Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про зняття арешту з рухомого майна посилаючись на те, що будучи власником транспортного засобу не взмозі зняти автомобіль з обліку через наявність заборони, що на його думку порушує його права та законі інтереси, як власника майна. Представник позивача позовні вимоги підтримав та надав суду пояснення, що відповідають змісту позовних вимог. Відповідач направив до суду заперечення проти позову. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явився та не повідомив суд про причину неявки. Вивчивши матеріали справи, заслухавши показання представника позивача, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником транспортного засобу марки БМВ 316 1994 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], що вбачається з даних реєстраційного свідоцтва [NUMBER]. 14 листопада 2013 року останній передав зазначений автомобіль з правом розпорядження за довіреністю зареєстрованою в реєстрі №8743 [PERSON] який в свою чергу також за довіреністю від 02 квітня 2014 року з правом розпорядження передав автомобіль позивачу. З даних листа управління Державтоінспекції УМВС України у Хмельницькій області №5/57-В-35 від 19.08.2014 року судом вбачається, що на вказаний транспортний засіб з 16.12.2009 року за постановою державного виконавця накладено арешт. Даними першого міського відділу Державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції підтверджується, що на примусовому виконанні у відділі ДВС перебуває виконавче провадження №15003817 про стягнення боргу з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» тому з метою забезпечення виконання рішення суду державним виконавцем було накладено арешт на зазначений транспортний засобів, належних боржнику. Вимогами ч.2 ст.328 ЦК України визначено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім цього, правилами державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затвердженими постановою КМУ №1388 від 07 вересня 1998 року, встановлено єдину на території України процедуру державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів, яка передбачає особливий порядок відчуження транспортних засобів, визначений цими правилами і які є обов'язковими для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. Суд вважає, що не обгрунтованим є посилання представника позивача, що [PERSON] є власником транспортного засобу марки БМВ 316, 1994 року випуску державний номерний знак [NUMBER] так, як фактична передача транспортного засобу у володіння позивача на підставі виданої іншим користувачем та розпорядником майна довіреності не має наслідком набуття позивачем права власності на спірний автомобіль, оскільки видача довіреності не створює для позивача інших юридичних наслідків крім тих, що виникають з правовідносин представництва. Зважаючи на викладене суд вважає, що накладений арешт на автомобіль, що належить [PERSON] та знаходиться у розпорядженні [PERSON] є правомірним та відповідає вимогам Закону тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed