Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 28.07.1990 року між ним та відповідачкою був укладений шлюб, зареєстрований Рихтицькою сільською радою Дрогобицького району Львівської області, актовий запис №19. Вказує на те, що спільне життя з відповідачкою не склалось. Фактичні спільні відносини між ними припинено, спільного господарства не ведуть. Діти у них дорослі. Шлюб носить лише формальний характер, подальше його збереження та примирення неможливе. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розірвати шлюб з відповідачкою. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Відтак справа підлягає розгляду в заочному порядку у відповідності до\~ст. 280 ЦПК України. У зв'язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України. Зясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 28 липня 1990 року, зареєстрований\~\~Рихтицькою сільською радою Дрогобицького району Львівській області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №19 (свідоцтво про шлюб серії ІІ-СГ №409303 а/с 6) Статтею 24 СК України\~закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності до\~ст.110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно п.10\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року проголошена\~Конституцією України\~охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відтак, аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, їхній шлюб існує формально, примирення між ними не можливе, подальше спільне життя подружжя і розірвання шлюбу бажають обоє, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому є всі підстави для розірвання шлюбу.

Outcome: approved