Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розділ спільного майна подружжя. Позов обґрунтовує тим, що з 05.03.2005 року по 11.07.2011 року він перебував з відповідачкою в юридичному шлюбі. За період спільного життя з відповідачкою ними була придбана трикімнатна квартира [ADDRESS]. Також у 2009 року був придбаний автомобіль марки Chevrolet aveo 3 HL, 2005 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Крім того за час спільного життя ними також було придбано майно, а саме: холодильник Samsung, пральна машина LG Intel, м'який кухонний куток, мікрохвильова піч Samsung, вбудована кухня з витяжкою та мийкою, м'який куток розкладний, польська стінка, кондиціонер Demir Dokum, килим під плінтус, килимне покриття під плінтус, шаф - купе, дерев'яна арка, водонагрівальний бак на 80 л, ліжко, ортопедичний матрац у кількості 2 шт, кондиціонер Beko BXA, телефонна система Panasonic DECT PLUS. Відповідачка не бажає добровільно розділити нажите нами майно. Просить суд винести рішення, яким визнати за [PERSON] права власності на автомобіль марки Chevrolet aveo 3 HL, 2005 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], визнати за [PERSON] право власності на холодильник Samsung, пральну машину LG Intel, м'який кухонний куток, мікрохвильову піч Samsung, вбудовану кухню з витяжкою та мийкою, м'який куток розкладний, польську стінку, кондиціонер Demir Dokum, килим під плінтус, килимне покриття під плінтус, шафу - купе, дерев'яну арку, водонагрівальний бак на 80 л, ліжко, ортопедичний матрац у кількості 2 шт, кондиціонер Beko BXA, телефонну систему Panasonic DECT PLUS, визнати право власності по ? частки квартири [ADDRESS] за [PERSON] та [PERSON]Судові витрати стягнути на користь позивача. У подальшому позовні вимоги за заявою позивача в частині визнання за [PERSON] права власності на автомобіль марки Chevrolet aveo 3 HL, 2005 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], визнання за [PERSON] право власності на холодильник Samsung, пральну машину LG Intel, м'який кухонний куток, мікрохвильову піч Samsung, вбудовану кухню з витяжкою та мийкою, м'який куток розкладний, польську стінку, кондиціонер Demir Dokum, килим під плінтус, килимне покриття під плінтус, шафу - купе, дерев'яну арку, водонагрівальний бак на 80 л, ліжко, ортопедичний матрац у кількості 2 шт, кондиціонер Beko BXA, телефонну систему Panasonic DECT PLUS - ухвалою суду залишені без розгляду. У судовому засіданні позивач позовні вимоги про визнання спільною сумісною власністю трьохкімнатної квартири [ADDRESS] та визнання за кожним по ? частки квартири підтримав та суду пояснив, що за період шлюбу ними була придбана трикімнатна квартира по договору купівлі - продажу, згідно якого відповідачка придбала спірну квартиру. Він працював не офіційно та отримував кошти. Шлюб між сторонами розірваний. До шлюбу він працював у м. Києві та потім разом з відповідачкою їздив до м. Києва за його грошовими коштами. Відповідачка дійсно отримувала кредит на квартиру, однак погашав кредитні кошти він та він був поручителем по даному кредиту. Кредит погашений на даний час. Просить позовні вимоги задовольнити. Представник позивача - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала аналогічні пояснення та суду пояснила, що доказів того, що квартира [ADDRESS] була придбана за кошти батьків відповідача суду не надано. Квартира придбана у період шлюбу, а тому є спільною сумісною власністю подружжя, тому вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню та просить суд їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, але за участю її представника . Представник відповідачки [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав та суду пояснив, що позивач за весь час шлюбу працював лише близько року ремонтником мобільних телефонів. Квартира, яку позивач вважає спільною з відповідачкою власністю, придбана за гроші батьків відповідачки. Батько відповідачки [PERSON] продав свою власну квартиру та віддав кошти своїй дочці для того, щоб донька добавила їх до грошей, отриманих у кредит у банку та придбала спірну квартиру, відремонтувала її та придбала меблі та всю побутову техніку в квартиру. Кредит допомагали сплачувати батьки відповідачки. Лише у 2008 році позивач став приватним підприємцем, однак гроші у родину не надавав. Позивач самостійно із квартири вивіз деякі речі, які були придбані у шлюбі. Позивач має заборгованість по сплаті аліментів на дітей. Тому вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона давно знає батьків відповідачки, вони дружать сім'ями. Їй відомо, що у [PERSON] - батька відповідачки, у 2002 році померла мати та залишилася спадщина, а саме: квартира по [ADDRESS], в якій проживала відповідачка по справі. Після шлюбу з позивачем, сторони по справі спочатку проживала у квартирі [ADDRESS], номер будинку вона не пам'ятає. Потім [PERSON] продав зазначену квартиру за 72 000 грн. Сума їй відома зі слів батьків відповідачки. Та сторони по справі купили квартиру по Бульвару Краматорському. [PERSON] отримувала у банку кредитні кошти під залог квартири, у квартирі робили ремонт. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є тіткою [PERSON] Їй відома, що [PERSON] належала двокімнатна квартира по [ADDRESS], в якій спочатку після одруження проживали сторони по справі. Після народження сина, квартира [PERSON] була продана, був взятий кредит у сумі 25 000 грн. та у 2006 році була придбана квартира трьохкімнатна, яка оформлена була на відповідачку. Позивач в той час не працював. Зі слів сестри - матері відповідачки, їй відомо, що спірну квартиру сплачувала її сестра. Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення сторін, свідків, проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 68 ч. 1 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Згідно ст. 69 ч. 1 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст. 70 ч. 1 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Судом встановлено, що позивач та відповідачка перебували у зареєстрованому шлюбі з 05.03.2005 року по 11.07.2011 року. Рішенням Краматорського міського суду від 11.07.2011 року, яке набрало законної сили 22.07.2011 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 5 - 6). Від цього шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - сина, [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 13-14). 20 березня 2006 року між відповідачкою [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого [PERSON], [PERSON], [PERSON] продали, а [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] за 32825 грн., з яких 7 825 грн. були сплачені покупцем продавцям до підписання цього договору, а решту суми 25 000 грн. покупець [PERSON] зобов'язалась сплатити продавцям до 21.03.2006 року. (а.с. 28). 20 березня 2006 року відповідачка [PERSON] уклала з Акціонерним комерційним банком «Райффайзенанк Україна» кредитний договір на суму 25 000 грн. на купівлю нерухомого майна, а саме: квартири [ADDRESS] (а.с. 30). Згідно довідки БТІ м. Краматорська право власності на квартиру [ADDRESS] було зареєстровано в КП БТІ 25.04.2006 року за реєстр. № 4521 - П за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченому 20.03.2006 року (реєстр. № 1308) приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу (а.с. 47). Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, у тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, за загальним правилом майно, придбане подружжям у кредит, є спільною власністю чоловіка та дружини. Також ст. 70 СК України передбачено, що в разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 65 СК України, договір укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Це означає, що дружина та чоловік незалежно від припинення шлюбу мають рівні права та обов'язки щодо спільно нажитого у шлюбі майна, оскільки розірвання шлюбу не звільняє подружжя від зобов'язань за кредитом. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пп. 23, 24 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України). Таким чином, у результаті придбання подружжям квартири в кредит боргові зобов'язання перед позикодавцем несуть як чоловік, так і дружина, а не тільки той із подружжя, хто підписав кредитний договір. Згідно договору купівлі - продажу квартири з розстрочкою платежу від 03.03.2006 року [PERSON] продав [PERSON] квартиру [ADDRESS] (а.с. 29) Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Суд не приймає посилання представника відповідачки на те, що квартира була придбана відповідачкою за її особисті кошти, оскільки у судовому засіданні не доведено це належними та допустимими доказами. Суд також не бере до уваги посилання представника відповідача на те, що батько відповідачки продав належну йому квартиру та отримані гроші від продажу квартири відповідачка витратила на придбання спірної квартири, оскільки відповідачем не надано суду доказів, що вона отримала грошові кошти від продажу квартири її батька та вони були витрачені на придбання спірної квартиру, а позивач цей факт заперечує. Даний факт не знайшов свого підтвердження належними та допустимими доказами у судовому засіданні та спростовується матеріалами справи. Той факт, що позивач не отримував постійний дохід, оскільки працював лише тоді, коли знаходив роботу, не позбавляє його права власності на спірну квартиру, оскільки у судовому засіданні встановлено та підтверджено поясненнями сторін та свідків, що сторони мешкали разом, всі гроші, які мали останні від заробітків, допомога батьків тощо, шли в сім'ю та спільно ними використовувалися. Сторони у судовому засіданні не заперечували, що спірна квартира була придбана під час шлюбу сторонами по справі. Будь - яких інших доказів стосовно придбання нерухомого майна суду не надано. Відповідно до положень ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружи та чоловіка є рівними. Також, відповідно до ч. 2, 3 ст. 70 СК України суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищів чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї; або за умови, що розмір аліментів, які одержують (син, дочка), недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Представником відповідача не надано суду належних та допустимих доказів, які б могли достовірно підтверджувати вищевказані обставини, а тому суд критично оцінює доводи представника відповідача про відступлення від рівності часток. Відповідно до ст. 60 СК України суд вважає квартиру [ADDRESS] спільним сумісним майном подружжя, оскільки останнє набуто за час шлюбу сторін. З огляду на вказане, виходячи з рівності часток при поділі спільного сумісного майна подружжя згідно ст. 70 СК України, за [PERSON] та [PERSON] слід визнати право власності за кожним на 1/2 частку вищенаведеної квартири. На підставі викладеного,

Outcome: approved