overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 29 листопада 1989 року між ними у Відділі ЗАГС Мінського райвиконкому міста Києва було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис №2185. Від шлюбу неповнолітніх дітей вони не мають. Спільне життя з відповідачкою не склалось, в зв»язку з різними характерами та поглядами на сімейні відносини, що призвело до втрати почуття кохання та поваги один до одного. З 2012 року вони не підтримують шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Подальше спільне життя з відповідачкою та збереження сім'ї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою. Представник позивача в судове засідання не з»явився, надав суду заяву, якою позов підтримав, просив його задовольнити, розглядати справу у його відсутності та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст.224, 225 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, а від відповідачки, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надійшло. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступне. 29 листопада 1989 року між сторонами у відділі ЗАГС Мінського райвиконкому міста Києва було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис №2185 (а.с.3). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 29 лютого 2012 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] Від шлюбу дітей не мають. Позивач зазначає, що сімейне життя між ними не склалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання не можливе та за переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сімені відносини не має. Зважаючи на вищенаведене позивач, просить суд розірвати шлюб. В судове засідання сторони не з'явились, суду надали заяви з проханням розглянути справу у їхню відсутність. Позивач в заяві вказав, що позов підтримує; відповідачка повідомила суд, що позов визнає, строк для примирення просять не надавати. Крім цього, в своїй заяві відповідачка після розірвання шлюбу просить змінити прізвище на дошлюбне «[PERSON]». Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони уклали шлюб 29 лютого 2012 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Березанського міського управління юстиції у Київській області, про що зроблений відповідний актовий запис № 11 (а.с. 4). Дітей від шлюбу не мають. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, не мають спільного бюджету, не ведуть спільне господарство, проживають за різними адресами, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюб існує формально, позивач наполягає на розлученні, оскільки вважає, що збереження шлюбу не можливе, відповідачка визнає позов, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, оскільки існування сім'ї носить формальний характер протягом тривалого часу. Згідно із ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачка після розірвання шлюбу просить змінити прізвище на дошлюбне [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 29 серпня 1998 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] Від шлюбу мають неповнолітню дитину, доньку [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що на протязі останніх п'яти років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, весь час виникали суперечки та сварки, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Ведення спільного господарства та сумісне проживання між ними припинено з 2011 року та на думку позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Зважаючи на вищенаведене позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання сторони не з'явились, суду надали заяви з проханням розглянути справу у їхню відсутність. Позивач в заяві вказав, що позов підтримує; відповідачка повідомила суд, що позов визнає, строк для примирення просили не надавати. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони уклали шлюб 29 серпня 1998 року, який зареєстрований Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено відповідний актовий запис № 815 (а.с. 5). Від шлюбу мають неповнолітню дитину, доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, не мають спільного бюджету, не ведуть спільне господарство, взаєморозуміння між ними відсутнє, проживають за різними адресами, шлюб існує формально, позивач наполягає на розлученні, оскільки вважає, що збереження шлюбу не можливе, відповідачка визнає позов, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, оскільки існування сім'ї носить формальний характер протягом тривалого часу. Судові витрати позивач просив покласти на нього.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 29 серпня 2009 року між ними у відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м.Києві було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис №1193. Від шлюбу вони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалось, оскільки вони мають різни погляду на сімейне життя, ведення спільного господарства та виховання дитини. З серпня 2012 року вони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, майнових спорів не мають та проживають окремо. Подальше спільне життя з відповідачкою та збереження сім'ї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою. Позивач в судове засідання не з»явився надав суду заяву, якою позов підтримав, просив його задовольнити та розглядати справу у його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з»явилася надала суду заяву, якою позов визнала, просила його задовольнити та розглядати справу у її відсутності. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Шлюб між сторонами зареєстрований 29 серпня 2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м.Києві, про що зроблено актовий запис № 1193 (а.с.5). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.4). Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 30 червня 1990 року між ними у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м.Києві було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис №2909. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалось, оскільки вони мають різні характери та погляди на сімейне життя, між ними постійно виникають сварки. З 2010 року вони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, майнових спорів не мають. Подальше спільне життя з відповідачкою та збереження сім'ї вважає неможливим. Просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою. Позивач в судовому засіданні позов підтримав повністю та просив його задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала повністю, просила його задовольнити. Суд вислухавши пояснення позивача, відповідачки та дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Шлюб між сторонами зареєстрований 30 червня 1990 року у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м.Києві, про що зроблено актовий запис №2909 (а.с.8). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с.9). Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 30 червня 1998 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, який зареєстрований в відділі реєстрації актів цивільного стану Іванківського РУЮ Київської області, актовий запис № 49. Від шлюбу у них народилося двоє дітей :[PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Діти проживають з ним та знаходяться на його утриманні. Останнім часом між ними склалися неприязні стосунки,що призводило до конфліктів в сім»ї. Більше як півроку відповідачка залишила сім»ю, проживає окремо. Відповідачка має іншого чоловіка і до нього повертатися не збирається. Позивач просить шлюб розірвати, дітей залишити на його вихованні. В попередньому судовому засіданні позивач підтримав позов. Зменшив розмір позовних вимог і саме просить шлюб розірвати, на його вихованні залишити сина [PERSON], [INFO],а син [PERSON] згоден щоб проживав з матір»ю. Відповідачка змінений позов визнала. Пояснила, що якщо менший син буде проживати з нею, так, як це було останні півроку,то згодна з позовом. Насправді старший син весь час проживав з позивачем, а менший- [PERSON],з нею. Вони спілкуються телефоном,вона приїжджає. Діти також бачаться і спілкуються. Прізвище міняти після розірвання шлюбу не бажає. Вислухавши позивача, відповідачку, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Відповідно до ст. 174 ч.4 ЦПК України, якщо відповідач визнає позов і маються підстави для задоволення , суд позов задовольняє. Відповідачка позов визнала і суд вважає,що маються підстави для задоволення позову . На підставі наведеного, ст.ст. 110. 112 ,113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 31.03.1972 р. між сторонами був зареєстрований шлюб у Центральному відділі ДРАЦС Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 386. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сімейні та подружні відносини між сторонами припинені, причиною розпаду сімї є те, що сторони не знаходять порозуміння у вирішенні питань сімейного життя, сімя розпалася, спільне господарство не ведуть, примирення не можливе. Просить суд розірвати шлюб сторін. До судового засідання позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав у повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами сімейного законодавства. 31.03.1972 р. між сторонами був зареєстрований шлюб у Центральному відділі ДРАЦС Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 386. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки сімя розпалась остаточно, для її відновлення можливостей немає, сторони сімейних відносин не підтримують і поновлювати їх наміру не мають, за таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, оскільки кожен з подружжя має право припинити шлюбні стосунки, примушування до збереження шлюбних стосунків є порушенням права на особисту свободу. При подачі позову позивач був звільнений від оплати судового збору так як є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії, тому оплату судового збору відповідно до ст.88 ЦПК України необхідно покласти на відповідачку. Зі згоди позивачки суд ухвалює заочне рішення у справі, що передбачено ст.224 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 31 березня 2007 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] Від шлюбу мають малолітніх дітей, доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що за роки подружнього життя їм доволі часто не вдавалося знайти спільну мову та дійти згоди з більшості питань сімейних стосунків. Між ними існує безліч непорозумінь, які не дають можливості спокійного сумісного життя, налагодити яке, на думку позивача, вже не можливо. Основні суперечки між ними виникали з приводу виховання дітей та витрат із сімейного бюджету. Розлад у стосунках між ними призвів до того, що вони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини і ведення спільного господарства. Зважаючи на вищенаведене позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання сторони не з'явились, суду надали заяви з проханням розглянути справу у їхню відсутність. Позивач в заяві вказав, що позов підтримує; відповідачка повідомила суд, що позов визнає, строк для примирення просили не надавати. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони уклали шлюб 31 березня 2007 року, який зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, про що зроблено відповідний актовий запис № 446 (а.с. 4). Від шлюбу мають двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 5, 6). Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, не мають спільного бюджету, не ведуть спільне господарство, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюб існує формально, позивач наполягає на розлученні, оскільки вважає, що збереження шлюбу не можливе, відповідачка визнає позов, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, оскільки існування сім'ї носить формальний характер протягом тривалого часу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що він 07.10.2005 року зареєстрував шлюб з [PERSON] Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що наразі кожен із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. У зв'язку із цим шлюбні стосунки були фактично припинені в лютому 2015 року, а тому шлюб носить лише формальний характер та примирення з відповідачкою неможливе. Зважаючи на вищенаведене позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання сторони не з'явились, суду подали заяви з проханням розглянути справу у їхню відсутність, відповідачка повідомила суд про визнання позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 05.07.2016 року сторонам надавався строк для примирення. Як убачається із матеріалів справи, сторони уклали шлюб 07 жовтня 2005 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблений відповідний актовий запис за № 726 (а.с. 5). Позивач та відповідач мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, не мають спільного бюджету, не ведуть спільне господарство, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюб існує формально, намагання суду примирити сторони успіху не мали, строк, який надавався судом для примирення, позитивних результатів не дав, відношення в сім'ї не покращились, примирення не відбулося, позивач наполягає на розлученні, оскільки вважає, що збереження шлюбу не можливе, відповідачка визнає позов, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, оскільки існування сім'ї носить формальний характер протягом тривалого часу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що він зареєстрував шлюб з [PERSON] 01.06.2006 року, з якою мають доньку [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що їхній шлюб виявився не зовсім вдалим, перші декілька років між ними були добрі подружні стосунки, однак потім почалися непорозуміння з побутових та інших причин, втрати взаємоповаги, почуттів кохання та любові, що призвели до розпаду сім'ї. Позивач вказує, що з початку січня 2011 року вони припинили спільне проживання, він залишив сім'ю та переїхав проживати до своєї матері, де раніше мешкав та був зареєстрований. Сімейних стосунків з відповідачкою не підтримує, має свій бюджет, а тому підстав для збереження сім'ї немає. Зважаючи на вищенаведене позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання сторони не з'явились, суду представник позивача та відповідачка подали заяви з проханням розглянути справу у їхню відсутність; відповідачка повідомила суд про визнання позову, строк для примирення просить не надавати. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 01 червня 2006 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблений відповідний актовий запис за № 786 (а.с. 4). Позивач та відповідачка мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, не мають спільного бюджету, не ведуть спільне господарство, проживають окремо, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюб існує формально, позивач наполягає на розлученні, оскільки вважає, що збереження шлюбу не можливе, відповідачка визнає позов, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, оскільки існування сім'ї носить формальний характер протягом тривалого часу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved