Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на спадкове майно посилаючись на те, що 30 вересня 2008 року Управлінням земельних ресурсів у м. Чернівці на підставі рішення 21 сесії 5 скликання Чернівецької міської ради від 25 жовтня 2007 р. № 423 та рішення 29 сесії 5 скликання Чернівецької міської ради від 26 червня 2008 р. № 615 був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], цільове призначення ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд. Відповідно до даного акту співвласниками на праві спільної сумісної власності вказаної земельної ділянки є: він - [PERSON], його дружина - [PERSON], його дочка - [PERSON] та його онук - [PERSON]. [INFO] його дружина - [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно і він та їхня дочка [PERSON] є спадкоємцями першої черги до майна померлої як чоловік та дочка. Для прийняття спадщини, він звернувся до Першої Чернівецької державної нотаріальної контори. На підставі його заяви 13 листопада 2012 р. була заведена спадкова справа щодо майна померлої [PERSON] Донька [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини після смерті [PERSON], про що нею була подана відповідна заява, яка міститься в матеріалах спадкової справи. Він, як єдиний спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернувся до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно та 17 травня 2013 р. отримав свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, а саме на 1/5 частину житлового будинку, розташованого по [ADDRESS], яка належала його померлій дружині. 10 травня 2016 р., він звернувся до Першої Чернівецької державної нотаріальної контори із відповідною заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS], яка належить його померлій дружині, однак державним нотаріусом Мисюк О.М. була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою нотаріус постановив: відмовити [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки площею 0.1000 га, що знаходиться в [ADDRESS], у зв'язку з тим, що не визначена частка земельної ділянки, яка належить спадкодавцю [PERSON], із спільної сумісної власності, і що вчинення такої нотаріальної дії суперечить законові. Оскільки власниками спірної земельної ділянки, є четверо осіб, а саме: він, його померла дружина [PERSON], його дочка та його онук, то розмір частки земельної ділянки, яка належить померлій [PERSON] становить 1/4 частка. В своїх уточненнях до позовних вимог просив суд визначити, що розмір частки земельної ділянки, яка належить кожному співвласнику земельної ділянки, а саме [PERSON], [PERSON], [PERSON] та померлій [PERSON], становить по 1\\4 частці на кожного та припинити право спільної сумісної власності на вказану земельну ділянку. Позивач в судове засідання не з'явився. Відповідачі в судове засідання не з'явились, звернулися до суду з письмовою заявою в якій позов визнають та не заперечували проти його задоволення, Просили справу розглядати у їхню відсутність Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що факти, викладені в позовній заяві знайшли своє повне підтвердження, а тому позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що земельна ділянка [ADDRESS], цільове призначення ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, площею 0,1000 га, кадастровий номер [NUMBER], належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). [PERSON] померла [INFO]. (а.с.10) і після його смерті відкрилася спадщина на належно їй майно, в тому числі і на спірну земельну ділянку. Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України спадкоємцем першої черги є позивач [PERSON], як чоловік померлої, який прийняв спадщину та отримав свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, а саме на 1/5 частину житлового будинку розташованого по [ADDRESS] (а.с.12). Звернувшись 10 травня 2016 р. до Першої Чернівецької державної нотаріальної контори із відповідною заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки, цільове призначення для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], розташованої по [ADDRESS], яка належить його померлій дружині, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки, у зв'язку з тим, що не визначена (не виділена) її частка земельної ділянки із спільної сумісної власності, і що вчинення такої нотаріальної дії суперечить законові (а.с.14). Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Пленум Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Постанові №5 від 07.02.2014 року у ст. 6 зазначає, що незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). На даний час державний нотаріус не може видати свідоцтво про право власності на спадщину, а саме на земельну ділянка, оскільки між співвласниками земельної ділянки, яка є спільною сумісною власністю, не визначено розміру частки спадкодавця та співвласників. Визначити позасудовим порядком розмір часток співвласників в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку на даний час неможливо через смерть одного із співвласників земельної ділянки - [PERSON] Частиною 1 ст. 368 ЦК України, передбачено , що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ст. 355 ЦК України спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. В цьому випадку частки у спільній власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю власників або не встановлено законом. Ідеальна частка кожного з них, в тому числі й частка покійної [PERSON] становить по 1/4 частині у земельній ділянці площею 0,1000 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована по [ADDRESS]. Відповідно до ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, тобто кожному із співвласників земельної ділянки належить по 1/4 її частки. На підставі викладеного та

Outcome: approved