Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до філії концерну «МТМ» Дніпровського району про звільнення спадкового майна з під арешту. В обґрунтування поданого позову позивач посилається на те, що під час оформлення спадкового майна позивачу, стало відомо про те, що на частину квартири, яка належала його померлій матері - [PERSON], накладений арешт. Позивач, на теперішній час, як спадкоємець, не має можливості розпорядитись спадковим майном, тому просить суд звільнити з під арешту квартиру за адресою: [ADDRESS]. Позивач у судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи, повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. Перевіривши фактичні обставини справи, наявними в ній доказами в їх сукупності та взаємозвязку, суд, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Так, в ході розгляду справи встановлено, що під час оформлення спадкового майна [PERSON] стало відомо про те, що на частину квартири, яка належала його померлій матері - [PERSON], накладений арешт, вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про право власності на житло, копією витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі, копією інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна та копією постанови про арешт майна боржника (а.с.2-9). 09.04.2014 року Ленінським районним судом м.Запоріжжя було видано судовий наказ № 334/3035/14-ц про стягнення з [PERSON], [INFO] та [PERSON], 15.12.1973р.н.. які проживають за адресою: [INFO]. заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у розмірі 8634.34грн. та судового збору у розмірі 121.80 грн. 01.09.2014 року державним виконавцем для забезпечення виконання рішення суду №334/3035/14-ц від 09.04.2014р. було накладено арешт на все майно, що належить [PERSON]. Враховуючи той факт, що провадження, у звязку з смертю боржника [PERSON] було закрито, а у відповідності до п. 5.15.1 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства Юстиції України від 15.12.1999 року № 74/5, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Судом встановлено, що квартира № [ADDRESS] (до перейменування вул. Леонова), що знаходиться у м. Запоріжжя фактично належить позивачу. Відповідно до письмової заяви відповідача 27.04.2018 року заборгованість за судовим наказом № 334/1 707/18 від 09.04.2014 р. у розмірі 8634.34 грн. та судового збору у розмірі 121,80 грн. сплачена, тому Концерн «Міські теплові мережі» не заперечує проти зняття арешту з майна боржника. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю. Згідно із ст. 1 протоколу №11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Частиною першою ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Оскільки збереження арешту майна чинить позивачу перешкоди в користуванні та розпорядженні успадкованим майном, правові підстави щодо збереження арешту майна після закінчення виконавчого провадження відсутні, іншого способу поновити своє порушене право позивач не має, тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved