Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON], посилаючись на те, що останній являється його батьком. 15 вересня 2009 року шлюб між його батьками розірвано. Після розірвання шлюбу він залишився проживати разом з матірю [PERSON] Батько [PERSON] з 2009 року з ним не спілкувався та не цікавився ним, його життям, здоровям, духовним та моральним розвитком, не утримує його матеріально. Батько неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, негативно характеризується за місцем проживання, схильний до вживання наркотичних речовин. 25 серпня 2016 року його мати [PERSON] померла. Після смерті матері, в жовтні 2016 року батько забрав його до себе в родини. Між ними постійно виникали непорозуміння, він голодував. Через тиждень повернувся додому, до баби [PERSON], з якою проживав та проживає. 28 серпня 2017 року [PERSON] оформив пенсію по втраті годувальника, але категорично відмовився віддавати картку, та зазначив, що ці кошти оформлював він і вважає їх своїми. У вересня 2017 року на картку надійшли кошти в сумі 16\~000 грн., проте жодних коштів на його утримання батьком не надано. Враховуючи те, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків, просить позбавити його батьківських прав. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити. Відповідач до судового засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник Органу опіки та піклування в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, третьої особи, свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства. В судовому засіданні встановлено, що батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 вересня 2009 року шлюб між батьками дитини розірвано. Після розірвання шлюбу неповнолітній [PERSON] залишився проживати з матірю [PERSON] Батько дитини, [PERSON] з сином не спілкувався з 2009 року, не цікавився його життям, здоровям, духовним та моральним розвитком, не утримував сина матеріально. Батько неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, негативно характеризується за місцем проживання, схильний до вживання наркотичних речовин. 25 серпня 2016 року мати дитини померла, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть [PERSON] І-СР № 289091 від 30 серпня 2016 року. Після смерті матері, в жовтні 2016 року, [PERSON] забрав сина до себе, але через тиждень неповнолітній повернувся додому до баби [PERSON], пояснюючи це непорозуміннями, які постійно виникали з батьком. Дитина категорично відмовляється проживати в родині батька та підтримувати з ним стосунки. На даний час неповнолітній [PERSON] перебуває на обліку в службі у справах дітей Черкаської міської ради, як дитини, що перебуває у складних життєвих обставинах, а саме проживає в родині, де батько ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків. За інформацією Центру соціальних служб для сім»ї, дітей та молоді від 23 серпня 2017 року та 01 вересня 2017 року за період перебування під соціальним супроводом громадяни [PERSON] жодного разу не зустрівся з сином, не спілкувався з ним по телефону, не допомагав матеріально, від запропонованого супроводу відмовився. При цьому, [PERSON] 28 серпня 2017 року оформив дитині пенсію по втраті годувальника, але категорично відмовився віддавати бабі неповнолітнього картку, на яку буде надходити пенсі, та зазначив, що ці кошти оформлював він і вважає їх своїми. На даний час державну допомогу використовує не за призначенням. Згідно висновку від 23 жовтня 2017 року, Виконавчий комітет Черкаської міської ради вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Крім того, свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що батько дитини свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків по вихованню та утриманню сина, протягом тривалого часу діє всупереч інтересам дитини, тим самим позбавив його права на належне батьківське виховання та утримання. На даний час вихованням неповнолітнього [PERSON] займається бабуся [PERSON] Як пояснив в судовому засіданні неповнолітній [PERSON] батько участі в його вихованні не бере, матеріально не утримує та не допомагає, не цікавиться його життям. Дані факти свідчить про свідоме не бажання відповідача виконувати свої батьківські обовязки. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім»ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоров»я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Враховуючи викладене, а саме те, що батько ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків щодо своєї неповнолітньої дитини, нею не займається, не виховує, не створює нормальні умови для її утримання, не цікавиться її життям та здоровям, суд вважає, що позовна заява підлягає до задоволення.

Outcome: approved