Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача третя особа: Орган опіки та піклування Чернівецької міської ради про позбавлення батьківських прав. Посилаючись на те, що [PERSON] з березня 2003 року по квітень 2016 року проживала без реєстрації шлюбу із [PERSON]. У них [INFO] народився син [PERSON] . Однак з квітня 2016 року [PERSON] не цікавиться життям дитини і не надає матеріальної допомоги. У зв`язку з цим позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача для утримання дитини в розмірі 1000 гривень щомісячно, позовні вимоги позивача задоволено. Станом на даний час заборгованості по сплаті аліментів немає. Позивач стверджує, що своїх батьківських обов`язків по відношенню до сина відповідач належним чином не виконує, вихованням та утриманням сина не займається, не піклується про його розвиток та навчальний процес, не забезпечує необхідного медичного огляду, лікування, фактично без поважних причин самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до сина, хоча і проживає на відстані 50-ти метрів, а тому для побачень, спілкування та виховання дитини відповідачу не потрібно великих зусиль, а тільки бажання якого він не виявляє. Вказував на те, що зверталася до Органу опіки та піклування Служби у справах дітей Чернівецької міської ради із заявою про позбавлення батьківських прав відповідача, розглядаючи яку було прийнято рішення про надання відповідачу шестимісячного терміну для зміни своєї поведінки. Однак за наведений час відповідач не виявив бажання налагодити стосунки з дитиною не спілкувався не проявляв увагу в повному обсязі необхідному для її розвитку. Враховуючи наведені обставини, нехтуванням своїми обов`язками та фактичне ухилення від виховання дитини відповідача, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та норми матеріального права, просила позбавити [PERSON] [INFO] батьківських прав по відношенню до його малолітнього сина [PERSON] [INFO] та стягнути з [PERSON] понесені судові витрати. Ухвалою судді від 03.12.2018 року відкрито провадження по цивільній справі, судовий розгляд постановлено проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 04.03.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. До початку судового засідання представник позивача, подав до суду письмову заяву, в якій просить суд справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідач не з`явився, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив. Відзив не надав. В наслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу в його відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали, суд встановив, наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 04 жовтня 2006 року , актовий запис 1996.(а/с 10) Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 31.10.2016 з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] стягнуто аліменти в сумі 1000 гривень щомісячно починаючи з 07.09.2016 року.(а/с 11) [PERSON] [INFO] року народження відвідував дошкільний навчальний заклад №3 з 17.06.2009 року по 01.06.2011 року , що підтверджується довідкою №31 від 01.07.2014 року та навчається у Чернівецькій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №14 у 6-Б класі, що підтверджується довідкою від 01.02.2019 року(а/с 12-13) Згідно характеристики [PERSON] [INFO] , він виховується та проживає разом із мамою, батько за період навчання в школі жодного разу не зацікавився життя дитини, результатами його навчання, батьківські збори не відвідує(а/с 14-15) Згідно довідки КМУ «Міська дитяча поліклініка» від 12.03.2015 року [PERSON] [INFO] з 28.07.2014 року перебуває на диспансерному обліку з діагнозом правобічна нижньодольова бронхопневмонія та з 02.03.2015 року з перебуває на диспансерному обліку у фтизіатра МТД. (а/с 16-18) Як вбачається з довідки ТОВ «Вайт Лаінос» від 15.11.2018 зазначено, що позивач та її неповнолітній син проживають за адресою [ADDRESS] ) У повідомленні Служби у справах дітей Чернівецької міської ради, зазначено що членами комісії прийнято рішення щодо наданні [PERSON] шестимісячного терміну для зміни поведінки та визначено способи участі у вихованні малолітнього [PERSON] (а/с 4 ) Згідно висновку органу опіки та піклування від 30.11.2018 року відповідачу надавався строк протягом шести місяців для зміни поведінки, [PERSON] за відведений час не виявив бажання наладити стосунки з дитиною, не спілкувався та не проявляв уваги дитині. Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] . (а/с 5-6) Так, відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно п.16 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У відповідності до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Так, предметом доказування по даній справі є належність виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітнього сина [PERSON] [INFO] . Так, Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для по: гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. У відповідності до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Як вбачається з роз`яснень, які містять в п. 18 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вказаний вище висновок органу опіки та піклування, а також рішення органу місцевого самоврядування підтверджують на момент розгляду справи в суді доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , оскільки він ухиляється від його виховання, не приділяє уваги, проживає неподалік від дитини та ухиляється від зустрічі з дитиною, не зацікавлений у розгляді спарви в суді, в силу цього дії відповідача свідчать, що він втратив інтерес до дитини, не має бажання утримувати та виховувати сина, не проявляє турботу до дитини. За таких обставин, враховуючи вище наведене, судом виявлено наявність достатніх доказів, які б переконливо свідчили про дійсне ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків по відношенню до малолітнього сина, проте з досліджених матеріалів справи та під час огляду доказів за їх місцезнаходженням судом було встановлено, що відповідач не в повному обсязі забезпечує сина необхідним піклуванням, проте його дії можна вважати злісним та свідомим ухилення чи нехтування своїми батьківськими обов`язками щодо участі у вихованні сина [PERSON] , у зв`язку з чим суд приходить до переконливого висновку про необхідність в задоволенні позову в повному обсязі. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved