Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту посилаючись на те, що [INFO] року помер батько позивача -[PERSON], після смерті якого залишилась спадщину, яку позивач прийняла, звернувшись в шестимісячний термін з дня її відкриття до Вишгородської районної державної нотаріальної контори з заявою про її прийняття. Спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON] складається з двокімнатної квартири [ADDRESS]. Однак, згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, постановою виконавчої служби Вишгородського РУЮ від 22 лютого 2004 року на належну спадкодавцю квартиру накладено арешт. Дана підстава стала причиною для відмови позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Інформація щодо підстави накладення арешту на майно [PERSON] відсутня. Враховуючи наведене, позивач просить звільнити з-під арешту нерухоме майно належне [PERSON], а саме: квартиру [ADDRESS], загальною площею 51,9 кв. м., житловою площею - 29,3 кв. м., який накладено постановою виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції від 25 лютого 2004 року. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву в якій просить розглянути справу без його участі. При розгляді позовної заяви покладається на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного. [INFO] року помер батько позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 147. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме: квартира [ADDRESS]. Постановою державного нотаріуса Вишгородської районної державної нотаріальної контори Київської області Пушня М.О., позивач отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS], після померлого [INFO] року [PERSON], оскільки з даних інформаційної довідки з ДРРП на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єкту нерухомого майна щодо суб'єкта від 14 грудня 2015 року вбачається арешт на невизначене майно, все майно на підставі постанови від 25 лютого 2004 року виконавчою службою Вишгородського району Київської області. Відповідно до свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 04 травня 2005 року серії [NUMBER], посвідченого державним нотаріусом Вишгородської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 3389, на підставі заповіту, [PERSON] являється власником 1/2 частин квартири № 94, що находиться за адресою: [ADDRESS]. Згідно договору дарування від 04 травня 2005 року серії [NUMBER], посвідченого державним нотаріусом Вишгородської районної державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] передала у власність [PERSON] ? частину квартири [ADDRESS] Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії [NUMBER], [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Згідно відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, 25 лютого 2004 року постановою відділу державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції у Київській області на все майно [PERSON] накладено арешт. Як вбачається з листа відділу державної виконавчої служби Вишгородського РУЮ в Київській області № 3246 від 28 березня 2016 року, на майно [PERSON] постановою Виконавчої служби Вишгородського РУЮ від 25 лютого 2004 року зареєстровано обтяження 23 вересня 2004 року за № 1326438. Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень діє з 2006 року, а арешт накладений в 2004 році, архівні документи зберігаються три роки, тобто всі архівні справи до 2013 року знищені. Встановити згідно якого виконавчого документа було винесено постанову про арешт майна боржника неможливо. Частиною 1 статті 6 ЗУ «Про виконавче провадження» регламентовано, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. В силу частин 1, 2, 3 ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Таким чином, арешт нерухомого майна, а саме: квартири [ADDRESS], є таким, що порушує права позивача у прийнятті спадкового майна за законом, тому суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтовані, такі, що доведені позивачем в судовому засіданні і підлягають задоволенню. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved