Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Нерушайської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання права власності на земельну частку (пай), посилаючись на слідуючі обставини. [INFO] у с.Нерушай Татарбунарського району Одеської області померла дружина позивача, [PERSON]. Раніше, [INFO] у с.Нерушай Татарбунарського району Одеської області померла мати дружини, [PERSON], яка за життя, а саме 05.03.1986 року вчинила заповіт, яким все своє майно заповіла своїй доньці, [PERSON] Позивач вказує, що після смерті його тещі, [PERSON] залишився земельний пай розміром 4,97 в умовних кадастрових гектарах, що знаходився у колективній власності КСП імені Шевченка, відповідно до дублікату сертифікату на право на земельну частку(пай) № 0549235, виданого Татарбунарською райдержадміністрацією 14.02.2008 року. Разом з тим, [PERSON] зазначає, що його дружина за життя не встигла оформити вищевказаний земельний пай на своє ім'я. На момент відкриття спадщини ([INFO]) діяв Цивільний Кодекс в редакції 1963 року. Оскільки на момент відкриття спадщини [PERSON] проживала разом з матір'ю, мала на руках сертифікат на земельну частку (пай), приглядала за її будинком та обробляла присадибну ділянку позивач вважає, що вона фактично вступила в управління спадковим майном. При зверненні позивача до приватного нотаріуса Татарбунарського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини після смерті дружини йому було відмовлено, у зв'язку з тим, що за життя остання не переоформила на себе спадок після матері [PERSON] Крім позивача, інших спадкоємців ні по закону, ні в порядку спадкування обов'язкової долі немає. Оскільки вирішити питання про прийняття спадщини можливо тільки в судовому порядку позивач вимушений звернутись до суду із вказаним позовом. Представник позивача, [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак направила до суду заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Представник Нерушайської сільської ради Татарбунарського району Одеської області в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву, в якій просить заслухати справу за відсутності представника сільської ради, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.4) вбачається, що спадкодавець [PERSON] померла [INFO] в селі Нерушай Татарбунарського району Одеської області. Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21.10.2002 року (а.с.5) підтверджується, що [PERSON], померла [INFO] у с.Нерушай Татарбунарського району Одеської області. Сертифікатом (дублікат) на право на земельну частку(пай) №0549235 від 14 лютого 2008 року (а.с.6) підтверджується факт належності [PERSON] права на земельну частку (пай) в КСП ім.Шевченка розміром 4,97 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі. Із копії заповіту від 05.03.1986 року (а.с.7) видно, що [PERSON] на випадок своєї смерті вчинила заповіт, яким заповіла своїй доньці [PERSON] все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось. Із копії свідоцтва про народження від 17.02.1950 року (а.с.8) вбачається, що матір'ю [PERSON], [INFO] є [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с.9),19.02.1968 року Нерушайською сільською радою Татарбунарського району Одеської області був зареєстрований шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], про що було зроблено актовий запис № 3. Після реєстрації одруження прізвище дружини змінено на «[PERSON]». З довідки №623 від 08.10.2014 року, виданої виконкомом Нерушайської сільської ради Татарбунарського району Одеської області (а.с.10),вбачається, що [PERSON]. [INFO], на момент смерті, яка сталася [INFO] проживала разом зі своєю донькою, [PERSON] в [ADDRESS]. Як вбачається із довідки №641 від 15.10.2014 року, виданої виконкомом Нерушайської сільської ради Татарбунарського району Одеської області (а.с.10), [PERSON], [INFO], на момент смерті, яка сталася [INFO] проживала разом зі своїм чоловіком [PERSON] в [ADDRESS]. Із листа нотаріуса (а.с.12) видно, що [PERSON] відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини після померлої [PERSON] у зв'язку з тим, що спадкодавиця за життя не переоформила спадок на своє ім'я. Відповідно до ст.534 ЦК України в редакції 1963 року, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно п.1 ч.1 ст.549 ЦК України в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадок, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ч.1 ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ч.1 ст.1261 ЦК України, У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У судовому засіданні з достовірністю встановлено, що померла [PERSON] була власником земельної частки(паю) розміром 4,97 в умовних кадастрових гектарах, що знаходилась у колективній власності КСП імені Шевченка, відповідно до дубліката сертифікату на право на земельну частку(пай) № 0549235, виданого Татарбунарською райдержадміністрацією 14.02.2008 року. За життя, а саме 05.03.1986 року [PERSON] вчинила заповіт, яким все своє майно, в тому числі і вищевказаний земельний пай заповіла своїй доньці, [PERSON], яка [INFO] померла. За життя остання не встигла оформити вищевказаний земельний пай на своє ім'я. Також є беззаперечним факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті матері [PERSON], померлої [INFO], оскільки після смерті матері вона фактично розпоряджалась спадковим майном, тому згідно п.1 ч.1 ст.549 ЦК України в редакції 1963 року визнається такою, що прийняла спадок. Таким чином, суд вважає, що на момент своєї смерті [PERSON] мала право на земельну частку(пай) розміром 4,97 в умовних кадастрових гектарах, що знаходилась у колективній власності КСП імені Шевченка, згідно сертифікату на право на земельну частку(пай) № 0549235, виданого Татарбунарською райдержадміністрацією 14.02.2008 року. Позивач вважається таким, що фактично прийняв спадщину після смерті дружини, [PERSON], оскільки на момент її смерті проживав разом з нею, тому, з урахуванням норм ч.3 ст.1268 ЦК України, суд вважає, що за позивачем може бути визнано право власності на спадкове майно, а саме на земельну частку(пай) розміром 4,97 в умовних кадастрових гектарах , яка перебувала у колективній власності КСП імені Шевченка, відповідно до дублікату сертифікату на право на земельну частку (пай) № 0549235, виданого Татарбунарською районною державною адміністрацією 14 лютого 2008 року на ім'я [PERSON], що залишилась після смерті [PERSON], померлої [INFO].

Outcome: approved