Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання зареєстрованого з відповідачем 21 листопада 2015 р. шлюбу, від якого вони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося через різні погляди на сімейне життя, втрати почуття поваги та любові один до одного, відсутності взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Шлюбні відносини між ними припинені з часу подання вказаного позову, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливими, просив розірвати шлюб. До початку судового засідання позивач подав письмову заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутністю та розірвати шлюб. На позовних вимогах наполягає. Позивач не заперечує проти проживання дитини з матір`ю, утримання дочки забезпечує добровільно, спору про майно подружжя не має, проти надання судом строку для примирення позивач категорично заперечує. Відповідачка до початку судового засідання подала письмову заяву, в якій просила вищевказану справу розглянути за її відсутності, з позовними вимогами позивача згодна у повному обсязі. Проти надання строку для примирення категорично заперечує. Просила повернути їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Згідно із ч.4 ст.206 ЦПК України (2017 р.) у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності із вимогами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21 листопада 2015 року Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 3178, що підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . Від подружніх відносин сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами припинені з часу подання позовної заяви через відсутність взаєморозуміння, втрати почуття любові і поваги один до одного. Спору про місце проживання малолітньої дитини сторін у справі на час розгляду справи не має, діти мешкають з матір`ю. Спору про розподіл майна між сторонами на момент розгляду справи не має. Надання строку на примирення суд вважає недоцільним, тому що шлюбні відносини між сторонами припинені певний час, сторони проживають окремо один від одного, не виявили бажання на примирення. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Приписами ч. 1 ст. 24 СК України встановлено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Надання строку на примирення суд вважає недоцільним, тому що шлюбні відносини між сторонами припинені вже тривалий час, обидва подружжя просять розірвати шлюб та про надання строку на примирення суду не заявили. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і не відповідає інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і тому може бути розірваним. Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, суд, оцінивши докази в їх сукупності, вважає за необхідне задовольнити позов, розірвавши шлюб між сторонами по справі. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. В зв`язку з чим, суд вважає необхідним відновити позивачу, яка висловила свій намір на повернення прізвища в позовній заяві, дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Згідно ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили підлягає направленню до Подільського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб від 21.11.2015 року № 3178, складеному Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві. На підставі викладеного,

Outcome: approved