Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про звільнення з-під арешту належної йому та [PERSON] квартири № 70 в житлового будинку № 13 по вул. Карпенка Карого в м. Запоріжжі. В заяві зазначив, що йому та його сину [PERSON] належить в рівних частинах кожному право власності на квартиру № 70 в житловому будинку № 13 по вул. Карпенка Карого в м. Запоріжжі на підставі договору міни від 25 грудня 1995 року, посвідченому приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 3215 та зареєстрованим у товаристві з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» у реєстровій книзі № 261 за реєстровим № 37474 від 07.02.1996 року. При зверненні до нотаріальної контори з метою оформлення заповіту на належну частину квартири, позивачу було відмовлено, оскільки зясувалось, що зазначена квартира перебуває під арештом, зареєстрованим Запорізьким обласним державним нотаріальним архівом 22 червня 2005 року на підставі постанови Шевченківського відділу державної виконавчої служби АА 423097 від 16.07.2003 року та зареєстрованим 23 червня 2005 року на підставі постанови Шевченківського відділу державної виконавчої служби 205/8 від 16.02.2004 року. У видачі будь-яких документів, що підтверджують правомірність накладення арешту на майно, позивачу було відмовлено. Звернення до Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, позитивних наслідків не дали, оскільки виконавче провадження було закрите та здане в архів, а архів виконавчих проваджень на теперішній час знищений у зв'язку з закінченням трирічного строку зберігання. У звязку з викладеним позивач просить звільнити майно, право власності на частку в якому належить йому, з-під арешту. В судове засідання позивач та його представник не зявилися, надавши письмове звернення, яке містить прохання про задоволення позову та розгляд справи у їхню відсутність, а також згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Зазначені обставини в силу ст. ст. 158, 169 ЦПК України є підставою для вирішення справи без участі сторін і їхніх представників. Представник відповідача суду заперечень не надав, до суду не зявився, про день і час слухання справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача, висловленої в його письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи і третя особа - фізична особа, належним чином повідомлені про час та місце вирішення справи, до суду не зявилися, повідомлення про згоду на участь у справі не надали, що в силу ст. 36 ЦПК України є підставою для проведення судового розгляду без їхньої участі. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, з наступних міркувань. Судом встановлено, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна за реєстраційними номерами 2110085 та 2110097 від 22.06.2005 року та за номером 2116392 від 23.06.2005 року Запорізьким обласним державним нотаріальним архівом зареєстрований арешт на квартиру [ADDRESS] на підставі постанов Шевченківського відділу державної виконавчої служби АА 423097 від 16.07.2003 року та 205/8 від 16.02.2004 року (а. с. 9). Відомості про це внесені до Реєстру П'ятої Запорізької державної нотаріальної контори для реєстрації заборони відчуження жилих будинків, квартир та іншого нерухомого майна та арештів, накладених судовими та слідчими органами державної виконавчої служби за 2003 рік та 2004 рік (а. с. 40). Постанови Шевченківського відділу державної виконавчої служби, на підставі яких було накладено арешт, в Шевченківському відділі державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області не збереглись, оскільки виконавче провадження було закрите та здане в архів, а архів виконавчих проваджень на теперішній час знищений у зв'язку з закінченням трирічного строку зберігання. Згідно із ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні, а із змісту ст. 391 ЦК України випливає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права володіння та розпорядження своїм майном. Оскільки на теперішній час виконавче провадження, при виконанні якого було накладено арешт, закрите, разом з тим наявність арешту позбавляє позивача права на оформлення заповіту, суд знаходить підстави для захисту права позивача в обраний ним спосіб та звільнення з-під арешту його майна. Крім описаних міркувань, суд враховує і ту обставину, що позивачеві належить право власності на 1/2 частину квартири, підданої арешту, що підкріплює переконання суду в необхідності задоволення позову і застосування судового захисту права позивача як власника на вільне розпорядження своїм майном. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved