Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про визначення участі у вихованні дитини та встановлення порядку побачень з дитиною. Посилався на те, що з 12.11.2013 року між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб. Під час шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 17.01.2019 року шлюб між ними було розірвано. Після їх розлучення відповідачка чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, на його спроби досягти домовленості про його участь у вихованні та спілкуванні з дитингою не реагує, навмисно обмежуючи його спілкування з дитиною. Проте, відповідачка надалі перешкожає йому у спілкуванні з донькою та можливості брати участь у її вихованні. Після марних спроб вирішити розбіжності мирним шляхом позивач 30.11.2018 року звернувся із заявою про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею до служби у справах дітей Чернівецької міської ради. На підставі поданої Позивачем заяви, виконавчим комітетом Чернівецької міської ради було прийняте Рішення № 160/6 від 26.03.2019, яким вирішено: визначити участь у вихованні малолітньої дитини і встановити порядок побачення громадянину [PERSON] із сином [PERSON] , [INFO] , щовівторка та щочетверга з 17:00 до 20:30, щосуботи з 10:00 до 19:00. Проте ситуація від цього ніяк не змінилася, Позивач як і раніше не має змоги бачитись з сином, оскільки Відповідач і не думає виконувати відповідне рішення виконкому. Просить визначити спосіб участі батька- [PERSON] , [INFO] , у вихованні сина - [PERSON] , [INFO] , шляхом встановлення днів для систематичних побачень з дитиною в такий спосіб: один раз на тиждень з 16:00 години п`ятниці до 19:00 години суботи та кожного вівторка з 17:00 до 20:30 години, без присутності матері дитини, за адресою проживання батька, шляхом передачі дитини батькові, з обов`язковим поверненням дитини матері за місцем її проживання; у день народження сина - [PERSON] , [INFO] , кожного року з 10.00 до 15.00 або з 15.00 до 20.00 за місцем проведення святкування або іншому узгодженому з Відповідачем місці; у день народження Позивача - [PERSON] , 27 грудня кожного року з 10.00 до 19:00 за місцем проживання батька або проведення святкування; протягом 21 дня під час літніх канікул, та протягом 7 днів зимових канікул щорічно для спільного відпочинку за попереднім, щонайменше за 14 календарних днів, узгодженням з відповідачем конкретно визначеному періоді та місця перебування, в тому числі за кордоном; у святкові дні (Новий рік, Різдво Христове, Пасха, День Конституції України, День Незалежності України) терміном не менше трьох годин з правом забирати дитину за місцем проживання батька; особисте спілкування позивача з дитиною, без обмежень в часі, на території навчального закладу, який відвідує дитина; необмежене спілкування з дитиною засобами телефонного зв`язку, що не передбачають безпосередньо фізичного спілкування між батьком та сином. Зобов`язати [PERSON] за два дні до зустрічі [PERSON] сином, відповідно до графіку, надавати точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі настання будь-яких змін, повідомляти про це батька особисто засобами телефонного зв`язку або за місцем проживання батька, не пізніше наступного дня після настання таких змін. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та підтвердив, викладені в ньому обставини. Просив позов задовольнити. Розгляд просив провести у його відсутності. Відповідачка у судовому засіданні позов не визнала. Вказала, що вона заперечує, щодо участі позивача у вихованні і спілкуванні з дитино. Вказує, що дитина не хоче спілкуватися з батьком. Прпосила в позові відмовити і розгляд провести у її відсутності. Представник третьої особи органу опіки та піклування Виконавчого комітету Чернівецької міської ради у судовому засіданні просили вирішити даний спір з врахуванням прав неповнолітньої дитини. Суд, вислухавши пояснення присутніх учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, 12.11.2013 року між позивачем та відповідачкою було зареєстровано шлюб. Під час шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 17.01.2019 року шлюб між ними було розірвано. Після їх розлучення відповідачка чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, на його спроби досягти домовленості про його участь у вихованні та спілкуванні з дитингою не реагує, навмисно обмежуючи його спілкування з дитиною. Проте, відповідачка надалі перешкожає йому у спілкуванні з донькою та можливості брати участь у її вихованні. Після марних спроб вирішити розбіжності мирним шляхом Позивач 30.11.2018 року звернувся із заявою про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею до служби у справах дітей Чернівецької міської ради. На підставі поданої Позивачем заяви, виконавчим комітетом Чернівецької міської ради було прийняте Рішення № 160/6 від 26.03.2019, яким вирішено: визначити участь у вихованні малолітньої дитини і встановити порядок побачення громадянину [PERSON] із сином [PERSON] , [INFO] , щовівторка та щочетверга з 17:00 до 20:30, щосуботи з 10:00 до 19:00. Проте відповідачка не виконує рішення виконкому і чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з дитиною. Правовідносини, які склалися між сторонами, врегульовані ст.ст.141,157, 159 Сімейного кодексу України, ст.15 Закону «Про охорону дитинства», ст.9 Конвенції про права дитини, яка ратифікована Україною. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Виходячи з положень ст.157 СК України, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ст. 158 Сімейного кодексу України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Згідно зі ст. 19 СК України звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. Відповідно до ст.159 Сімейного кодексу України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо) місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до положень ст.15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків та прямих контактів. Як було встановлено судом, після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати разом зі своєю матір`ю за її місцем проживання. Сторони не змогли знайти порозуміння щодо участі батька у вихованні дитини, у зв`язку з чим позивач звернувся за вирішенням цього питання до Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Чернівецької міської ради. Рішенням виконавчим комітетом Чернівецької міської ради № 160/6 від 26.03.2019, вирішено: визначити участь у вихованні малолітньої дитини і встановити порядок побачення громадянину [PERSON] із сином [PERSON] , [INFO] , щовівторка та щочетверга з 17:00 до 20:30, щосуботи з 10:00 до 19:00. Проте відповідачка не виконує рішення виконкому і чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з дитиною. Суд вважає, що спілкування з батьком не перешкоджає нормальному розвитку та вихованню дитини, а навпаки є необхідним для її повноцінного фізичного, духовного та морального розвитку. У відповідності до ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована 27.02.1991 року), держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Крім цього, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У преамбулі Конвенції ООН про права дитини визначено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Зазначене положення також закріплено у ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», якою сім`я визнається природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і яка несе відповідальність за створення належних умов для цього. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню. Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо визначення участі у вихованні дитини та встановленню порядку систематичних побачень з дитиною є законними та обґрунтованими. В судовому засіданні не наведено жодних обставин, які б свідчили про те, що спілкування позивача з дитиною буде перешкоджати її нормальному розвитку. Навпаки, суд вважає, що між тим з батьків, хто проживає окремо, і дитиною повинен існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дитини з батьками, а батьків - зі своїми дітьми - служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Отже, суд вважає, що безпосередня участь батька у вихованні доньки, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а насамперед буде повністю відповідати інтересам дитини. Таким чином, оскільки сторони мають рівні права щодо виховання та розвитку дитини, батько дитини має бажання приймати участь у вихованні дитини, а спілкування між позивачем та дитиною не перешкоджає нормальному розвитку дитини, чого з матеріалів справи не вбачається, але виникли непорозуміння щодо врегулювання питання з приводу побачень батька з дитиною, суд, з урахуванням інтересів дитини, її віку, поведінки батьків, між якими склались неприязні відносини, що призводить до конфліктних ситуацій та може негативно вплинути на розвиток дитини, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково з врахуванням висновку органу опіки та піклування. Щодо інших позовних вимог суд вважає, що враховуючи малолітній вік дитини , а також те, що позивач не довів того факту, що його позовні вимоги можуть позитивно впливати на розвиток дитини, враховуючи його малолітній вік, а тому в цих позовних вимогах слід відмовити.

Outcome: partial