Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми, визначити наступний спосіб участі у вихованні доньок: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], а саме побачення у вихідні дні (суботу та неділю) за місцем свого проживання з 09-00 до 20-00 год, з правом залишатися на ніч, спільний відпочинок та необмежене спілкування особисто та зобов'язати відповідача зарахувати доньку [PERSON] до спеціалізованого дитячого закладу №3 в м. Кропивницький з урахуванням здоров'я доньки. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та в обґрунтування зазначив, що з 01.06.2011 р. між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від даного шлюбу народилося 07.09.2011 року дві доньки: [PERSON] та [PERSON]. 30.11.2015 р. рішенням Кіровського районного суду м.Кіровограда шлюб розірвано . Після розірвання шлюбу діти проживають разом з відповідачем [PERSON] З часу розлучення виникли непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні дітей, також почалися створюватися штучні перешкоди зі сторони відповідача та осіб, які проживають разом із дітьми, стосовно неможливості нормального спілкування батька з доньками. Вважає, що порушено його права як батька . [PERSON] є інвалідом дитинства, має діагноз - двостороння сенсоневральна глухота, з цього приводу знаходиться на диспансерному обліку у невролога, потребує особливої уваги батьків, вона повинна відвідувати дитячий садок, відповідно до свого стану здоров'я, так як потребує спеціального корекційно-відновлювального навчання та виховання за спеціальними програмами для дітей з вадами слуху. Стверджує , що донька [PERSON] має відвідувати саме спеціалізований дитячий заклад № 3 в м. Кропивницький, , а тому просить позов задовольнити повністю. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнала . Зазначила , що не заперечує проти спілкування батька з дітьми, він мав і має можливість спілкуватися з дітьми , за наявності в нього бажання забирає дітей за місцем свого проживання . Вона не заперечує проти цього як в частині вихідних днів так і в частині спільного відпочинку . В частині зобов'язати її зарахувати доньку [PERSON] до спеціалізованого дитячого закладу № 3 в м. Кропивницький, з урахуванням здоров'я доньки , позовні вимоги не визнала, оскільки стверджує, що проживає з дітьми у м. Новомиргороді, діти разом відвідують спеціалізований заклад, з урахуванням захвоювання однієї з доньок повної грухоти і часткової в іншої доньки. Стверджує, що проживає у квартирі своїх рідних , без оплати оренди житла, відводить і забирає дітей , має можливість працевлаштуватися. Дана вимога є незаконною , роз»єднання дітей вважає безпідставним , вимогу батька про переведення однієї доньки і їх роз»єднання такою , що суперечить інтересам дітей. Представник служби у справах дітей Кіровоградської міської ради в судове засідання не з»явилася та надала заяву про розгляд справи без їх участі без висловлення позиції щодо позову. Представник служби у справах дітей Новомиргородської райдержадміністраціїв судовому засіданні зазначила що батько не визначився чітко щодо способу своєї участі , вимога щодо надання йому дітей на всі вихідні дні порушує права матері на виховання і спілкування з дітьми, не визначився з часом і місцем спільного відпочинку з дітьми, відповідач не заперечує проти спілкування дітей з батьком , надає можливість позивачу спілкуватися з дітьми за місцем його проживання. Вимогу про зобов»язання відповідача зарахувати доньку [PERSON] до спеціалізованого дитячого закладу № 3 в м. Кропивницький, з урахуванням здоров'я доньки вважає безпідставною та необґрунтованою, тому просить відмовити в задоволенні позову повністю. Судом встановлено наступні факти. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією рішення суду про розірвання шлюбу від 30.11.2015 року (а. с.12,13 ). Від шлюбу мають малолітніх дітей [PERSON] 07,09.2011 року народження та [PERSON] [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а. с. 6-7). Після розірвання шлюбу малолітні діти залишились проживати з відповідачем. Батько проживає в м. Кропивницький, мати з дітьми в м. Новомиргороді , Новомиргородського району Кіровоградської області. Стаття 153 СК України закріпляє право батьків та дитини на спілкування, яке повинно здійснюватися безперешкодно. Тобто ніхто не може чинити перешкоди у спілкуванні батьків та дітей, крім випадків, коли таке спілкування негативно впливатиме на дитину та її інтереси. Відповідно до ст. 19 СК України, звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. У відповідності до ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини». Таким чином, питання виховання дітей батьки мають вирішувати спільно, батько має право на особисте спілкування з доньками, а відповідач не має права перешкоджати йому спілкуватися з дітьми та брати участь у їх вихованні. Частиною 2 ст. 155 СК України визначено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (ратифікована Україною 27.02.1991 р., дата набуття чинності для України 27.09.1991 р) визначено, що «в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини». Згідно із ч.8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї». Отже, із системного тлумачення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст.ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Позивач звернувся до служби у справах дітей та суду згідно ст. 159 СК України відповідно до якої , якщо той з батьків, з ким проживають діти, чинить перешкоди тому із батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною і в її вихованні, інший із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Відповідно до ст.ст. 11,15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. При винесенні рішення , суд керується ст.11 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, представника третьої особи , оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку щодо відмови в задоволенні даного позову. Позивач хоче спілкуватися з дітьми, має дуже велике бажання виховувати своїх доньок , підтримувати стосунки та піклуватися про дітей, у зв»язку з чим звертався до служби у справах дітей та звернувся до суду . При цьому, обставини склалися так , що мати з дітьми мала переїхати на проживання до м. Новомиргород , отримавши путівки № 29,30 від 29.03.17 року на підставі Витягу з протоколу засідання Кіровоградської обласної ПМПК від 13.12.16 року, відповідно до яких рекомендовано навчання дітей за програмою для глухих, за умови інклюзивного навчання кількість корекційних годин -8 ( а.с. а.с. 96,97). Позивач не заперечує факту , що на даний час має можливість спілкуватися з дітьми за його бажанням, відповідач не заперечує проти перебування дітей з батьком на свята та вихідні дні, не заперечує проти спільного відпочину дітей з батьком в період канікул дітей та відпустки батька, позивачем не надано жодного доказу вчинення відповідачем перешкод у його спілкуванні з дітьми. Спілкування батька можливе лише при особистому контакті з дітьми , оскільки в силу захворювань дітей глухоти, питання спілкування в інший спосіб поставлено не може бути. Вимога позивача зобов'язати відповідача зарахувати доньку [PERSON] до спеціалізованого дитячого закладу №3 в м.Кропивницький з урахуванням здоров'я доньки, суд вважає такою, що не відповідає інтересам дітей , оскільки діти були направлені офіційними державними органами на навчання до спеціалізованого закладу. Доказів , що дитячий заклад № 3 в м. Кропивницькому має кращі можливості ніж заклад у м. Новомиргороді позивачем суду надано не було. Роз»єднання дітей є неможливим , переведення однієї дитини на повне державне забезпечення в м. Кропивницький не передбачено , доказів цьому не надано, питання про визначення місця проживання доньки [PERSON] з батьком позивач не ставить . Таким чином , вимоги позивача є безпідставними , необґрунтованими та такими , що не відповідають інтересам малолітніх дітей і задоволенню не підлягають. Згідно ст.88 ЦПК України судові витрати залишити по фактично понесеним сторонами.

Outcome: dismissed