Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Львівської обласної державної телерадіокомпанії, в якому просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки виконання рішення суду за період з 01.04.2014р. по 20.11.2014р. в сумі 27 413,05 грн., мотивуючи позов тим, що рішенням Галицького районного суду м.Львова від 31.03.2014 року поновлено [PERSON] на посаді завідувача відділу анонсування програм дирекції програм Львівської обласної телерадіокомпанії з 27.03.2013 року та стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 31 584,00 грн. Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 10.06.2014 року згадане рішення районного суду залишене без змін і набрало законної сили. Однак, рішення суду в частині поновлення на роботі було виконане лише 20.11.2014 року. Проте, заробітна плата за час вимушеного прогулу була виплачена лише за період з 27.06.2013 року по 31.03.2014 року, а за період затримки виконання рішення суду з 01.04.2014 року по 20.11.2014 року середній заробіток не виплачений. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, дав пояснення аналогічні доводам, викладеним у позові. Просить позов задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечив з мотивів викладених у письмових запереченнях. Просить відмовити в задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 31.03.2014 року [PERSON] поновлено на посаді завідувача відділу анонсування програм дирекції програм з 27.06.2013 року та стягнуто з Львівської обласної телерадіокомпанії на користь [PERSON] 31 584 гривень середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та присудження виплати заробітної плати у межах суми платежу за один місяць /а.с.3-5/. Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 10.06.2014 року рішення Галицького районного суду м.Львова від 31.03.2014 року залишено без змін /а.с.6-9/ та набрало законної сили. Відповідно ч.5 ст.124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими для виконання на всій території України. Згідно ч.1 ст.14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Відповідно до ст.236 КЗпП України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Як видно з матеріалів справи, наказом генерального директора Львівської обласної державної телерадіокомпанії від 20.11.2014 року №146-к [PERSON] поновлено на посаді завідувача відділу анонсування програм дирекції випуску програм та анонсування з 27.06.2013 року, на підставі рішення Галицького районного суду м.Львова від 31.03.2014 року /а.с.10/. Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 31.03.2014 року встановлено, що середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 164,15 гривень. При цьому суд відхиляє твердження представника позивача про те, рішення суду не було виконано негайно з вини позивача, яка лише в жовтні місяці 2014 року звернулась до виконавчої служби з виконавчим листом про поновлення її на посаді, так як такі твердження не ґрунтуються на вимогах Закону, дані з метою ухилення від виплати належної позивачу заробітної плати. Також, в ході розгляду справи встановлено, що представник відповідача був присутній при оголошенні рішення суду від 31.03.2014 року, а відтак відповідачу було відомо про необхідність його негайного виконання. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки дійсно відповідач всупереч рішенню суду від 31.03.2014 року в частині поновлення [PERSON] на посаді, не приступив до його негайного виконання, а лише 20.11.2014 року виніс наказ про поновлення позивача на посаді, а тому позов слід задовольнити та стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки виконання рішення суду за період з 01.04.2014р. по 20.11.2014р. в сумі 27 413,05 грн.

Outcome: approved