Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення тимчасової допомоги зазначивши в позовній заяві, що на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення знаходиться справа по призначенню тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме (далі - тимчасова допомога) [PERSON] яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. На підставі заяви відповідачки від 04.06.2013р., 03.12.2013р., 11.06.2014р., 04.12.2014р., 08.06.2015р. відповідачці була призначена та виплачувалася тимчасова допомога. Згідно рішення про призначення державної допомоги сім'ям з дітьми від 05.06.2013р. відповідачці була призначена тимчасова щомісячна допомога з 01.06.2013р. строком на шість місяців, з подальшим призначенням кожні шість місяців на підставі заяви відповідача. Тимчасова допомога призначається кожні шість місяців починаючи з місяця, в якому подано заяву з усіма необхідними документами. Механізм надання тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання (перебування) їх невідоме регламентує Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.2006р. №189. Відповідно до Порядку тимчасова допомога призначається у разі, коли рішення суду про стягнення аліментів з одного з батьків не виконується у зв'язку з ухиленням від сплати аліментів або відсутністю у боржника коштів та іншого майна, на які за законом може бути звернено стягнення. Для призначення тимчасової допомоги одержувач подає органу праці та соціального захисту населення за місцем проживання (перебування): заяву за формою, затвердженою Мінсоцполітики; копію свідоцтва про народження дитини; довідку про реєстрацію місця проживання (перебування) дитини; довідку про реєстрацію місця проживання (перебування) одержувача. Залежно від підстав, на яких призначається тимчасова допомога, додатково подаються такі документи рішення суду (виконавчий лист) про стягнення з одного з батьків аліментів на дитину; довідка державної виконавчої служби, що підтверджує факт несплати аліментів одним з батьків протягом шести місяців, що передують місяцю звернення. Тимчасова допомога призначається кожні шість місяців починаючи з місяця, в якому подані усі необхідні документи. Для призначення допомоги на наступний шестимісячний строк одержувач подає лише заяву, в якій повідомляє про обставини, що можуть бути підставою для продовження виплати допомоги. Управління призначило відповідачці тимчасову допомогу на підставі заяви від 04.06.2013р., копії виконавчого листа № 2-5286 від 17.12.2008р. та довідки про неотримання аліментів № 864/15-09, яка видана була відповідачці Шевченківським ВДВС ЗМУЮ 16.12.2009р. На підставі заяви відповідачці була призначена і виплачена тимчасова допомога щомісячно. Відповідачка була попереджена про підстави припинення виплати тимчасової допомоги відповідно до вимог чинного законодавства, про що свідчить її підпис у попередженні. У заяві на призначення тимчасової допомоги відповідачка взяла на себе зобов'язання повідомити про всі обставини, що впливають на призначення тимчасової допомоги, ставила свій підпис і усвідомлювала, що надання неточних чи неповних відомостей тягне за собою відповідальність за законодавством України та одночасно давала згоду на отримання інформації відносно себе, та членів своєї сім'ї, пов'язаною з наданням допомоги, уповноваженими особами управління. Законодавство України покладає на заявників відповідальність за надані відомості, або не надання інформації про зміну обставин, що впливають на виплату допомоги суми державних допомог, виплачені внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім'ї, приховування обставин, що впливають на виплату державної допомоги тощо), стягуються згідно з законом. Відповідно до п. 10 Порядку виплата тимчасової допомоги припиняється у разі виявлення обставин, смерті одного з батьків, зобов'язаного сплачувати аліменти, або визнаним його в установленому порядку безвісти відсутнім чи оголошення померлим. Про виникнення зазначених у цьому пункті обставин одержувач зобов'язаний повідомити у десятиденний строк орган праці та соціального захисту населення. Виплата тимчасової допомоги припиняється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому виникла одна із зазначених обставин. В березні 2016р. управлінню стало відомо, що у жовтні 2013р. батько дитини, який ухилявся від сплати аліментів помер, про що свідчіть копія повторного свідоцтво про смерть від 03.03.2016р. яке було надано відповідачкою. Відповідно до п 10 Порядку виплата тимчасової допомоги припиняється у разі виявлення обставин, смерті одного з батьків, зобов'язаного сплачувати аліменти, або визнаним його в установленому порядку безвісти відсутнім чи оголошення померлим, орган праці та соціального захисту населення звертається до суду із заявою про стягнення суми сплаченої тимчасової допомоги. Стягнуті кошти зараховуються до державного бюджету. 05.04.2016р. Управління повідомило відповідачку про необхідність у термін до 20.05.2016р. повернути виплачені кошти. Управління запрошувало відповідачку для вирішення питання по поверненню коштів, але вона не сплатила у добровільному порядку тимчасову допомогу на загальну суму 9774,30грн. 30коп. Сума допомоги, перерахованої (виплаченої) повертається отримувачем за вимогою органу, що призначив допомогу. У разі коли громадянин добровільно не повернув надміру перераховану (виплачену) суму допомоги, питання про її стягнення органи, що призначають допомогу, вирішують у судовому порядку. В зв'язку з чим, стягнення зазначеної суми повинно бути здійснено у примусовому порядку. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідачка позов визнала частково, проти отримання нею зазначеного виду соціальної допомоги не заперечувала, але про смерть [PERSON] повідомити своєчасно не могла, оскільки про його смерть не знала. Просила надати їй можливість сплачувати борг невеликими частками, оскільки вона не має постійного заробітку. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: На підставі заяви відповідачки від 04.06.2013р., 03.12.2013р., 11.06.2014р., 04.12.2014р., 08.06.2015р. їй була призначена і виплачувалася тимчасова допомога. Згідно рішення про призначення державної допомоги сім'ям з дітьми від 05.06.2013р. відповідачці була призначена тимчасова щомісячна допомога з 01.06.2013р. строком на шість місяців, з подальшим призначенням кожні шість місяців на підставі заяви відповідача. Тимчасова допомога призначається кожні шість місяців починаючи з місяця, в якому подано заяву з усіма необхідними документами. Механізм надання тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання (перебування) їх невідоме регламентує Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.2006р. №189. Відповідно до Порядку тимчасова допомога призначається у разі, коли рішення суду про стягнення аліментів з одного з батьків не виконується у зв'язку з ухиленням від сплати аліментів або відсутністю у боржника коштів та іншого майна, на які за законом може бути звернено стягнення. Для призначення тимчасової допомоги одержувач подає органу праці та соціального захисту населення за місцем проживання (перебування): заяву за формою, затвердженою Мінсоцполітики; копію свідоцтва про народження дитини; довідку про реєстрацію місця проживання (перебування) дитини; довідку про реєстрацію місця проживання (перебування) одержувача. Залежно від підстав, на яких призначається тимчасова допомога, додатково подаються такі документи рішення суду (виконавчий лист) про стягнення з одного з батьків аліментів на дитину; довідка державної виконавчої служби, що підтверджує факт несплати аліментів одним з батьків протягом шести місяців, що передують місяцю звернення. Тимчасова допомога призначається кожні шість місяців починаючи з місяця, в якому подані усі необхідні документи. Для призначення допомоги на наступний шестимісячний строк одержувач подає лише заяву, в якій повідомляє про обставини, що можуть бути підставою для продовження виплати допомоги. Управління призначило відповідачці тимчасову допомогу на підставі заяви від 04.06.2013р., копії виконавчого листа №2-5286 від 17.12.2008р. та довідки про неотримання аліментів №864/15-09, яка була видана відповідачці Шевченківським ВДВС ЗМУЮ 16.12.2009р. На підставі заяви відповідачці була призначена і виплачена тимчасова допомога щомісячно. Відповідачка була попереджена про підстави припинення виплати тимчасової допомоги відповідно до вимог чинного законодавства, про що свідчить її підпис у попередженні. У заяві на призначення тимчасової допомоги відповідачка взяла на себе зобов'язання повідомити про всі обставини, що впливають на призначення тимчасової допомоги, ставила свій підпис і усвідомлювала, що надання неточних чи неповних відомостей тягне за собою відповідальність за законодавством України та одночасно давала згоду на отримання інформації відносно себе, та членів своєї сім'ї, пов'язаною з наданням допомоги, уповноваженими особами управління. Діючим законодавством на заявників покладена відповідальність за надані відомості, або не надання інформації про зміну обставин, що впливають на виплату допомоги суми державних допомог, виплачені внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім'ї, приховування обставин, що впливають на виплату державної допомоги тощо), стягуються згідно з законом. Відповідно до п. 10 Порядку виплата тимчасової допомоги припиняється у разі виявлення обставин, смерті одного з батьків, зобов'язаного сплачувати аліменти, або визнаним його в установленому порядку безвісти відсутнім чи оголошення померлим. Про виникнення зазначених у цьому пункті обставин одержувач зобов'язаний повідомити у десятиденний строк орган праці та соціального захисту населення. Виплата тимчасової допомоги припиняється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому виникла одна із зазначених обставин. В березні 2016р. управлінню стало відомо, що у жовтні 2013р. батько дитини, який ухилявся від сплати аліментів помер, про що свідчіть копія повторного свідоцтво про смерть від 03.03.2016р. яке було надано відповідачкою. Відповідно до п 10 Порядку виплата тимчасової допомоги припиняється у разі виявлення обставин, смерті одного з батьків, зобов'язаного сплачувати аліменти, або визнаним його в установленому порядку безвісти відсутнім чи оголошення померлим, орган праці та соціального захисту населення звертається до суду із заявою про стягнення суми сплаченої тимчасової допомоги. Стягнуті кошти зараховуються до державного бюджету. 05.04.2016р. Управління повідомило відповідачку про необхідність у термін до 20.05.2016р. повернути виплачені кошти в сумі 9774,30грн., але вона у добровільному порядку тимчасову допомогу не повернула. Сума допомоги, перерахованої (виплаченої) повертається отримувачем за вимогою органу, що призначив допомогу. У разі коли громадянин добровільно не повернув надміру перераховану (виплачену) суму допомоги, питання про її стягнення органи, що призначають допомогу, вирішують у судовому порядку. Тому позивач правомірно звернувся до суду, оскільки порушені інтереси держави, та уповноважує управління стягнути з відповідачки надміру виплачені бюджетні кошти (при неповерненні їх добровільно у встановлені терміни). Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01.03.2013р. №3, враховуючи ст.1 ЦПК України та ст.2 КАСУ, не є публічно-правовим і розглядається у порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади та/або органу місцевого самоврядування (суб'єктом владних повноважень), як суб'єктом публічного права та суб'єктом приватного права - фізичною особою, в якому управлінські дії суб'єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної особи. Стягнення коштів тимчасової допомоги це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб'єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного права. Пунктом 30 зазначеної постанови визначено, що спори з приводу стягнення безпідставно сплачених (без достатньої правової підстави) грошових сум не є публічно - правовими, тому відповідні заяви слід розглядати в порядку цивільного судочинства. Таким чином, зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги законні та обґрунтовані, та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved