Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

Позивач \~звернувся\~\~до суду з позовом до Яблунівської сільської ради Прилуцького району про визнання за позивачем в порядку спадкування за заповітом після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] , право на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель комунальної власності Яблунівської сільської ради орієнтовною площею 0,3206 га та 0,4180 га для ведення особистого селянського господарства. Свої позовні вимоги мотивує тим, що згідно заповіту, посвідченого секретарем Яблунівської сільської ради Прилуцького району, [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла все своє майно, де б воно і з чого не складалось [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] . Згідно рішення Яблунівської сільської ради від 24.12.2020 року, [PERSON] передано у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,3206 га (кадастровий номер № 7424189700:01:001:0031) та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,4180 га (кадастровий номер № 7424189700:01:001:0034). Проте, за життя спадкодавиця не встигла зареєструвати право власності на вище вказані земельні ділянки в Державному земельному кадастрі України. 08.04.2021 від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, згідно якої просить визнати за позивачем в порядку спадкування за заповітом після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на земельні ділянки площею 0,3206 га та 0,4180 га для ведення особистого селянського господарства. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30.03.2021 відкрито провадження у справі за позовною заявою [PERSON] до Яблунівської сільської ради Прилуцького району про визнання в порядку спадкування права на розробку проекту землеустрою, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явився, від позивача надійшла заява про те, що заявлені позовні вимоги повністю підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги визнає. Судом, з огляду на приписи ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до заповіту, посвідченого секретарем Яблунівської сільської ради Прилуцького району, [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла все своє майно, де б воно і з чого не складалось [PERSON] (а.с.6). Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] (а.с.7). Згідно рішення Яблунівської сільської ради від 24.12.2020 року, [PERSON] передано у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,3206 га (кадастровий номер № 7424189700:01:001:0031) та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,4180 га (кадастровий номер № 7424189700:01:001:0034) (а.с.8-13). Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як визначено у ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ст. 1223 ЦК України,право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, [PERSON] є спадкоємцем за заповітом. Разом з тим, шестимісячний строк для прийняття спадщини на час розгляду справи ще не збіг. При цьому, позивач просить визнати за ним право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом. Проте, суд звертає увагу, що право на земельні ділянки входить до складу спадщини, отже порядок і умови переходу прав відповідають звичайній процедурі спадкування. До оформлення права у порядку спадкування застосовується режим оформлення спадщини; право на частину майна можуть отримати й спадкоємці за правом на обов`язкову частку, якщо такі є. Частинами 1 та 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст.. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Разом з тим, позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів порушення його прав та охоронюваних законом інтересів. Як визначено у частині 1 ст.. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Отже, оскільки відповідачем жодним чином не порушено права та інтереси позивача, то позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає. При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що звернення до суду із позовом про визнання за позивачем права власності на земельні ділянки у порядку спадкування за заповітом без попереднього звернення до нотаріуса, який відкрив спадкову справу, є передчасним та не необґрунтованим. Так, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне. Відповідно до ст. 66 Закону України «Про нотаріат», на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Видача свідоцтва провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст.. 67 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Спадкоємці, які пропустили строк для прийняття спадщини, можуть бути за згодою всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину, включені до свідоцтва про право на спадщину як такі, що прийняли спадщину. Така згода спадкоємців повинна бути викладена у письмовій формі і подана нотаріусу до видачі свідоцтва про право на спадщину. Статтею 69 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом перевіряє факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна. Нотаріус також перевіряє коло осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині. Відповідно до п. 1.2 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мін`юсту України від 22.02.2012 року № 296/5 (далі - Порядок № 296/5), при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Підпунктами 2.1-2.4 п. 2 глави 10 Порядку № 296/5 встановлено, що спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів. При заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. У разі наявності заповіту нотаріусу подається його оригінал чи дублікат. Повна інформація про заповіт, який було посвідчено іншим нотаріусом, витребовується нотаріусом шляхом направлення запиту. У разі підтвердження факту заведення спадкової справи іншим нотаріусом нотаріус відмовляє заявнику у прийнятті заяви (іншого документа) та роз`яснює право її подачі за місцезнаходженням цієї справи, а у разі потреби (неправильно визначено місце відкриття спадщини) витребовує цю справу для подальшого провадження. Зважаючи на викладене, оскільки неможливо встановити чи позивач звертався до нотаріуса для оформлення спадщини, чи заводилася спадкова справи, коло спадкоємців, суд вважає, що позов є необґрунтованим. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем понесені в якості судових витрат лише витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, судові витрати у вигляді судового збору відшкодуванню не підлягають. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed