Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, який у встановленому законом порядку уточнив, та в кінцевому, просить ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на спадкове майно після смерті матері [PERSON] на 1/3 частки квартири [ADDRESS]. Також просить визнати право власності на цю квартиру в розмірі 1/3 частки за кожним з відповідачів. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 04.02.2008р. померла його матір [PERSON], якій належала 1/3 частки квартири [ADDRESS], згідно договору купівлі-продажу від 28.07.2000р. Іншими співвласниками квартири, кожному з яких також належить по 1/3 частки, згідно цього ж договору є відповідачі. Після смерті матері, а також після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини, Четвертою Львівською державною нотаріальної конторою 07.12.2012р. на підставі його заяви відкрито спадкову справу. Спадкування майна померлої відбувається за законом, однак отримати свою частку в спадковому майні можливості не має, позаяк для видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус вимагає оригінал правовстановлюючого документу на квартиру, який заходиться у відповідача [PERSON], і який вона відмовляється йому надати. Крім нього, іншим спадкоємцем першої черги за законом є його сестра, донька померлої та третя особа у справі [PERSON], однак остання хоч і подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, проте в подальшому погодилась, що частка матері в квартирі повинна належати йому. Відтак, за відсутності інших спадкоємців які претендують на спадкову масу та відсутністю можливості оформити спадкові права в позасудовому порядку вимушений визнати право власності через суд, з приводу чого подав даний позов. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] згідно належної довіреності від 08.07.2013р. позовні вимоги підтримав. Дав пояснення аналогічні вищенаведеним та просить позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] згідно угоди про надання правової допомоги від 02.09.2015р. адвокат [PERSON], а також відповідач [PERSON] в судовому засіданні обґрунтованість позову визнали. Підтвердили, що не претендують на спадкове майно і за законом, таке повинно перейти у власність до позивача. Крім цього, повідомили, що оригінал договору купівлі-продажу квартири, який необхідно для оформлення спадщини втрачено. У звязку з цим, також не заперечують проти визнання за ними права власності на 1/3 частки квартири за кожним. Представник третьої особи [PERSON] згідно договору про надання правової допомоги від 31.07.2015р. адвокат [PERSON] обґрунтованість позову також визнав. Підтвердив, що його довірителька, як спадкоємець першої черги за законом хоч і подавала заяву про прийняття спадщини, проте подала таку після закінчення встановленого законом строку для подання цієї заяви. З позовом до суду про визначення їй додаткового строку не зверталась, оскільки не претендує на спадкову масу і визнає, що така повинна бути успадкована позивачем одноосібно. Тому, просить позов задовольнити. Представник третьої особи Четвертої Львівської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Попередньо, скерував до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, а у вирішенні спору покладається на розсуд суду. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, матеріали спадкової справи № 633/2012, заведеної після смерті [PERSON], оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 215 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 28.07.2000р. (а.с.9) набула у власність 1/3 частки квартири № 8 в будинку № 2 на вул. Тершаковців у м. Львові. Іншими покупцями цієї квартири є відповідачі, кожен з яких також набув у власність 1/3 частки цієї квартири. Згідно копії свідоцтва про народження, [PERSON] (а.с.8) була матірю позивача, а згідно копії свідоцтва про смерть (а.с.7), [PERSON] померла 04.02.2008р. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, у відповідності до вимог п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права, в тому числі визнання права власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. За правилами ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 633/2012, заява про видачу свідоцтва про право на спадщину до нотаріальної контори подавалась позивачем та третьою особою у справі [PERSON] (а.с.1 спадкової справи). В той же час, вказана заява подана по спливу встановленого законом шестимісячного строку, і з позовом до суду про визначення додаткового строку (а.с.22-24 спадкової справи) звертався лише [PERSON] Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 21.05.2014р., яке набрало законної сили (а.с.37 спадкової справи), такий позов задоволено та визначено позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини терміном три місяці. Інших спадкоємців майна померлої, які б прийняли спадщину, або ж у відповідності до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважались такими, що прийняли спадщину, згідно матеріалів спадкової справи немає. В той же час, згідно листа Четвертої Львівської державної нотаріальної контори від 16.09.2013р., для видачі свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям необхідно представити оригінал правовстановлюючих документів щодо квартири. За мотивами позову, такі документи перебувають у відповідачів. Останні не заперечили цього факту проте повідомили, що на даний час оригінал договору купівлі-продажу квартири ними втрачено. Згідно розяснень, наданих у п. 3.1 Інформаційного листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Оскільки в судовому засіданні встановлено факт втрати правовстановлюючих документів на квартиру, що визнається стороною відповідача, суд не вбачає перешкод для визнання права власності за позивачем. При цьому враховується, що розмір частки, на яку просить визнати право власності позивач не оспорюється відповідачами та згідно копій правовстановлюючих документів, належав спадкодавцю. Також, беручи до уваги втрату оригіналу правовстановлюючих документів, відповідно до ст. 392 ЦК України право власності на відповідні частки, належні їм згідно копії договору купівлі-продажу цієї квартири слід визнати за відповідачами, тобто задовольнити позов в повному обсязі. На підставі наведеного та

Outcome: approved