Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою, зазначивши, що 02.11.1991 року між ними було зареєстровано шлюб. Спільне життя з відповідачкою не склалося у звязку з тим, що вони не зійшлися характерами, між ними істотні розходження життєвих принципів, відсутні спільні цілі та інтереси. Часто виникали сварки з будь-яких причин, що зробило спільне життя не можливим, тому просить розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволені позовних вимог наполягає. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачка у судове засідання не зявилася, будучи належним чином повідомленою про час, дату та місце слухання справи, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки яке мається матеріалах справи. З урахуванням того, що відповідачка не з'явилася до суду з неповажної причини, суд вважає за можливе розглядати справу за її відсутності. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При цьому згідно листа Верховного Суду України від 27.09.2010 року, направленого на імя голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не зявився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача та неявки відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. 02.11.1991 року між сторонами міським ЗАГС м. Мелітополя Запорізької області було зареєстровано шлюб, що посвідчується свідоцтвом про шлюб серії ІІ-ЖС № 443790 від 02.11.1991 року, актовий запис № 1436 від 02.11.1991 року /а.с. 6/. Від даного шлюбу у сторін є неповнолітні діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] /а.с.7,8/. Причиною розпаду сімї стало те що сторони не зійшлися характерами, між ними істотні розходження життєвих принципів, відсутні спільні цілі та інтереси. Часто виникали сварки з будь-яких причин, що зробило спільне життя не можливим. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з серпня 2013 року, однією сімєю сторони не проживають, спільне господарство не ведуть, намірів до відновлення шлюбних відносин сторони не мають. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Питання про утримання дітей сторони вирішуватимуть у встановленому законом порядку. Спору про поділ майна сторони не мають. Згідно ч.2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved