Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу в обгрунтування своїх вимог вказуючи на те, що 25.08.1990 року між ним та відповідачем по справі був укладений шлюб, від якого сторони мають двох дітей - доньку Альону, [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через протилежні погляди на шлюб та сімю, через що в сім»ї мають місце постійні сварки , свідками яких є діти, що негативно впливає на психічний стан останніх, а також через відсутність з боку відповідача поваги як до дітей так і до позивачки, як до дружини, в зв»язку з чим збереження шлюбу є неможливим. Спору по майну не має та після розірвання шлюбу діти залишаться проживати з позивачкою. Посилаючись на ст. ст. 110, 112 СК України позивач просив розірвати шлюб, зареєстрований між ним та відповідачем по справі 25.08.1990 року Межиріцькою сільською радою Павлоградського району Дніпропетровської області по актовому запису № 32, стягнувши з відповідача на її користь понесені судові витрати по справі. В попереднє судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, надавши суду заяву про розгляд справи в попередньому судовому засіданні в її відсутності, при цьому позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримала повністю, вказавши, що шлюбно - сімейні відносини припинені між нею та відповідачем по справі з лютого місяця 2007 року через постійні сварки та відсутність взаєморозуміння одне з одним. При цьому, після розірвання шлюбу неповнолітня дитина залишиться проживати з нею, на утримання останньої відповідач буде надавати матеріальну допомогу в добровільному порядку, спору по майну не має, після розірвання шлюбу прізвище змінювати не бажає (ас. 23). Відповідач по справі [PERSON] в попереднє судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи в попередньому судовому засіданні в його відсутності, при цьому позовні вимоги визнав повністю, зазначивши в заяві обставини аналогічні, викладеним в заяві позивача (ас. 22). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання, у відсутності сторін по справі, на підставі наявних у справі матеріалів про права та взаємовідносини останніх. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності законних підстав для того ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд не здійснює фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши письмові матеріали справи, суд знаходить встановленими наступні обставини: - 25.08.1990 року між сторонами зареєстровано шлюб, від якого останні на час розгляду справи мають одну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачкою по справі, а відповідач на утримання останнього буде надавати матеріальну допомогу в добровільному порядку. Дане підтверджено в судовому засіданні копією свідоцтва про шлюб серії 1V-КИ № 280494 від 25.08.1990 року (ас. 9) та копією свідоцтва про народження сина [PERSON] серії 1-КИ № 140651 від 20.12.2007 року (ас. 10). Шлюбно сімейні відносини припинені між сторонами остаточно з лютого місяця 2007 року через відсутність взаєморозуміння, поваги одне до одного, постійні сварки. Приймаючи до уваги, що жодна із сторін не має наміру зберегти сімю, суд вважає неможливим примирення та збереження шлюбно сімейних відносин. Спору про розподіл майна у сторін не має. При викладених вище обставинах, враховуючи , що сторони шлюбно - сімейні відносини не підтримують, суд знаходить збереження сімї неможливим, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя та їхніх дітей. За таких обставин визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Враховуючи волю позивача, суд знаходить можливим залишити за останнім після розірвання шлюбу прізвище »Прихно». Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивачки на відшкодування судових витрат по справі 243, 60 грв.(ас.1).

Outcome: approved