.1994 року, відповідно до якого [PERSON] є батьком [PERSON] (ас.7). Разом з тим, суд знаходить можливим позовні вимоги задовольнити частково, а саме лише в частині визнання за позивачем права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] та вважає, що за викладених вище обставин немає потреби окремо встановлювати факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON]. Враховуючи волю позивача, суд знаходить можливим судові витрати по справі залишити за останнім.

Outcome: partial