Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про позбавлення [PERSON] права користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 10.04.2007 року, реєстраційний номер [NUMBER] він є власником квартири [ADDRESS] . Згідно довідки дільниці № 49 Індустріального району м. Харкова від 19.03.2019 року у вказаній квартирі зареєстровані 6 чоловік, серед яких є [PERSON] , яка зареєстрована у вказаній квартирі з 23.04.2009 року та є його невісткою. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 24.01.2019 року, яке набрало законної сили 26.02.2019 року шлюб між його сином [PERSON] та відповідачкою [PERSON] розірвано. Відповідач [PERSON] у вказаній квартирі не проживала. Добровільно знятися з реєстрації місця проживання не бажає. Фактично відповідачка проживає за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 11.04.2019 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 24.04.2019 року позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, ухвалено проводити розгляд в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 20.08.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання, позивач та треті особи [PERSON] , [PERSON] не з`явилися. Надали суду заяву з клопотанням про розгляд справи за їх відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечують. Представник позивача- адвокат Хижняк О.С. в судове засідання не прибув, через канцелярію суду подав заяву з проханням розглядати справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не прибула. Згідно нотаріально засвідченої заяви про визнання позову, відповідачка зазначила, що користуючись своїм правом, передбаченим ст. ст. 206, 211 ЦПК України, повністю визнає заявлені до неї вимоги та не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог за її відсутністю. Представник третьої особи Департамент реєстрації Харківської міської ради в судове засідання не прибув, повідомлявся належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою у судове засідання учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, суд встановив, що визнання позову відповідачкою не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та вважає що необхідно ухвалити рішення про задоволення позову. Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. Конституція України та Цивільний кодекс України визначають, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст. 41 Конституції України, ст. 321 Кодексу). Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 319 ЦК України). Зміст права власності визначає право власника на володіння, користування та розпоряджання своїм майном на власний розсуд (ст. 317 ЦК). Суб`єктами права власності є Український народ, фізичні особи та юридичні особи (ст.ст. 2, 318 ЦК України). Положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Відповідно до статті 64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач і члени його сім`ї. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та треті особи по справі [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 10.04.2007 року, реєстраційний номер № [NUMBER]. Свідоцтво видане згідно з розпорядженням від 10.04.2007 року № 7743. ( а. с. 6) В спірній квартирі [ADDRESS] окрім позивача зареєстровані: [PERSON] , [INFO] - син позивача, [PERSON] , [INFO] - син позивача, [PERSON] , [INFO] - колишня невістка позивача та відповідачка по справі. Дана обставина підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 19.03.2019 року. ( а. с. 7) Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 24.01.2019 року, яке набрало законної сили 26.02.2019 року шлюб між [PERSON] та відповідачкою [PERSON] розірвано. ( а. с. 8) Як зазначив у позовній заяві позивач, відповідачка у спірній квартирі не проживала, фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] . Добровільно знятися з реєстрації місця проживання не бажає. Таким чином, суд вважає, що відповідачка відсутня в спірному житловому приміщенні більше ніж рік без поважних причин, і вважає за можливе позбавити відповідачку права користування житлом. Окрім того, ця обставина не заперечується відповідачкою [PERSON] , яка в своїй заяві зазначила, що користуючись своїм правом, передбаченим ст. ст. 206, 211 ЦПК України, повністю визнає заявлені до неї вимоги [PERSON] про позбавлення права користування житловим приміщенням та не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог за її відсутністю. ( а. с. 145) Приймаючи до уваги викладене, а також визнання відповідачкою позову, суд позовні вимоги задовольняє. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщення. На підставі ст. ст. 4, 5, 10, 11, 200, 247, 263, 264, 265, 280 ЦПК України, ст. ст. 316-319, 383, 391, 405 ЦК України, суд, -

Outcome: approved