Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності за спадщиною. З уточненої позовної заяви, вбачається, що на підставі ст. 1261 Цивільного кодексу України позивач визнаний державним нотаріусом Теплодарської міської державної нотаріальної контори Одеської області спадкоємцем за законом майна своєї матері [PERSON] - [INFO] , яка померла [INFO] . Її Останнє місце реєстрації за адресою: [ADDRESS] . В Теплодарській міській державній нотаріальній конторі Одеської області згідно заяви позивача від 03.10.2018 року заведена спадкова справа. Згідно наданого державним нотаріусом Теплодарської міської державної нотаріальної контори Одеської області роз`яснення законодавства про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину, щодо відкриття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину на об`єкт нерухомого майна - частки житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що в свідоцтві, яке підтверджує право власності на спадкове майно виданому 16 березня 1994 року Ізмаїльським міжрайонним об,єднанням «Зооветснаб» зареєстрованому Кілійським БТІ має місце дописка, яка на підставі ст. 47 Закону України «Про нотаріат» не дає можливості прийняти такий документ для вчинення нотаріальних дій, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначене нерухоме майно, що й змусило його згідно порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України, звернутися до суду за захистом його невизнаних прав на визнати право власності в порядку спадкування. Позивачем було надано заяву, відповідно до якої він просив розглянути справу без його участі та задовольнити позов. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, комунальне підприємство Кілійської районної ради «Районне бюро технічної інвентаризації» повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи відповідно до положень ст. ст. 128-130 ЦПК України, повторно в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання або проведення розгляду справи за його відсутності суду не надав. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, Теплодарська міська державна нотаріальна контора Одеської області повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи відповідно до положень ст. ст. 128-130 ЦПК України, повторно в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання або проведення розгляду справи за його відсутності суду не надав Представник відповідача - Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи відповідно до положень ст. ст. 128-130 ЦПК України, повторно в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання або проведення розгляду справи за його відсутності суду не надав. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про строк подання відзиву та не подав відзив, суд ухвалює заочне рішення по справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому ст. ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Сухо - Лиманською сільською радою Одеської області, запис акта про народження № 50 - рос. « [PERSON] » та « [PERSON] », є батьками: рос. « [PERSON] », [INFO] . Як вказано в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 8080, [PERSON] , померла [INFO] . Згідно довідки виконавчого комітету Кілійської міської ради № 1895 від 15.08.2018 р., на день смерті [PERSON] , яка померла [INFO] та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На день смерті разом з нею зареєстрованих осіб не було. З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 55921638 від 19.04.2019 р. сформованої Теплодарською міською державною нотаріальною конторою, вбачається, що після смерті [PERSON] , 03.10.2018 р. Теплодарською міською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа з номером у спадковому реєстрі 63086713 та номером у нотаріуса 106к/2018. Згідно свідоцтва на право особистої власності на будівлю № 222 від 16.03.1994 р. виданого виконавчим комітетом Кілійської міської Ради народних депутатів, Ізмаїльське міжрайонне об`єднання «Зооветснаб» посвідчило 33/100 частини будівлі [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] . Відповідно довідки КПКРР «РБТІ» № 793 від 30.10.2018 р. по 33/200 частин кожному житлового будинку в [ADDRESS] належать [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності видане Ізмаїльським міжрайонним об`єднанням «Зооветснаб» 16.03.1994 р. за № 222 та свідоцтва про право на спадщину видане Кілійською райдержнотконторою 15.11.1994 р. Відповідно до технічного паспорту, складеного 05.03.2012 р., житловий будинок по [ADDRESS] в цілому складається з: житлового будинку - літ. А загальною площею 292,6 кв.м., у тому числі: житловою площею - 92,1 кв.м., гаражу - літ. Б; вбиральні - літ. В, вбиральні - літ. Г, вбиральні - літ. Д, сараю - літ. Е, сараю - літ. Ж, надвірних споруд - № 1-8, І-ІІ. Згідно розпорядження виконавчого комітету Кілійської міської ради № 30/А-2016 від 03.02.2016 р. вулицю Пролетарська в м. Кілія перейменовано на вулицю Торгова без змін поштових номерів. Як вбачається з інформаційного листа від 27.04.2019 р. № 461/02-14, Теплодарська міська державна нотаріальна контора Одеської області на підставі звернення [PERSON] щодо оформлення спадщини, роз`яснила, що правовстановлюючий документ на власність має дописки, тому питання оформлення спадщини вирішується в судовому порядку. При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства: У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом також встановлено, що в зв`язку з тим, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, позбавлений можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, в зв`язку з чим його право на спадщину підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved