Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на житловий будинок з господарськими та надвірними спорудами по [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті батька, [PERSON] , який помер [INFO] . Позов мотивує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, на земельні ділянки, та на житловий будинок з господарськими та надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги за законом окрім нього є брати [PERSON] , та [PERSON] , які в свою чергу на спадкове майно не претендують, про що [PERSON] подав заяву, якою на спадкове майно після смерті батька не претендує та відмовляється у користь позивача. [PERSON] звернувся із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Городоцького нотаріального округу Богаченка О.І., та 30 листопада 2020 року отримав три свідоцтва про право на спадщину, зокрема на земельні ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських споруд та для ведення особистого селянського господарства. Однак, листом нотаріуса від 27.11.2020 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок по [ADDRESS] , оскільки відсутній правовстановлюючий документ на вказаний житловий будинок, так як за життя спадкодавець не зареєстрував право власності на нього. Просив суд постановити рішення, яким визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими та надвірними спорудами по [ADDRESS] , в порядку спадкування першої черги за законом після смерті [PERSON] , що помер [INFO] . Ухвалою судді від 09 березня 2021 року провадження у справі відкрито у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів, наведених у позовній заяві, просив позов задовільнити. Представник відповідача Комарнівської міської ради Городоцького району Львівської області, який був належно повідомлений про місце, дату та час проведення розгляду справи, у судове засідання не з`явився, та причини неявки суду не повідомив. Третя особа [PERSON] , у судовому засіданні повідомив, що не претендує на спадкове майно, та не заперечував проти задоволення позову. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився? хоча був належним чином повідомлений про дату, місце та час проведення засідання, причини неявки суду не повідомив, у матеріалах спадкової справи є заява, якою він відмовився від спадщини на користь позивача (а.с.49). У відповідності до п.3, п.4 ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач Комарнівська міська\~рада Городоцького\~району Львівської\~області своєчасно та належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи у спрощеному позовному порядку, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, а тому суд вважає можливим провести заочний розгляд справи відповідно до положень ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, вирішити спір на підставі наявних в матеріалах справи доказів та ухвалити заочне рішення. Суд, заслухавши сторони, що з`явилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. ст.\~124,\~129 Конституції України\~і ч. 1\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.15). Спадкове майно, що залишилося після смерті спадкодавця [PERSON] становили земельні ділянки загальною площею 0,8836 га, для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства, а також житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] був сином спадкодавця [PERSON] . Спадкодавець за свого життя своїм майном не розпорядився, заповіту не склав. Спадкоємцями першої черги спадкування за законом до даної спадщини є позивач [PERSON] та його брати (треті особи у справі) [PERSON] , та [PERSON] [PERSON] у встановлені законом строки та порядку прийняв спадщину за законом шляхом своєчасного звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. У матеріалах справи є заяви інших спадкоємців за законом, у яких зазначили, що на дану спадщину не претендують. 30\~листопада 2020\~року приватним\~нотаріусом Богаченко\~О.І.\~видано позивачу\~ свідоцтво про право на спадщину, виключно на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та господарських споруд для ведення особистого селянського господарства (а.с.17). Між тим, листом нотаріуса від 27.11.2020 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у зв`язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ, так як жза життя спадкодавець не зареєстрував право власності на вищевказаний будинок (а.с.20). Як вбачається з копії технічного паспорта на житловий будинок по [ADDRESS] , загальна площа будинку 88,0 м.кв., з якої житлова площа 62,5 м.кв., допоміжна 25,5 м.кв. Будинок складається з: коридору, чотирьох кімнат, санвузла та котельні. Також на території будинку знаходяться гараж, літня кухня-сарай, огорожа та криниця. Судом встановлено та стверджується матеріалами справи, що згідно довідки виданої виконкомом Монастирецької сільської ради Городоцького району Львівської області за №394 від 01.12.2020, [PERSON] до дня смерті постійно проживав і був зареєстрований у житловому будинку, що розташований за адресою : [ADDRESS] , разом з ним постійно проживали і були зареєстровані, а також зареєстровані на даний час його сини [PERSON] 1978 р.н., та [PERSON] 1981 р.н. (а.с.28). Згідно довідки виданої виконкомом Монастирської сільської ради Городоцького району Львівської області за №394 від 01.12.2020 [PERSON] є забудовником вищевказаного житлового будинку. Довідкою від 18.09.2020 виданою Самбірським міжміським бюро технічної інвентаризації зазначено, що права власності на вказаний житловий будинок права власності не зареєстровано. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 04.11.2010 року; листом про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину приватного нотаріуса Богаченко О.І. від 27.11.2020 за №208/01-16 ; довідкою Самбірського МБТІ від 18.09.2020 року №1972; копією технічного паспорту інвентарний номер 31; будинковою книгою щодо житлового будинку [ADDRESS] та іншими матеріалами справи. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Стаття 41\~Конституції України наголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно із частиною 1 статті 316\~ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України). Статтею 319\~ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до статті 321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно\~ст.328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст.16 цього Кодексу\~може бути, зокрема, визнання права. Відповідно до\~ст.1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно\~ст. 1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261 - 1265 цього Кодексу\~(спадкоємці за законом). Правилами\~ст.1268 ЦК України\~встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1\~ст. 1297 ЦК України). Практика Верхового Суду України (п. 23\~Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Положеннями статей15,16 ЦК, статтею 4\~ЦПК передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень\~ст.12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (статті 12 і 81); Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13); Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82); Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76); Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77); Згідно\~ст.78 ЦПК України\~суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до\~ст.79 ЦПК України\~достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України\~визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до положень\~ст.89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає, що право на спірне нерухоме майно (житловий будинок) перейшло в порядку спадкування до позивача. Однак, оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на дане майно, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування. Отже, оскільки треті особи не претендйють на спадкове майно, що є підтверджено письмовими та усними доказами, позивач є спадкоємцем за законом першої черги , а тому є всі підстави для задоволення позову в повному обсязі. Виходячи із вимог\~ст.141 ЦПК України, суд вважає, що понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору залишити за ним.

Outcome: approved