Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання припиненим кредитний договір № 2709/0408/88-234 від 25.04.2008 року, укладений з ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», визнання припиненим іпотечний договір, укладений з ВАТ «Сведбанк», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голубничою О.В. за реєстровим № 1166, та скасувати з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис про заборону відчуження нерухомого майна - квартири за адресою [ADDRESS], яка була накладена у зв'язку з нотаріальним посвідченням договору іпотеки. Вимоги мотивує тим, що 25 квітня 2008 року між ним та ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», було укладено кредитний договір № 2709/0408/88-234. З метою забезпечення виконання його зобов'язань за вказаним кредитним договором між ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 2709/0408/88-234-Р-1 від 25.04.2008 року. Також зобов'язання за кредитним договором забезпечуються іпотечним договором, укладеним ним з ВАТ «Сведбанк» 25 квітня 2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голубничою О.В. за реєстровим № 1166, предметом якого є квартира за адресою [ADDRESS]. У квітні 2012 року ПАТ «Сведбанк» звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом до нього та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування вимог банк посилався на те, що він та [PERSON] не виконали свої зобов'язання, що виникли з кредитного договору, у зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 54 144,36 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на дату розрахунку становить 433 154,88 грн. та стягнення відсотків у розмірі 19 033,78 грн., що разом становить 452 188 грн. 66 коп. 02 серпня 2012 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва по справі № 2604/6805/2012 позовні вимоги ПАТ «Сведбанк» були задоволені у повному обсязі, відповідно до якого з нього та [PERSON] було стягнуто 452 188 грн. 66 коп. На підстав судового рішення Дніпровським районним судом м. Києва 31.08.2012 року було видано виконавчий лист, який ПАТ «Сведбанк» пред'явило на виконання. 28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» укладеного договір факторингу, згідно якого ПАТ «Сведбанк» відступає ТОВ «ФК «Вектор Плюс» права вимоги заборгованості за кредитним договором № 2709/0408/88-234. Також 28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір факторингу, за яким ТОВ «ФК «Вектор Плюс» відступає ТОВ «Кредитні ініціативи» права вимоги за кредитним договором № 2709/0408/88-234. 28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір про передачу прав за іпотечним договором, посвідчений приватним нотаріусом КМНО, зареєстрований у реєстрі за № 2189, за яким ТОВ «ФК «Вектор Плюс» разом із відступленням права вимоги заборгованості за вищевказаним кредитним договором одночасно передає право вимоги за іпотечним договором. Проте виконавчі листи за рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 02.07.2012 року ПАТ «Сведбанк» не передав новим кредиторам, а останні не порушували питання щодо заміни сторони виконавчого провадження. Разом з тим він виконав свої зобов'язання перед відповідачем, як новим кредитором, за кредитним договором № 2709/0408/88-234 відповідно до рішення Дніпровського районного суду м. Києва у повному обсязі, а саме кошти були сплачені на рахунок ТОВ «Кредитні ініціативи», що також підтверджується квитанціями. Незважаючи на це, відповідач безпідставно продовжує нараховувати відсотки за користування кредитом. У зв'язку з цим він змушений звернутися до суду за захистом порушеного права та просить визнати кредитний договір таким, як припинений, виходячи з належного його виконання на підставі судового рішення. Через припинення основного зобов'язання припиняється також іпотека, якою забезпечено виконання кредитного договору. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], який також є представником третьої особи [PERSON], заявлені вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача Маранда В.О. просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у письмових запереченнях, посилаючись на недоведеність та безпідставність вимог (а.с. 93-96). Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Голубнича О.В. і представники третіх осіб ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та ПАТ «Омега банк» в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи треті особи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд повідомлено не було. Вислухавши пояснення представника позивача, який також є представником третьої особи [PERSON], та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. 25 квітня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2709/0408/88-234, відповідно до умов якого позивачу було надано кредитні кошти у розмірі 46 000 дол. США строком користування до 25 квітня 2018 року на умовах, передбачених договором за сплатою процентів у розмірі 11,9 % річних за весь строк фактичного користування кредитом (надалі по тексту - кредитний договір, а.с. 23-27). Згідно п. 3.1 кредитного договору, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів на позичковий рахунок щомісяця через касу банку згідно Додатку № 1, що є невід'ємною частиною даного договору, крім випадків, передбачених п. 3.8, 3.9 та 5.1.4. даного договору. При цьому п. 3.9 кредитного договору визначено, що при порушенні умов, передбачених п. 5.1.9 цього договору, та/або у випадках, в яких чинним законодавством України передбачено право дострокової вимоги виконання зобов'язань, забезпечених іпотекою, та/або якщо позичальник порушує строки платежів, встановлені п. 3.1 цього договору Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів, а позичальник зобов'язаний виконати зазначені зобов'язання в порядку, передбаченому цим пунктом договору. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 25 квітня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 2709/0408/88-234-Р-1 (а.с. 31). Позивач отримував повідомлення від 14.12.2012 року за вих. № 0039121 та від 14.12.2012 року за вих. № 0000411 про те, що 28 листопада 2012 року ПАТ «Сведбанк» відступило право вимоги за вищевказаним кредитним договором ТОВ «ФК «Вектор Плюс». Між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» було укладено договір факторингу від 28.11.2012 року, за яким останнє відступило своє право вимоги за кредитним договором на користь ТОВ «Кредитні ініціативи»; також повідомлялося про розмір наявної заборгованості (а.с. 33-35). Як убачається із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.04.2015 року, належна позивачу квартира за адресою [ADDRESS] є предметом іпотеки відповідно іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Голубничою О.В., іпотекодержателем якого являється ТОВ «Кредитні ініціативи» (а.с. 79). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 20.06.2012 року у справі № 2604/6850/2012 з [PERSON] та [PERSON] стягнуто в солідарному порядку на користь ПАТ «Сведбанк» суму заборгованості у розмірі 452 188 грн. 66 коп. та судові витрати (а.с. 51). Відповідно змісту зазначеного рішення суду, заборгованість стягнута за кредитним договором № 2709/0408/88-234 від 25.04.2008 року станом на 13.02.2012 року, що включає заборгованість по кредиту в сумі 42 757,10 дол. США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 342 056 грн. 80 коп, заборгованість по відсоткам у розмірі 11 387,26 дол. США, що еквівалентно 91 098 грн. 08 коп. та пеню в сумі 19 033 грн. 78 коп. На виконання рішення Дніпровським районним судом м. Києва 31 серпня 2012 року було видано виконавчий лист (а.с. 32). За заявленими вимогами позивач просить визнати припиненими кредитний договір та іпотечний договір, укладені ним з ВАТ «Сведбанк» і скасувати з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис про заборону відчуження предмету іпотеки - квартири [ADDRESS]. При цьому в обґрунтування вимог позивач посилається на те, що відповідно поданого ПАТ «Сведбанк» позову рішенням суду достроково з нього стягнута заборгованість за кредитним договором, яку він сплатив у повному обсязі, у зв'язку з чим зобов'язання є припиненими. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. На підтвердження доводів про сплату коштів за рішенням суду (як зазначено вище присуджена до сплати сума 452 188,66 грн.) [PERSON] надав копії меморіальних ордерів та квитанцій (загалом 14 платіжних документів) на загальну суму 429 754 грн. 54 коп., проте за складеним представником позивача розрахунком погашення заборгованості зазначено, що позивачем погашена сума у розмірі 467 787 грн. 82 коп. (а.с. 22, 37-47). Крім того, остання сплата коштів позивачем здійснена 29 квітня 2014 року, при цьому рішення суду ухвалювалося 20 червня 2012 року. Відповідно до п. 3.3 кредитного договору, проценти за користування кредитом підлягають сплаті позичальником щомісяця в період з 01 по 20 число включно за попередній місяць та на момент повернення кредиту на рахунок відсотків через касу банку. Проценти за користування кредитом визнаються простроченими наступного дня після терміну їх сплати, визначеного цим пунктом. Згідно ч. ч. 1, 3, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як пояснив у судовому засіданні представник позивача, умови кредитного договору недійсними не визнавалися, зміни до них не вносились, договір не розривався та є чинним. За викладених обставин суд вважає, що позов не знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, оскільки суду не надано доказів щодо своєчасного виконання позивачем рішення суду про сплату заборгованості за кредитним договором, у зв'язку з чим кредитор не позбавлений можливості за період прострочення виплат нараховувати відсотки, відповідно до умов укладеного правочину.

Outcome: dismissed