Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що сім`я розпалась і примирення неможливе. Посилається в заяві на те, що 22 грудня 1995 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, між ними був зареєстрований шлюб. Від даного шлюбу мають дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що з моменту реєстрації шлюбу проживала однією сім`єю до травня 2018 року, після чого проживання однією сім`єю було фактично припинено, хоч і проживали в одній квартирі. Під час спільного проживання систематично відбувались сварки, що в подальшому призвело до розпаду сім`ї. З березня 2019 року сторони проживають окремо, діти проживають разом з матір`ю, батько надає кошти на утримання дітей. Спільне господарство не ведуть, спір про поділ майна, що є спільною сумісною власністю відсутній. Зазначає, що подальше збереження шлюбу та примирення неможливе. На підставі вищевикладеного просив задовольнити позов. Позовна заява була зареєстрована в канцелярії суду 10 серпня 2021 року та відповідно до ст. 33 ЦПК України було визначено склад суду. Ухвалою суду від 13 серпня 2021 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи в судове засідання не викликались. 12 грудня 2021 року на адресу суду повернувся конверт із копією ухвали про відкриття провадження у справі з копією позовної заяви, який направлявся відповідачу. Відповідачу був наданий строк для надання відзиву. На день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористалася, відзив на позов не подала. Виходячи з цього, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в справі доказами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 22 грудня 1995 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, за актовим записом №1537. Від даного шлюбу мають дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Встановлено, що за час спільного проживання сторони не змогли створити міцної та дружньої сім`ї. Втрата почуття любові та поваги один до одного призвели до розпаду сім`ї. Сторони перестали підтримувати подружні стосунки, спільний побут не ведуть, проживають окремо. Шлюб існує формально. Спір про поділ майна, що є спільною сумісною власністю відсутній. Подальше примирення та збереження шлюбу неможливе. За визначенням ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. З цього законодавчо сформульованого поняття сім`ї випливає, що однією із ознак сім`ї є спільне проживання та спільний побут подружжя. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому,що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. З точки зору ст.24 СК України шлюб має ґрунтуватися на вільній згоді чоловіка та жінки. Зважаючи на принцип рівноправності чоловіка та жінки, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу. Виходячи з обставин, встановлених судом, умов проживання сторін та взаємовідносин в шлюбі, відсутність взаємної підтримки, як подружжя, категоричної позиції позивача з приводу розірвання шлюбу та його небажання продовжувати шлюб, виходячи з рівноправ`я шлюбного союзу, суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалася, поновлена бути не може, а тому суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача та розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 грн., сплачений позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved