Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором в сумі 22080,92 грн. У підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 12.07.2011 року відповідач по справі отримав кредит у розмірі 900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав у зв'язку з чим станом на 13.11.2018 року заборгованість відповідача за кредитним договором перед банком складає 22080,92 грн., яку позивач, а також судові витрати просить стягнути з відповідача. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просив їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надав до суду відзив, в якій просила розглядати справу у її відсутність, заперечувала проти заявлених позовних вимог з огляду на пропуск банком строку позовної давності, яку просила суд застосувати. Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 12.07.2011 року відповідач по справі отримав кредит у розмірі 900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак зазначені умови договору відповідач належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 13.11.2018 року має заборгованість перед банком, яка складається з: - заборгованість по тілу кредиту - 687,91 грн.; - заборгованість по відсотках за користування кредитом - 2326,78 грн. За вимогами статей 527, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. Згідно розрахунку, до заборгованості включено пеню у розмірі 17538,57 грн., вирішуючи питання щодо стягнення якої, суд виходить з наступного. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те ж правопорушення. Пунктом 2.1.1.12.6.1 «Умов та правил надання банківських послуг», передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той же час, згідно з п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг єдиним видом відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань позичальником, встановленим п.2.1.1.7.6. Умов, є штраф в розмірі 500 гривень та 5% від суми позову. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те ж порушення, строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, - свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності. Про це ж зазначено у правовій позиції судової палати у цивільних справах Верховного суду України у справі № 6-2003цс15 від 21.10.2015 року. Виходячи з вищенаведених доводів, суд, визначаючи розмір заборгованості відповідача за кредитним договором, не бере до уваги розрахунок заборгованості, наданий позивачем в частині нарахування суми боргу за пенею та комісією, оскільки відповідно до наданого розрахунку розмежувати нарахування є неможливим, і як такий, що не відповідає встановленим судом умовам кредитного договору. Щодо заявлених вимог позивача про стягнення штрафу (процентної складової) суд виходить з наступного. Оскільки судом встановлена невідповідність встановленим судом умовам кредитного договору стягнення з позивача пені, сума штрафу в розмірі 5% становить 150,73 грн. Таким чином, загальний розмір зобов'язання, що виник у відповідача у зв'язку з отриманням кредитних коштів та користуванням станом на 13.11.2018 року, виходячи з поданих доказів, без врахування суми боргу за пенею, складає 3665,42 грн., яка складається з: - заборгованість по тілу кредиту - 687,91 грн.; - заборгованість по відсотках за користування кредитом - 2326,78 грн.; - штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; - штраф (процентна складова) - 150,73 грн. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 1762,00 грн. Суд не приймає до уваги заяву відповідача про застосування строків позовної давності, оскільки згідно ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею боргу або іншого обов'язку. Останній платіж за кредитним договором відповідач здійснила 16.11.2016 року, позивач звернувся до суду 03.12.2018 року, тобто в межах строку загальної позовної давності.

Outcome: partial