Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Територіальної громади в особі Плисівської сільської ради Лозівського району Харківської області про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що його батько - [PERSON] помер 12 березня 2011 року. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Зоря», площею 6,70 умовних кадастрових гектарів. Вказане право на земельну частку (пай) належало померлому на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай), серія РН № 995654, зареєстрованого 03.12.2004 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 6216. Заповіту він не лишив. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом, оскільки спадкодавець на час смерті в шлюбі не перебував, інших спадкоємців, передбачених чинним законодавством, у спадкоємця не має. є він позивач по справі та його колишня дружина, відповідач по справі. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом. Він звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але йому було відмовлено в звязку з пропуском строку звернення з даною заявою. Він помилково вважав, що раз він з часу народження і до 2012 року проживав разом з матірю та батьком в будинку, то він автоматично прийняв спадщину, але не звернув уваги на те, що у будинку не був зареєстрований. В звязку з цим просить визначити йому додатковий строк - три місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], померлого 12 березня 2011 року. В судове засідання позивач не з'явився, але надав суду телефонограму в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача територіальної громади в особі Плисівської сільської ради Лозівського району Харківської області в судове засідання не з'явився, проте надав суду телефонограму про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги визнають в повному обсязі, заперечень не мають. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу, що передбачено ч. 4 ст. 200 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову з підстав, передбачених ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Оскільки матеріали містять всі необхідні для вирішення справи відомості, а тому суд вважає можливим провести розгляд справи без особистої участі позивача та представника відповідача. Дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України і які вони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення заявлених вимог, зясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, судом встановлено, що 12.03.2011 року помер батько позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ № 298332 від 14 березня 2011 року, виданого Плисівською сільською радою Лозівського району Харківської області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Зоря», розміром 6,70 умовних кадастрових гектарів. Вищезазначена земельна ділянка на праві власності належала спадкодавцю на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН № 995654, виданого Лозівською районною державною адміністрацією Харківської області 23 листопада 2004 року та зареєстрованого 03 грудня 2004 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 6216. 07.11.2018 року позивач звернувся з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане майно, але нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, що підтверджується постановою приватного нотаріуса Лозівського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] від 07.11.2018 року за № 1102/02-31. [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом, бажає реалізувати своє право на отримання спадщини, проте позбавлений такої можливості, оскільки ним пропущений строк звернення до суду з заявою про прийняття спадщини. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтями 1216, 1218 ЦК України встановлено, що спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Позивач, як спадкоємець першої черги за законом, у передбачений ст.1270 ЦК України строк з моменту відкриття спадщини після смерті батька не вчинив необхідних дій, що можуть свідчити про її прийняття. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, вбачається те, що [PERSON] не подав вчасно заяву про прийняття спадщини оскільки вважав, що він фактично прийняв спадщину бо постійно мешкав разом з батьком, поховав його, розпорядився його речами, користується та розпоряджається спадковим майном, а тому заяву про прийняття спадку подавати не треба у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України. У відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадок, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про це відмову. За таких обставин суд вважає, що позивач [PERSON] фактично спадок прийняв, заяву про відмову не писав, тому суд, виходячи з обставин справи, в даному випадку вважає можливим визнати причину пропуску строку для прийняття спадщини позивачем поважною, та продовжити його. На підставі викладеного,

Outcome: approved