Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом посилаючись на те, що 19 грудня 2003 року в с. Марянівка, Гребінківського району Полтавської області помер її чоловік, [PERSON], який на час відкриття спадщини мав право на земельну частку (пай) розміром 4,25 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебувала в колективній власності КСП «Марянівське» с. Марянівка, Гребінківського району Полтавської області на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0165123. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус їй відмовила мотивуючи свої дії тим, що нею не поданий оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) який би підтверджував право її чоловіка на спадкову земельну частку (пай). Просить суд визнати за нею в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) розміром 4,25 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебувала в колективній власності КСП «Марянівське» с. Марянівка, Гребінківського району Полтавської області та яка належала згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0165123 померлому 19.12.2003 року [PERSON]. Сторони у судове засідання не зявились, надали заяви, згідно яких просили розглядати справу без їх участі, представник позивача позовні вимоги підтримує, представник відповідача проти позовних вимог не заперечує. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно ч.4 ст.174ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних встановлених обставин і відповідних їм правовідносин. На підставі свідоцтва про смерть серії І-КЕ №301194 актовий запис про смерть №14 19.12.2003 року (а.с.8) помер чоловік позивача [PERSON], факт родинних відносин підтверджено свідоцтвом про одруження серії VII-УР №568205 від 10.06.1964 р. виданим Наталівською сільською радою Пирятинського району Полтавської області (а.с.7). Відповідно довідки №41/0/21-16 відділу Держгеокадастру у Гребінківському районі Полтавської області та копії витягу з книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП «Марянівське» [PERSON] мав земельну частку (пай) розміром 4,25 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебувала в колективній власності КСП «Марянівське» с. Марянівка, Гребінківського району Полтавської області на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0165123, кадастровий №5320882900:00:001:1052 (а.с.9-11). На підставі довідки виконавчого комітету Марянівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області встановлено, що [PERSON] проживала разом зі своїм чоловіком [PERSON] до дня його смерті 19.12.2003 року в будинку №15 с. Марянівка, Гребінківського району Полтавської області (а.с.12). З метою переоформлення спадщини та отримання на своє ім'я свідоцтва про право на спадщину позивач звернулася до Гребінківської державної нотаріальної контори проте, у видачі відповідного свідоцтва нотаріус їй відмовила мотивуючи тим, що нею не поданий оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) який би підтверджував право спадкодавця на спірну земельну частку, цей факт підтверджено письмовою відмовою у вчиненні нотаріальних дій Гребінківської ДНК за №260/01-16 від 28.04.2016 року. Відповідно п.п.4 та 5 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України цивільний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набранння ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набранння чинності ЦК України. Зважаючи на дату смерті спадкодавця та прийняття спадщини до спадкових відносин у даній справі підлягає застосуванню ЦК УРСР 1963 р. з наступними змінами та доповненнями. Згідно статей 525, 548 ЦК Української РСР (1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця; прийняття спадщини визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до статті 549 ЦК Української РСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до статті 3 ЦПК України та статті 15 ЦК України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту порушене, невизнане або оспорюване право. З огляду на викладене, на підставі ст.ст. 525, 548, 549 ЦК Української РСР,

Outcome: approved