Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В заяві зазначив, що рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 08.06.2015 року, яке набрало законної сили, з [PERSON] стягнуто на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 24075 (двадцять чотири тисячі сімдесят п`ять) грн. 32коп., та понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 243(двісті сорок три) грн. 60коп., витрати, пов`язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача у розмірі 82 (вісімдесят дві) грн.25 коп. Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 31.07.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача Нікішаєв О.М. в судовому засіданні позовну заяву підтримав, просив задовольнити з підстав викладених в позові. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував, зазначив, що розмір її пенсії складає близько трьох тисяч гривень. Державною виконавчою службою з її пенсії щомісяця утримують 663 грн. на користь АТ КБ «ПриватБанк» за рішенням суду. Просила в позові відмовити. Оцінивши доводи, заяви, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Судом встановлено, рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 08.06.2015 року, яке набрало законної сили, з [PERSON] стягнуто на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 24075 (двадцять чотири тисячі сімдесят п`ять) грн. 32коп., та понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 243(двісті сорок три) грн. 60коп., витрати, пов`язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача у розмірі 82 (вісімдесят дві) грн. 25 коп. Згідно ІКІС ПФУ: Підсистема Призначення та Виплати пенсії УПФУ в м. Дзержинську Донецької області з [PERSON] з 24.11.2017 року по теперішній час щомісяця утримуються кошти згідно Постанови державного виконавця на користь АТ КБ «Приватбанк». Згідно виписки по надходженням по картці/рахунку [NUMBER] ( [NUMBER] ) і додатковим рахункам договору SAMDN55000024491729 ВІД 13.11.2018 за період 31.12.2017-08.09.2020. За розрахунком, який долучений до позовної заяви, сума боргу за договором становить 15196,86 грн. Загальна сума боргу за рішенням Дзержинського міського суду Донецької області складала 24075, 32 грн., понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 243(двісті сорок три) грн. 60коп., витрати, пов`язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача у розмірі 82 (вісімдесят дві) грн. 25 коп., проте як вбачається з розрахунку, наданого позивачем, сума погашеного боргу згідно виписки по надходженням по картці/рахунку [NUMBER] ( [NUMBER] ) і додатковим рахункам договору SAMDN55000024491729 ВІД 13.11.2018 за період 31.12.2017-08.09.2020 складає 15696,02 грн., тобто сума боргу перед АТ КБ «Приватбанк» у розмірі 15196,86 грн. не відповідає сумі, зазначеній в судовому рішенні. Із змісту статті 509 ЦК України, що встановлює поняття та підстави виникнення зобов`язання, випливає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків в силу ст. 11 ЦК України є, зокрема, договори та інші правочини. Сторони в справі пов`язували правовідносини, що виникають з зобов`язань за договором позики, за яким одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (ст. 1046 ЦК України). Загальні умови виконання зобов`язання встановлені статтею 526 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно до вимог договору та цивільного законодавства. В силу ст. 625 ЦК України, якою внормовано відповідальність за порушення грошового зобов`язання, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Вирішуючи вимоги про притягнення відповідача до відповідальності, встановленої статтею 625 ЦК України, суд не знаходить підстави для їх задоволення. Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Ці підстави зазначені у статтях 599, 600, 604-609 ЦК, відповідно до яких зобов`язання припиняється: 1) виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК). Належним є виконання зобов`язання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання; 2) за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо). Розмір, строки й порядок передання відступного встановлюються сторонами (ст. 600 ЦК); 3) зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги (ст. 601 ЦК); 4) за домовленістю сторін (ст. 604 ЦК); 5) внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора (ст. 605 ЦК); 6) поєднанням боржника і кредитора в одній особі (ст. 606 ЦК); 7) неможливістю його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає (ст. 607 ЦК); 8) смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою (ч. 1 ст. 608 ЦК); 9) смертю кредитора, якщо воно є нерозривно пов`язаним з особою кредитора (ч. 2 ст. 608 ЦК); 10) ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю (ст. 609 ЦК). Означений перелік підстав для припинення зобов`язання є вичерпним і до нього не відноситься такої підстави, як ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора. Суд погоджується з тим ,що , що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК. Наведені міркування містить Аналіз практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві Верховного Суду України від 10.10.2014 року, в якому зауважено, що правильною є позиція судів, які здійснюють нарахування коштів відповідно до ст. 625 ЦК незалежно від ухвалення рішення суду про присудження суми боргу, відкриття виконавчого провадження чи його зупинення. Ця правова позиція підтверджена і судовою практикою Верховного Суду України (Постанова Верховного Суду України від 20 грудня 2010 р. у справі № 3-57гс10, від 4 липня 2011 р. у справі № 3-65гс11, від 12 вересня 2011 р. у справі № 3-73гс11, від 24 жовтня 2011 р. у справі № 3-89гс11, від 14 листопада 2011 р. у справі № 3-116гс11, від 23 січня 2012 р. у справі № 3-142гс11). Припинення нарахування цієї відповідальності було б правомірним з моменту фактичного виконання рішення суду, коли є підстави констатувати припинення зобов`язання у зв`язку з його виконанням проведеним належним чином, проте рішення суду не виконане, що означає продовження існування грошового зобов`язання. Проте суду не надано переконливих доказів які б свідчили, що розмір заборгованості за договором становить 15196,86 грн. з якої розраховувались інфляційні витрати . В силу ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, передбачених ст. 82 цього Кодексу. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до переконання, відмовити Акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» у позові до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки в судовому засіданні не доведено, що сума боргу станом на 30.04.2020 року становить 19486,23 грн. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволеним вимогам. Враховуючи те, в позові відмовлено то судовий збір покладається позивача.

Outcome: dismissed