Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, в обґрунтування якого зазначив, що 21 грудня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «ВТБ Банк» (найменування змінено на ПАТ «ВТБ Банк») (далі по текту - «Банк») та [PERSON] (далі по тексту «Позичальник», «Третя особа») було укладено Кредитний договір №443/07 (далі по тексту «Кредитний договір»). Відповідно до якого Банк надає Позичальнику грошові кошти в сумі 176 000 (сто сімдесят шість тисяч) доларів США 00 центів, терміном до 2027 року зі сплатою процентів за користування в розмірі 14,0% річних. В забезпечення виконання зобовязань між сторонами було укладено Іпотечний договір №443/07 який був посвідчений [PERSON] приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу за реєстровим №8117 (далі по тексту - «Договір іпотеки»), на підставі якого в забезпечення виконання свої зобовязань, [PERSON] передав нерухоме майно: житловий будинок садибної забудови загальною площею 172,4 кв.м., що розташований за адресою: Житомирська область,Житомирський район, смт.Гуйва, вул.Бердичівська, 74. 24 грудня 2012 року між ПАТ «ВТБ Банк», що є правонаступником ВАТ «ВТБ Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «КРЕДЕКС ФІНАНС» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 241212ІВ, відповідно до якого право вимоги за Кредитним договором №443/07 від 21.12.2007 року та Договором іпотеки від 21 грудня 2007 року укладеними між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] перейшло до ТОВ «КРЕДЕКС ФІНАНС». 17 лютого 2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю «КРЕДЕКС ФІНАНС» та товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» (далі - ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ») було укладено Договір про відступлення права вимоги грошових зобовязань за фінансовими кредитами, відповідно до якого право вимоги за Кредитним договором №443/07 від 21 грудня 2007 року та Договором іпотеки від 21 грудня 2007 року укладеними між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] перейшло до ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ». Рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 09 вересня 2010 року стягнено солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованості за Кредитним договором №443/07 від 21 грудня 2007 року у розмірі 1319535,91 гривень, стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «ВТБ Банк» судового збору в розмірі 850,00 гривень з кожного та витрат на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 15,00 гривень з кожного. При цьому посилається на те, що у звязку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору №443/07 від 21 грудня 2007 року заборгованість відповідача перед позивачем складає 2 714 789 (два мільйони сімсот чотирнадцять тисяч сімсот вісімдесят девять) гривень 84 копійок, а тому позивач просить в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмети іпотеки, які на праві власності належать відповідачу та передані в іпотеку позивачеві. Представник позивач позов підтримав з підстав зазначених в ньому та подав клопотання про розгляд справи у його відсутність (а.с.66). Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився. У відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи за адресою проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та представника позивача, що відповідає вимогам ст.224 та ч.2 ст.158 ЦПК України. З огляду на зазначене суд не вбачає перешкод у судовому розгляді справи. Вивчивши матеріали справи, судом були встановлені наступні факти. 21 грудня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №443/07. Відповідно до п.1.1. Кредитного договору Банк надає Позичальнику грошові кошти в сумі 176 000 (сто сімдесят шість тисяч) доларів США 00 центів, терміном до 2027 року зі сплатою процентів за користування в розмірі 14,0% річних (а.с.5-6). В забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором, 21 грудня 2007 року між [PERSON] та ВАТ «ВТБ БАНК» було укладено Іпотечний договір №443/07 який був посвідчений [PERSON] приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу за реєстровим №8117, на підставі якого в забезпечення виконання свої зобовязань, [PERSON] передав нерухоме майно: житловий будинок садибної забудови загальною площею 172,4 кв.м., що розташований за адресою: Житомирська область, Житомирський район, смт.Гуйва, вул.Бердичівська, 74 (а.с.7-8). Рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 09 вересня 2010 року стягнено солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованості за Кредитним договором №443/07 від 21 грудня 2007 року у розмірі 1319535,91 гривень, стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «ВТБ Банк» судового збору в розмірі 850,00 гривень з кожного та витрат на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 15,00 гривень з кожного (а.с.32). Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. 24 грудня 2012 року між ПАТ «ВТБ Банк», що є правонаступником ВАТ «ВТБ Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «КРЕДЕКС ФІНАНС» було укладено договір про відступлення прав вимоги №241212ІВ, відповідно до якого право вимоги за Кредитним договором № 443/07 від 21.12.2007 року та Договором іпотеки від 21 грудня 2007 року укладеними між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] перейшло до ТОВ «КРЕДЕКС ФІНАНС». 17 лютого 2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю «КРЕДЕКС ФІНАНС» та Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» було укладено Договір про відступлення права вимоги грошових зобовязань за фінансовими кредитами, відповідно до якого право вимоги за Кредитним договором № 443/07 від 21 грудня 2007 року та Договором іпотеки від 21 грудня 2007 року укладеними між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] перейшло до ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ». Відповідно до ст.1077 ЦК України, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобовязанні (крім випадків, передбачених ст.515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.33 Закону України «Про іпотеку» (в редакції чинної на день виникнення правовідносин) у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону. Статтею 38 Закону України «Про іпотеку» (в редакції чинної на день виникнення правовідносин) передбачено, якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків. Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду здійснюється відповідно до ст.39 Закону України «Про іпотеку». Згідно зі ст.39 Закону України «Про іпотеку» в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст.38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Відповідно до правових позицій Верховного Суду України, викладених у постановах від 14 вересня 2016 року у справі №6-1219цс16 та від 28 вересня 2016 року у справі №6-1243цс16, положень ст.ст.33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», ст.ст.328, 335, 376, 392 ЦК України, законодавцем визначено три способи захисту на задоволення вимог кредитора, які забезпечені іпотекою шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий - на підставі рішення суду та два позасудових способи захисту: на підставі виконавчого напису нотаріуса і згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем витрати по оплаті судового збору.

Outcome: approved