Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 24 березня 2008 року між позивачем та укладено кредитний договір № 003-03064-240308, на підставі якого банк надав позичальнику кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 30000,00 гривень, шляхом відкриття кредитної лінії. Позивач відкрив картковий рахунок відповідачу в національній валюті та видав платіжну картку, зобовязавшись здійснювати її обслуговування на умовах, викладених в Правилах здійснення операцій за картковими рахунками. Відповідач, в свою чергу, зобовязався здійснювати своєчасне повернення кредиту, сплачувати нараховані відсотки, та виконувати всі свої зобовязання у повному обсязі у строки, передбачені вищезазначеним договором. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши позивачу кредитні кошти, однак останній порушив умови кредитного договору в частині своєчасної сплати кредиту, відсотків по ньому та пені у встановленні договором терміни, у звязку з цим станом на 10 березня 2015 року сума заборгованості Відповідача складає 3258,50 гривень. У судове засідання представник позивача не з'явився, згідно позовної заяви позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав. Згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача, який в наданій заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що 24 березня 2008 року між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем укладено кредитний договір № 003-03064-240308, на підставі якого банк надав позичальнику кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 30000,00 гривень, шляхом відкриття відновлюваної кредитної лінії. Позивач відкрив картковий рахунок відповідачу в національній валюті та видав платіжну картку, зобовязавшись здійснювати її обслуговування на умовах, викладених в Правилах здійснення операцій за картковими рахунками. З огляду на викладене вбачається, що між сторонами склались правовідносини передбачені главою 71 ЦК України. Відповідно до п. 1.5 кредитного Договору кредитні кошти та власні кошти Держателя використовуються для розрахунків за товари чи послуги, які придбані Держателем у субєктів господарювання, зняття готівки, виконання Держателем своїх зобовязань перед банком за Договором, та вчинення інших операцій, передбачених Договором. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України, - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як передбачено ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Отже, позичальник зобов'язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та вимог закону. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконує, допустив прострочення повернення, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем. Так, відповідно до розрахунку станом на 10 березня 2015 року сума боргу становить 3258,50 гривень, що складається з тіла кредиту. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, суд вбачає підстави для задоволення позову та присудження до стягнення заборгованості за договором на користь позивача з відповідача заборгованості за кредитним договором у зазначеному вище розмірі. Отже, враховуючі викладене, суд приходить до висновку, що позивачем при подачі позовної заяви до суду підтверджено позовні вимоги належними доказами, тому суд вважає, що на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором в розмірі 3258,50 гривень. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача вказана заборгованість на підставі ст. 1049 ЦК України, згідно якої позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що позивача звільнено від сплати судового збору, тому у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати в розмірі 243,60 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь державного бюджету.

Outcome: approved