Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просить визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом, після смерті тітки [PERSON], померлої [INFO]. У підтвердження свої вимог позивач посилається на те, що 20.01.2014 року [PERSON] склала заповіт, за яким заповідала належну їй квартиру [ADDRESS], [PERSON] Після смерті [PERSON] [INFO], позивач звернувся до Сьомої Одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено у зв'язку з тим, що не було надано всіх правовстановлюючих документів щодо належності спадкового майна спадкодавцеві. Представник Одеської міської Ради у судовому засідання участі не приймав, про дату, час та місце розгляду справи був сповіщений у встановленому законом порядку. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, а також не надав суду даних про неможливість прийняття участі у судовому засіданні з поважних причин, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розгляд справи за його відсутністю, в сенсі ст. 169 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши надані письмові матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] необхідно задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO], померла [PERSON] Ще за життя вона залишила заповіт, за яким заповідала належну їй квартиру [ADDRESS], [PERSON] Як спадкоємець за заповітом, [PERSON] у встановлений законом строк звернувся до Сьомої одеської нотаріальної контори з заявою про прийняття зазначеної спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON], що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі №37622997 від 13.06.2014 року та спадковою справою, яка була витребувана судом. Інших спадкоємців згідно цієї справи немає. Однак, відповідно до постанови нотаріуса від 28.11.2014 року йому було відмовлено у зв'язку з тим, що не було надано всіх правовстановлюючих документів щодо належності спадкового майна спадкодавцеві. Так. ч. 1 ст. 182 ЦК України передбачено, що право власності на інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до відомостей наданих КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 14.11.2014 року за №448694.93, право власності на вищезазначену квартиру не зареєстровано. Згідно довідки ЖБК «Жовтневий - 11» від 02.12.2014 року, встановлено, що [PERSON] виплатила в 1980 році паєнагромадження у сумі 3 525 руб. за надану їй в кооперативі «Жовтневий - 11» двокімнатну квартиру [ADDRESS]. Після набуття чинності ЗУ «Про власність» [PERSON] стала власником зазначеної квартири, однак так і не оформила правовстановлюючий документ на вказану квартиру у вигляді свідоцтва про право власності на житло, яке видається за фактом сплати паєнагромадження за кооперативну квартиру. Згідно з п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, у разі смерті члена житлово - будівельного. дачно - будівельного, гаражно - будівельного кооперативу, яким до дня смерті не були повністю внесені пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. З набуттям чинності ЗУ «Про власність», який діяв на той час, [PERSON] набула право приватної власності на вказану квартиру, відповідно до ст. 15 член ЖСК, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надану йому в користування, набуває право власності на це майно. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON], сплативши пай за кооперативну квартиру [ADDRESS], набула право власності на вказане майно. Згідно з ч. 3 ст. 384 ЦК України, у разі викупу квартири член житлово - будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Згідно листа державного нотаріуса Сьомої одеської державної нотаріальної контори Мельник Л.В., позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначену квартиру та проведення державної реєстрації, оскільки дана квартира не зареєстрована в КП «Бюро технічної інвентаризації». Однак, те що право власності на квартиру не було зареєстровано, не може бути підставою для відмови в позові, оскільки відповідно до інформаційного листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, з якого вбачається, що право власності на нерухоме майно виникає з моменту видачі свідоцтва про право власності, тобто право власності на вказану квартиру виникло з моменту сплати [PERSON] паєнагромадження в 1980 році, відповідно до довідки ЖБК «Жовтневий - 11» від 02.12.2014 року, так як на той час не діяв ЦК 2004 року. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Крім того, суд враховує, що в Постанові №5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» в п. 5 указано, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Проте, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (стаття 334 ЦК України) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин (стаття 5 ЦК України). А в п. 6 цього ж Пленуму прописано, що «Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК України), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна. При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Таким чином, на думку суду, у позивача достатньо правових підстав для визнання за ним права власності на спадкове майно. На підставі викладеного та

Outcome: approved