Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 29 жовтня 2008 року у розмірі 6544,55 грн. та судових витрат. В обґрунтування позову зазначивши, що 29 жовтня 2008 року між ЗАТ КБ ПриватБанк, правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], померлою 12 вересня 2014 року, спадкоємцем якого є відповідачі, було укладено договір б/н, з яким [PERSON] отримала кредит в розмірі 8000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків користування кредитом у розмірі 22,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою, складає між ним та банком договір, підтверджується підписом у заяві. Однак [PERSON] порушила умови кредитного договору в частині своєчасної сплати кредиту, відсотків по ньому у встановленні договором терміни, у звязку з цим станом на дату смерті [PERSON] сума заборгованості склала 6544,55 грн., які просить стягнути з відповідачів солідарно. Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши клопотання про відкладення справи. З урахуванням, вимог ст.ст. 157, 169 ЦПК України, наявністю неодноразових клопотань з боку представника позивача про відкладення розгляду справи, а також наявністю в матеріалах справи заяви про розгляд справи за відсутності представника позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача в межах заявлених вимог та на підставі поданих суду доказів. Відповідачі, кожний в окремості в судове засідання не зявлися, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялися судом, про причини неявки не повідомили. У звязку з неявкою осіб, що беруть участь у справі, фіксування судового розгляду за допомогою технічних засобів не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, приходить до наступних висновків, а саме. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивачем на підтвердження договірних зобовязань [PERSON], надана копія договору б/н від 29 жовтня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] згідно якого остання отримала кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, шляхом написання заяви, яка разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами складає між банком та відповідачем договір про надання банківських послуг. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав у повному обсязі. Останній платіж по сплаті зазначеного кредиту був здійснений 25 травня 2016 року, згідно розрахунку, наданого позивачем. Порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту дає право заявнику достроково вимагати повернення всієї суми кредиту (ч.2 ст. 1054 та ч.2 статті 1050 ЦК України). Заборгованість, згідно розрахунку позивача за зазначеним кредитним договором складає 6544,55 грн. 12 вересня 2014 року [PERSON] померла, про що органом державної реєстрації актів цивільного стану виконкому Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області складено відповідний актовий запис 15 вересня 2014 року № 73. Після смерті [PERSON] [PERSON] районною державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області було заведено спадкову справу № 421/2014. Так згідно копії спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] з заява про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори 12 листопада 2014 року звернувся відповідач [PERSON] та 03 грудня 2014 року звернулася відповідач [PERSON]. На момент смерті [PERSON] обидва відповідачі були зареєстровані та мешкали разом з [PERSON] по вул..Берегового, буд. 34, 90 в смт Губиниха Новомосковського району Дніпропетровської області. Відповідно до вимог ст.ст. 1218, 1281-1282 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Відповідно до вимог ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Враховуючи, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора в межах вартості майна, одержаного у спадщину, і кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині; з матеріалів спадкової справи вбачається, що відповідачі і [PERSON] і [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини, а тому суд приходить до висновку, що підстави для задоволення вимог ПАТ «КБ ПриватБанк» - відсутні. На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed