Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] міської ради, [PERSON], 3-тя особа: Управління держземагенства в м. Буча про визнання недійсними мирових угод, рішень [PERSON] міської ради Київської області, [PERSON] актів на право власності на земельні ділянки, а саме просили суд визнати недійсною мирову угоду від 22.12.2009 року укладену між [PERSON] та [PERSON], визнати недійсним рішення [PERSON] міської ради Київської області від 26.02.2009р. про дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право приватної власності на землю №1249/17-48-V, рішення [PERSON] міської ради Київської області № 1707/33-61-V від 28.01.2010 року про внесення змін до рішення [PERSON] міської ради Київської області № 1249/17-48-V від 26.02.2009 року про дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право приватної власності на земельну ділянку, визнати недійсною мирову угоду від 23.07.2010 року укладену між [PERSON] та [PERSON], визнати недійсним рішення [PERSON] міської ради Київської області № 337/8-13-VI від 28.07.2011 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів, що посвідчують право власності на земельні ділянки громадян; визнати недійсним рішення [PERSON] міської ради Київської області № 337/12-13-VI від 28.07.2011 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів, що посвідчують право власності на земельні ділянки громадян, визнати недійсним [PERSON] акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 739213 виданий на підставі рішення [PERSON] міської ради Київської області № 337/8-13-VI від 28.07.2011 року на імя [PERSON] (та співвласника [PERSON]О.) на земельну ділянку пл. 0,0105 га, що розташована на території Київської області м. Буча вул. Вокзальна 31 та скасувати його державну реєстрацію; визнати недійсним [PERSON] акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 739214 виданий на підставі рішення [PERSON] міської ради Київської області № 337/12-13-VI від 28.07.2011 року на імя [PERSON] на земельну ділянку пл. 0,702 га, що розташована на території Київської області м. Буча вул. Вокзальна 31 та скасувати його державну реєстрацію. В обґрунтування позову зазначив, що 23.04.1997 року 59/100 частин будинку № 31 по вул. Вокзальній в м. Буча Київської області разом із відповідними частинами надвірних споруд [PERSON], його батько, подарував йому, [PERSON], що підтверджується договором Дарування. Після смерті його батька 20.07.2001 року, 41/100 частина будинку, що залишилась була успадкована [PERSON]. В подальшому 01.10.2007 року [PERSON] уклав договір довічного утримання на [PERSON]. 20.01.2010 року [PERSON] помер. Так, позивач та [PERSON] 10.09.2008 року уклали мирову угоду щодо порядку користування земельною ділянкою, що знаходилась біля будинку. Однак, йому стало відомо, що 04.09.2008 року [PERSON] зареєструвала право власності на частку будинку в БТІ, у звязку із чим вважав, що мирова угода від 10.09.2008р. укладена з [PERSON] є нікчемною та не тягне ніяких правових наслідків. Рішенням [PERSON] міської ради Київської області від 30.10.2008 року була встановлена норма землекористування за будинком № 31 по вул. Вокзальна в м. Буча площею 1\~862 кв.м.. У звязку із тим, що позивач проживав в іншому місті, то 10.04.2008 року надав довіреність на імя [PERSON] для вирішення питань щодо приватизації земельної ділянки за будинковолодінням та отримання державного акту про право власності на землю. В подальшому рішенням [PERSON] міської ради Київської області від 26.02.2009 року враховуючи мирову угоду та договір довічного утримання, був наданий дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право приватної власності на землю. [PERSON] рішенням, було вирішено надати дозвіл [PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право приватної власності на земельну ділянку 714,25 кв.м., з яких 468 кв.м. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд та 246,25 кв.м. для ведення особистого селянського господарства. [PERSON] даним рішенням наданий дозвіл на виготовлення документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право приватної власності на земельну ділянку 1083 кв.м., з яких 468 кв.м. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд та 615 кв.м. для ведення особистого селянського господарства. А також дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, на земельну ділянку площею 64,75 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у спільну часткову власність [PERSON] та [PERSON] по ? кожному. Позивач вважав, що оскільки вказане рішення ради було прийнято на підставі нікчемної мирової угоди, та одна з осіб, яка її уклала не була співвласником вищевказаного будинку, то дане рішення ради є недійсним. Крім того, позивач зазначив, що 10.04.2008р. він надав доручення відповідачці для вирішення питань щодо приватизації земельної ділянки за будинковолодінням та отримання державного акту про право власності на землю. Згодом, 11.07.2012 року був виданий державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 739213, копію якого [PERSON] передала [PERSON] влітку 2012 року. Однак державний акт був виготовлений на ту земельну ділянку, яка передавалась у спільне користування. А на земельну ділянку, що передавалась у приватну власність [PERSON] для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд, а також для ведення особистого селянського господарства, [PERSON] йому державний акт на землю не надала та пояснила, що через якісь описки акт ще не виготовлений та треба почекати. Зазначив, що лише в 2014 році, коли [PERSON] (представник по довіреності), звернулась в земельний відділ для зясування чому так довго не виготовляється державний акт, то їй пояснили, що цього зробити не можна, оскільки безоплатне отримання у власність земельної ділянки передбачено тільки один раз, а [PERSON] вже отримав один раз державний акт на земельну ділянку. Також, 22.12.2009 року позивачкою була укладена нова мирова угода між [PERSON] та [PERSON] щодо користування земельною ділянкою. Вважав, що оскільки дана мирова угода була підписана лише однією особою [PERSON], то вона вчинена з порушенням норм законодавства та підлягає визнанню недійсною відповідно до п. 3 ст. 215 ЦК України. Про укладання вказаної мирової угоди позивач довідався лише 17.11.2014р., коли звернувся до міської ради. Дана мирова угода була інша за змістом ніж та, що він укладав з колишнім власником, та передбачала спільне користування земельною ділянкою в такій конфігурації, з якою позивач не погоджувався. Крім того, в технічній документації по розробці проектів відведення земельної ділянки, що передавалась у власність була виявлена ще одна мирова угода від 23.07.2010 року, яка також підписана одноособово лише [PERSON]. Рішенням [PERSON] міської ради Київської області від 28.01.2010 року № 1707/33 були внесені зміни в рішення [PERSON] міської ради Київської області від 26.02.2009 року та вказаним рішенням було надано дозвіл на виготовлення технічної документації: гр. [PERSON] на земельну ділянку, площею 702 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд; гр. [PERSON] на земельну ділянку, площею 1019 кв.м. з яких 1000 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд та 19 кв.м. для ведення особистого селянського господарства; гр. [PERSON] та [PERSON] щодо складання документів, що посвідчують право спільної часткової власності, яка становить ? частину кожному від земельної ділянки, площею 97 кв.м для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Відповідно до земельного акта про право власності на земельну ділянку від 11.07.2012 року серії ЯС № 739213 видане на імя [PERSON], вказано, що йому у спільну сумісну власність разом з [PERSON] передається земельна ділянка площею 0,0105 га. Інших рішень ради якими надано дозвіл на виготовлення технічної документації, або її затвердження на імя позивача винесено не було. Коли він в подальшому особисто звернувся до міської ради щодо приватизації іншої частини земельної ділянки, на яку подавала від його імені відповідачка, йому було відмовлено, оскільки висновки в Держземагенстві у м. Буча були про відмову, через те, що він вже використав своє право на приватизацію земельної ділянки. Таким чином, вважав, що процес приватизації відповідачкою був проведений із порушенням вимог чинного законодавства та без врахування його права власності на 59/100 часток домоволодіння. Позивач зазначив, що про дані обставини до жовтня 2014 року він не знав, вважав, що відповідачка діючи на підставі доручення від його імені добросовісно виконує свої обовязки по приватизації його частки. Крім того, зазначив, що внаслідок вищевказаних обставин були прийняті незаконні рішення [PERSON] міської ради Київської області № 337/12 від 28.07.2011 року та № 337/8 від 28.07.2011 року, якими йому передано право власності на частку земельної ділянки, яка не відповідає його частці у праві власності. За таких підстав, вважав, що рішення ради підлягають скасуванню разом із державною реєстрацією, як щодо оформлення його права на спірну земельну ділянку так і на імя відповідачки. У судовому засіданні представник позивача декілька разів уточнювала позовні вимоги та згідно із останньою редакцією уточненої позовної заяви, яку підтримала в повному обсязі просила визнати недійсною мирову угоду від 22.12.2009 року укладену між [PERSON] та [PERSON]О, визнати незаконним та скасувати рішення [PERSON] міської ради Київської області № 1707/33-61-V від 28.01.2010 року про внесення змін до рішення [PERSON] міської ради Київської області № 1249/17-48-V від 26.02.2009 року про дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право приватної власності на земельну ділянку; визнати недійсними [PERSON] встановлення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі від 29.07.2010 року відносно земельної ділянки за адресою: м. Буча, Київської області, вул. Вокзальна 31 на 0,0105 га та 0,0702 га; визнати недійсною мирову угоду від 23.07.2010 року укладену між [PERSON] та [PERSON]; визнати незаконним та скасувати рішення [PERSON] міської ради Київської області № 337/8-13-VI від 28.07.2011 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів, що посвідчують право власності на земельні ділянки громадян; визнати незаконним та скасувати рішення [PERSON] міської ради Київської області № 337/12-13-VI від 28.07.2011 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів, що посвідчують право власності на земельні ділянки громадян; визнати недійсним [PERSON] акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 739213 виданий на підставі рішення [PERSON] міської ради Київської області № 337/8-13-VI від 28.07.2011 року на імя [PERSON] (та співвласника [PERSON]О.) на земельну ділянку пл. 0,0105 га, що розташована на території Київської області м. Буча вул. Вокзальна 31 та скасувати його державну реєстрацію; визнати недійсним [PERSON] акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 739214 виданий на підставі рішення [PERSON] міської ради Київської області № 337/12-13-VI від 28.07.2011 року на імя [PERSON] на земельну ділянку пл. 0,702 га, що розташована на території Київської області м. Буча вул. Вокзальна 31 та скасувати його державну реєстрацію. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі ,надав пояснення аналогічні викладеним у позові. Представник відповідача [PERSON] міська рада Київської області в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, відповідно до якої просили розглядати справу без участі їх представника. Крім того подали письмові заперечення на позов, вважали, що він не підлягає задоволенню оскільки даний позов поданий позивачем із порушенням строків позовної давності, так як він оскаржує рішення ради, які були прийняті в 2010р. та 2011р., а позовна заява була подана ним до суду лише в квітні 2015р., хоча позивач будучи обізнаним щодо оформлення права на земельну ділянку мав можливість дізнатись про оспорюванні ним рішення, а тому просили відмовити у позові. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні заявили про застосування позовної давності до всіх позовних вимог позивача по даній справі та відмовити у задоволенні позову. Також, надали заперечення на позовну заяву, які у судовому засіданні підтримали у повному обсязі. Так відповідачка у судовому засіданні пояснила, що дійсно за дорученням позивача оформлювала приватизацію земельної ділянки, на якій знаходиться належний їм на праві спільної часткової власності будинок. Про всі дії, які вона вчиняла в інтересах позивача вона його повідомляла. Вона також повідомила позивача про оформлення нею та підписання оспорюваних мирових угод щодо порядку користування земельною ділянкою, оскільки вони були необхідні для подання документів на розробку технічної документації. Крім того, позивачка пояснила, що згідно із дорученням виданим на її імя позивачем вона була вповноважена на підписання усіх необхідних документів для оформлення приватизації, зокрема заяви про приватизацію земельної ділянки а також й актів про погодження меж між землекористувачами, про всі свої дії вона повідомляла позивача та будь яких заперечень він не висловлював. Їй не відомо, чому акт про право приватної власності на земельну ділянку позивачу виданий не був, оскільки держземагенство повідомляло їй, що він ще готується. Зазначила, що діяла добросовісно при виконанні своїх обовязків за дорученням, а отже її дії не є підставою для відмови позивачу у наданні земельної ділянки. Також зазначила, що відмова держземагенства у видачі позивачу земельної ділянки їй не видавалась та її про це повідомлено не було. Представник третьої особи по справі відділ Управління держгеокадастру (до реорганізації держземагенства) в м. Буча Київської області в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у їх відсутність. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що на підставі договору Дарування від 23.04.1997 року [PERSON] подарував позивачу [PERSON] 59/100 частин жилого будинку з відповідними частинами надвірних будівель, що знаходяться в м. Буча по вул. Вокзальній 31. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.01.2005 року [PERSON] успадкував майно [PERSON], а саме 41/100 частини будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в м. Буча Київської області по вул. Вокзальна 31. Судом встановлено, що 01.10.2007 року [PERSON] уклав з [PERSON] договір довічного утримання (догляду) серії ВЕХ № 137868, відповідно до якого [PERSON] передав у власність [PERSON] належні [PERSON] на праві власності на 41/100 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою: Київська обл., м. Буча, вул. Вокзальна 31, який був зареєстрований в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 04.09.2008р. за №8127561. Таким чином, на підставі вищевказаного договору відповідачка [PERSON] отримала право власності на нерухоме майно від 04.09.2008 року, а саме на 41/100 частину житлового будинку, який знаходиться за адресою Київська обл., м. Буча, вул. Вокзальна, 31, форма власності: приватна спільна часткова, розмір частки 41/100. 10.04.2008 року [PERSON] видав Довіреність на [PERSON], чим уповноважив останню бути його представником з усіма необхідними повноваженнями в будь-яких органах, установах чи організаціях з питань, повязаних з приватизацією на його імя земельної ділянки, на якій розташовані належні йому на праві власності 59/100 частин житлового будинку, що розташований за адресою: м. буча Київської області, вул. Вокзальна 31. 10.09.2008р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено мирову угоду про конкретне користування землею, а саме земельною ділянкою площею 1862 м.кв.. Згідно даної угоди, співвласники домоволодіння мирно розділили і використовують надану їм земельну ділянку, таким чином: [PERSON] користується земельною ділянкою 714,25 м.кв., а [PERSON], а саме позивач, користується 1083 м.кв.. При цьому земельна ділянка площею 64,75 м. кв. є земельною ділянкою спільного користування. Рішенням [PERSON] міської ради Київської області від 30.10.2008 року за заявою [PERSON] та [PERSON] було встановлено норму землекористування за будунковолодінням по вул. Вокзальна 31 в м. Буча площею 1862 кв.м.. 02.02.2009р. позивач [PERSON] та [PERSON] (батько відповідачки) звернулися із заявами від 30.01.2009р. до [PERSON] міської ради про надання дозволу на приватизацію земельної ділянки, згідно мирової угоди. Рішенням [PERSON] міської ради Київської області від 26.02.2009 року № 1249/17-48-У про дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право приватної власності на земельну ділянку вирішено дати дозвіл [PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право приватної власності на земельну ділянку, загальною площею 714,25 кв.м., з яких 468 кв.м. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та 246,25 кв.м. для ведення особистого селянського господарства по вул. Вокзальній 31 в м. Буча. Також, даним рішенням було надано дозвіл [PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право приватної власності на земельну ділянку, загальною площею 1083 кв.м., з яких 468 кв.м. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та 615 кв.м. для ведення особистого селянського господарства по вул. Вокзальній 31 в м. Буча. Крім того, [PERSON] та [PERSON] було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право спільної часткової власності, яка становить ? частини кожному від земельної ділянки площею 64,75 кв.м. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по вул. Вокзальна 31 в м. Буча. Крім того, [PERSON] і [PERSON] було попереджено про те, що площа земельної ділянки може бути уточнена. 22.12.2009 року [PERSON] було складено мирову угоду між нею та [PERSON] про конкретне користування землею, а саме земельною ділянкою площею 0, 1818 кв.м., таким чином: [PERSON] користується земельною ділянкою 0, 1019 кв.м., та [PERSON], користується земельною ділянкою площею 0, 0702 кв.м., та сторони користуються ділянкою спільного користування у розмірі 0,0097 кв.м. В ході судового розгляду встановлено, що вказану мирову угоду відповідачкою було підписано власноручно за себе і за позивача, оскільки відповідачка вважала, що діє відповідно до наданого їй доручення та з метою оформлення приватизації на земельну ділянку на користь неї та позивача, вказаний факт був в повному обсязі визнаний відповідачкою, а отже він не підлягає доказуванню. Крім того, як встановлено судом 23.12.2009р. відповідачка діючи від свого імені, та від імені позивача звернулась до міської ради із заявою про внесення змін в рішення [PERSON] міської ради від 26.02.2009р. у звязку з оформленням договору довічного утримання та уточнення площі по кадастровим обмірах. Рішенням [PERSON] міської ради Київської області від 28.01.2010 року за № 1707/33-61-У було внесено зміни в рішення Бучанськоїм міської ради Київської області № 1249/17-48-У від 26.02.2009 року виклавши його в іншій редакції, а саме було надано дозвіл [PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право приватної власності на земельну ділянку, площею 702 кв.м. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в м. Буча по вул. Вокзальна 31. Також надано дозвіл [PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право приватної власності на земельну ділянку, площею 1019 кв.м., з яких 1000 кв.м. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та 19 кв.м. для ведення особистого селянського господарства в м. Буча по вул. Вокзальна 31. Крім того, було надано дозвіл [PERSON] та [PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право спільної часткової власності, яка становить ? частину кожному від земельної ділянки, площею 97 кв.м. обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в м. Буча по вул. Вокзальна 31. 23.07.2010 року [PERSON] було складено мирову угоду між нею та [PERSON] про конкретне користування землею, а саме земельною ділянкою площею 0, 1818 кв.м., таким чином: [PERSON] користується земельною ділянкою 1019 кв.м., та [PERSON], користується земельною ділянкою площею 702 кв.м.. В ході судового розгляду встановлено, що вказану мирову угоду відповідачкою було підписано власноручно за себе і за позивача, оскільки відповідачка вважала, що діє відповідно до наданого їй доручення та з метою оформлення приватизації на земельну ділянку на користь неї та позивача, вказаний факт був в повному обсязі визнаний відповідачкою, а отже він не підлягає доказуванню. Як вбачається з технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів, що посвідчують право власності на земельну ділянку громадянам, складеної ТОВ «[PERSON] земельно-кадастровим Бюро», що була витребувана та досліджена судом, [PERSON] встановлення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі від 23.07.2010р., з метою виконання рішення виконкому [PERSON] міської ради в присутності представника кадастрового бюро та присутності представників суміжних землекористувачів: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] було проведено встановлення в натурі меж земельної ділянки [PERSON] площею 0,0702 га, що знаходиться за адресою:м. Буча, вул. Вокзальна, 31. Суміжними землекористувачами ніяких претензій при встановленні меж землекористуванням не заявлено. Також, Актом встановлення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі від 23.07.2010р., з метою виконання рішення виконкому [PERSON] міської ради в присутності представника кадастрового бюро та присутності представників суміжних землекористувачів: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON] було проведено встановлення в натурі меж земельної ділянки площею 0, 0105га [PERSON], [PERSON], що знаходиться за адресою:м. Буча, вул. Вокзальна, 31. Суміжними землекористувачами ніяких претензій при встановленні меж землекористуванням не заявлено. [PERSON] посвідчені [PERSON] міською радою 23.07.2010р., про що свідчить позначка із підписом та відбитком печатки на них. Рішенням [PERSON] міської ради Київської області від 28.07.2011 року № 337/8-13-УІ було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання актів, що посвідчують право власності на земельні ділянки та безкоштовно передано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,0702 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по вул. Вокзальна 31 в м. Буча, вирішено видати державні акти та зареєструвати їх у книзі записів. Рішенням [PERSON] міської ради Київської області від 28.07.2011 року № 337/12-13-УІ було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання державних актів, що посвідчують право власності на земельні ділянки та безкоштовно передано у спільну часткову власність [PERSON] 1/2, [PERSON] 1/2, земельну ділянку площею 0,0105 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, по вул. Вокзальна 31 в м. Буча, вирішено видати державні акти та зареєструвати їх у книзі записів. Відповідно до Державного [PERSON] на право власності на земельну ділянку Серії ЯМ № 739213 [PERSON] є власником ? частку земельної ділянки земельної ділянки площею 0, 0105 га., за кадастровим номером 321080001001415, що розташована за адресою Київська обл., м. Буча, вул. Вокзальна 31, співвласником, якої є [PERSON]. Згідно із [PERSON] на право власності на земельну ділянку Серії ЯМ № 739214 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0, 0702 га за кадастровим номером 321080001001416. 24.05.2012 року [PERSON] видав Довіреність [PERSON]О та уповноважив її представляти його інтереси у будь-яких відповідних уповноважених органах, зокрема у відповідному відділі земельних ресурсів Київської області, відділі держкомзему, органах державної влади, органах місцевого самоврядування, з питань приватизації на його імя земельної ділянки, на якій розташовані належні йому на праві приватної власності 59/100 частки житлового будинку, що розташований за адресою: м. Буча Київської області, вул. Вокзальна 31. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 11.11.2015 року було призначено по справі судову земельно-технічну експертизу на вирішення якої поставлено питання: 1. Чи відповідає розроблена технічна документація на земельну ділянку в м. Буча по вул. Вокзальна, 31 площею 0,0105 га., що передана у спільну власність для обслуговування будинку і господарських будівель і споруд вимогам нормам ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» щодо меж на відстані від стін (вікон, дверей 59\\100 частин будинку співвласника [PERSON] (без відповідного узгодження), а саме: приміщень 1-1-пл.13,3 кв.м, 1-2-пл.5,2 кв.м., 1-3-пл.19,9 кв.м., 1-4-пл., 6,6 кв.м, 1-5-рпл, 17,9 кв.м., ганок, сарай-кухня літ «Б».? 2. Чи відповідає розроблена технічна документація на земельну ділянку в м. Буча по вул. Вокзальна, 31 площею 0,702 га., що передана у власність для обслуговування будинку і господарських будівель і споруд [PERSON] вимогам та нормам ДБН ? Якщо ні, то в чому саме? Так, відповідно до висновку експерта від 21.10.2016 року за № 21842/15-42 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи було встановлено, що розроблена технічна документація із землеустрою щодо складання державних актів, що посвідчують право власності на земельну ділянку громадянам (м. Буча), яка розроблена ТОВ «[PERSON] земельно-кадастрове бюро» зі штампом Відділу Держкомзему у м. бучі Київської області від 05.05.2011 року на земельну ділянку по вул. Вокзальна 31 в м. Буча Київської області загальною площею 0,0105 га, що передана у спільну часткову власність для обслуговування будинку, господарських будівель та споруд [PERSON] та [PERSON] відповідає вимогам норм ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» щодо відстані до сусідньої межі ділянки від конструкцій будинку. Доступ до 59/100 частини співвласника [PERSON], а саме зовнішніх стін квартири № 1 житлового будинку по вул. Вокзальній 31 в м. Буча Київської області (які утворюють приміщення 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5), вікон, дверей, ганку та літньої кухні «Б» для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту забезпечується із земельної ділянки спільного користування ([PERSON] та [PERSON]О.) загальною площею 0,0105 га (кадастровий № 3210800000:01:107:0149). Також, розроблена технічна документація із землеустрою щодо складання державних актів, що посвідчують право власності на земельну ділянку громадянам (м. Буча), яка розроблена ТОВ «[PERSON] земельно-кадастрове бюро» зі штампом Відділу Держкомзему у м. бучі Київської області від 06.05.2011 року на земельну ділянку по вул. Вокзальна 31 в м. Буча Київської області загальною площею 0,0702 га, що передана у власність для обслуговування будинку, господарських будівель та споруд [PERSON] відповідає вимогам норм ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» щодо відстані до сусідньої межі ділянки від конструкцій будинку. Доступ до 41/100 частини співвласника [PERSON], а саме зовнішніх стін квартири № 2 житлового будинку по вул. Вокзальній 31 в м. Буча Київської області (які утворюють приміщення 2-1, 2-2, 2-3, 2-І, 2-ІІ), вікон, дверей, колодязя № 1, водопровідного колодязя № 6 для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту забезпечується із земельної ділянки ([PERSON]О.) загальною площею 0,0702 га (кадастровий № 3210800000:01:107:0150). Крім того, доступ для власника [PERSON] до фундаменту «В», вбиральні «Г», зливної ями № 5 з території належної їй земельної ділянки загальною площею 0,0702 га, а також з території земельної ділянки спільного користування загальною площею 0,0105 га, є неможливим. Проте, в технічній документації із землеустрою наявні акт встановлення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі та мирова угода про конкретне користування землею, якими проведено встановлення в натурі меж земельної ділянки та мирно розділено земельну ділянку між співвласниками. Акт підписано суміжними землекористувачами. Мирова угода підписана співвласниками будинковолодіння № 31 по вул. Вокзальній 31 в м. Бучі Київської області. Разом із цим, експертом було зазначено стосовно погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами, яке передбачене ст. 198 ЗК України, зокрема перед розробкою документації із землеустрою проводиться кадастрова зйомка, яка в себе обовязково включає дані погодження меж земельних ділянок із суміжними землекористувачами. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Згідно із ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності та приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування тощо. Статтею 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Відповідно до ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. Згідно з ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом і має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Звертаючись до суду із вимогами позивач просив визнати недійсними мирові угоди про порядок користування укладені між ним та відповідачкою, разом із тим, такі вимоги не ґрунтуються на вимогах закону. Так, в судовому засіданні встановлено, що оспорюванні мирові угоду про порядок користування спірною земельною ділянкою від 22.12.2009р. та 23.07.2010р. не укладались між позивачем та відповідачем. Такі угоди були складені відповідачкою особисто при оформленні документів на приватизацію та підписані нею особисто, без відповідних повноважень від позивача. За змістом закону, не є укладеними правочини, у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладання, зокрема відсутня згода за всіма істотними умовами договору. Відповідно до п. 8 постанови Пленуму ВСУ № 9, в абзаці першому якого зазначено, що відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною вимог, які встановлені ст. 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнано недійсним правочин, що не вчинено. Крім того, на підставі зазначених вище норм закону для приватизації земельної ділянки, що перебуває у користуванні особи, зацікавлена особа повинна подати заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Жодної вимоги про укладення і подання для приватизації земельної ділянки мирової угоди між співвласниками будинку закон не містить, а тому суд не бере до уваги посилання позивача на те, що він не підписував мирову угоду між співвласниками будинковолодіння, що на його думку є порушенням процедури приватизації земельної ділянки. До того ж, судом встановлено, що між співвласниками зазначеного будинку на момент приватизації встановився порядок користування земельною ділянкою біля будинку, який довготривалий час не змінювався, про що свідчать технічні плани земельної ділянки та пояснення позивача та відповідачки у судовому засіданні. Такий порядок залишився на даний час і відповідає державному акту на право власності на земельну ділянку на імя [PERSON], що визнали в судовому засіданні сторони. Таким чином, відсутність мирової угоди не є порушенням закону під час приватизації земельної ділянки [PERSON] та позивача. Крім того, позивач звертаючись із позовом стверджує, що під час узгодження меж земельних ділянок та підписанні [PERSON] від 29.07.2010р. узгодження меж земельних ділянок між землекористувачами відповідачка діяла всупереч наданим їй повноваженням визначеними довіреністю виданою позивачем, та не мала права підписувати такі [PERSON] замість позивача. За таких підстав, просить визнати вказані акти недійсними. Разом із тим, в судовому засіданні встановлено, що при виготовлені технічної документації, було складено [PERSON] встановлення та погодження меж земельної ділянки в натурі від 23.07.2010р., які були підписані відповідачкою на підставі доручення від 24.05.2012р. виданого позивачем на імя відповідачки строком на три роки, із вповноваженням останньої ввести від імені позивача справи, в державних, громадських, господарських та інших підприємствах, установах, організаціях незалежно від форм власності, підпорядкування, та галузевої належності, у бюро технічної інвентаризації, відділі земельних ресурсів, подавати від його імені заяви у відповідні установи та організації, необхідні довідки та інші документи, одержувати рішення, дозволи, та інші документи, в тому числі [PERSON] акт на право власності на земельну ділянку на його імя, розписуватись за нього, вносити належні платежі в разі виникнення такої потреби, а також виконувати всі дії та формальності, повязані з цією довіреністю. Даною довіреністю позивач вповноважив відповідачку [PERSON] представляти його інтереси у будь-яких відповідних уповноважених органах, з питань приватизації на його імя земельної ділянки, на якій розташовані належні йому на праві приватної власності 59/100 частки житлового будинку, що розташований у м. Бучі по вул. Вокзальна, 31. Судом встановлено, що позивач [PERSON] 10.04.2008 року видав Довіреність на відповідача [PERSON], чим уповноважив її бути його представником з усіма необхідними повноваженнями в будь-яких органах, установах чи організаціях з питань, повязаних з приватизацією на його імя земельної ділянки, на якій розташовані належні йому на праві власності 59/100 частин житлового будинку, що розташований за адресою: м. буча Київської області, вул. Вокзальна 31. Крім того, суд вважає, що позовні вимоги про визнання [PERSON] встановлення та погодження меж земельної ділянки в натурі не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки вказані [PERSON] не є правочином в розумінні вимог Цивільного кодексу України і не може бути визнана недійсною відповідно до статей цього кодексу, тому, враховуючи викладене, суд не знаходить підстав для задоволення таких вимог. Частина 7 статті 118 ЗК України передбачає, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Так, в судовому засіданні встановлено, що 23.12.2009р. відповідачка діючи від свого імені, та від імені позивача на підставі доручення, звернулась до міської ради із заявою про внесення змін в рішення [PERSON] міської ради від 26.02.2009р., яким надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право приватної власності на земельну ділянку у звязку з оформленням договору довічного утримання від 01.10.2010р. та переходу права власності на нерухоме майно, а також уточнення площі по кадастровим обмірах. Рішенням [PERSON] міської ради Київської області від 28.01.2010 року за № 1707/33-61-У було внесено зміни в рішення [PERSON] міської ради Київської області № 1249/17-48-У від 26.02.2009 року виклавши його в іншій редакції, а саме було надано дозвіл [PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право приватної власності на земельну ділянку, площею 702 кв.м. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в м. Буча по вул. Вокзальна 31. Також надано дозвіл [PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право приватної власності на земельну ділянку, площею 1019 кв.м., з яких 1000 кв.м. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та 19 кв.м. для ведення особистого селянського господарства в м. Буча по вул. Вокзальна 31. Крім того, було надано дозвіл [PERSON] та [PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право спільної часткової власності, яка становить ? частину кожному від земельної ділянки, площею 97 кв.м. обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в м. Буча по вул. Вокзальна 31. Під час судового розгляду, позивачем залишилось недоведеним те, що його права землекористувача було порушено вищевказаним рішенням [PERSON] селищної ради від 28.01.2010 № 1707/33-61-У, яке позивач просить визнати незаконним та скасувати, оскільки вказаним рішенням органу місцевого самоврядування було лише надано дозвіл [PERSON] та [PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право приватної власності на земельні ділянки, що не може порушувати право позивача як землекористувача. Тому суд відмовляє позивачу в задоволенні позовних вимог відносно визнання незаконним і скасування рішення в цій частині. Звертаючись до суду із позовом про визнання незаконними та скасування рішень [PERSON] міської ради від 28.07.2011р. № 337/8-13-УІ та № 337/12-13-УІ, якими було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання державних актів, що посвідчують право власності на земельні ділянки позивача та відповідачки, позивач стверджував, що затвердження документації та видача цих земельних ділянок у такому розмірі призвело до порушення його права на отримання земельної ділянки в розмірі, визначеному законом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що відділом Держземагенства у м. Буча Київської області йому надано відповідь від 19.09.2014 року за № 01-5/538-14 на лист ТОВ «[PERSON] земельно-кадастрове бюро» від 08.09.2014 року за № 140 щодо надання висновку про обмеження на використання земельної ділянки та опрацювання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі гр. [PERSON] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, ведення особистого селянського господарства, а саме було встановлено, що у власності гр. [PERSON] знаходиться земельна ділянка площею 0,0105 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 739213 від 04.04.2012 року. Крім того, листом ТОВ «[PERSON] земельно-кадастрове бюро» від 22.10.2014р. позивача було повідомлено, що при погодженні технічної документації на його земельну ділянку площею 0, 1000 га з цільовим призначенням будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, за адресою:м. Буча ,вул. Вокзальна, 31, у відділі Держземагентства м. Буча було отримано відмову у погодженні висновків оскільки 04.04.2012р. він вже використав своє право на приватизацію земельної ділянки, отримавши державний акт на земельну ділянку площею 0,0105 га з таким цільовим призначенням. В судовому засіданні встановлено, що вищевказана відмова не була оскаржена позивачем. Та у відповідності до п. 4 ст. 116 ЗК України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених ст. 121 ЗК України, провадиться один раз по кожному виду використання. Згідно з ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (ст. 155 ЗК України). В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення від 23 вересня 1982 р. у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції», від 11 березня 2003 р. «Новоселецький проти України», від 1 червня 2006 р. «Федоренко проти України»). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі ст. 1. Зокрема, необхідно, щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Звертаючись до суду із позовом про скасування рішень [PERSON] міської ради Київської області від 28.07.2011р. № 337/8-13-УІ та № 337/12-13-УІ, позивач фактично ставить питання про скасування права власності на земельні ділянки відповідачки, разом із тим ,в судовому засіданні представник позивача зазначила, що позивач не оспорює права власності відповідачки на дані земельні ділянки, але ж вимушений звернутись із таким позовом через відмову йому в оформленні земельної ділянки в розмірі 0 ,1000га. Дослідивши докази по справі та вивчивши позовні вимоги в цій частині, суд вважає їх безпідставними та такими,що не підлягають задоволенню, оскільки суду не було надано доказів тих обставин, що оскаржуваними позивачем рішеннями [PERSON] міської ради та виданими на підставі вказаних рішень [PERSON] актами порушуються права позивача як власника земельної ділянки за адресою: м. Буча ,вул. Вокзальна, 31, у звязку з чим у зазначених позовних вимогах суд позивачу відмовляє. Оскільки позивачу повністю відмовлено у заявлених ним позовних вимогах, то не підлягають до відшкодування і понесені ним судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed