Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики від 06.11.2020 року в сумі 1852182,14 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 06.11.2021 року між ним та відповідачем був укладений договір позики за яким відповідачу було надано в позику грошові кошти в сумі 65000 доларів США, що на час укладення договору позики становить 1843679,50 грн. Відповідач зобов`язався повернути вказані грошові кошти до 10.06.2021 року. Проте, у строк встановлений договором відповідач суму позики не повернув, у зв`язку з чим позивач просив стягнути суму позики. Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України позивач просив стягнути 3% річних за період з 10.06.2021 року по 26.07.2021 року в сумі 6502,64 грн. На підставі викладеного просив позов задовольнити. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 16.08.2021 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. У судовому засіданні 06.09.2021 року в якості третьої особи залучено [PERSON] . Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 21.10.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача не заперечував проти вимог позивача про стягнення суми позики та просив відмовити у задоволенні вимог про стягнення 3% річних за їх користування. Представник третьої особи в судовому засіданні при ухваленні рішення покладався на розсуд суду. При цьому просив врахувати, що третя особа згоди на укладання договору позики не надавала. Суд, вислухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступного. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Як вбачається з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Судом встановлено, що 06.11.2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики. Відповідно до п. 1 договору позики від 06.11.2020 року, позичальник отримав від позикодавця, а позикодавець передав у власність позичальникові кошти в сумі 65000 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ на день укладення даної угоди становить 1843679,50 грн. Відповідач зобов`язався повернути позивачу позику в строк до 10.06.2021 року. Як зазначено в ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. ч. 1-2 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 3 ст. 1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Крім того, відповідно до ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Невиконання зобов`язання має місце тоді, коли сторони взагалі не вчиняють дій, які складають зміст зобов`язання (передання і прийняття майна, виконання роботи тощо). Встановлено, що відповідач у встановлений договором строк суму позики не повернув. Враховуючи викладене та положення договору позики від 06.11.2020 року, відповідач вважається таким, що порушив виконання свого грошового зобов`язання з повернення позивачу суми позики у розмірі 65000 доларів США, у зв`язку з чим вказана сума підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] . Згідно п. 8 договору позики від 06.11.2020 року, сторони взяли до уваги той факт, що грошові кошти, що є предметом цього договору будуть використані для покупки житла для сім`ї позичальника. Однак, сторонами не надано доказів і судом не встановлено, що отримані відповідачем грошові кошти за вказаним договором позики були використані в інтересах сім`ї. Крім того, як встановлено в судовому засіданні згоду дружина відповідача [PERSON] на укладення договору позики від 06.11.2020 року не надавала. Також встановлено, що позов про стягнення заборгованості за договором позики був поданий до суду після звернення до суду з позовом про поділ майна. Вказаного представником відповідача не спростовано. Як зазначено в ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Оскільки відповідач не виконав перед позивачем свій обов`язок з повернення всієї суми позики у розмірі 65000 доларів США не пізніше 10.06.2021 року включно, він вважається таким, що прострочив виконання свого грошового зобов`язання, а відтак сума боргу має бути стягнута на користь позивача з урахуванням 3 % річних від простроченої суми. Згідно розрахунку наданого позивачем, 3% річних за період з 10.06.2021 року по 26.07.2021 року становить 6502,64 грн. Вказаний розрахунок є вірним та може бути взятий судом до уваги при вирішенні даної справи по суті. Відповідачем також не спростовано вказаного розрахунку. З урахуванням викладеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3 % річних за договором позики від 06.11.2020 року в сумі 6502,64 грн. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки, факт наявності у відповідача заборгованості перед позивачем за договором позики достовірно встановлений судом, вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суму судового збору 11350,00 грн.

Outcome: approved