Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що він з 23 грудня 1983 року працював у ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» по 25.01.2017 року на посаді токаря п'ятого розряду. Разом з тим, з січня 2016 року відповідач виплачував йому заробітну плату нерегулярно, тобто із затримкою у два місяці, а за період з листопада 2016 року по січень 2017 року взагалі не виплатив йому заробітної плати, що є порушенням стосовно нього закону про працю та умов колективного договору. За таких обставин, 25 січня 2017 року він за власним бажанням звільнився з займаної посади на підставі п.3 ст.38 КЗпП України через порушення підприємством стосовно нього законодавства про працю (несвоєчасна виплата заробітної плати), про що було видано наказ за №789/ зк від 24 січня 2017 та внесено відповідний запис до трудової книжки за №16. У той же час, на день звільнення, тобто 25 січня 2017 року, відповідач не провів з ним розрахунок та не виплатив належні від підприємства суми розрахунку при звільненні, а саме: заборгованість по заробітній платі. Відтак, заборгованість по зарплаті та вихідній допомозі від 25 січня 2017 року по розрахунковому листку, відповідно до якого розмір заборгованості по заробітній платі становить 28206,62грн. 62коп. Згідно з ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Таким чином, зважаючи на те, що відповідач у порушення статті 116 КЗпП України у день звільнення, тобто 25 січня 2017 року, не виплатив належні йому від підприємства суми розрахунку при звільненні, а саме: заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі, на його користь необхідно стягнути належну йому від підприємства загальну суму при звільненні у розмірі 28206,62грн. 62коп., та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, тобто, за період з дня звільнення по день винесення рішення суду або остаточного розрахунку. Отже, невиплата з вини власника належних йому сум у день звільнення призвела до моральних страждань та втрати нормальних життєвих зв'язків, оскільки він перебував у постійній нервовій та психологічній напрузі, а порушення його прав, як працівника, вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя та побуту, у зв'язку з чим йому була заподіяна моральна шкода, що з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості становить 5000грн. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з ПАТ «Сумське машинобудівне науково - виробниче об'єднання» на його користь заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі, та вихідній допомозі, а всього на загальну суму в розмірі 28206,62грн., моральну шкоду в сумі 5000грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з роботи, починаючи з 25 січня 2017 року по день ухвалення судового рішення. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю з наведених підстав, та просив суд їх задовольнити. У судове засіданні представник відповідача не з`явився, про час на місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали заперечення на позов, в якому зазначено, що тимчасові складнощі із строками виплати заробітної плати виникли з обставин, що не залежать від волевиявлення Товариства, це втрата ринків збуту у РФ, несвоєчасні розрахунки за поставлену продукцію замовниками, постійна заборгованість держави з відшкодування ПДВ. Упродовж 2016 року Товариство розраховувало на укладення реальних контрактів з вітчизняними державними монополіями «Укртрансгаз», «Укргазвидобування», НАЕК «Енергоатом», які намітили серйозну модернізацію підвідомчих їм потужностей у 2016-2017 роках. Згідно наказу №75 від 21.03.2014 року на підприємстві встановлено режим неповного робочого дня, а саме триденний робочий тиждень з робочими дням: понеділок, вівторок, середа. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з абзацом першим пункту 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Таким чином, кількість робочих днів для обчислення стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні для позивача необхідно виходити із робочих днів. встановлених наказом Товариства від 21.03.2014р. №75 (понеділок, вівторок, середа), яка на 18.09.2017 року (день розгляду справи судом) з 26.01.2017 року (день наступний за днем звільнення позивача з Товариства) по день розгляду справи судом складе 93 робочих днів. Сума середньоденного заробітку позивача складала 293грн. 17коп. Середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні складає 27264грн. 81коп. Крім того, товариство заперечує проти позовних вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, оскільки у позовній заяві позивач вказує на спричинення йому моральної шкоди, не надаючи при цьому будь-яких доказів на підтвердження цього. При звільненні за вказаною статтею передбачено виплату трьох середньомісячних заробітних плат (вихідної допомоги відповідно до ст.44 КЗпП України), яка, без відрахувань ПДФО та військового збору, склала 19349грн. 09коп. Також, у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні позивач вимагає стягнути середній заробіток який, без відрахувань ПДФО та військового збору, становитиме 27264,81грн. На думку Товариства вищезазначені грошові виплати, в повній мірі компенсують негативний аспект затримки виплати заробітної плати позивача. Суд, заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав: Судом встановлено, що позивач з 23 грудня 1983 року працював у ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» на посаді токаря - п'ятого розряду. 25.01.2017 року позивача звільнено з займаної посади на підставі п.3 ст.38 КЗпП України через порушення підприємством стосовно нього законодавства про працю (несвоєчасна виплата заробітної плати), про що було видано наказ за № 789зк від 24.01.2017. Викладені обставини підтверджуються копією трудової книжки позивача [PERSON] (а.с.5-7). Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України). Судом встановлено, що в день звільнення [PERSON], ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» не виплатило належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України, що визнано відповідачем. Згідно довідки ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» №16-07/1036 від 11.09.2017 року заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] становить 28206грн.62коп. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі в розмірі 28206грн.62коп. (ця сума визначена з урахуванням утриманого податку на доходи фізичних осіб та військового збору). Відповідно до Наказу № 75 від 21.03.2014 року у ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» з 26.05.2014 року встановлено всім працівникам робочу неділю з режимом роботи 3 робочі дні: понеділок, вівторок, середа. Згідно з довідкою Товариства середньоденна заробітна плата позивача становить 293грн.17коп. Період затримки розрахунку при звільненні позивачу на дату ухвалення даного рішення, тобто з 26.01.2017 року по 18.09.2017 року становить 93 робочих днів (січень - 2, лютий - 12, березень - 12, квітень - 11, травень - 12; червень -10, липень - 13, серпень - 14, вересень - 7), а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 27264грн.81коп. (293,17 х 93 = 27264грн.81коп.). Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи характер та обсяг страждань [PERSON] , тривалість вимушених змін у його життєвих стосунках та їх негативні наслідки внаслідок невиплати заробітної плати з вини відповідача протягом тривалого часу, невизначеність стосовно часу, коли позивач зможе отримати хоча б частковий розрахунок за виконану роботу, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача у розмірі 400грн. З огляду на викладене, порушене право позивача підлягає захисту, тому суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково - стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у розмірі 28206грн.62коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 26.01.2017 року по 18.09.2017 року включно у сумі 27264грн.81коп. та 400 грн. у відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1280грн. (640грн. за вимогу майнового характеру + 640грн. за вимогу немайнового характеру).

Outcome: partial