Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності 24.03.2010 р., та в судовому засіданні в обґрунтування заявлених вимог послався на наступне. 21 грудня 2001р. відповідно до протоколу №2 загальних зборів пайовиків - співвласників реформованого колективного сільськогосподарського підприємства «Кіровська птахофабрика», було розпайоване майно КСП, затверджено перелік майнових груп, та список співвласників майнових паїв та роз`яснено поряд одержання майнових паїв. Згідно свідоцтва про право власності на майновий пай, серії ОД-13 №538 йому на праві власності належить майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства «Кіровська птахофабрика» на суму 18014,55 грн. 10 січня 2002 він уклав договір з [PERSON] , згідно якого він викупив підвал за 1000 гривень, як і належні співвласникам майнові паї в пайовому фонді майна «Кіровська птахофабрика», на підставі свідоцтв про право власності на майновий пай члена КСП, виданих Кіровською сільською радою Комінтернівського району Одеської області. 20 січня 2002 року йому був переданий у власність підвал, вартістю 1000 гривен, що підтверджується актом приймання-передачі майна. Позивач зазначив, що звертався неодноразово до Кіровської сільської ради Комінтернівського району Одеської області з питання визнати за ним право приватної власності на виділений йому об`єкт нерухомого майна - магазин-склад і підвал, однак йому було відмовлено, у зв`язку з чим він вимушений звернутися до суду. Представник Відповідача Кіровської (після перейменування Трояндівська) сільської ради Лиманського району Одеської області - адвокат Фомін Андрій Ігорович звернувся до Комінтернівського районного суду Одеської області із заявою про перегляд заочного рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 12.07.2010р. у справі №2-1758/10. В обґрунтування позиції Відповідач зазначив наступне. Відповідач не погоджується з тим, що згідно протоколу №2 від 21 грудня 2001 року загальних зборів пайовиків-співвласників реформованого колективного сільськогосподарського підприємства «Кіровська птахофабрика», було розпайоване майно КСП, затверджено перелік майнових груп, та список співвласників майнових паїв та роз`яснено порядок одержання майнових паїв, оскільки Позивач не надав повний текст протоколу, що не дає можливості всебічно та повно вивчити зазначений доказ та надати йому об`єктивну оцінку. Позивач надав лише чотири сторінки №2 від 21 грудня 2001 року, що унеможливлює вивчення копії протоколу №2 від 21 грудня 2001 року як цілісного документу. Крім того, до суду не надано реєстраційний лист, що є додатком до протоколу №2 від 21.12.2001 року, тому оцінити даний документ в якості доказу у суду не було можливості. Відповідач заперечує той факт, що Позивач неодноразово звертався до Кіровської сільської ради Комінтернівського району Одеської області з питанням визнати за ним право приватної власності на виділений йому об`єкт нерухомого майна підвал, однак йому було відмовлено, у зв`язку з чим він вимушений звернутися до суду. Позивач не надав будь-яких доказів неодноразовості звернення Позивача до Кіровської сільської ради Комінтернівського району Одеської області. Також в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують відмову Кіровської сільської ради Комінтернівського району Одеської області у визнанні права власності на підвал за Позивачем. Відповідно посилання Позивача на обставини неодноразово звертався до Кіровської сільської ради Комінтернівського району Одеської області з питанням визнати за ним право приватної власності нічим не підтверджені та не можуть бути використані при прийнятті рішення. КСП «Кіровська птахофабрика» було реорганізоване в ТОВ «Надія». Отже, саме юридична особа ТОВ «Надія» як правонаступник КСП «Кіровська птахофабрика» мало виступати відчужувачем нерухомого майна підвалу на підставі рішення співвласників. З огляду на це договір від 10.01.2002 року, наданий Позивачем укладений неповноважними особами та відповідно не може бути належним доказом продажу майна підприємства. Предметом договору купівлі-продажу від 10.01.2002 року міг бути лише майновий пай, виражений у грошовій формі, право власності на який підтверджується Свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, оскільки нерухоме майно підвал не було виділено в натурі, про що мав би бути складений відповідний акт прийому-передачі з ТОВ «Надія» та зроблено відповідну відмітку про виділення в натурі майна у Свідоцтві про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства. Оскільки для продажу підвалу як об`єкта нерухомості необхідно було саме виділення його в натурі, вихід члена з КСП «Кіровська птахофабрика», то суд повинен був дослідити і вказані докази: Свідоцтво про право власності на майновий пай члена [PERSON] з відміткою про виділення майна в натурі та акт прийому-передачі та документи, що підтверджують факт виходу [PERSON] з КСП «Кіровська птахофабрика». Проте, Позивач не надав відповідні документи, що унеможливлює повне і всебічне дослідження обставин справи. Відповідач також зазначає, що Кіровська сільська рада Комінтернівського району Одеської області є неналежним відповідачем у справі, оскільки відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції, що діяла на момент винесення заочного рішення 12.07.2010 року) органи місцевого самоврядування безпосередньо не були наділенні повноваженнями реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна. В той же час, п. 8 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 роз`яснено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК. У разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред`явлено позов, і позивач не погоджується на її заміну, суд залучає до участі в справі іншу особу як співвідповідача з власної ініціативи. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Незважаючи на неналежність Відповідача, права Відповідача порушуються винесеним заочним рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 12.07.2010 року у справі №2-1758/10, оскільки об`єкти нерухомості перебувають на земельній ділянці в межах території Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області. Ст.33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначені повноваження виконавчих органів сільських рад у сфері регулювання земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища. Трояндівська сільська рада Лиманського району Одеської області є представницьким органом місцевого самоврядування, а саме виборним органом (рада), який складається з депутатів і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення. Таким чином, внаслідок визнання за Позивачем права власності на підвал, порушуються права та законні інтереси територіальної громади, а відтак і Відповідача. Позивач, відповідно до діючого на момент укладання договору від 10.01.2002 року законодавства України, зобов`язаний був звернутися з метою державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна до бюро технічної інвентаризації, а не до Кіровської сільської ради Комінтернівського району Одеської області. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та дату засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив. Відповідач в судове засідання з`явився. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» (в редакції, що діяла на момент винесення заочного рішення 12.07.2010 року) об`єктами права колективної власності підприємства є земля, інші основні та оборотні засоби виробництва, грошові та майнові внески його членів, вироблена ними продукція, одержані доходи, майно, придбане на законних підставах. Об`єктами права власності підприємства є також частки у майні та прибутках міжгосподарських підприємств та об`єднань, учасником яких є підприємство. Майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам. Суб`єктом права власності у підприємстві є підприємство як юридична особа, а його члени - в частині майна, яку вони одержують при виході з підприємства. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» (в редакції, що діяла на момент винесення заочного рішення 12.07.2010 року) підприємство самостійно володіє, користується і розпоряджається належними йому об`єктами власності. Право колективної власності здійснюють загальні збори членів підприємства, збори уповноважених або створений ними орган управління підприємства, якому передано окремі функції по господарському управлінню колективним майном. Право власності підприємства охороняється законом. Належне йому майно може бути передано державним, кооперативним та іншим підприємствам, організаціям і громадянам за рішенням загальних зборів членів підприємства або зборів уповноважених. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» (в редакції, що діяла на момент винесення заочного рішення 12.07.2010 року) до пайового фонду майна членів підприємства включається вартість основних виробничих і оборотних фондів, створених за рахунок діяльності підприємства, цінні папери, акції, гроші та відповідна частка від участі в діяльності інших підприємств і організацій. Уточнення складу і вартості пайового фонду майна членів підприємств, у тому числі реорганізованих, проводиться за методикою, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Відповідно до ч.6 ст.31 Закону України «Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» при перетворенні одного підприємства в інше до новоствореного підприємства переходять усі майнові права і обов`язки колишнього підприємства. Відповідно до п.8 Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженого Наказом Міністерство аграрної політики України №62 від 14.03.2001 року кожен із співвласників має право скористатися своїм майновим паєм в один із таких способів: об`єднати свій майновий пай з паями інших співвласників, отримати майно у натурі у спільну часткову власність та передати його до статутного (пайового) фонду новостворюваної юридичної особи, у тому числі до обслуговуючого кооперативу; об`єднати свій майновий пай з паями інших співвласників, отримати майно у натурі у спільну часткову власність, укласти договір про спільне володіння, користування і розпорядження майном та передати його в оренду; отримати свій майновий пай у натурі індивідуально чи разом із членами своєї сім`ї і використати його на свій розсуд; відчужити пай будь-яким способом в установленому законом порядку. Відповідно до п.8 Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженого Наказом Міністерство аграрної політики України №62 від 14.03.2001 року виділення із складу пайового фонду майна у натурі окремим власникам чи групам власників за їх бажанням у процесі вирішення майнових питань здійснюється підприємством-правонаступником (користувачем) на підставі рішення зборів співвласників. Відповідно до п.8 Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженого Наказом Міністерство аграрної політики України №62 від 14.03.2001 року виділення майнових паїв у натурі окремим особам, які виявили бажання отримати свої майнові паї в індивідуальну власність, проводиться підприємством - користувачем майна із переліку майна, виділеного на ці цілі. При виділенні майна в натурі конкретному власнику підприємство-правонаступник (користувач) одночасно з підписанням акта приймання-передавання майна робить відмітку про виділення майна в натурі у Свідоцтві про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (далі - Свідоцтво), що засвідчується підписом керівника підприємства та печаткою. Свідоцтво з відміткою про виділення майна в натурі індивідуально, акт приймання-передавання майна можуть бути підставою для оформлення прав власності на зазначене майно в установленому порядку. При виділенні майна у натурі групі співвласників, які уклали договір про спільне володіння, користування і розпорядження майном, співвласники передають підприємству-правонаступнику (користувачу) один примірник цього договору і копію рішення зборів співвласників про виділення майна в натурі. Підприємство-правонаступник (користувач) одночасно з підписанням акта приймання-передавання майна робить відмітки про виділення майна в натурі у спільну часткову власність у свідоцтвах цієї групи співвласників, що засвідчені підписом керівника підприємства та печаткою. Свідоцтва з відмітками про виділення майна в натурі у спільну часткову власність, акт приймання-передавання майна та договір про спільне володіння, користування і розпорядження майном, що знаходиться у спільній частковій власності, можуть бути підставою для оформлення співвласниками прав власності на зазначене майно в установленому порядку». Відповідно до Методики уточнення складу і вартості пайових фондів майна членів колективних сільськогосподарських підприємств, у тому числі реорганізованих, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 р. №177 майновий пай - частка майна члена підприємства у пайовому фонді, виражена у грошовій формі та у відсотках розміру пайового фонду. Відповідно до п.1.4 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України «Про затвердження Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб», державній реєстрації в бюро технічної інвентаризації підлягають об`єкти нерухомості, розташовані на всій території України (населених пунктах, військових містечках, військових частинах, аеропортах, річкових і морських портах, заповідниках, заказниках, на дорогах, полігонах і т.п.). Відповідно до п.1.5 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України «Про затвердження Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб», Державну реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна здійснюють комунальні підприємства - бюро технічної інвентаризації. Відповідно до п.1.6 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України «Про затвердження Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб», державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна в бюро технічної інвентаризації є обов`язковою для власників, незалежно від форми власності. Відповідно до п.1.7 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України «Про затвердження Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб», реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна провадиться на підставі правовстановлювальних документів за рахунок коштів власників нерухомого майна. Відповідно до п.1.9 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України «Про затвердження Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб», До об`єктів нерухомого майна, що підлягають державній реєстрації, відносяться: а) житлові і нежитлові будинки, садові будинки, дачі, гаражі, будівлі виробничого, господарського, соціально-побутового та іншого призначення, розташовані на окремих земельних ділянках вулиць, площ і провулків під окремими порядковими номерами; б) вбудовані в житлові будинки нежитлові приміщення (як частини цих будинків); в) квартири багатоквартирних будинків. Належні до вказаних об`єктів допоміжні будівлі та споруди реєструються у складі цих об`єктів. Відповідно до п.2.1 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України «Про затвердження Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб», Реєстрація провадиться на підставі правовстановлювальних документів (додаток 1) у такому порядку: а) заявник подає до бюро технічної інвентаризації два примірники правовстановлювального документа (оригінал та копію); б) відповідальний працівник бюро технічної інвентаризації вивчає законність та повноту документів і на підставі їх робить відповідний запис у реєстрову книгу; в) адреса об`єкта, що реєструється, записується в алфавітний журнал адрес (додаток 2); г) прізвище, ім`я та по батькові фізичних осіб - власників нерухомого майна вноситься в алфавітний журнал або картку картотеки власників (додатки 3, 4); ґ) на оригіналі правовстановлювального документа робиться реєстраційний напис (додаток 5). Якщо на правовстановлювальному документі немає місця для реєстраційного напису, то видається реєстраційне посвідчення, яке є невід`ємною частиною такого документа (додаток 6); д) на копії правовстановлювального документа робиться відмітка про реєстрацію з посиланням на реєстровий номер та дату реєстрації; е) до інвентаризаційної справи додається копія правовстановлювального документа, довідка про належність об`єкта нерухомого майна, в якій записується: прізвище, ім`я та по батькові або найменування власника, назва і зміст правовстановлювального документа, число і місяць реєстрації з підписом особи, яка відповідає за реєстрацію. Відповідно до п.2.2 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України «Про затвердження Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб», реєстрація поділяється на первинну та поточну. Відповідно до п.2.3 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України «Про затвердження Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб», первинна реєстрація - це така реєстрація, коли об`єкт нерухомості вперше записується в реєстрову книгу і йому присвоюється черговий реєстровий номер у цій книзі. Разом з об`єктом нерухомості в реєстрову книгу під тим же реєстровим номером записується і суб`єкт права власності - фізична чи юридична особа. Відповідно до п.2.4 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України «Про затвердження Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб», після проведення первинної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна бюро технічної інвентаризації повинно здійснювати державну реєстрацію всіх змін у правовому стані цього об`єкта, тобто проводити поточну реєстрацію. Відповідно до п.2.5 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України «Про затвердження Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб», поточна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна - це реєстрація переходу права власності від одних власників до інших. Правовстановлювальний документ, що свідчить про перехід права власності на об`єкт нерухомого майна, не може бути зареєстрований в бюро технічної інвентаризації, якщо не проведена первинна реєстрація права власності на цей об`єкт. Відповідно до п.2.6 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України «Про затвердження Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб», поточна реєстрація права власності на об`єкт нерухомого майна провадиться в тій самій реєстровій книзі і під тим самим реєстровим номером, за яким провадилась первинна реєстрація об`єкта нерухомості. Відповідно до п.2.7 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України «Про затвердження Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб», поточна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна, як і первинна реєстрація, провадиться на підставі правовстановлювальних документів, передбачених додатком 1 до цієї Інструкції. Відповідно до п.2.8 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України «Про затвердження Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб», якщо в правовстановлювальному документі не вказана адреса, тому що об`єкт нерухомого майна взагалі не має її, то зацікавлена особа звертається до органу місцевого самоврядування, який присвоює цьому об`єкту адресу відповідно до місця розташування». Таким чином, підвал не був зареєстрований як об`єкт нерухомого майна в бюро технічної інвентаризації в порядку первинної та поточної реєстрації, а відповідно порушено порядок відчуження нерухомого майна, встановлений чинним на момент укладання договору купівлі-продажу підвалу від 10.01.2002 року. Відповідно до Переліку правовстановлювальних документів, на підставі яких провадиться державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна, що є додатком №1 до Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, правовстновлювальними документами є договори купівлі-продажу, міни, дарування, довічного утримання, посвідчені державними нотаріальними конторами та приватними нотаріусами. Таким чином, за умови того, що договір купівлі-продажу підвалу від 10.01.2002 року був би підписаний належними сторонами, цей договір для мети державної реєстрації права власності на нерухоме майно також мав бути нотаріально посвідченим державними нотаріальними конторами або приватними нотаріусами. Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, Позивач не надав доказів, які б підтверджували правомірність набуття ним права власності на підвал. Відповідно до ст. 213 ЦПК України (в редакції, що діяла на момент винесення заочного рішення 12.07.2010 року) законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом та обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд вважає, що спірні правовідносини, які є предметом розгляду жодним чином не стосуються Відповідача, а тому позивач [PERSON] , на думку суду, обрав невірний спосіб захисту своїх прав та пред`явив позов до неналежного Відповідача в даному спорі. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, встановивши правовий характер спірних правовідносин, шляхом дослідження всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявних у справі доказів, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини у справі, які складають правову підставу позову, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed