Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що у кімнаті [ADDRESS] , з 2012 року зареєстровано місце проживання [PERSON] , [INFO] . Кімната не приватизована та не є приватною власністю відповідача. Відповідач тривалий час (з листопада 2013 року) у кімнаті фактично не мешкає, її місце перебування невідоме, будь-яка інформація про неї відсутня. По кімнаті накопичилася заборгованість за надані комунальні послуги та спожиті енергоносії, що призводить до неякісного обслуговування житлового фонду. Вищезазначені факти підтверджуються довідками, актами та інформаціями виконкому районної у місті ради та ОСББ «Домнобудівників 2, корпус 2». З листопада 2013 року в гуртожитку господарську діяльність здійснює об`єднання співвласників багатоквартирного будинку « [ADDRESS] » Тому, просить суд визнати [PERSON] , особою, що втратила право користування жилим приміщенням - кімнатою [ADDRESS] . Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, в попередньому судовому засіданні суду пояснила, що за місцем реєстрації не мешкає з жовтня 2018 року, оскільки кімната відключена від постачання електричної енергії. В даний час мешкає у подруги, за якою адресою не пам`ятає. Позовні вимоги не визнала. 10.06.2020 року представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Суду пояснив, що відповідач [PERSON] дійсно тривалий час не мешкала за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] , оскільки за вказаною адресою відключено електропостачання. Внаслідок цього, не має можливості мешкати у кімнаті гуртожитку, а тому вимушена жити у своєї подруги. Особисті речі [PERSON] знаходяться у кімнаті за місцем реєстрації. Представник третьої особи [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи не надавала. Правом надання письмових пояснень не скористалась. Свідок [PERSON] суду пояснила, що в гуртожитку вона проживає з 1997 року. [PERSON] знає ще з того часу, як вона працювала в ЖЕО. [PERSON] в кімнаті №201 гуртожитку не мешкає з 2013 року, кімнату здавала в оренду, там жила жінка з двома дітьми, приблизно 4-6 місяців. [PERSON] за комунальні послугу не сплачує, накопилась заборгованість, тому їй відключили електроенергію. Через це жінка, яка орендувала кімнат у [PERSON] висилилась. [PERSON] в кімнаті встановила лічильники, на електроенергію, воду. Акт за 2013 рік вона не підписувала, а підписувала такий акт в 2019 році, хто ще підписував цей акт не пам`ятає. З того часу, як [PERSON] отримала кімнату, в ній фактично не проживала. З 2013 року вона взагалі її не бачила. Кожен місяць комісія з кожного поверху складає списки боржників. Електроенергію [PERSON] відключали два рази, вона має заборгованість за всі комунальні послуги. Вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено довідкою з відділу реєстрації місця проживання громадян №1726 від 11.03.2019 року та відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області №1719/2 від 16.05.2019 року (а.с. 4, 18). Відповідно до Акту ОСББ «Домнобудівників, корпус 2» №3132 від 09.12.2019 року засвідченого відповідальними особа, [PERSON] за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] , з 15.06.2012 року по даний час не проживає (а.с. 62). За адресою: [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] нараховано кошти за житлово-комунальні послуги, які остання не сплачувала та накопилась заборгованість станом на 09.12.2019 року в розмірі 5951,4 грн. (а.с. 64). З довідки Виконкому Металургійної районної у місті ради слідує, що [PERSON] не приймала участі в приватизації кімнати за адресою: [ADDRESS] ., кімната не приватизована (а.с. 5). У відповідності до положень ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Також, згідно до ч. ч. 1, 2 ст. 71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців; якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках, перелік яких наведений у частині 3 цієї статті. При прийнятті рішення по суті справи, суд також керується роз`ясненнями, даних в п. 10Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», зі змінами та доповненнями, де зазначено, що у справах про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені законом строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, з особами, що потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Під час розгляду справи судом не здобуто жодних доказів про поважність причин не проживання відповідача [PERSON] у спірній кімнаті гуртожитку. До доводів представника відповідача [PERSON] , що причиною відсутності відповідача є відсутність електроенергії у кімнаті, суд відноситься критично. Представником відповідача [PERSON] заявлено клопотання про виклик свідків, на неодноразові судові виклики свідки в судові засідання не з`являлись, представником відповідача їх явка судове засідання забезпечена не була. Між тим, суд бере до уваги пояснення свідка [PERSON] , які не суперечать обставинам справи та знайшли своє підтвердження відповідно наданих суду доказів. Частиною 1ст. 81 ЦПК України встановлено імперативний обов`язок щодо доказування і подання доказів у цивільному процесі, а саме зазначеною нормою вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За змістом ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Зокрема, згідно з ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності (ст.ст. 77-80 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Правова природа оцінки доказів полягає в зобов`язанні суду оцінити кожну обставину з позицій її первинності, тобто яка зі сторін спочатку висунула її в якості підстави для вимоги або заперечення, і, виходячи з цього, відносити до тягаря доказування позивача чи відповідача. Відповідно до вимог ст. 163 ЖК Української РСР, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане житлове приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Відповідач [PERSON] не проживає за місцем своєї реєстрації з 2013 року, житловою площею кімнати не користується, житлово-комунальні послуги та витрати на утримання кімнати не сплачує, домовленості з позивачем про збереження користування житлом понад строк укладено не було, а тому правових підстав для подальшої її реєстрації у кімнаті, наразі немає, внаслідок чого, суд прийшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1921,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved