Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до Київської міської ради, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головне управління юстиції у м. Києві про визнання права власності на спадкове майно. Мотивував свої вимоги тим, що предметом спору є двокімнатна ізольована квартира [ADDRESS], житловою площею 42,9 кв. м. Власником цієї квартири була бабуся позивача [PERSON]. Вказана квартира належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого Науково дослідним інститутом «Марс» 12 жовтня 1993 року на підставі розпорядження №15 від 12 жовтня 1993 року та зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 15 жовтня 1993 року за №5769. [INFO] року [PERSON] померла. В грудні 1993 року [PERSON] склала заповіт на [PERSON] та його матір - [PERSON], відповідно до умов якого, вона заповіла позивачу та своїй донці [PERSON] квартиру, яка є предметом спору в рівних частках. Позивач та його матір у встановлений законом строк звернулись до Другої київської державної нотаріальної контори з заявами. Зокрема позивач із заявою про прийняття спадщини, а його матір [PERSON] із заявою про відмову від спадщини на його користь. Таким чином, як зазначає позивач він є є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті бабусі [PERSON] Другою Київською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа №261/2016. Оригінал правовстановлюючого документу на квартиру - свідоцтво про право власності на житло від 12 жовтня 1993 року було втрачено. Дублікат зазначеного документу позивач отримати не може, оскільки у нього відсутні всі необхідні документи для цього, а саме технічний паспорт на квартиру. Згідно Постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 6 липня 2017 року, державним нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру, що є предметом спору, у зв'язку з тим, що оригінал правовстановлюючого документу на цю квартиру відсутній. З посиланням на зазначені обставини та обґрунтування позову, позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ним - [PERSON] право власності на квартира [ADDRESS], житловою площею 42,9 кв. м., в порядку спадкування після померлої [PERSON]. Представник позивача надіслав до суду лист з клопотанням слухати справу у його відсутність. Просила позовні вимоги задовольнити повністю з підстав зазначених у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що власником двокімнатна ізольована квартира [ADDRESS] була [PERSON]. Із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] померла [INFO] року. Матеріалами спадкової справи № 261/2016, заведеної щодо майна померлої [INFO] року [PERSON] доводиться, що після її смерті спадкоємцями за заповітом було подано заяви, а зокрема [PERSON] про прийняття спадщини, а [PERSON] із заявою про відмову від спадщини на його користь. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів, тобто з дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлені підстави для виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема актів органів державної влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1266 ЦК України). Відповідно до [PERSON] на бездіяльність прокуратури міста Києва щодо не розгляду клопотань, невиконання ухвал суду спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Факт належності на праві власності спадкового майна, а саме спірної квартири спадкодавцю [PERSON] підтверджується довідкою Бюро технічної інвентаризації м. Києва, яка міститься в матеріалах спадкової справи. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно суд вважає, що [PERSON] прийняв спадщину, і відповідно набув право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно - квартиру [ADDRESS]. Враховуючи те, що отримати свідоцтво про право на спадщину виявилось неможливим, у зв'язку з вищевикладеними у рішенні суду обставинами, то відповідно право [PERSON] підлягає судовому захисту. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов категоричного висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Розподіл судових витрат між сторонами вирішити за правилами ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved