Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача /третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - служба у справах дітей Ренійської районної державної адміністрації Одеської області/ про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 лютого 2014 року, від цього шлюбу вони мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалося та поступово погіршувалось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Подальше збереження шлюбу неможливе. Тривалий час сторони не підтримуюсь подружні стосунки. На теперішній час сім`я фактично розпалася, шлюб існує тільки формально. Примирення не можливо. Позивач та його представник - адвокат Янковський О.В.у судове засідання з`явилися, просили винести часткове рішення відповідно до ч. 3 ст. 259 ЦПК України щодо розірвання шлюбу між [PERSON] і [PERSON] , та продовжити провадження в частині визначення місця проживання дитини. Відповідач у судове засідання не з`явилася, до суду надійшла заява, відповідно до якої вона не заперечує проти розірвання шлюбу з [PERSON] , однак заперечує проти задоволення інших позовних вимог. Представник відповідача - адвокат Златі Н.С. у судове засідання з`явилася, проти винесення часткового рішення відповідно до ч. 3 ст. 259 ЦПК України щодо розірвання шлюбу між [PERSON] і [PERSON] , та продовження провадження в частині визначення місця проживання дитини не заперечувала. Представник третьої особи у судове засідання з`явилася, проти винесення часткового рішення відповідно до ч. 3 ст. 259 ЦПК України щодо розірвання шлюбу між [PERSON] і [PERSON] , та продовження провадження в частині визначення місця проживання дитини не заперечувала. Суд заслухавши пояснення позивача, представників позивача та відповідача, представника третьої особи, розглянувши матеріали справи, вважає, що позовна вимога щодо розірвання шлюбу підлягає задоволенню з наступних підстав. Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 лютого 2014 року, від цього шлюбу вони мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалося та поступово погіршувалось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Подальше збереження шлюбу неможливе. Тривалий час сторони не підтримуюсь подружні стосунки. На теперішній час сім`я фактично розпалася, шлюб існує тільки формально. Примирення не можливо. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Суд вважає, що сім`я розпалася остаточно, поновити сімейні відносини неможливо. Відповідно до ч. 3 ст. 259 ЦПК України, якщо в одному провадженні об`єднані кілька взаємопов`язаних самостійних вимог, суд може ухвалити щодо будь-якої вимоги часткове рішення та продовжити провадження в частині невирішених вимог. Якщо за вимогами, об`єднаними в одне провадження, відповідачем є одна особа, ухвалення часткового рішення не допускається у разі обґрунтованих заперечень з боку відповідача. Згідно із ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У даному випадку визнання відповідачем позовної вимоги щодо розірвання шлюбу не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, таким чином, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, а тому позовна вимога щодо розірвання шлюбумає бути задоволена. На підставі викладеного та

Outcome: approved