Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про визнання частково недійсним наказу, визнання недійсним свідоцтва про право власності, скасування державної реєстрації нерухомого майна та усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням, покликаючись на те, що згідно розпорядження ВО «Електрон» № 257 від 20 листопада 1985 року йому надано право вселення у гуртожиток [ADDRESS]. Після поновлення його реєстрації у [ADDRESS] яка була скасована на підставі рішення суду від 29 листопада 2010 року, йому стало відомо, що дана квартира зареєстрована за [PERSON] Ввжає, що приватизаціє відповідачем даної квартири відбулась з порушеннями, оскільки він, як наймач вказаної квартири має право її приватизувати та таке його право поновлено ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 24 жовтня 2011 року. Відповідач [PERSON], змінивши замки, на протязі тривалого часу перешкоджає йому у здійсненні права користування даною квартирою. Просить визнати частково недійсним наказ Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради наказ № 141-ж-з від 18 січня 2012 року про передачу квартир у власність громадян, щодо надання спірної квартири відповідачу [PERSON], визнати недійсним свідоцтво № 24926-3 про право власності відповідача на [ADDRESS] скасувати державну реєстрацію даного права власності та усунути перешкоди у користуванні [ADDRESS] вселивши його у саірну квартиру. Відповідач звернувся до суду зі зустрічним позовом про визнання недійсною та скасування реєстрації у жилому приміщенні покликаючись на те, що 16 липня 2007 року ним отримано ордер на право проживання у [ADDRESS] та 16 грудня 2010 року з ним укладено договір найму даної квартири. Згодом, скориставшись правом на приватизацію даної квартири, він отримав свідоцтво № 24926-3 про право власності на кв. [ADDRESS] Натомість позивач не подав жодних доказів його права користування спірною квартирою та у розпорядження ВО «Електрон» № 257 від 20 листопада 1985 року вказано право позивача на вселення у кімнату [NUMBER], як стверджує позивач. Також жодним рішенням суду не встановлено право позивача зареєструватись у кв. [ADDRESS] Тому просить визнати недійсною та скасувати реєстрацію [PERSON] у кв. [ADDRESS] оскільки таким чином йому вчиняються перешкоди у користування майном, яке належить йому на праві власності. В судовому засіданні позивач та його представник первісний позов підтримали, давши аналогічні пояснення, просить позов задовольнити, у задоволенні зустрічного позову просять відмовити за його безпідставністю. Представник відповідача в судовому засіданні, зустрічний позов підтримав, давши аналогічні пояснення, просить позов задовольнити, у задоволенні первісного позову просить відмовити за його безпідставністю. Представник відповідача Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, в судовому засіданні проти первісного позову заперечив та зазначив, що винесення наказу № 141-ж-з від 18 січня 2012 року про передачу квартир у власність громадян, здійснено виключно з дотриманням Положення про порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, затвердженого рішенням Львівської міської ради № 114 від 27 лютого 2009 року «Про порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна та затвердження вартості цих послуг». У задоволенні первісного позову просить відмовити, при вирішенні зустрічного позову покладається на рішення суду. Представники відповідача Залізничного районного відділу головного управління державної міграційної служби України у Львівській області та третьої особи ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» в судове засідання не з'явились, про причини своєї неявки суд не повідомили, хоча належно були повідомлені про час та місце слухання справи, а тому згідно ст.169 ЦПК України, суд вважає, що справу слід слухати у їх відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши інші матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні первісного позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог, зустрічний позов слід задовільнити. Судом встановлено, що 16 липня 2007 року ЖЕК «Електрон» ДП ВАТ «Концерн-електрон», відповідачу [PERSON] видано ордер, яким йому надано право проживання в гуртожитку малих сімей у [ADDRESS]. /а.с. 41/ Згідно наказу Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради № 632 від 26 листопада 2008 року, гуртожитку на [ADDRESS] надано статус житлового будинку та 21 травня 2010 року виконавчим комітетом Львівської міської ради прийнято рішення № 568 про прийняття у власність територіальної громади м.Львова будинку на [ADDRESS] /а.с. 44/ Згідно ст. 61 ЖК Української РСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. 16 грудня 2010 року Залізничною районною адміністрацією Львівської міської ради видано розпорядження № 1090 про укладення договору найму відповідачем [PERSON] кв. [ADDRESS] та 21 березня 2011 року відповідача [PERSON] зареєстровано у даній квартирі /а.с. 19, 45/ Відповідно до ст. 9 ЖК Української РСР громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад. Згідно ст. 65-1 ЖК Української РСР наймачі жилих приміщень у будинках державного чи громадського житлового фонду можуть за згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з ними, придбати займані ними приміщення у власність на підставах, передбачених чинним законодавством. На підставі вказаних норм закону та з чітким дотриманням норм Положення про порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, затвердженого рішенням Львівської міської ради № 114 від 27 лютого 2009 року «Про порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна та затвердження вартості цих послуг», яке діяло на час придбання відповідачем спірної квартири у приватну власність, Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради видано наказ № 141-ж-з від 18 січня 2012 року про передачу квартир у власність громадян, яким зокрема вирішено передати у власність відповідача [PERSON] кв. [ADDRESS] /а.с. 25-28/ На підставі даного наказу, 18 січня 2012 року, відповідачу [PERSON] видано свідоцтво № 24926-3 про право власності на кв. [ADDRESS] /а.с. 17/ Одже суд вважає що при винесенні оспорюваного наказу Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради діяло виключно в межах та у спосіб передбачений вищевказаними нормами закону та нормативно-правовими актами і придбання відповідачем [PERSON] спірного житлового приміщення, на переконання суду, відбулось без жодних порушень норм ЖК Української РСР. Суд не бере до уваги твердження позивача та його представника на те, що приватизація спірної квартири проведена з порушенням вимог чинного законодавства та згідно розпорядження ВО «Електрон» № 257 від 20 листопада 1985 року йому надано право вселення у спірну квартиру, у даній квартирі він зареєстрований і згідно ст. 65-1 ЖК Української РСР у нього є право на приватизацію спірного жилого приміщення виходячи з наступного. Розпорядженням ВО «Електрон» № 257 від 20 листопада 1985 року, на яке покликається позивач, йому надано право на вселення у гуртожиток [ADDRESS]. Даний факт також встановлено рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 20 березня 2012 року у справі за позовом Житлово - експлуатаційної контори «Електрон» Дочірнього підприємства Відкритого акціонерного товариства «Концерн Електрон» до [PERSON], з участю третьої особи Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про визнання таким, що втратив право на користування ліжко-місцем у гуртожитку, яке набрало законної сили та позивачем не оскаржувалось. /а.с. 10-12, 42/ Однак у вказаному розпорядженні не йдеться про надання позивачу права проживання у спірній кв. [ADDRESS] та чітко зазначається про вселення позивача у кімнату [ADDRESS] Причин, за яких позивач не вселився у кімнату [ADDRESS] в ході розгляду справи позивач [PERSON] не навів. Крім того ні позивачем, ні його представником не надано суду жодних належних доказів укладення позивачем договору найму спірного житлового приміщення на виконання вимог ст. 61 ЖК Української РСР, а відтак твердження позивача про те, що він є належним наймачем спірної квартири суд вважає безпідставними. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно повідомлення Залізничного районного відділу головного управління державної міграційної служби України у Львівській області від 08 травня 2013 року, позивача [PERSON] 16 серпня 2012 року зареєстровано у кімнаті [ADDRESS] згідно ухвали Апеляційного суду Львівської області від 05 липня 2012 року. /а.с. 13, 19/ Однак суд вважає, що з метою захисту прав відповідача [PERSON], як власника [ADDRESS] реєстрацію позивача у даній квартирі слід визнати недійсною та скасувати, як таку, що здійснена без належних правових підстав, оскільки, як ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 05 липня 2012 року, яка була підставої здійснення такої реєстрації, так і рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 20 березня 2012 року у справі за позовом Житлово - експлуатаційної контори «Електрон» Дочірнього підприємства Відкритого акціонерного товариства «Концерн Електрон» до [PERSON], з участю третьої особи Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про визнання таким, що втратив право на користування ліжко-місцем у гуртожитку, жодним чином не встановлено право позивача на вселення, проживання чи володіння ним [ADDRESS] ухвала Апеляційного суду Львівської області від 05 липня 2012 року не містить жодної вказівки органам уповноваженим здійснювати реєстрацію осіб, реєструвати позивача [PERSON] у спірній квартирі та предметом даної справи було виключно право користування позивачем ліжко-місцем у гуртожитку [ADDRESS], а не у кв. [ADDRESS] /а.с. 8-12/ З огляду на наведене суд вважає, що, в судовому засіданні, у відповідності до вимог ст. 60 ч.3 ЦПК України, позивачем та його представником не подано належних та допустимих доказів і судом не отримано таких доказів на підтвердження фактів незаконності наказу Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради видано наказ № 141-ж-з від 18 січня 2012 року, свідоцтва про право власності від 18 січня 2012 року на спірну квартиру та його реєстрації, не наведено жодних обставин, які були б підставою визнання їх недійсними та подальшого скасування, а також не надано суду жодних належних та допустимих доказів права користування позивачем кв. [ADDRESS] Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх об'єктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги первісного позову не знайшли свого ствердження в судовому засіданні, позивачем не представлено, а судом не отримано жодних переконливих доказів у їх підтвердження, а тому у задоволенні первісного позову слід відмовити, позовні вимоги зустрічного позову знайшли своє ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до повного задоволення.

Outcome: approved