Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики, посилаючись на те, що 29.03.2018р. між ним та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якого він передав, а [PERSON] отримав у позику 15 000 грн, останній зобов'язався повернути дану суму в строк до 01.07.2018 року. Згідно з п. 4.2. Позичальник повертає позику рівними частинами по 5000грн. протягом дії Договору, про що було складено розписку. Однак, у встановлений термін в порушення своїх зобов'язань відповідач позику не повернув. Просить стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договором позики в розмірі 17 632 грн 24 коп. з них: 15 000 грн - сума позики; 2 600грн.- штраф, 32,24 грн - 3% річних. Позивач в судове засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від позивача надійшла заява, згідно якої позов підтримує повністю, просить розглядати справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позов [PERSON], визнав повністю. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 29.03.2018 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого [PERSON] передав, а [PERSON] отримав у позику 15 000 грн, останній зобов'язався повернути дану суму в строк до 01.07.2018 року. Згідно з п. 4.2. Позичальник повертає позику рівними частинами по 5000грн. протягом дії Договору, про що було складено розписку від 29.03.2018 року (а.с.6-7). Однак, у встановлений термін в порушення своїх зобов'язань відповідач позику не повернув та ігнорує вимоги позивача про повернення боргу згідно договору позики. Відповідно до ст. 526 ЦК України за загальним правилом зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж саму суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Так, частиною першою вказаної статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частиною другою встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України підставою застосування передбаченої цією нормою відповідальності є прострочення боржником виконання грошового зобов'язання. Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України). Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Як встановлено судом, п.5.3. договору передбачено, що у разі порушення п.4.2. договору позичальник зобов'язується сплачувати позикодавцю штраф у розмірі 100,00 грн. за кожен день прострочення. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за Договором позики, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 17 632 грн 24 коп., яка складається з наступного: 15 000 грн - сума позики; 2 600грн.- штраф (за період з 02.07.2018 року по 27.07.2018 року), 32,24 грн - 3% річних ((15 000грн*3% річних)/365 календарних днів у 2018 році)*26 днів прострочки). Питання про розподіл судових витрат, суд вирішив у відповідності до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved