Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами за адресою: с. Козероги Чернігівського району Чернігівської області, вул. Лугова, буд. 43, на який, на підставі рішення виконкому Чернігівської районної ради народних депутатів від 14 грудня 1990 року № 229 було видане Свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок від 08 лютого 1991 року.Свої вимоги мотивує тим, що вона є спадкоємцем заповітом після померлих батьків, прийняла спадщину, але не може оформити свої спадкові права, оскільки житловий будинок відносився до категорії «колгоспний двір», тому нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 08 жовтня 2015 року провадження у цивільній справі за позовом [PERSON]до Чернігівської районної державної адміністрації, третя особа: Чернігівська державна нотаріальна контора,про визнання права власності в порядку спадкування закрито. В іншій частині позову продовжено розгляд справи. Позивач в судовому засідання позов підтримала, після закриття провадження справи за її позовом до Чернігівської районної державної адміністрації, третя особа: Чернігівська державна нотаріальна контора,про визнання права власності в порядку спадкування, просила справу розглядати без її участі, позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач Смолинська сільська рада Чернігівського району Чернігівської області, не забезпечив явку свого представника в судове засідання, надав суду заяву про розгляд справи без участі його представника, позовні вимоги визнав. Третя особа Чернігівська районна державна нотаріальна контора, не забезпечила явку свого представника в судове засідання, надала заяву про розгляд справи без участі її представника. Наявних у справі матеріалів про права та обовязки сторін, достатньо для її розгляду у відсутності сторін. Дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 08 лютого 1991 року, видане виконкомом Чернігівської районної ради народних депутатів, за яким [PERSON] належить житловий будинок, що знаходиться в с. Козероги по вул. Лугова, 43, як голові колгоспного двору /а.с.7/. Дане свідоцтво зареєстроване в Чернігівському РБТІ /а.с.15/. 10 листопада 2004 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина. 04 квітня 2014 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина. Як вбачається з довідки виконкому Жеведської сільської ради Чернігівського району /а.с.16/, згідно по господарської книги № 07 на 1986-1990 роки, ст. 08 особовий рахунок № 503, станом на 01.07.1990 року за адресою: с. Козероги Чернігівського району, вул. Лугова, 43 були зареєстровані два чоловіка: гр. [PERSON], та гр. [PERSON], тип двору колгоспний. Згідно довідок виконкому Смолинської сільської ради Чернігівського району /а.с.17, 18/, вбачається, що на день смерті 10.11.2004 року [PERSON] був зареєстрований і прожив за вказаною адресою разом з дружиною [PERSON], яка померла 04.04.2014 року. На день смерті [PERSON] була зареєстрована і проживала за вказаною адресою одна. За нормами ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР, які діяли до ведення в дію Закону України Про власність, кожен з членів колгоспного двору мали рівне право на майно колгоспного двору. Тобто, після введення в дію Закону України Про власність 15.04.1991 року у всіх членів колгоспного двору виникло право власності на все його майно в рівних частинах, в тому числі і на будинок з господарськими спорудами, які відносилися до цього колгоспного двору. Таким чином, до спадкового майна померлих належить житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами за адресою: Чернігівська область, Чернігівський район, с. Козероги, вул. Лугова, буд. 43, по 1/2 частині за кожним з них. З копії спадкових справ №146/2005 та 376/2014, які заведені в Чернігівській районній держаній нотаріальній конторі після смерті спадкодавців, вбачається, що спадщину після померлого 10.11.2004 року [PERSON], та після померлої 04.04.2014 року [PERSON], прийняла позивач, як спадкоємець за заповітом. Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірний житловий будинок не видавалось. 19.05.2015 року державним нотаріусом була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 1243/02-31, за якою позивачу відмовлено у видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірний житловий будинок, оскільки житловий будинок відносився до категорії «колгоспний двір», в звязку з чим нотаріус не зміг видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом (спадкова справа 146/2005). За ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином позивач [PERSON] набула право власності на 1/2 частину спірного житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, як спадкоємець за заповітом після померлого 10.11.2004 року [PERSON], та 1/2 частину цього будинку, як спадкоємець за заповітом після померлої 04.04.2014 року [PERSON]. На підставі наведеного та

Outcome: approved