Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги мотивував тим, що він перебував з відповідачкою [PERSON] в шлюбі. Сімейне життя не склалось, рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу сторони стосунків не підтримують, припинили сімейно-шлюбні відносини і ведення спільного господарства, проживають окремо один від одного, спільна неповнолітня дитина проживає разом з відповідачкою і перебуває на її утриманні. З 2012 році позивач на підставі судового рішення сплачує відповідачці аліменти на утримання неповнолітньої дитини, у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Матеріальний стан позивача з часу винесення судового рішення про стягнення нього аліментів на користь відповідачки погіршився, тому позивач вимушений звернутись з даним позовом до суду для зменшення розміру аліментів, який визначений судовим рішенням і стягується з нього на користь відповідачки. Просить суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідачки [PERSON] на підставі рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 27 липня 2012 року на утримання неповнолітньої дитини, дочки [PERSON], [INFO]: з визначеного судовим рішенням розміру 1/3 частини до розміру 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно. Визнати виконавчий лист №2510/1240/2012 від 27 липня 2012 року виданий Корюківським районним судом Чернігівської області, таким, що не підлягає подальшому виконанню і відкликати його з [PERSON] районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області. Позивач належним чином оповіщений про час та місце розгляду справи, у підготовче засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує повністю, судові витрати просить залишити за ним. Відповідачка в підготовче засідання не з?явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала повністю. Судові витрати просила залишити за позивачем. Представник відповідача [PERSON] районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області належним чином оповіщений про час та місце розгляду справи, у підготовче засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, у прийнятті рішення покладається на розсуд суду. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого засідання. Відповідно до ч.ч. 3, 4\~ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями\~206,\~207\~цього\~Кодексу. Відповідно до частини 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], що підтверджується паспортом громадянина України МА484697 виданим 29 квітня 1998 року Недригайлівським РВ УМВС України в Сумській області. Позивач перебував з відповідачкою [PERSON] в шлюбі, зареєстрованому 09 квітня 2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану [PERSON] районного управління юстиції Чернігівської області, що підтверджується печаткою в його паспорті громадянина України. Від спільного подружнього життя з відповідачкою є неповнолітня дитина, дочка [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачкою [PERSON] не склалось, рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу сторони стосунків не підтримують, припинили сімейно-шлюбні відносини і ведення спільного господарства, проживають окремо один від одного, неповнолітня дитина проживає разом з відповідачкою і перебуває на її утриманні. У 2012 році відповідачка звернулась до суду з позовом про стягнення з позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 27 липня 2012 року позов відповідачки було задоволено, з [PERSON] на користь відповідачки, було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини, у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі вищезазначеного судового рішення суд видав 15 серпня 2012 року відповідачці виконавчий лист №2510/1240/2012 про стягнення з [PERSON] аліментів, який був наданий відповідачкою на виконання до [PERSON] районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, де йому нараховують аліменти, які він має сплачувати відповідачці на підставі судового рішення. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Після вступу в законну силу рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 27 липня 2012 року, яким був визначений розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь відповідачки на утримання неповнолітньої дитини, матеріальний стан позивача суттєво змінився, тому він вимушений звернутись з даним позовом до суду для зменшення розміру аліментів, який визначений судовим рішенням і стягується з нього на користь відповідачки. Для зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідачки на підставі судового рішення, є наступні обставини, які свідчать про зміну матеріального стану позивача. Так, коли судом вирішувались позовні вимоги відповідачки про стягнення з [PERSON] аліментів на користь відповідачки на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, він погодився на такий розмір, бо у відповідачки на той час була неповнолітня дитина від першого шлюбу, тому позивач вважав, що необхідно допомогти відповідачці утримувати не тільки їхню спільну дитину, а і її дитину від першого шлюбу. Зараз старша дитина відповідачки навчається, вже досягла 17-річного віку і може сама себе забезпечувати. Крім того, на час ухвалення судового рішення позивач працював (і зараз працює) на ПАТ «Словянські шпалери «КФТП» електрозварювальником, його заробітна плата з 2012 року по даний час не набагато збільшилась, але враховуючи суттєве знецінення національної валюти за вказаний період сьогоднішня заробітна плата в розмірі 5000-6000 грн. є суттєво меншою за купівельною спроможністю, ніж та, яку позивач отримував у 2012 році коли постановлено рішення про стягнення з нього аліментів на користь відповідачки. Нерухомого майна позивач у власності не має, зареєстрований він в квартирі матері відповідачки де раніше і проживав, зараз орендує житло, проживає в орендованому житловому будинку та платить орендну плату. Враховуючи заробіток позивача в розмірі 5000-6000 грн., відрахування з нього аліментів в розмірі 1500-1800 грн., сплату за оренду житла 2000 грн., із залишку суми заробітку позивачу на проживання залишається дуже мало. Заборгованості по аліментам позивач не має. Крім того, позивач добровільно додатково надає відповідачці допомогу на утримання їхньої дитини, купує дитині необхідні речі, сприяє оздоровленню дитини використовуючи путівки для відпочинку які надаються підприємством, де він працює. Таким чином, матеріальний стан позивача з часу винесення судового рішення про стягнення з нього аліментів на користь відповідачки змінився, що є підставою для зменшення розміру аліментів що стягуються з нього на користь відповідачки згідно судового рішення. Виходячи з вищенаведених обставин, суд вважає, що розмір аліментів, що стягуються з позивача на користь відповідачки на підставі судового рішення, необхідно зменшити з 1/3 частини до 1/4 частини. Відповідно до розяснень п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно положень ч. 1\~ст. 142 ЦПК України\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352,40 гривень. Решту сплаченого судового збору залишити за позивачем за його згодою.

Outcome: approved