Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом із подальшим збільшенням позовних вимог до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 25.03.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та відповідачкою [PERSON] був укладений кредитний договір № ML-008/119/2008. В зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань [PERSON] утворилась заборгованість в сумі 75 891,98 доларів США, що еквівалентно 973 388,86 грн. за офіційним курсом НБУ станом на 12.08.2014 року, яку позивач просить стягнути з відповідача, також просить стягнути суму пені в розмірі 3 552 869,40 грн., та судові витрати в сумі 3 654,00 грн.. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилась, про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, повторно через канцелярію суду подала клопотання про перенесення судового засідання. Вивчивши зміст позовної заяви, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення даного позову, виходячи із такого. Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом, 25.03.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та відповідачкою [PERSON] був укладений кредитний договір № ML-008/119/2008, за умовами якого позичальником було отримано кредит у розмірі 93 500,00 доларів США, зі сплатою плаваючої процентної ставки, яка складається з фіксованого відсотка у розмірі 4,49 % річних та FIRD (процентна ставка по строковим депозитам фізичних осіб у валюті, тотожній кредиту, що розміщені в банку на строк 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору). Відповідно до умов договору погашення відповідної частини кредиту та нарахованих відсотків повинен здійснюватись позичальником щомісяця. Відповідно до п. 4.1.1 частини № 2 кредитного договору за порушення строків повернення кредиту, відсотків за користування кредитом позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов'язань за кожний день прострочки. Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором. Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статей 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно з частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), та в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статі 1048 цього Кодексу. Однак позичальником були порушені свої зобов'язання стосовно щомісячного повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом. Так, у зв'язку із неналежним виконанням позичальником своїх грошових зобов'язань, визначених укладеним із банком кредитним договором, кредитор звернувся до суду із позовом з подальшим збільшенням позовних вимог про стягнення із відповідачки заборгованості, яка складається з залишку заборгованості за кредитом в сумі 71 979,68 доларів США, що еквівалентно 923 209,79 грн. за офіційним курсом НБУ станом на 12.08.2014 року, суми несплачених відсотків за користування кредитом - 3 912,30 доларів США, що еквівалентно 50 179,07 грн. за офіційним курсом НБУ на 03.09.2013 року, суми пені за прострочення виконання зобов'язань в сумі 3 552 869,40 грн. Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Стаття 611 ЦК України встановлює такий правовий наслідок порушення зобов`язання як сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина 1 статті 549 ЦК України). За змістом наведених норм суд, взявши до уваги розмір невиконаних грошових зобов'язань позичальника, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу, і оцінивши співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, може зменшити розмір неустойки, що підлягає до стягнення. Водночас, позивач у виконання вимог статті 60 ЦПК України не надав суду належних доказів існування факту заподіяння йому відповідачем збитків, внаслідок несвоєчасного виконання ним кредитних зобов`язань. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку щодо необхідності зменшення суми стягнутої пені та часткового задоволення позовних вимог у цій частині та стягнення пені в межах суми основного боргу, а саме в розмірі 973 388,86 грн. При поданні позовної заяви позивач сплатив судові витрати в розмірі 3 654,00 грн. судового збору, які відповідно до ст.ст. 81, 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача. На підставі зазначеного,

Outcome: partial