Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідачки 55 280 грн. 71 коп. боргу за Кредитним договором. Посилається в позові на те, що 01 листопада 2013 року з відповідачкою був укладений Кредитний договір №18-131101/н, за умовами якого їй був наданий кредит у розмірі 5 500 грн. 00 коп. під 80,3 % річних, тобто 0,22 % денних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом строком на 24 місяців. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 03 липня 2014 року в зв'язку з невиконанням відповідачкою умов договору з неї було стягнуто 11 133 грн. 00 коп. заборгованості станом на 25 березня 2014 року. На виконання рішення суду був виданий виконавчий лист та пред'явлений до виконання, однак рішення суду відповідачкою до цього часу не виконано. Зазначає, що в первісному позові про стягнення заборгованості з відповідача тіло кредиту становило 5 500 грн. 00 коп., а відсотки за користування кредитом - 5 633 грн. 00 коп., розрахунки були здійснені включно по 25 березня 2014 року. Після набрання рішенням законної сили в рахунок погашення боргу відповідачем було здійснено 7 платежів, однак відсотки за користування кредитом, встановлені вказаним рішенням, не погашені, тіло кредиту не змінилось та становить 5 500 грн. 00 коп., а зобов'язання за договором не припинилися. Тобто вказане рішення суду по сьогоднішній день невиконане. Рішенням суду кредит визнаний з підвищеним ризиком і відповідно почала застосовуватися відсоткова ставка у розмірі 1% денних на суму залишку по кредиту, тобто такий режим застосування відсоткової ставки продовжує діяти по сьогоднішній день. Вважає, що боржник зобов'язаний сплатити відсотки за весь період користування коштами, не охоплений рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 03 липня 2014 року, а саме з 25 березня 2014 до 01 вересня 2016 року. Станом на 01 вересня 2016 року борг по відсотках за користування кредитом становить 48 950 грн. 00 коп., розмір інфляційних збитків та 3% річних становить 6 330 грн. 71 коп., з яких: 5 732 грн. 71 коп. - інфляційні збитки, 597 грн. 96 коп. - 3 % річних. Виходячи з цього, просить задовольнити позов. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату і час розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд до відома не поставила. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 01 листопада 2013 року між сторонами укладений Кредитний договір №18-131101-н, за умовами якого [PERSON] був наданий кредит у розмірі 5 500 грн. 00 коп. під 80,3 % річних, тобто 0,22 % денних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом строком на 24 місяців. Згідно п.7.3 кредитного договору у разі своєчасного ненадходження (прострочення) повністю або частково планового платежу, встановленого графіком розрахунків, кредитодавець нараховує, а позичальник зобов'язується сплатити пеню у розмірі 0,5% за кожен день прострочення. Крім того, між сторонами підписано додатковий договір до Кредитного договору №18-131101-н від 01 листопада 2013 року, п.п. 1.1 якого сторони домовилися про зміну розміру фіксованої процентної ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику, а саме у зв'язку з порушенням графіку розрахунків додатка №1 до кредитного договору №18-131101-н в частині непогашення кредиту у проміжні строки, які становлять 30 календарних днів. У разі своєчасного ненадходження (прострочення) планового платежу повністю або частково, з першого дня прострочення цей кредит визнається кредитом з підвищеним ризиком. Протягом строку визнання кредиту кредитом з підвищеним ризиком процентна ставка за кредитом встановлюється у розмірі 365% річних. / а. с. 6 - 8 / Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 03 липня 2014 року стягнуто з відповідачки на користь позивача 11 133 грн. 00 коп. заборгованості станом на 25 березня 2014 року. На виконання рішення суду 25 вересня 2014 року виданий виконавчий лист, який пред'явлений до виконання. Представник позивача суду пояснила, що станом на 08 вересня 2016 року рішення суду не виконано, стягнуто з відповідачки 4 378 грн. 08 коп. заборгованості. Залишок по виконавчому проваджені становить 6 998 грн. 52 коп. / а. с. 11; 13 - 14 / Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з п.п.2 п.2 ст.21 Закону України « Про кредитні спілки» кредитна спілка має право самостійно встановлювати розмір плати /процентів/ за користування кредитом. Пунктом 3.1 Кредитного договору встановлена відсоткова ставка в розмірі 41, 25 % річних, тобто 0, 22% денних від суму залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Пунктом 1.1 Додаткового договору до Кредитного договору від 01 листопада 2013 року сторони дійшли згоди про зміну розміру фіксованої процентної ставки. Так, у зв'язку з порушенням графіку розрахунків додатку №1 до Кредитного договору в частині непогашення кредиту у проміжні строки, які становлять 30 календарних днів, ненадходження (прострочення) планового платежу повністю або частково з першого дня прострочення цей кредит визнається кредитом з підвищеним ризиком. Протягом строку визнання кредиту кредитом з підвищеним ризиком процентна ставка за кредитом встановлюється у розмірі 365% річних, тобто 1% денних на суму залишку кредиту. / а.с. 8 - 10 / Рішенням суду від 03 липня 2014 року стягнута заборгованість з відповідачки та проценти станом на 25 березня 2014 року. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов»язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. ст. 526 та 629 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Виходячи з цього та умов укладеного між сторонами договору, суд вважає вимоги позивача обгрунтованими. Як вбачається з фінансової довідки позивача, остання сума в погашення заборгованості на виконання рішення суду відповідачкою була сплачена 10 серпня 2016 року. Виходячи з цього, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачки процентів за користування коштами станом на 01 вересня 2016 року в розмірі 48 950, 00 гр. Ця позиція підтверджується практикою Верховного Суду України, висловленою в постанові від 29.05.2013 у справі №6-39цс13, яка, згідно зі ст.360-7 ЦПК України, є обов»язковою для суду. Крім того, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права. Відповідно до судової практики Європейського суду з прав людини, користування боржником грошовими коштами стягувача під час виконавчого провадження порушує право стягувача на користування своїм майном відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основних свобод ( рішення Європейського суду з прав людини від 11.01.2005 року в справі Дубенко проти України). Враховуючи дані норми закону суд вважає вимоги позивача обґрунтованими. Відповідно до ч. 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи з даної норми закону суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивача і в частині стягнення з відповідачки річних та інфляційних втрат. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 1 378 грн.00 коп.

Outcome: approved