Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про поділ майна подружжя, в якому зазначив, що 12 серпня 2000 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від спільного шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Перебуваючи у шлюбі вони придбали житловий будинок і приватизовану земельну ділянку площею 0,25 га, що розташовані за адресою [ADDRESS] і оформили його в такий спосіб: дружина укладає з [PERSON], власником житлового будинку і земельної ділянки просту письмову угоду від 15 січня 2008 р. про купівлю-продаж житлового будинку і земельної ділянки. [PERSON] через тяжку хворобу не зміг виконати всі свої зобов'язання по вказаній угоді, тому відповідачка направляє до Кам'янсько-Дніпровського районного суду позов про визнання договору між нею і [PERSON] про купівлю-продаж житлового будинку і земельної ділянки дійсним, визнання за нею право власності. Рішенням суду від 03 червня 2008 р. позов був задоволений. Рішення суду було зареєстровано в ОП ЗМБТІ і отримано Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, де власником будинку вказана [PERSON] Земельна ділянка залишилася не оформлена в зв'язку з тим, що рішення суду про визнання права власності на земельну ділянку було не зареєстровано належним чином і правовстановлюючий документ на земельну ділянку дружина не отимала. Рішенням суду від 14 липня 2014 р. за позовом відповідача шлюб був розірваний і він сплачує аліменти на утримання дітей, які залишилися проживати з дружиною. Спільно нажите майно - житловий будинок і земельна ділянка залишилося не розділене. Просив розподілити та виділити йому 1/2 частину у спільно нажитому майні - житлового будинку з господарськими спорудами та присадибної земельної ділянки площею 0,25 га, що розташовані за адресою [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач та його представник до суду не з'явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали, просили задовольнити, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та в належній формі, про що свідчать повернуті на адресу суду поштові повідомлення з відміткою «отримано особисто», а також від неї не надійшло повідомлення про розгляд справи у її відсутність, заперечень на позов не подано, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Сторони по справі 12.08.2000 року уклали шлюб, зареєстрований Великознам'янською сільською радою Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області під актовим записом № 26, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER]. Рішенням Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 14.07.2014 р. шлюб розірвано. За час спільного проживання сторони придбали житловий будинок з земельною ділянком по [ADDRESS] за простою письмовою угодою з [PERSON] і за [PERSON] визнано право власності на вказане майно, що підтверджується копією рішення Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 03.06.2008 р. Згідно довідки № 2347 від 11.05.2017 р., виданої виконавчим комітетом Великознам'янської сільської ради, у будинку [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON] Власником житлового будинку [ADDRESS] є [PERSON], що підтверджується копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 22462021 від 13.04.2009 р. Відповідно до Звітів про незалежну оцінку житлового будинку та земельної ділянки ринкова вартість цього майна станом на 25.05.2017 р. складає 97 400 грн. та 33 050 грн. відповідно. Згідно приписів ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини і чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані. Будь-якої домовленості між сторонами не існує, як не існує шлюбного контракту або договору, а тому, суд вважає, що частки позивача та відповідача в праві спільної сумісної власності на житловий будинок та земельну ділянку по [ADDRESS] є рівними і повинні бути визначені в розмірі 1/2 за кожним. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до приписів ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Таким чином, судом встановлено, що сторони знаходилися у зареєстрованому шлюбі з 12.08.2000 року по 14.07.2014 року, житловий будинок та земельну ділянку сторони придбали 03.06.2008 року, згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно та рішення суду, тобто дане майно було придбано під час шлюбу, а тому, воно належить на праві спільної сумісної власності позивачу та відповідачу по справі. Крім того, відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача понесені ним витрати щодо сплати судового в розмірі 653 грн.

Outcome: approved