Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про поділ спільного сумісного майна, посилаючись на те, що з 04 жовтня 1996 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, який було розірвано рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 07 березня 2013 року. Під час перебування сторін у шлюбі згідно договору купівлі-продажу від 31.03.2001 року відповідачка за спільні кошти подружжя придбала у власність ? частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого в с. Наумівка Корюківського району Чернігівської області, по вул. Шевченка, 64. Крім того, подружжям після купівлі частини будинку було побудовано цегляний гараж та літню кухню, деревяна лазня обкладена цеглою. Ці надвірні будівлі не добудовані і не прийняті в експлуатацію. Частина спірного житлового будинку з надвірними будівлями знаходиться на земельній ділянці площею 0,1061 га, яка приватизована відповідачкою і їй видано державний акт серії ЧН № 070991 на право власності на земельну ділянку від 21.07.2004 року. Позивач, з урахуванням збільшених позовних вимог (а.с.164-165), просить визнати спільною сумісною власністю позивача та відповідачки ? частину житлового будинку з надвірними будівлями, а саме: два хліви, льох, а також земельну ділянку площею 0,1061 га, на якій вони розташовані, за адресою с. Наумівка Корюківського району Чернігівської області вул. Шевченка, 64; визнати за позивачем право власності на ? частину житлового будинку і на ? частину надвірних будівель, а саме: двох хлівів, льоха та на ? частину земельної ділянки площею 0,1061 га, розташованих за адресою с. Наумівка Корюківського району Чернігівської області вул. Шевченка, 64; визнати за позивачем права та обовязки забудовника на ? незакінченого будівництва гаража, літньої кухні, лазні в с. Наумівка Корюківського району Чернігівської області, по вул. Шевченка, 64. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. При цьому пояснив суду, що заявляючи вимоги про визнання за ним права власності на ? частину житлового будинку і на ? частину надвірних будівель, а саме: двох хлівів та одного льоха, він мав на увазі льох, позначений літерами В-1-1. Відповідачка та її представник належним чином оповіщені про час та місце розгляду справи (а.с.170-171, 177-178), у судове засідання 29.06.2016 року не зявилися. Відповідач надала заперечення на позовну заяву (а.с.136-137), просила позов задовольнити частково та визнати за позивачем право власності на 1/8 частину жилого будинку з надвірними будівлями (два хліви та льох), так як з відповідачкою проживає неповнолітній син сторін, а також зазначила, що твердження позивача про те, що на території домоволодіння у 2001-2002 роках за спільні кошти сторін були побудовані інші будівлі (гараж, літня кухня, лазня), не відповідають дійсності. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне. 04 жовтня 1996 року між позивачем та відповідачкою було укладено шлюб, зареєстрований в Радянськослобідській сільській раді Чернігівського району Чернігівської області, актовий запис № 13, який розірвано рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 07 березня 2013 року. Рішення суду набрало законної сили (а.с.5, 11, 160-161). Під час перебування сторін у шлюбі позивачкою за договором купівлі-продажу від 31.03.2001 року, посвідченого державним нотаріусом Корюківської державної нотаріальної контори Чернігівської області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 912, було придбано у власність ? частину житлового будинку з надвірними будівлями (хліви цегляні Б-1, Б-1-1, два льохи цегляні В-1, В-1-1), розташовані за адресою с. Наумівка Корюківського району Чернігівської області, вул. Шевченка, 64 (а.с.6, 133-134, 160-161, 180). Згідно ст.22 Кодексу про шлюб та сім'ю України (в редакції, чинній на час придбання відповідачкою спірного домоволодіння) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. У відповідності з довідкою КРКП Рампа Корюківського районного бюро технічної інвентаризації від 23.06.2016 року № 183/06, станом на 31.12.2012 року право власності на ? житлового будинку з надвірними будівлями (хліви цегляні Б-1, Б-1-1, два льохи цегляні В-1, В-1-1), що знаходяться за адресою с. Наумівка Корюківського району Чернігівської області, вул. Шевченка, 64, зареєстровано за відповідачкою (а.с.180). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 58289893 від 27.04.2016 року, відомості щодо права власності, інших речових прав, іпотеки, обтяжень на житловий будинок, що знаходиться за адресою с. Наумівка Корюківського району Чернігівської області, вул. Шевченка, 64, відсутні (а.с.79-80). За положеннями ст.ст.69, 70 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. За таких обставин, ? спірного житлового будинку з надвірними будівлями (хліви цегляні Б-1, Б-1-1, льох цегляний В-1-1) слід визнати спільною сумісною власністю сторін у справі, а також визнати за позивачем право власності на ? частину вказаного нерухомого майна у відповідності з правилами ч.1 ст.70 Сімейного кодексу України. При цьому суд не приймає до уваги доводи відповідачки про те, що за позивачем слід визнати право власності на 1/8 частину жилого будинку з надвірними будівлями (два хліви та льох) у звязку з проживанням разом з відповідачкою неповнолітнього сина сторін, оскільки ч.3 ст.70 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Як вбачається з матеріалів справи, за період з квітня 2013 року по травень 2016 року із заробітної плати позивача було утримано і перераховано аліменти в сумі 29482, 96 грн. (а.с.154). Відповідачка ж на недостатність розміру одержуваних нею на утримання неповнолітнього сина аліментів в обгрунтування своїх заперечень не посилалася, а один лише факт проживання останнього разом з відповідачкою згідно ч.3 ст.70 Сімейного кодексу України не є підставою для збільшення її частки у спірному нерухомому майні. Стосовно позовних вимог про визнання спільною сумісною власністю сторін земельної ділянки площею 0,1061 га за адресою с. Наумівка Корюківського району Чернігівської області, вул. Шевченка, 64, для обслуговування жилого будинку та визнання за позивачем права власності на ? її частину, суд вважає за необхідне відмовити у їх задоволенні виходячи з наступного. Позивач в обґрунтування своїх вимог надав копію заповненого на імя відповідачки державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 070991, а саме на земельну ділянку площею 0,1061 га для обслуговування жилого будинку, що розташована за адресою с. Наумівка Корюківського району Чернігівської області, вул. Шевченка, 64. У вказаному державному акті відсутні дані про дату його видачі, а також з даного державного акту вбачається, що він не зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, про що свідчить відсутність даних про номер, за яким його зареєстровано. Згідно положень ч.1 ст.125 Земельного кодексу України (в редакції, що діяла до внесення змін Законом України від 05.03.2009 року № 1066-VI) право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку та його державної реєстрації. Відповідно до ст.125 Земельного кодексу України (в редакції Закону України від 05.03.2009 року № 1066-VI) право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав. За інформацією, наданою Відділом Держгеокадастру у Корюківському районі Чернігівської області, дані стосовно того, чи зареєстрований державний акт серії ЧН № 070991 на площу 0,1061 га, виданий [PERSON], в Книзі реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку, а також щодо зареєстрованого права власності на спірну земельну ділянку у Відділі відсутні (а.с.190-191). У відповідності з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 58289893 від 27.04.2016 року, відомості щодо права власності, інших речових прав, іпотеки, обтяжень на спірну земельну ділянку відсутні (а.с.174). За таких обставин, виходячи із положень ст.125 Земельного кодексу України (в редакціях до та після внесення змін Законом України від 05.03.2009 року № 1066-VI), судом на підставі наданих позивачем та зібраних у справі доказів не встановлено, що відповідач набула право власності на спірну земельну ділянку, зареєструвавши державний акт або ж право власності на вказану земельну ділянку, а відтак вимоги позивача про визнання її спільною сумісною власністю та поділ є передчасними. Разом з тим, сторони у справі не позбавлені права набути у власність спірну земельну ділянку в порядку, встановленому ст.120 Земельного кодексу України. Вимоги позивача про визнання за ним прав та обовязків забудовника на ? незакінченого будівництва гаража, літньої кухні, лазні в с. Наумівка Корюківського району Чернігівської області, по вул. Шевченка, 64, не підлягають задоволенню зважаючи на слідуюче. Відповідно до ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем факт будівництва на території спірного домоволодіння у 2001-2002 роках за спільні кошти сторін інших будівель, а саме гаражу, літньої кухні та лазні заперечується (а.с.136-137). Позивачу у судовому засіданні було розяснено його процесуальне право, передбачене ст.10 ЦПК України, надати суду докази на підтвердження вказаних обставин. Проте, позивачем доказів, на підставі яких суд міг би достеменно встановити факт здійснення будівництва конкретно визначених господарських будівель (гаражу, літньої кухні та лазні) саме за адресою с. Наумівка Корюківського району Чернігівської області, по вул. Шевченка, 64, у певний, зазначений позивачем, період - 2001-2002 роки, суду не надано. Надані ж позивачем документи на придбання будівельних матеріалів у вказаний період підтверджують лише факт їх придбання, а не використання цих матеріалів при будівництві за певною адресою конкретно визначених об'єктів. Інші, наведені сторонами доводи, вказаних вище висновків суду не спростовують. Враховуючи викладене вище, зясувавши повно та всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати понесені позивачем на сплату судового збору (а.с.1, 18) пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 1200 грн. 00 коп. На підставі вище викладеного,

Outcome: partial