Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач проживає в комунальній квартирі [ADDRESS] з березня 1991 року. Вказана квартира є власністю територіальної громади м.Запоріжжя, знаходиться в господарському віданні ТОВ «Керуюча компанія «Мрія». Наймачем кімнати з особовим рахунком № [NUMBER] у вказаній квартирі є позивач. Крім нього у вказаній квартирі зареєстрований [PERSON] , який з 2002 року у квартирі не проживає. Місце його мешкання позивачу невідомо. На підставі чого позивач просив визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 10.06.2019 року вказана справа була призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] у судове засідання не з?явився, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав до суду заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] , у судове засідання не з`явився, про причину неявки суду не повідомив. Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними,суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник третьої особи без самостійних вимог ТОВ «Керуюча компанія «Мрія» в судове засідання не з?явився, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав до суду заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності. Представник третьої особи Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради у судове засідання не з?явився, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про причину неявки суду не повідомив, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій вказав, що проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] зареєстрований в квартирі [ADDRESS] з березня 1991 року та є квартиронаймачем вказаної квартири, що підтверджується даними його паспорту серії [NUMBER] , виданого Комунарським РВ УМВС України в Запорізькій області 17 травня 2007 року та корінцем ордера № 1098, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 01 березня 1991 року. Позивач постійно проживає у вищевказаній квартирі, сплачує всі комунальні послуги. З 06 липня 1993 року у спірній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] , що підтверджується довідкою №01-71/8093 від 03.06.2019 року про реєстрацію місця особи виданої Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради. Пленум Верховного суду України в п.9 Постанови №2 від 12.04.1985 р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз`яснив: «Вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови від 01.11.1996 р. № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Однак відсутність письмової згоди членів сім`ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду». Відповідно дост.163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім?ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених ч.1, п.1 і п.5 ч.3, і ч. 4 ст. 71 ЖК України. Відповідно до ч. 1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім?ї без поважних причин за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від.12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування Житлового кодексу України»у справах пор визнання наймача або члена його сімї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно зясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Випадків, передбачених ч.3 ст.71 ЖК України, коли за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї жиле приміщення зберігається понад шість місяців - в судовому засіданні не встановлено. Оскільки відповідач не проживає у зазначеній квартирі, що підтверджується актом про не проживання від 19.05.2019 року зазначене є підставою для задоволення позову.

Outcome: approved