Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ, в якому просить зняти арешт та заборону відчуження із належного йому на праві приватної власності, рухомого та нерухомого майна, в тому числі зняти арешт та заборону відчуження із комплексу будівель за адресою: [ADDRESS], накладеного на підставі постанови б/н від 30.03.2010 року Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ, зареєстрованого в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 12.05.2010 р. за № 9816773 та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження від 12.05.2010 р. № 6375659. В обґрунтування заявлених вимог вказав, що в процесі збору документів на відчуження вищевказаного комплексу будівель дізнався, що на все, належне йому на праві власності, рухоме та нерухоме майно, накладено арешт та заборонено його відчуження за постановою б/н від 30.03.2010 р., виданою Ленінським ВДВС Кіровоградського МУЮ. Його намагання у позасудовий спосіб вирішити питання про зняття арешту та скасування заборони відчуження з майна позитивного результату не дали, через відсутність у Ленінському ВДВС Кіровоградського МУЮ відкритих виконавчих проваджень щодо нього, як боржника, та сплину річного строку зберігання в архіву завершених виконавчих проваджень про стягнення штрафів за постановами ДАІ за 2009 та 2010 роки. Вважає, що на даний час підстав для збереження арешту належного йому рухомого та нерухомого майна, заборони його відчуження не має, відповідно арешт майна та заборона його відчуженню мають бути зняті. За вказаних обставин просить задовольнити позов. Позивач в судове засідання не з»явився, надав до суду письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав в повному обсязі. Представник відповідача Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ в судове засідання не з»явися, надав до суду письмове заперечення проти позову, в якому просив розглядати справу без його участі та зазначив, що дійсно у зв»язку з несплатою позивачем коштів за постановою ДАІ, державним виконавцем в 2010 році накладено арешт на все його майно та оголошено заборону на його відчуження в межах суми боргу. В подальшому державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві. Надати більш детальну інформацію або копії відповідних постанов стосовно накладеного арешту не представляється можливим, оскільки строк зберігання завершених виконавчих проваджень даної категорії, т.б. адміністративний штраф, становить один рік. Судом встановлено, що на підставі постанови б/н від 30.03.2010 р. Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ на все рухоме та нерухоме майно, належне [PERSON] на праві власності, накладено арешт та заборонено його відчуження. Вказані обставини підтверджуються витягом із Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 11.08.2014 р. № 44899138, згідно якого на підставі постанови б/н від 30.03.2010 р. Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ щодо божника [PERSON] до Державного реєстру обтяжень рухомого майна реєстратором Кіровоградською філією ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України 12.05.2010 р. за № 9816773 зареєстровано тип обтяження у вигляді арешту всього належного рухомого майна та відомості щодо заборони його відчуження, та витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження від 18.07.2014 р. № 24409550, згідно якого на підставі постанови б/н від 30.03.2010 р. Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ щодо божника [PERSON] реєстратором Кіровоградською філією ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 12.05.2010 р. № 6375659 зареєстровано обтяження у вигляді арешту всього належного нерухомого майна та відомості щодо заборони його відчуження, в тому числі на комплекс будівель, що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7-8 ). Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18.07.2014 р. індексний номер 24409309 (а.с. 6), позивачу [PERSON] дійсно на праві приватної власності належить нерухоме майно - комплекс будівель за адресою: [ADDRESS]. З матеріалів справи вбачається, що позивач намагався у позасудовий спосіб вирішити питання про зняття арешту та скасування заборони відчуження з належного йому рухомого та нерухомого майна, в зв'язку із чим на ім'я начальника Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ надіслав відповідний лист, на який отримав відповідь від 20.08.2014 р. вих. № 31135/04-32/18, якою йому повідомлено про неможливість вчинення будь-яких дій щодо зняття арешту з майна та скасування заборони його відчуження через відсутність відкритих виконавчих проваджень щодо нього, як боржника, та сплину річного строку зберігання в архіву завершених виконавчих проваджень про стягнення штрафів за постановами ДАІ за 2009 та 2010 роки ( а.с.9). Встановлені факти та відповідні їм правовідносини сторін регулюються наступними нормами права. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до ч.1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч.1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Частиною 2 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно п.9.9. Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 N2274/5 передбачено, що строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік, обчислення строків зберігання документів проводиться із 1 січня року, який іде за роком завершення їх діловодством, а відповідно п.9.10 цього ж Порядку - виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчилися, підлягають знищенню після затвердження акта про вилучення виконавчих проваджень для знищення керівником органу державної виконавчої служби, підпис якого скріплюється печаткою. Фактичні обставини справи та системний аналіз норм права, що врегульовують спірні питання щодо захисту майнових прав та зняття арешту з майна, дають законні підстави для повного задоволення позову позивача, оскільки наявність арешту майна та заборона дій по його відчуженню є порушенням його майнових прав щодо володіння, користування та розпорядження, належним йому на праві приватної власності, рухомим та нерухомим майном, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відсутність завершених виконавчих проваджень про стягнення штрафів за постановами ДАІ за 2009 та 2010 роки по сплину річного та трирічного строку їх зберігання, про які йшлось у листі відповідача (а.с.9), та відсутність відкритих виконавчих проваджень щодо позивача, як боржника, унеможливлює зняття арешту з комплексу будівель у позасудовий спосіб. З огляду на вищевказане, очевидною є відсутність підстав для збереження арешту майна позивача та заборони дій по його відчуженню, відповідно арешт майна та заборона його відчуження мають бути зняті, при цьому із усього належного позивачу майна, оскільки у реєстрах обтяжень йдеться про арешт та заборону відчуження саме всього належного йому нерухомого та рухомого майна, в тому числі і щодо комплексу будівель за адресою: [ADDRESS] На підставі ст. 41 Конституції України, ст. ст. 16, 316, 321, 391 ЦК України, ст. ст.50, 57, 60 Закону України «Про виконавче провадження», та

Outcome: approved