Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 10.12.2007 року, він являється власником домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS]. Відповідач по справі [PERSON] зареєстрований у спірній квартирі, але фактично не проживає в ній з січня 2010, витрат по утриманні квартири не несе, комунальні послуги не сплачує. Позивач, як власник житлового приміщення, ніяких договорів з відповідачем не укладав, обов'язків перед ним не має. Перешкод у користуванні жилим приміщенням відповідачу ніхто не чинив та не чинить, за захистом порушеного права на проживання відповідач ні до суду, ні до інших державних органів не звертався, особистих речей та майна, яке йому належить в будинку немає. На підставі вищевикладеного, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування спірним приміщенням. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з'явились, в наданих суду заявах просили розгляд справи проводити без їх участі, на задоволенні позовних вимог наполягли в повному обсязі, просили їх задовольнити, згодні на проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, судовою повісткою про виклик, причину неявки суду не повідомив. Згідно до положення ч.3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України, У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав: Судом встановлено, що позивачу на праві особистої приватної власності належить будинок [ADDRESS] що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серія [NUMBER] від 10.12.2007 /а.с.8,9/. Як вбачається з довідки виданої КП «Житлова управляюча компанія» м. Лозова Харківської області від 12.06.2018 року /а.с.7/, відповідач [PERSON] зареєстрований у вищевказаному будинку. Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно актів, складених за місцем реєстрації відповідача, від 10.11.2017 року, 21.01.2018 року, 15.04.2018 року відповідач у даному будинку не проживає з січня 2010 року /а.с. 10,11,12/. В заяві від 21.09.2018 року відповідач [PERSON] просить зняти його з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] /а.с. 34/. З зазначеного можливо зробити обґрунтований висновок про те, що відповідач був зареєстрований як член сім'ї власника житла, він відсутній та не проживає у спірному будинку без поважних причин понад один рік, будь-які домовленості між відповідачем і власником житла відсутні. Отже, заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та відповідають вимогам закону. Суд доходить висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved