Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. В судовому засіданні представник позивача Дементьєв Я.Т. позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, пояснивши, що відповідач є власником квартири [ADDRESS]. Позивач ТОВ «Рада» є житлово-експлуатаційною організацією, яка надає житлово-комунальні послуги мешканцям даного будинку. Відповідач, отримуючи житлово-комунальні послуги, не сплачує позивачу їх вартості, заборгувавши з 01.01.2013 року по 31.03.2015 року 7 756,95 грн., які просить стягнути у судовому порядку разом з 1 804 грн. 29 коп. суми індексу інфляції за вказаний період та 213 грн. 51 коп. вартості 3% річних від заборгованої суми. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, пояснивши, що 18.08.2003 року між позивачем та померлим чоловік відповідача [PERSON], який на той час був власником квартири, було укладено договір про управління будинком, надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території, надання комунальних послуг. Даний договір не відповідає вимогам ст.20-21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», поскільки позивач не є балансоутримувачем даного будинку, про що повідомив представник позивача, не є його управителем, тому і не мав права укладати договір з власником квартири про управління будинком. Крім того, згідно ч.2, ст.1031 ЦК України договори управління нерухомим майном підлягають нотаріальному посвідченню, (а до вступу в законну силу Закону України №1878-VI від 11.02.2010 року підлягали також і державній реєстрації). Даний договір складений у простій письмовій формі, тому в порядку ч.1, ст.220 ЦК України він є нікчемним. Також до заяви доданий розрахунок заборгованості не підписаний ні керівником ТОВ, ні його головним бухгалтером, не засвідчений печаткою позивача, а тільки за підписом представника позивача, який не має відношення до фінансово-господарської діяльності позивача. Таким чином, вказані докази не можуть бути допустимими. Крім того, в будинку [ADDRESS] було створене ОСББ «13-й квартал» і 13.01.2006 року було отримано свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи серія АОО №125596. Протоколом загальних зборів членів ОСББ «13-й квартал» №2/2014 від 16.10.2014 року було вирішено прийняти даний будинок на баланс ОСББ та відмовитись від послуг ТОВ «Рада» з 1.11.2014 року по наданню житлово-комунальних послуг і уповноваження ОСББ на управління будинком з 1.11.2014 року. Про прийняте рішення було повідомлено позивача. А ОСББ «13-й квартал», уклавши відповідні договори з належними організаціями, здійснює з 1.11.2014 року надання відповідачу житлово-комунальних послуг, при цьому остання сплатила їх вартість за вказаний позивачем період саме ОСББ. Тому підстав для задоволення позову не має. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів сторонами по справі встановив наступні факти та правовідносини. Будинок [ADDRESS] був прийнятий у експлуатацію посекційно 11.04.2013 року та 19.03.2014 року, що підтверджується актами приймання у експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта (а.с.119-122). За змістом даних актів ТОВ «Рада» було визнано експлуатаційною організацією. За змістом ч.4-5, ст.11 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі якщо у новозбудованому будинку власники квартир, приміщень протягом двох місяців після підписання акта державної приймальної комісії не створюють об'єднання і не приймають на баланс основні фонди, сільська, селищна, міська рада може своїм рішенням призначити балансоутримувача. Призначений балансоутримувач здійснює свої повноваження по забезпеченню управління будинком до прийняття будинку на баланс об'єднанням. Витрати на здійснення цих функцій управління розподіляються між власниками пропорційно площі приміщень, що перебувають у їх власності. Після прийняття вказаного будинку у експлуатацію ОСББ в ньому протягом двох місяців не було створене. Однак Київська міська рада своїм рішенням балансоутримувача не призначила. Як пояснив в судовому засіданні представник позивача ТОВ «Рада» не є баласноутримувачем будинку та його управителем, а є експлуатаційною організацією. У відповідності до ст.162 ЖК України плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Як зазначає п.5, ч.3, ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Як встановлено у судовому засіданні, відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], яку вона отримала у спадок від свого померлого чоловіка [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва на спадщину за законом від 11.03.2014 року, посвідченого державним нотаріусом Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори Браславською О.Г., та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 1.03.2014 року за № 4927228 (а.с.52-54). 15.08.2003 року ТОВ «Рада» та [PERSON] уклали між собою договір про управління будинком, надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території, надання комунальних послуг (а.с.7-11). Згідно п.5.10 та п. 5.11 договір укладається на 3 роки з моменту його підписання та вважається продовженим на наступний термін, якщо жодна із сторін в письмовій формі не заявить про його перегляд за один місяць до його закінчення. Як вбачається з відповіді забудовника ПрАТ «ПОЗНЯКИ-ЖИЛ-БУД» депутату Київської міської ради Ільїну Г.В. від 15.10.2014 року, ТОВ «Рада» не є балансоутримувачем та управителем будинку [ADDRESS], а здійснює його обслуговування на підставі договорів між власниками квартир та нежитлових приміщень. Відповідне рішення Київська міська рада про призначення балансоутримувача вказаного будинку не приймала (а.с.103-105). Також з відповіді заступника директора департаменту житлово-комунальної інфраструктури Київської міської державної адміністрації від 10.02.2015 року зазначено, що відповідно до роз'яснень Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 30.01.2012 року №7/10-1315, при прийнятті новозбудованих житлових будинків у експлуатацію, в разі якщо вони побудовані за кошти інвесторів та не належать до комунальної власності, окремо рішення міської ради щодо призначення балансоутримувача цих будинків не потрібно, поскільки п.11, ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено право сільських, селищних, міських рад приймати рішення про передачу іншим органам повноважень щодо утримання майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади. Таким чином, балансоутримувача житлового будинку [ADDRESS] визначають співвласники вказаного будинку. На виконання наказу Господарського суду м. Києва від 20.12.2006 року №3-370 житловий будинок [ADDRESS] згідно акту приймання-передачі від 27.09.2014 року прийнято на баланс ОСББ «13-й квартал». Своїм листом від 10.10.2014 року №56-00/7 ОСББ інформувало Київську міську державну адміністрацію, що балансоутримувачем будинку [ADDRESS] є ОСББ «13-й квартал». 13.01.2006 року Дарницькою районною у м. Києві державною адміністрацією було видано свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи ОСББ «13-й квартал» серія АОО №125596, номер запису про державну реєстрацію 1 065 102 0000 005450 (а.с.84). На день розгляду справи дане свідоцтво не скасоване, не визнано недійсним. Як вказує п.2 «Порядку передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11 жовтня 2002 року №1521, загальні збори об'єднання співвласників багатоквартирного будинку вирішують питання про: прийняття житлового комплексу на баланс об'єднання. Згідно протоколу №2/2014 загальних зборів об'єднання співвласників ОСББ «13-й квартал» від 16.10.2014 року було ухвалено: всі договори, угоди, договірні зобов'язання власників квартир в будинку №13 та ТОВ «Рада» вважати такими, що втратили чинність, кожен власник розриває договірні відносини з ТОВ «Рада», прийняти будинок №13 на баланс ОСББ «13-й квартал», визначити ОСББ балансоутримувачем та управителем будинку [ADDRESS], уповноважити правління ОСББ укласти договори з ПАТ «Київенерго» та ВАТ АК «Київводоканал» до 01.11.2014 року, про прийняті рішення повідомити ТОВ «Рада» (а.с.84-85). В подальшому такі договори були укладені ОСББ (а.с.88-101). Згідно актів виконаних робіт, підписаних ОСББ «13-й квартал» та [PERSON], остання підтвердила факт надання їй ОСББ житлово-комунальних послуг за період з 01.11.2014 року по 31.03.2015 року (а.с.110-115), за користування якими вона здійснила оплату на рахунок ОСББ. Заборгованість, яку мала відповідач з 01.01.2013 по 01.11.2014 року перед позивачем, також сплачено, що підтверджується копіями квитанцій (а.с.124-126). Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що поскільки ОСББ «13-й квартал» на законних підставах прийняло на баланс будинок [ADDRESS], уклало договори по наданню житлово-комунальних послуг власникам квартир цього будинку, включаючи і відповідача, і з 01.11.2014 року вони такі послуги отримують, при цьому відповідач за період з 01.11.2014 року по 31.03.2015 року повністю оплатила їх вартість, тому в задоволенні позову про стягнення з відповідача на користь позивача 7 756 грн. 95 коп. заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01.01.2013 року по 31.03.2015 року необхідно відмовити. У відповідності до ч.2, ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Поскільки суд відмовляє у задоволенні вимог позивача про стягнення вказаної заборгованості, тому і не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 1804 грн. 29 коп. інфляційної складової боргу, 213 грн. 51 коп. 3%-річних. Згідно ст.88 ЦПК України поскільки суд відмовляє у задоволенні позову в повному обсязі, тому і не підлягає стягненню 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: dismissed