Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» ро захист прав споживачів, стягнення депозитного вкладу та нарахованих процентівпосилаючись на те, що 21.07.2011 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено договір банківського вкладу № SAMDN25000718213824 відповідно до якого позивач передав відповідачу 32150 доларів США за строковим договором на 366 днів, тобто до 21.07.2012 року. Вказаний договір був пролонгований, оскільки сторонами припинений не був. 21.07.2015 року позивач звернувся до банку із заявою про повернення вкладу, відмову від продовження строку договору. На момент подачі позову до суду вклад банком не повернутий, відсотки не виплачені. Крім цього, оскільки відповідачем порушено грошове зобов`язання, також просить стягнути з відповідача 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання та суму відсотків за користування вкладом. Тому просить стягнути з відповідача 32150 доларів США депозитного внеску, 10288 доларів США нарахованих відсотків, 271 доларів США відсотків за користування вкладом та 268 доларів США 3% річних. Представник позивача в судовому засіданні вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України через неявку відповідача в судове засідання. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, 21.07.2011 року між ПАТ «КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір № SAMDN25000718213824 (вклад «Стандарт» з щомісячною виплатою). Відповідно до умов даного договору вклад «Стандарт» № SAMDN25000718213824 оформлений 21.07.2011 року, сума вкладу складає 32150 доларів США, вклад оформлений на строк 12 місяців - по 21.07.2012 року включно, на суму вкладу нараховуються 8,00 % процентів річних (а.с.11). Відповідно до п.2 зазначеного Договору, нарахування відсотків за вкладом починаються з першого робочого дня після надходження грошей до банку і нараховуються за кожен календарний день. У відповідності до п.6 Договору, у разі, якщо у строк не пізніше дня закінчення дії вкладу Клієнт не заявив Банку про повернення вкладу, даний Договір продовжується ще на один строк, Договір може бути продовжений неодноразова без явки Клієнта. При цьому строк нового договору вкладу та нового мінімального строку вкладу починається з дня, наступного за датою закінчення попереднього договору вкладу. Таким чином, строк вищенаведеного Договору був продовжений з 21.07.2012 року по 21.07.2013 року, з 21.07.2013 року по 21.07.2014 року та з 21.07.2014 року по 21.07.2015 року, що цілком відповідає умовам правочину. 21.07.2015 року позивач звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» з заявою про повернення йому вкладу та розірвання Договору(а.с.13). 28.07.2015 року [PERSON] була надана відповідь ПАТ КБ «ПриватБанк» про неможливість задоволення його вимог (а.с.14). Згідно з ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу (ст. 1061 ЦК України). Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. В ході судового розгляду встановлено, що Банк не виконав належним чином свої зобов`язання і з липня 2015 року не повернув позивачу грошові кошти, чим порушив умови Договору. Зазначений факт, представником відповідача не оспорюється. Таким чином, у відповідача виникла наступна заборгованість: сума неповернутого банківського вкладу - 32150 доларів США депозитного внеску, 10288 доларів США нарахованих відсотків (за період з 22.07.2011 року по 22.07.2015 року), 271 доларів США відсотків за користування вкладом та 268 доларів США 3% річних, а всього 42977 доларів США. Враховуючи викладені обставини, беручи до уваги те, що на момент розгляду справи відповідачем не подано доказів про виконання обов`язку щодо нарахування і виплати нарахованих відсотків, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача суми нарахованих відсотків за укладеними депозитними договорами є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Також є обґрунтованими і підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з ПАТ КБ «Приватбанк» 3% річних від суми боргу, оскільки відповідно до положень ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд не може взяти до уваги посилання відповідача, які наявні в матеріалах справи, як на підставу своїх заперечень, на положення Федерального Закону Російської Федерації «Про захист інтересів фізичних осіб, що мають вклади в банках та відокремлених структурних підрозділах банків, зареєстрованих та (чи) діючих на території Республіки Крим та на території міста федерального значення Севастополя», відповідно до якого був створений Фонд захисту вкладників, що отримав право (вимог) по вкладам і здійснення компенсаційних виплат в порядку, передбаченому Федеральним Законом, та положення рішення Центрального Банку Російської Федерації про припинення з 21.04.2014 р. діяльності відокремлених структурних підрозділів на території Республіки Крим, виходячи з наступного. Дійсно, договір банківського вкладу позивачем з банком ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено на території Автономної Республіки Крим, яка на момент розгляду справи має статус тимчасово окупованої території. Відповідно до положень ст.. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід»ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. В силу положень зазначеного Закону держава взяла на себе зобов»язання вживати всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Сторонами укладеного договору № SAMDN25000718213824 (вклад «Стандарт») є [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк», а тому відповідно до вимог чинного законодавства, що регулює даний вид правовідносин, зобов`язання за укладеними Договором виникають саме у ПАТ КБ «Приватбанк», а не у його Кримської філії, на що посилалась представник відповідача Ліквідація філій або припинення у будь-який спосіб їх діяльності не звільняє Банк від обов`язку щодо виконання укладених договорів. Посилання представника відповідача, які містяться в письмових запереченнях, на нормативні акти Російської Федерації суперечать положенням ст.ст 5,10 ЦК України, відповідно до яких цивільні відносини регулюються однаково на всій території України. Основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Актами цивільного законодавства є Цивільний Кодекс України та інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК України. Міжнародні договори застосовуються на території України лише у разі надання згоди на їх обов`язковість Верховною Радою України. З огляду на викладене, аналізуючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість пред`явленого позову, в зв`язку з чим він підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Отже, також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений в доход держави судовий збір в сумі 6090 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved