Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Трепівської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області про визнання права власності земельну ділянку [NUMBER], площею 4,32 гектара в межах згідно з планом за кадастровим номером 3522287400:02:000:1126. Вказала, що за рішенням Трепівської сільської ради №230 від 16.11.2001 року, отримала в приватну власність земельну ділянку [NUMBER] площею 4,32 гектара в межах згідно з планом, що розташована на території Трепівської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області. На підставі виготовленої технічної документації отримала державний акт на право приватної власності на землю за №103 від 24.04.2002 року за кадастровим номером 3522287400:02:1126. Має намір розпорядитися своїм майном на власний розсуд, однак не має можливості, оскільки оригінал державного акту втрачено, в зв'язку з чим неможливе здійснення його державної реєстрації в реєстрі «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Просить визнати за нею право власності на земельну ділянку [NUMBER]. Площею 4,32 гектара в межах згідно з планом, за кадастровим номером 3522287400:02:000:1126. Представник позивача в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити. Представник відповідача Трепівської сільської ради в судове засідання з'явився, позовні вимоги визнав, не заперечує щодо їх задоволення. Представник третьої особи управління Державного земельного агентства у Знам'янському районі Кіровоградської області в судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій проти задоволення вимог позивача не заперечував, справу просив розглядати у його відсутності. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно з рішенням №230 від 16.11.2001 року «Про передачу у приватну власність земельної ділянки колишньої колективної власності громадянам населених пунктів Трепівської сільської ради на земельні сертифікати» та додатком до нього, [PERSON] передано у власність земельну ділянку з колишнього колективної власності Земель Трепівської сільської ради. Згідно з копією Державного акту на право приватної власності на землю, [PERSON] на підставі сесії Трепівської сільської Ради народних депутатів від 16.11.2001 року №230 передано у власність земельну ділянку площею 4,32 гектарів у межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Трепівської сільської ради. Землю передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №103. Згідно з розрахунком нормативної грошової оцінки земельної ділянки, загальна нормативна грошова оцінка угідь зазначеної земельної ділянки складає 43265 грн. Оригінал Державного акту на право приватної власності на землю на ім'я [PERSON] втрачено, що підтверджено оголошенням в газеті «Сільське життя» №№77-78 від 28.09.2013 року. Відповідно до ст.126 ЗК України документом, який посвідчує право власності на земельну ділянку, є державний акт. Відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі на (місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) крім сертифікат, є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай), на підставі яких і видаються державні акти. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права (ст.16 ЦК України). Відповідно до п.«а» ч.3 ст.152 ЗК України способом захисту прав громадян на земельні ділянки є визнання прав, в зв'язку з чим позивач звернувся до суду з позовом. Згідно вимог ст.ст. 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує це право, та його державною реєстрацією, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. В судовому засіданні встановлено неможливість державної реєстрації права власності на земельну ділянку, оскільки втрачено оригінал Державного акту, і крім як в судовому порядку визнати за позивачем права власності не можливе, і воно не суперечить ст.328 ЦК України. За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати суд вважає, віднести на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved