Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку та виселення з квартири [ADDRESS] , посилаючись на те, що у вказаній квартирі, власником якої він є, без його дозволу зареєстровані та проживають відповідачі разом зі своєю донькою. Зазначив, що 30.03.2004 позивач уклав з відповідачем договір-доручення та довіреність, згідно яких доручив відповідачу [PERSON] укласти від імені позивача договір купівлі-продажу квартири, представляти інтереси позивача в усіх державних установах та організаціях щодо реєстрації квартири за позивачем та місця проживання позивача у вказаній квартирі. Зазначені документи видані на строк до 30.03.2005. Як стало відомо позивачу, відповідачі зареєстровані у його квартирі з 2008-2009 років, проте він нікому не давав дозволу на реєстрацію у своїй квартирі, тому вона є незаконною. На підставі викладеного позивач просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою, зняти їх з реєстраційного обліку та виселити з квартири [ADDRESS] . В судове засідання позивач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] та їх представники в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним, від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій він просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. У попередніх судових засіданнях відповідач [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог. В матеріалах справи містяться відзиви відповідачів, в яких вони просили відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що позивач є їхнім дядьком, квартира придбана за їхні кошти, проте внаслідок того, що відповідачі перебували в шлюбних відносинах та пересторогою у зв`язку з цим уникнення між ними як подружжя у майбутньому будь-яких претензій по квартирі, вони за попередньою домовленістю з дядьком, зареєстрували за ним придбану квартиру. Оскільки у відповідача [PERSON] виник конфлікт з позивачем з приводу неповернутого ним боргу, останній вирішив скористатися своїм становищем та повідомив відповідачам про їх майбутнє виселення, та в подальшому звернувся з вказаним позовом до суду. Вказували також, що позивач був обізнаний про їх проживання у спірній квартирі ще з 2004 року, між ними існувала усна домовленість щодо проживання. Крім того, відповідач [PERSON] подав до суду копію договору купівлі-продажу спірної квартири та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Будучи присутнім в минулому судовому засіданні відповідач пояснював, що квартира на даний час належить його дружині [PERSON] на підставі вказаного договору, тому заперечував проти задоволення позову. Наголошував на безпідставність позовних вимог з підстав відсутності у позивача права власності на спірну квартиру. Представник відповідача відділу реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в матеріалах справи міститься заява представника відповідача Оболонської РДА в м. Києві про розгляд справи справу за його відсутності. Надав до суду відзив на позовну заяву в якому вказував на неправомірність заявлених вимог, тому у задоволенні позовних вимог до Оболонської РДА в м. Києві просив відмовити. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Квартира [ADDRESS] загальною площею 81,1 кв.м, житловою площею 42 кв.м, належала на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 31.03.2004, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Біляєвим В.О., укладеного між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] на підставі відповідної довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Андрушко Н.П. Як убачається з наведеної вище довіреності, виданої [PERSON] на ім`я [PERSON] , посвідченої 30.03.2004 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Андрушко Н.П., позивач уповноважив відповідача [PERSON] купити від імені позивача трикімнатну квартиру [ADDRESS] , визначаючи ціну та інші умови договору самостійно. Довіреність видана строком на один рік та дійсна до 30.03.2005. В матеріалах справи також міститься договір-доручення від 30.03.2004 (а.с.11), згідно якого позивач доручив відповідачу [PERSON] укласти договір купівлі вказаної квартири на ім`я позивача, залучати інших осіб для отримання довідок, оглядати майно, подавати документи, представляти інтереси позивача в БТІ, ЖЕК, ДКП, «Київгаз», «Київенерго», телефонних станціях, сплачувати необхідні платежі та збори, зареєструвати договір у відповідних органах, а також зареєструвати позивача за адресою придбаної квартири. За змістом вказаного договору він діє до 30.03.2005. З витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва (а.с.12) вбачається, що у квартирі [ADDRESS] зареєстровані три особи, якими, як встановлено судом, є відповідачі в справі [PERSON] та [PERSON] та їхня малолітня донька [PERSON] . Судом встановлено, що 29.07.2020 [PERSON] , діючи від імені [PERSON] на підставі довіреності посвідченої приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Будніковою Ю.С. №1185 від 28.07.2020, передав у власність [PERSON] , а остання прийняла у власність квартиру [ADDRESS] , що підтверджується відповідним договором купівлі-продажу квартири від 29.07.2020, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Манойло Н.Г., а також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Як вказано у Постанові Верховного Суду України від 15.05.2017 року у справі №6-2931цс16, право користування чужим майном є по суті встановленням сервітуту, у зв`язку з чим його припинення повинно відбуватися з урахуванням вимог статей 405 та 406 ЦК України як правових норм, що регулюють спірні правовідносини щодо користування чужим житлом. За приписами ст. 406 ЦК України сервітут припиняється у разі: 1) поєднання в одній особі особи, в інтересах якої встановлений сервітут, і власника майна, обтяженого сервітутом; 2) відмови від нього особи, в інтересах якої встановлений сервітут; 3) спливу строку, на який було встановлено сервітут; 4) припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту; 5) невикористання сервітуту протягом трьох років підряд; 6) смерті особи, на користь якої було встановлено особистий сервітут. Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Реалізуючи право на житло, людина може користуватись тільки тим житлом, право користування яким у неї виникло з правочину або на підставі закону. Відповідно до законодавства України таке право виникає у власника житла (глава 28 ЦК України), членів його сім`ї (ст. 405 ЦК України, ст. 156 Житлового кодексу Української РСР), орендаря (наймача) житла (ст. 810 ЦК України, ст. 61 ЖК Української РСР), членів його сім`ї (ст. 816 ЦК України, ст.ст. 64, 160 ЖК Української РСР) тощо. Частиною 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. На підставі викладеного, оскільки спірна квартира на момент розгляду справи на праві власності належить відповідачу [PERSON] , то у задоволенні позовних вимог слід відмовити у зв`язку з відсутністю у позивача права, за захистом якого, він звернувся до суду із позовною заявою. Окрім того суд звертає увагу на те, що сторона позивача жодним чином не повідомляла суд про перехід права власності на спірну квартиру до відповідача [PERSON] , хоча і звернулася 02.10.2020 до суду із заявою в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Outcome: dismissed