Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно, посилаючись на те, що [INFO] помер його дід - [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Іще при житті, а саме, 07.10.1997 року спадкодавець [PERSON] склав заповіт, в якому він зробив заповідальне розпорядження: все належне йому на час смерті майно він заповідав позивачу. Позивач, як спадкоємець за заповітом, своєчасно та належним чином прийняв спадщину, відкриту після смерті спадкодавця, звернувшись з відповідною заявою про прийняття спадщини до Запорізької районної державної нотаріальної контори. При оформлені спадкових прав з'ясувалось, що спадковий житловий будинок не був оформлений та зареєстрований за спадкодавцем за життя належним чином, у зв'язку з чим нотаріусом була винесена постанова про відмову у вчинені нотаріальної дії, що змусило позивача звернутися до суду з позовом. У судове засідання позивач не з'явився, від його представника надійшла до суду заява, у якій вона підтримала позов в повному обсязі, просила його задовольнити та розглянути справу за її відсутності. Відповідач - представник Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області, у судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином про місце та час розгляду справи, надав суду заяву, в якій зазначив, що проти задоволення позову не заперечує, просить розглянути справу за відсутності їх представника. Третя особа - представник Запорізької районної державної нотаріальної контори Запорізької області у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, у якій проти позову не заперечував, просив суд розглянути справу за їхньої відсутності. Суд за вказаних обставин вважає можливим розглянути справу у загальному позовному провадженні за відсутності зазначених осіб, які беруть участь у справі і не з'явились. Дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Оскільки спірні правовідносини виникли до 1 січня 2004 року, відносини регулюються ЦК України 1963 року, Законом України «Про власність». Відповідно до ст. 12 Закону України «Про власність», чинного на час виникнення спірних правовідносин, громадянин набуває права власності на доходи від участі у спільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Згідно ст. 49 зазначеного Закону володіння майном вважається правомірним, якщо інше не було встановлено судом, арбітражним судом, третейським судом. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Факт смерті [INFO] [PERSON] підтверджується наданою суду копією свідоцтва про його смерть серія [NUMBER] від 22.01.1998 року. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до п. 23 Постанови [NUMBER] Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що 07.10.1997 року [PERSON] склав заповіт, який був посвідчений секретарем виконавчого комітету Розумівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, р№56, в якому він зробив наступне заповідальне розпорядження: все належне йому на час смерті майно, він заповідав позивачу - [PERSON]. Вищезазначений заповіт на час відкриття спадщини не змінений та не відмінений, про що на заповіті зроблена відповідна відмітка. Після смерті [PERSON] позивач звернувся до Запорізької районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом , що підтверджується наданою суду копією спадкової справи №391/99, відкритої 15.11.1999 року. Для придбання спадщини за правилами ст. 548 ЦК України 1963 року необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, відповідно до вимог ст. 549 ЦК України 1963 року. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.01.2018 року, виданої Запорізькою районною державною нотаріальною конторою, позивачу було відмовлено в оформленні свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадковий житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходяться за адресою: с. Нижня Хортиця вул. Поштова, 4 Запорізького району Запорізької області у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок на спадкодавця. Відповідно до п.3.1. [PERSON] спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 « Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається: «При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок». Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно. За змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів працівників, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Згідно довідки №41 від 16.01.2018 року, виданої Виконавчим комітетом Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області, [PERSON], який помер [INFO] року, був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS], з 1960 року по день смерті [INFO] року, та згідно даних погосподарської книги Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області був головою зазначеного домогосподарства, що підтверджується випискою із погосподарської книги [NUMBER] за 1996-2000 роки, виданою Виконавчим комітетом Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області, 16.01.2018 року за №40. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно - правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Відповідно до п.3.1. [PERSON] спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок. Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів з погосподарських книг. З урахуванням часу побудови спадкодавцем спадкового будинку літ. «А» в 1961 році, що підтверджується технічним паспортом на будинок та відповідно до приписів листа ВССУ від 16.05.2013 року, суд вважає, що за позивачем може бути визнане право власності на цей будинок в порядку спадкування за заповітом. Відповідно до ст. 182 ЦК України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що об'єкти нерухомого майна підлягають спеціальній реєстрації відповідним органом. Згідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою факту виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. За таких підстав, позов [PERSON] є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved