Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення коштів за договором банківського вкладу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 09.04.2014 року між ним та відповідачем було укладено договір строкового банківського вкладу №2630/80/172483 «Ваш Стабільний», відповідно до умов якого банк отримав від [PERSON] на строковий депозитний рахунок грошові кошти в сумі 130000,00 грн. строком до 08.07.2014 року. Відповідно до п.п. 1.4 договору, автоматична пролонгація договору здійснюється на той же термін у разі відсутності заяви вкладника про намір отримати вклад в день закінчення терміну дії договору. 09.07.2014 року договір автоматично був пролонгований був 91 день. Однак, у позивача виникла необхідність отримати грошові кошти, які знаходяться на його депозитному рахунку раніше. 25.07.2014 року позивач звернувся до ПАТ «Міський комерційний банк» із заявою про дострокове розірвання договору та повернення депозитного вкладу. Після звернення відповідач перерахував кошти на депозитний рахунок [NUMBER] від 01.07.2014 року, що в сумі склали 130008,19 грн. 01.08.2014 року позивачу не повернуто банківський вклад, а тому ним подано заяву з вимогою про повернення банківського вкладу в повному обсязі та нарахованих відсотків. 07.08.2014 року позивачу не повернуто банківський вклад, а тому ним повторно подано заяву з вимогою про повернення банківського вкладу в повному обсязі та нарахованих відсотків. Проте, вказані заяви були залишені банком без уваги. У зв'язку з тим, що ПАТ «Міський комерційний банк» не повернув на вимогу позивача банківський вклад у строк до 01.08.2014 року та не сплатив відсотки по ньому, позивач просив позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву в якій просив позовні вимоги задовольнити та справу розглядати без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання свого представника не направив, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка представника відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував позивач. Суд, врахувавши заяву позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим, та таким що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Згідно ч. 3 ст. 1060 ЦК України якщо відповідно до договору банківського вкладу вклад повертається вкладникові на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, проценти за цим вкладом виплачуються у розмірі процентів за вкладами на вимогу, якщо договором не встановлений більш високий процент. Згідно ч. 1 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Судом встановлено, що 09.04.2014 року між [PERSON] та ПАТ «Міський комерційний банк» було укладено договір строкового банківського вкладу №2630/80/172483 «Ваш Стабільний», відповідно до умов якого банк отримав від [PERSON] на строковий депозитний рахунок грошові кошти в сумі 130000,00 грн. строком до 08.07.2014 року. Відповідно до п.п. 1.4 договору, автоматична пролонгація договору здійснюється на той же термін у разі відсутності заяви вкладника про намір отримати вклад в день закінчення терміну дії договору. Встановлено, що з 09.07.2014 року вказаний договір автоматично був пролонгований на 91 день. З матеріалів справи вбачається, що у позивача виникли обставини за яких у нього виникла необхідність в отриманні грошових коштів, що знаходяться на його депозитному рахунку. 25.07.2014 року позивач звернувся до ПАТ «Міський комерційний банк» із заявою про дострокове розірвання договору та повернення депозитного вкладу. Після звернення відповідач перерахував кошти на депозитний рахунок [NUMBER] від 01.07.2014 року, що в сумі склали 130008,19 грн. Станом на 01.08.2014 року позивачу не повернуто банківський вклад, а тому ним подано заяву з вимогою про повернення банківського вкладу в повному обсязі та нарахованих відсотків. 07.08.2014 року позивачу не повернуто банківський вклад, а тому ним повторно подано заяву з вимогою про повернення банківського вкладу в повному обсязі та нарахованих відсотків. Проте, вказані заяви були залишені відповідачем ПАТ «Міський комерційний банк» без уваги. Неповернення відповідачем коштів підтверджується відомістю по депозитному рахунку, відповідно до якої поточний залишок по угоді №2630/80/172483 від 09.04.2014 року становить 130008,19 грн. Позивач просив стягнути з ПАТ «Міський комерційний банк» суму банківського вкладу 130008,19 грн. із нарахованими відсотками в сумі 7149,75 грн., на що слід зазначити наступне. Ст. 1066 ЦК України передбачає, що банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем з приводу укладеного договору банківського вкладу є цивільно-правовими за своїм змістом. Частина 2 статті 1060 ЦК України містить імперативну норму про обов'язок банку видати вкладнику за його першою вимогою та не допускає іншого порядку регулювання даних відносин спеціальним законодавством чи договором. Згідно до ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Враховуючи те, що 09.04.2014 року між ПАТ «Міський комерційний банк» та [PERSON] було укладено договір строкового банківського вкладу [NUMBER], суд приходить до висновку, що вони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов'язання щодо виконання даного договору. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем порушені умови договору строкового банківського вкладу №2630/80/172483 від 09.04.2014 року, а тому сума внеску по вказаному договору із нарахованими відсотками, що становить 137157,94 грн., з яких: сума банківського вкладу 130008,19 грн., відсотки в сумі 7149,75 грн., підлягає поверненню позивачу у повному обсязі. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Відповідно до ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач довів ті обставини на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави 1371,57 грн. судового збору.

Outcome: approved