Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання додаткового договору оренди землі недійсним. На підставу своїх вимог посилається на те, що 25.06.2010 між позивачкою та ТОВ «Айова» було укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, розміром 4,00 га, яка знаходиться в адміністративних межах Корсунської сільської ради Тальнівського району. Дана земельна ділянка з кадастровим номером 7124084400-01-000-0485 належить позивачці на праві приватної власності. Зазначений договір оренди зареєстровано у Тальнівському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Державному Комітеті України по земельних ресурсах», про що вчинено запис від 20.12.2010 за №0410079300055, таким чином термін дії договору по 20.12.2015. Позивачка вказує на те, що 01.10.2015 відповідно до вимог п. 8 вищевказаного договору звернулася до ТОВ «Айова» з відповідною заявою, в якій зазначила про відмову в поновленні договору оренди землі на новий строк та просила не проводити обробіток її земельної ділянки. Відповіді від ТОВ «Айова» позивачка не отримала, але дізналася про те, що між нею та ТОВ «Айова» 19 липня 2011 року був укладений додатковий договір №4 до договору оренди землі (до договору оренди земельної ділянки №б/н від 20.12.2010) і термін дії додаткового договору становить 4 роки, який обчислюється з моменту державної реєстрації даного додаткового договору. При детальному ознайомленні зі змістом договору позивачем було виявлено підробку підпису позивачки. 03.11.2015 з відповідною заявою про підробку підпису в додатковому договорі №4 від 19.07.2011 позивачка звернулася до Тальнівського ВП Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області. Даний факт було внесено до ЄРДР 03.11.2015 та відкрито кримінальне провадження №12015250240000501 за ч. 1 ст. 358 КК України в рамках якого проведено судову почеркознавчу експертизу. У висновку експерта №1/1075 від 24.11.2015 зазначено, що підпис в графі «Орендодавець» у додатковому договорі №4 від 19.07.2011 до договору оренди землі укладеного між ТОВ «Айова» і [PERSON] виконаний не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням будь-якого справжнього підпису [PERSON] Посилаючись на вищевказаний висновок експерта позивач просить суд визнати недійсним додатковий договір №4 до договору оренди землі (до договору оренди земельної ділянки №б/н від 20.12.2010) з кадастровим номером 7124084400-01-000-0485 та зобовязати Товариство з обмеженою відповідальністю «Айова» усунути перешкоди в користуванні даною земельною ділянкою. Також, стягнути з ТОВ «Айова» на користь позивачки понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на підстави, викладені в позовній заяві, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. До початку розгляду справи по суті подав письмове заперечення проти позову, яким просив відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що висновок експерта не може бути використаний в якості доказу підробки підпису позивача на додатковій угоді, оскільки є сумніви у правильності висновку експерта, повязані з його недостатньою обґрунтованістю через недостатню кількість зразків підпису для порівняння. Представник третьої особи - ТОВ «САТП-2304» в судовому засіданні позовні вимоги заперечив посилаючись на те, що висновок експертизи може бути доказом у справі лише тоді, коли експертиза здійснена на підставі ухвали суду відповідними судово-експертними установами. У разі коли висновок експертизи наданий стороною як додаток до позовної заяви, тобто проведений відповідною експертною установою за клопотанням сторони чи її представника, то такий висновок може розцінюватися лише як письмовий доказ, який підлягає дослідженню в судовому засіданні та відповідній оцінці. Представник третьої особи - відділ Держгеокадастру у Тальнівському районі до судового засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, тому на підставі статті 169 ЦПК України суд ухвалив про подальший розгляд справи у відсутність представника третьої особи. Свідок [PERSON] допитаний в судовому засіданні показав, що він на прохання позивачки передав в бухгалтерію ТОВ «Айова» лист про те, що позивачка не буде продовжувати з ТОВ «Айова» договір оренди землі. В бухгалтерії ТОВ «Айова» йому повідомили про те, що строк договору оренди землі не закінчився, тому що є додатковий договір оренди землі. Там же, йому передали додатковий договір оренди землі укладений між позивачкою та ТОВ «Айова». Він повідомив про це позивачку, передав їй додатковий договір та вона повідомила, що не підписувала даний договір. В подальшому позивачка звернулась до правоохоронних органів. Суд, заслухавши представників сторін, свідка, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Судом встановлено, що 25.06.2010 в с. Корсунка Тальнівського району Черкаської області між [PERSON] орендодавець та ТОВ «Айова» - орендар було укладено договір оренди землі №б/н, відповідно до якого в оренду передається земельна ділянка загальною площею 4,00 га розміщена в адміністративних межах Корсунської сільської ради Тальнівського району Черкаської області. Договір укладено на 5 років, починаючи з дати його державної реєстрації. Договір оренди землі зареєстрований у Тальнівському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Державному Комітеті України по земельних ресурсах», про що у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 20.12.2010 за №041079300055. Додатковий договір до договору оренди землі укладений 19.07.2011 в с.Корсунка Тальнівського району Черкаської області між [PERSON] орендодавець та ТОВ «Айова» - орендар відповідно до якого в оренду передається земельна ділянка площею 4,00 га, яка знаходиться в адміністративних межах Корсунської сільської ради Тальнівського району Черкаської області. Договір укладено на 4 роки. Даний додатковий договір зареєстрований про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 03.12.2012 за №712408444008312. Договір підписаний всіма сторонами, зокрема [PERSON] В судовому засіданні представник позивача пояснив, що [PERSON] зазначений договір не підписувала, про існування договору їй стало відомо 01.10.2015. З показів свідка [PERSON] вбачається, що позивачка не мала наміру продовжувати договір оренди землі з ТОВ «Айова», в звязку з чим на прохання позивачки він передав до бухгалтерії лист від неї про те, що вона не має наміру продовжувати договір оренди землі. Показами свідка встановлено, до додатковий договір оренди землі позивачка отримала через [PERSON], якому вручили даний договір в бухгалтерії ТОВ «Айова». Згідно з витягом з кримінального провадження №12015250240000501, за заявою [PERSON] було внесено до ЄРДР 03.11.2015 повідомлення про те, що невідомою особою на ТОВ «Айова» підписаний додатковий договір №4 від 19 липня 2011 року до договору оренди землі без її відома, а саме підробили її підпис. Вказаним діям невідомої особи надано правову кваліфікацію: ст. 358 ч. 1 КК України. Ухвалою Тальнівського районного суду Черкаської області від 09.06.2016 у даному кримінальному провадженні витребувано в Тальнівському ВП Звенигородського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області оригінал Висновку експерта №1/1075 від 24.11.2015 по кримінальному провадженню №12015250240000501 та безпосередньо досліджено в судовому засіданні 14.06.2016. Відповідно до оригіналу Висновка експерта №1/1075 від 24.11.2015, «підпис в графі «Орендодавець» у додатковому договорі №4 від 19 липня 2011 року до договору оренди землі укладеного між ТОВ «Айова» і [PERSON] [INFO], виконаний не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням будь-якого справжнього підпису гр. [PERSON]П.». Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Положеннями ст. 203 ЦК України передбачено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] не виявляла волі укладати додатковий договір від 19.07.2011 до договору оренди землі, договір не підписувала, що підтверджено висновком експерта №1/1075 від 24.11.2015 оригінал якого досліджено в судовому засіданні в порядку дослідження доказів, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача та визнання спірного договору недійсним. Водночас суд не може взяти до уваги пояснення представника третьої особи та заперечення відповідача про те, що висновок експерта проведений з порушенням Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998\~\~№53/5, оскільки експерт самостійно вирішує чи достатньо надано для експертизи зразків підпису. Крім того, досліджувані обєкти та зразки підписів були направлені до експертної установи в рамках кримінального провадження №12015250240000501. Суд, вирішуючи питання про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, яка є обєктом спірного договору, керується ч. 1 ст. 216 ЦК України відповідно до якої, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином. Враховуючи вищевикладене, дослідивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога щодо зобовязання Товариство з обмеженою відповідальністю «Айова» усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою площею 4,00 га, розташованої в адміністративних межах Корсунської сільської ради Черкаської області за кадастровим номером 7124084400-01-000-0485 шляхом повернення її [PERSON] за актом приймання-передачі, підлягає задоволенню, оскільки правочин на підставі якого ТОВ «Айова» одержало вищеназвану земельну ділянку визнано недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи наведене, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача понесені позивачем судові витрати, що підтверджуються квитанцією №16 від 14.01.2016 в сумі 487,20 грн., квитанцією №190 від 20.01.2016 в сумі 64 грн., разом 551,20 грн. (487,20+64). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved