Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання недійсним договору комісії від 24.02.2015 року укладений між ТОВ «ІНТРАНСАВТО» та [PERSON] щодо реалізації автомобіля «AUDI А6», д.н.з. [NUMBER], визнання недійсною довідки-рахунку серії ААЕ № 014801 від 24.02.2015 року видану на ім'я [PERSON] та визнання права власності за позивачем на автомобіль «AUDI А6», д.н.з. [NUMBER]. Посилався на те, що йому було відмовлено у перереєстрації автомобіля на тій підставі, що автомобіль з ідентичними номерами вузлів та агрегатів у березні 2015р. центром ДАІ № 5 в м. Києві був перереєстрований за довідкою-рахунок на [PERSON] (далі- Відповідач-2). Зазначав, що звернувся до правоохоронних органів і в результаті проведених слідчих дій було встановлено, що перереєстрацію належного позивачу автомобіля здійснено на основі довідки-рахунку серії ААЕ №014801 від 24.02.15р. виданої ТОВ «ІНТРАНСАВТО» (далі - Відповідач-1), яка в свою чергу була видана на основі договору комісії від 24.02.2015р. укладеним між Відповідачем-1 та позивачем. Стверджував, що не укладав з Відповідачем-1 договору комісії, а довідка-рахунок видана без належних на те підстав. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі та третя особа до суду не з'явились та не направили письмових заперечень проти позову, хоча про розгляд справи повідомлялись належним чином. На підставі ст. 224 ЦПК, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі, визнавши причину неявки до суду відповідача не поважною. Суд, вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Як вбачається з листа (а.с.11) та пояснень позивача, останній є власником автомобіля «AUDI А6», д.н.з. [NUMBER], зеленого кольору, легковий седан, кузов № [NUMBER] та був зареєстрований за ним Центром ДАІ № 0503 м. Гайсин 11.04.2013р. В квітні 2015р. позивач звернувся до Центру ДАІ № 0503 м. Гайсин з метою зняття з обліку належного йому автомобіля, але за результатами перевірки було виявлено ознаки підробки технічного паспорту [NUMBER]. Згідно з висновком експертного дослідження (а.с.8-10), номер кузова спірного автомобіля не змінювався, а тому позивач звернувся до Центру ДАІ № 0503 м. Гайсин з метою отримання дублікату свідоцтва про реєстрацію автомобіля «AUDI А6», д.н.з. [NUMBER], але останнім було повідомлено, що видати дублікат свідоцтва немає можливості так, як згідно НАІС ДДАІ автомобіль з ідентичними номерами вузлів та агрегатів 03.03.2015р. центром ДАІ № 5 в м. Києві перереєстрованого за довідкою рахунком на [PERSON] (а.с.7). Як пояснив сам позивач, останній був впевнений законності реєстрації належного йому автомобіля та за весь час експлуатації у нього не виникало сумнівів в законності реєстрації транспортного засобу, а тому він звернувся до правоохоронних органів і в ході проведення слідчих дій було встановлено, що перереєстрація автомобіля «AUDI А6», д.н.з. [NUMBER] була здійснена на основі довідки-рахунку серії ААЕ № 014801 від 24.02.2015р. виданої Відповідачем-1 (а.с.13), яка в свою чергу була видана на основі договору комісії від 24.02.15р. укладеного між ТОВ «ІНТРАНСАВТО» та позивачем. Як вбачається з Договору комісії (а.с.12) та пояснень позивача, останній не укладав з Відповідачем-1 24.02.15р. оспорюваного договору і цей договір не містить підпису позивача. Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст. 627 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Пунктом 3 цієї ж статті встановлено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно зі ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Судом встановлено, що договір комісії був укладений без додержання вимог закону та волевиявлення позивача, а тому його слід визнати недійсним. Згідно з п. 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації, зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів затвердженого постановою КМУ від 07.09.1998р. № 1388 державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність, а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. З аналізу зазначеної норми вбачається, що довідка-рахунок серії ААЕ № 014801 від 24.02.2015 року видану на ім'я [PERSON] є документом, що підтверджує правомочність придбання транспортного засобу. З урахуванням того, що вона була видана на підставі договору комісії, який визнається судом недійсним, то і сама довідка також є недійсною. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки, відповідачами не визнається право власності на спірний автомобіль і позивач не може отримати дублікат свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, то суд вважає необхідним захистити порушене право позивача шляхом визнання за ним права власності на автомобіль «AUDI А6», д.н.з. [NUMBER]. Вирішуючи позов таким чином, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача понесенні останнім удові витрати у розмірі 754,70 грн. з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: approved