Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки посилаючись на те, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання зобов'язань за кредитним договором та не вживає заходів щодо погашення боргу, що стало підставою для стягнення заборгованості в примусовому порядку. - Представник позивача в судове засідання з'явилася, вимоги викладені в позовній заяві, підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання з'явився, визнав позовні вимоги частково. Підтвердив, що повідомлявся позивачем у жовтні 2014 року про звернення стягнення на предмет іпотеки. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження. Судом встановлено, що між публічним акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір №014/2199/82/837 від 19.10.2007 року в сумі 100000,00 грн.,терміном дії до 18.10.2017 року, за яким відповідач повинен був сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі 13,5% річних. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язання [PERSON] позивачем 19.10.2007 року прийнято від [PERSON] за договором іпотеки нерухоме майно як об'єкт іпотеки, а саме квартиру [ADDRESS], яка належить останній на праві власності. Відповідач на порушення умов договору створив заборгованість по сумі кредиту та відсотків за кредитом, сплативши їх частково. Відповідно до договору, борг відповідача станом на 23.10.2014 року складає: за кредитом - 63170,77 грн., у тому числі: заборгованість за кредитом -51684,26 грн., заборгованість за відсотками - 4256,44 грн., та пеня за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків - 7230,07 грн. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 3 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно частин 1, 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», в разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Таким чином, суд рахує, що в позивача виникли підстави для реалізації свого права на дострокове стягнення заборгованості та задоволення своїх вимог за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки, дорівнюють сумі заборгованості за тілом кредиту, відсотками та пенею у вище вказаних розмірах. Спосіб реалізації предмета іпотеки слід встановити шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах, оскільки такий спосіб відповідає ст. ст. 39, 41 Закону України «Про іпотеку» та умовам іпотечного договору. Початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації, на думку суду, з урахуванням вимог розумності та справедливості, підлягає встановленню на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Зазначене також не суперечить умовам укладеного між сторонами іпотечного договору. За таких обставин позовні вимоги про звернення стягнення на іпотечне майно, пред'явлені до співвідповідача як власника майна та майнового поручителя, слід задовольнити в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved