Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення з них в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором. У обґрунтування позовних вимог зазначивши, що між АТ «ПроКредит Банк» та [PERSON] 09.08.2012 р. було укладено кредитний договір №402.43211, відповідно до позивач зобов`язався надати останньому грошові кошти в сумі 30 000,00 грн. терміном на 24 місяці зі сплатою 36% річних відповідно Графіку. Відповідачем [PERSON] умови кредитного договору порушуються, у зв'язку із чим утворилась заборгованість. З метою забезпечення повернення кредиту, 09.08.2012 року між банком та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки №121201-ДПЗ, згідно до якого [PERSON] взяла на себе зобов'язання перед банком відповідати в повному обсязі по зобов'язанням відповідача [PERSON] Станом на 08.10.2013 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором складає 32 494,47 грн., з яких: 25889,22 грн. - заборгованість за капіталом кредиту; 1700,20 грн. - проценти по графіку; 272,67 грн. - проценти за фактичне (неправомірне) користування простроченим капіталом; 4 632,38 грн. - пеня. На адреси відповідачів було надіслано вимоги про дострокове погашення кредиту, але на теперішній час жодних заходів щодо добровільного погашення кредиту ними не вжито. Тому позивач був вимушений звернутися до суду з даним позовом. Просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь ПАТ «ПроКредит Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 32 494,47 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 324,94 грн. В судове засідання представник позивача за дорученням, [PERSON], не з'явилась, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, при цьому позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити в повному обсязі, також не заперечувала проти ухвалення рішення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, надала до суду заяви, в яких просили розглянути справу у їх відсутність, при цьому позовні вимоги визнали у повному обсязі та не заперечували проти ухвалення рішення. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи та виходячи з встановлених обставин по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 509, 1054 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов`язується вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У судовому засіданні встановлено, що згідно кредитного договору № 402.43211 від 09 серпня 2012 року (а.с.5-6) позивачем відповідачу [PERSON] були надані кредитні кошти у розмірі 30 000,00 грн. із сплатою відсотків за користування кредитом з розрахунку 36% річних шляхом зарахування кредитних коштів на рахунок позичальника [NUMBER]. Згідно п. 1.2 договору кредит надається терміном на 24 місяці від дати видачі кредиту включно, тобто, до 09.08.2014 р. Згідно п.1.3 договору проценти за користування кредитом обчислюються від суми кредиту, яка не є повернутою кредитору, за кожен календарний день користування кредитом до моменту його повного погашення та нараховуються щодо чергових платежів у строки, що зазначені в Графіку як дні платежу. Пунктом п.2.2, 2.3 визначено, що погашення кредиту здійснюється періодичними платежами, сума і строк сплати яких визначені Графіком. Погашення усіх грошових зобов`язань позичальника за цим Договором здійснюється шляхом зарахування коштів на визначені Кредитором рахунки у встановленій цим договором черговості. Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Однак, всупереч умовам кредитного договору та вимогам чинного законодавства України, відповідач [PERSON] не сплатив щомісячні платежі на повернення кредиту, у строк, встановлений п.1.2, 1.3 кредитного договору. Відповідно до п.3.6 договору передбачено, що при простроченні погашення грошових зобов`язань за кредитним договором тривалістю більше ніж 40 календарних днів позичальник зобов`язаний повністю достроково погасити кредит не пізніш, ніж через 3 банківські дні з моменту настання сорокового дня прострочення незалежно від того, чи кредитор пред`явив вимогу, якщо інше не буде погоджено з кредитором. Крім того, пунктом 5.4 Кредитного договору встановлено, що у випадку прострочення встановлених цим договором строків погашення грошових зобов`язань позичальник сплачує кредитору штрафну пеню у розмірі 0,5% від суми непогашеної заборгованості, але не менше, ніж 15,00 грн. в еквіваленті валюти кредиту за кожний календарний день прострочення, включаючи день повного погашення заборгованості. Так, згідно розрахунку заборгованості наданого позивачем, сума заборгованості відповідача [PERSON] за кредитним договором №402.43211 від 09 серпня 2012 року станом на 08.10.2013 року складає 32 494,47 грн., з яких: 25889,22 грн. - заборгованість за капіталом кредиту; 1700,20 грн. - проценти по графіку; 272,67 грн. - проценти за фактичне (неправомірне) користування простроченим капіталом; 4 632,38 грн. - пеня, відповідно до розрахунку, наданого позивачем (а.с. 9-11). Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів, що залишилися за договором. З метою забезпечення повернення кредиту, 09.08.2012 року між банком та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки №121201-ДПЗ, згідно до якого [PERSON] взяла на себе зобов'язання перед банком відповідати в повному обсязі по зобов'язанням відповідача [PERSON] (а.с. 12-13). Відповідно до ч.1,3 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні божники. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно. На адреси відповідачів було надіслано вимоги про дострокове погашення кредиту (а.с. 14-17), але на теперішній час жодних заходів щодо добровільного погашення кредиту ними не вжито. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку на користь ПАТ «ПроКредит Банк» заборгованість за кредитним договором №402.43211 від 09 серпня 2012 року в розмірі 32 494,47 гривень. Крім того, згідно ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача витрати по оплаті судового збору в сумі 324,94 грн., оскільки з причини невиконання відповідачами взятих на себе обов'язків, позивач змушений був звернутися до суду з позовом. Всього з відповідачів підлягає стягненню 32 819,41 грн. На підставі ст. ст. 509, 526, 527, 530, 554, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved