Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі, суми за час затримки розрахунку. У своєму позові позивач вказав, що вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем по справі - ЗДП «Кремнійполімер» з 17.02.2014 року. 01.10.2014 року вона звільнилася з підприємства за власним бажанням згідно з наказом про звільнення. В день звільнення відповідач повинен був видати йому трудову книжку та провести повний розрахунок, але відповідач відмовив у видачі грошових коштів. Заборгованість із заробітної плати складає 7 223,94 грн. Однак, протягом листопада позивач отримала 389,79 грн. На час подання позову заборгованість по заробітній платі складає 6 834,15 грн. До теперішнього часу остаточний розрахунок з позивачем не проведено. Позивач вважає, що крім заборгованості по заробітній платі відповідач повинен сплатити їй заробіток за весь час затримки виплати розрахункових при звільненні із розрахунку, тобто з 13.03.2014 року по 15.12.2014 року за 30 днів, із слідуючого розрахунку: середньоденна заробітна плата складає 159,49 грн. помножити на 30 днів буде складати 4784,70 грн. На теперішній час з позивачем не проведено остаточного розрахунку. У судовому засіданні позивач свій позов підтримала і просить його задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнала частково і суду пояснила, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Перебіг тримісячного строку розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався. Дослідивши докази по справі, вислухав пояснення позивача, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Із трудової книжки [PERSON] вбачається, що він 01.10.2014 року була звільнена за ст.38 КЗпП України. Із довідки від 16.10.2014 року, виданої ЗДП «Кремнійполімер», вбачається, що заборгованість по заробітній платі [PERSON] складає - 7 223,94 грн. Із довідки № 311 від 16.10.2014 р., виданої ЗДП «Кремнійполімер», вбачається, що середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 159,49 грн. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадяться в день звільнення. Відповідно до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст..116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно з ч.1 ст. 233 КЗпПУ працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Згідно з рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень ст..233 КЗпПУ у взаємозв'язку з положеннями ст..ст.117, 237-1 цього кодексу від 22.02.2012 року №с4-рп/2012 для звернення до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався. Станом на 12.11.2014 року відповідач по справі не провів повного розрахунку з [PERSON], тобто фактично не розрахувався з останньою. Тому, позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення суми за час затримки розрахунку необґрунтовані і задоволенню не підлягають. Із позову [PERSON] вбачається, що її було звільнено у жовтні 2014 року, а до суду вона звернулася в листопаді 2014 року. На час розгляду справи заборгованість [PERSON] повністю не виплачена, тобто затримка розрахунку триває. Таким чином, у судовому засіданні позов [PERSON] знайшов частково свої докази і обґрунтування і тому підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial