Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Новоселівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Полтавська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, посилаючись на те, що [INFO] помер батько позивача, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 11.03.2020 року. 15.07.2020 Полтавською районною державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу, що підтверджується витягом про реєстрацію у спадковому реєстрі №60927148 від 15.07.2020 року. Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Новоселівської сільської ради Полтавського району 18.09.2020, [PERSON] до дня смерті [INFO] проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] у будинку були зареєстровані його дружина [PERSON] та [PERSON] . Постановою Полтавської районної державної нотаріальної контори від 13.05.2021 №02- 31/485 позивачу, [PERSON] , відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , оскільки відсутній правовстановлюючий документ на будинок, а тому нотаріус не може встановити дійсний склад спадкового майна. Відповідно до довідки №12685 від 28.12.2020, виданої ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор» станом на лютий 2004 року право власності за адресою [ADDRESS] не зареєстроване. 20.05.1998 [PERSON] був виданий державний акт на право приватної власності на землю серії IV-ПЛ №030007 на земельну ділянку площею 0,14 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель. Відповідно до витягу з ДЗК земельні ділянка з кадастровим номером 5324084001:01:001:0416, площею 0,1380 га перебуває у приватній власності [PERSON] відповідно до державного акту від 20.05.1998 серії ІV-ПЛ №030007. Таким чином спадкове майно складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, яке розташовано за адресою [ADDRESS] , на земельній ділянці з кадастровим номером 5324084001:01:001:0416 та сама земельна ділянка з кадастровим номером 5324084001:01:001:0416, площею 0,1380 га. За таких обставин позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, надавши на адресу суду заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримали та прохали задовольнити. Від представника відповідача - Новоселівської сільської ради Полтавського району Полтавської області до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позов визнали, прохали задовольнити. Від представника третьої особи - Полтавська районна державна нотаріальна контора до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, при вирішенні спору поклалась на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку що позов підлягає до задоволення. Так, судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 11.03.2020 року. 15.07.2020 Полтавською районною державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу, що підтверджується витягом про реєстрацію у спадковому реєстрі №60927148 від 15.07.2020 року. Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Новоселівської сільської ради Полтавського району 18.09.2020, [PERSON] до дня смерті [INFO] проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] у будинку були зареєстровані його дружина [PERSON] та [PERSON] . Постановою Полтавської районної державної нотаріальної контори від 13.05.2021 №02- 31/485 позивачу, [PERSON] , відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , оскільки відсутній правовстановлюючий документ на будинок, а тому нотаріус не може встановити дійсний склад спадкового майна. Відповідно до довідки №12685 від 28.12.2020, виданої ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор» станом на лютий 2004 року право власності за адресою [ADDRESS] не зареєстроване. 20.05.1998 [PERSON] був виданий державний акт на право приватної власності на землю серії IV-ПЛ №030007 на земельну ділянку площею 0,14 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель. Відповідно до витягу з ДЗК земельні ділянка з кадастровим номером 5324084001:01:001:0416, площею 0,1380 га перебуває у приватній власності [PERSON] відповідно до державного акту від 20.05.1998 серії ІV-ПЛ №030007. Таким чином спадкове майно складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, яке розташовано за адресою [ADDRESS] , на земельній ділянці з кадастровим номером 5324084001:01:001:0416 та сама земельна ділянка з кадастровим номером 5324084001:01:001:0416, площею 0,1380 га. Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. Неможливість оформлення свідоцтва про право на спадщину позбавляє спадкоємців за законом можливості вільно розпоряджатися майном. Згідно п. 4.14., п. 4.15., п. 4.20. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.02.2012 р. видача свідоцтв про право на спадщину на майно проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Позивач єдиний спадкоємець за законом. Спадкоємці, що мають право на обов`язкову, частку у спадщині відсутні. Позивач проживає і зареєстрований в житловому будинку, що є спадковим майном. Із Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах міського типу УРСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української УРСР 31.01.1966, погодженої заступником Голови Верховного Суду УРСР від 15.01.1966, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 № 56 вбачається, що державній реєстрації підлягали лише будинки та домоволодіння в межах міст і селищ міського типу, будинки ж, розташовані у селах реєстрації не підлягали. Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» набрав чинності з 12 березня 2011 року. У пункті 9 Розділу V «Прикінцеві положення» цього Закону передбачений певний строк для проходження процедури прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт, за результатами їх технічного обстеження. Зокрема, до таких об`єктів було віднесено індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період з 05 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року. Враховуючи наведене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпні 1992 року не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію. У пункті 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127, міститься перелік об`єктів (будівельних робіт), які не належать до самочинного будівництва. Зокрема, зазначено, що до самочинного будівництва не належать індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року. Таким чином житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] , не є самочинним будівництвом. Відповідно до частини третьої статті 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно з частиною третьою статті 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно з частинами першою та другою статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Законодавство, чинне на зазначений час, не пов`язувало виникнення права власності на садові будинки з надвірними будівлями та спорудами з державною реєстрацією такого права. Отже, на час набуття [PERSON] права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами чинне законодавство (1991 рік) не вимагало обов`язкової реєстрації нерухомого майна. Відповідно до пункту 42 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127, документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 05 серпня 1992 року, є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1). [PERSON] був виданий паспорт на забудову садиби в сільському населеному пункті УРСР №269 від 1991 року. Відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого 09.12.2020 ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор», розташований за адресою: Полтавська область, Полтавський район, с. Новоселівка, вул. Олени Пчілки, 14а, складається з житлового будинку (літера А-1 за планом), 1991 року побудови, літньої кухні (літера Б за планом), 1991 року побудови, сараю (літера Б1 за планом), 1991 року побудови, гаражу (літера Б2 за планом), 1991 року побудови, сараю (літера б за планом), 1991 року побудови, навісу (літера б1 за планом), 1991 року побудови, сараю (літера В за планом), 1991 року побудови, вбиральні (літера В-1 за планом), 1991 року побудови, огорожі (№2 за планом), 1991 року побудови, воріт огорожі (№1 за планом), 1991 року побудови. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP, затвердженою наказом Міністра юстиції Української PCP від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 №112/5, а згодом - аналогічними Вказівками щодо ведення погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 під № 5-24/26, і Вказівками щодо ведення погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Відповідно до виписки з погосподарської книги, виданої 06.08.2021, згідно з записом у погосподарській книзі №3, особовий рахунок № [NUMBER] за [PERSON] , який помер [INFO] числиться житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який побудований у 1991 році та розташований на земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, орієнтовною площею 0,1380 га за адресою [ADDRESS] . З огляду на вказане, паспорт на забудову садиби в сільському населеному пункті УРСР №269 від 1991 року, технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовлений 09.12.2020 ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор», довідки, виданої виконавчим комітетом Новоселівської сільської ради Полтавського району 18.09.2020, виписки з погосподарської книги, виданої 06.08.2021 є належними доказами на підтвердження Факту належності [PERSON] на праві власності житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою [ADDRESS] на земельній ділянці кадастровий номер 5324084001:01:001:0416. Право власності [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 5324084001:01:001:0416. за адресою [ADDRESS] та на земельну ділянку З кадастровим номером 5324084001:01:001:0416, на момент відкриття спадщини, не припинилося внаслідок його смерті. Дане право не відноситься до прав, які не входять до складу спадщини, не право в порядку спадкування перейшло до позивача, як спадкоємця за законом, який прийняв спадщину в установленому законом порядку, але отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування в нотаріальній конторі не може, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Відповідно до ст.316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщина і не припинилися в наслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як роз`яснено в п 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення, при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом (саме оригіналом, а не копією). Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. У відповідності до п.4.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання право встановлювальних документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав. На підставі викладеного суд вважає позов таким , що підлягає до задоволення.

Outcome: approved