Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування своїх вимог зазначивши, що між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 003-04189-021211 від 02.12.2011р., відповідно до умов якого банк відкрив [PERSON] кредитну лінію на загальну суму 30 000 тисяч гривень 00 коп. та на день укладання договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 7000 тисячі 00 гривень. Погашення кредиту повинно здійснюватися щомісячно. Втім, на порушення умов кредитного договору отриманий кредит [PERSON] не повертає та не сплачує відсотки за його використання в установлений договором строк. У зв'язку з цим станом на 14.01.2014 рік виникла заборгованість, яка складає 7665,76 грн. Просили стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за договором на суму 7 665,76 грн., а також суму сплаченого позивачем судового збору у розмірі 243, 60 грн. В судове засіданні представник позивача за довіреністю Ігнаток О.І. не з'явилася, просила розглянути справу за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, будучі належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями, в тому числі й з власноручним підписом відповідача про їх отримання, про причини своєї неявки суду не повідомила, у зв'язку з чим, зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача законні і обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 509, 1054 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язується вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Так, в судовому засіданні встановлено, що між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 003-04189-021211 від 02.12.2011р., відповідно до умов якого банк відкрив [PERSON] кредитну лінію на загальну суму 30 000 тисяч гривень 00 коп. та на день укладання договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 7000 тисячі 00 гривень. Строк дії картки встановлено в 3 роки. Погашення кредиту повинно здійснюватися щомісячно (а.с. 5-13). Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Однак, всупереч умовам кредитного договору та вимогам чинного законодавства України, відповідач не сплатила щомісячні платежі на повернення кредиту, у строк, встановлений кредитним договором, зокрема, відповідно до графіку погашення кредиту, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості (а. с. 17). Так, у зв'язку з порушенням зобов'язань по кредитному договору, та відповідно до згаданого у рішенні розрахунку, відповідач має заборгованість у розмірі - 7 665,76 гривень, з яких тіло кредиту - 2 892,85 грн., прострочене тіло кредиту - 2 475,90 грн, заборгованість за комісіями - 2 297,01 грн. (а.с 17). Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, з урахуванням наведених норм закону та встановлених обставин справи суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість, що виникла у зв'язку з порушенням кредитного зобов'язання у загальному розмірі - 7 665,76 гривень. Також суд вважає, що підлягають задоволенню вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на його користь судових витрат, які були понесені ним у зв'язку із зверненням до суду по сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн. (а. с. 1), що відповідає вимогам ст. 88 ЦПК України, оскільки ці витрати, які підтверджені документально квитанцією залученою до матеріалів справи, є судовими витратами, які у разі задоволення позову підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст. ст. 509, 525, 526, 530, 625, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved