Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про відшкодування моральної шкоди. При цьому посилалався на те, що вони перебували у шлюбі з 2004 року, який був розірваний за позовом відповідачки на підставі рішення від 07 листопада 2013 року Дарницького районного суду м. Києва. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] З моменту розлучення щомісяця позивач добровільно надсилає грошові поштові перекази на ім'я відповідачки, в якості аліментів на сина. Відповідачка створює перешкоди і унеможливлює будь-яке спілкування позивача з дитиною. Відповідачка не дозволяє позивачу зустрічатися з сином, переховує дитину від позивача, стосовно чого позивач неодноразово звертався до міліції, постійно змінює місце проживання дитини, відібрала у дитини всі телефони, які позивач купив, не водить дитину на навчання, щоб позивач не мав можливості відвідувати дитину у школі. Позивач впродовж двох місяців після розлучення неодноразово намагався вирішити питання побачень з дитиною мирним шляхом, але безуспішно, отже звертався до служби у справах дітей. 12 березня 2014 року Дарницька районна в місті Києві державна адміністрація винесла розпорядження «Про визначення участі батька - [PERSON] у вихованні дитини - [PERSON], [INFO]» на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини від 13 лютого 2014 року., яке відповідачка не виконує. Позивач також звертався до суду з позовом про визначення участі батька у вихованні дитини, який було задоволено, та зобов'язано відповідачку не чинити позивачу перешкод у вихованні сина. Однак вказане рішення відповідачка також не виконує. В зв'зку з такими неправомірними діями відповідачки, позивач вимушений був звернутись до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідачки моральну шкоду в розмірі 10000 грн. В судовому засіданні, представник позивача позовні вимоги підтримав посилаючись на обставини викладені в позові. Відповідач в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно ст..224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який був повідомлений належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутність або якщо зазначені ним причини неявки визнані судом не поважними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що перебували у шлюбі з 2004 року, який був розірваний за позовом відповідачки на підставі рішення від 07 листопада 2013 року Дарницького районного суду м. Києва. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] Після розлучення син проживає разом з відповідачкою. Судом встановлено, що з моменту розлучення щомісяця позивач добровільно надсилає грошові поштові перекази на ім'я відповідачки, в якості аліментів на дитину. З пояснень представника позивача вбачається, що з моменту розлучення відповідачка створює перешкоди і унеможливлює будь-яке спілкування позивача з дитиною. Відповідачка не дозволяє позивачу зустрічатися з дитиною, переховує дитину від позивача, стосовно чого позивач неодноразово звертався до міліції, постійно змінює місце проживання дитини, відібрала у Дитини всі телефони, які позивач купив, не водить дитину на навчання, щоб позивач не мав можливості відвідувати дитину у школі. Позивач впродовж двох місяців після розлучення неодноразово намагався вирішити питання побачень з дитиною мирним шляхом, але безуспішно. Позивач звернувся до служби у справах дітей Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації вже по місцю прописки Дитини. Була призначена комісія з питань захисту прав дитини на 13 лютого 2014 року. На комісію Відповідачка з'явилася і повідомила, що в неї немає часу приймати участь у комісії і вимагала перенести розгляд справи, але голова комісії наполіг на розгляді справи. 12 березня 2014 року Дарницька районна в місті Києві державна адміністрація винесла розпорядження «Про визначення участі батька - [PERSON] у вихованні дитини - [PERSON], [INFO]» на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини від 13 лютого 2014 року. Дане Розпорядження відповідачка не виконувала. 28 квітня 2014 року Позивач звернувся з заявою до служби у справах дітей Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації з приводу невиконання Відповідачкою вищезазначеного Розпорядження органів опіки. На свою заяву Позивач отримав відповідь 20 травня 2014 року, в якій було зазначено, що з Відповідачкою провели бесіду і порадили Позивачу звернутися до суду згідно статті 159 Сімейного кодексу України (див. Додаток 3). Після Розпорядження органів опіки та піклування відповідачка намагалась вивезти дитину за кордон без дозволу і відома позивача, стосовно цього факту за заявою позивача та поданням першого заступника прокурора району було відкрито кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченому ч.1 ст.190 Кримінального кодексу України. Триває досудове слідство. 4 червня 2014 року позивач звернувся до Дарницького суду з позовною заявою про визначення способу участі у вихованні дитини, та рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 23.12.2014 року, даний позов було задоволено частково та встановлено час спілкування позивача з дитиною за певним графіком та зобов'язано відповідачку не чинити перешкод батькові брати участь у вихованні сина. Однак з пояснень позивача встановлено, що відповідачка не виконувала ні рішення суду, ні рішення органу опіки та піклування, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме поданням державного виконавця про розшук боржника, від 11.03.2015 року, Актами державного виконавця від 06.03.2015, 11.03.2015, 27.02.2015 року про невиконання рішення суду. Згідно ч. 2 ст. 158 Сімейного кодексу України рішення органів опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну і моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Виходячи з викладеного, суд вважає за можливе позов задовольнити.

Outcome: approved