Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом зняття арешту з майна мотивуючи свої вимоги тим, що 11.02.2008 року між [PERSON] та ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було укладено кредитний договір № DNUHGK0000000004 відповідно до умов якого [PERSON] був наданий кредит у розмірі 94 200,00 доларів США в обмін на зобовязання щодо повернення суми кредиту та сплати передбачених кредитним договором платежів. В забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено договір іпотеки №DNUHGK0000000004. Згідно із п. 35.3. Договору іпотеки, в забезпечення виконання Відповідачем зобов'язань за Кредитним договором було передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: кафе загальною площею 78,10 кв.м., що знаходиться за адресою Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Кіровське, вул. Центральна, буд. 44. Предмет іпотеки належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 12.02.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі під №443. 12.02.2008 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та у зв'язку з посвідченням Договору іпотеки була накладена заборона відчуження предмету іпотеки, який знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Кіровське, вул. Центральна, буд. 44. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, на нерухоме майно, яке належить [PERSON], накладені наступні арешти: - запис про обтяження №6675489 від 14.08.2014 року про арешт нерухомого майна боржника [PERSON], накладений державним виконавцем Амур-Нижньодніпровським відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 18.07.2014 року (виконавче провадження №44114723); - запис про обтяження №816990 від 26.04.2013 року про арешт нерухомого майна боржника [PERSON], накладений державним виконавцем Амур-Нижньодніпровським відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13.03.2013 року (виконавче провадження №36947301); - запис про обтяження №626244 від 11.04.2013 року про арешт нерухомого майна боржника [PERSON], накладений державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції на підставі постанови від 22.03.2013 року. З вищевикладених обставин вбачається, що право застави у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» щодо предмету іпотеки виникло 12.02.2008 року, а 14.08.2014 року, 26.04.2013 року та 11.04.2013 року державним виконавцем був накладений арешт на вказане майно, тобто пізніше ніж було укладено Договір іпотеки. Крім того, станом на 07.11.2016 року заборгованість Відповідача перед банком становить 466\~798,91 доларів США, що перевищує вартість предмету іпотеки. У державних виконавців Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції та відділу державної виконавчої служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції були відсутні правові підстави для накладення арешту на майно, яке є предметом іпотеки згідно із Договором іпотеки. На підставі вищевикладеного, представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» змушено звернутися до суду з вищевказаним позовом. Представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надав письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачка у судове засідання не зявилася, про час та дату розгляду справи була повідомлена належним чином. За таких обставин, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представники третіх осіб: Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпро Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не зявилися, причини неявки суду не повідомили. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що 11.02.2008 року між [PERSON] та ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було укладено кредитний договір № DNUHGK0000000004 відповідно до умов якого [PERSON] був наданий кредит у розмірі 94 200,00 доларів США в обмін на зобовязання щодо повернення суми кредиту та сплати передбачених кредитним договором платежів. В забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено договір іпотеки №DNUHGK0000000004. Згідно із п. 35.3. Договору іпотеки, в забезпечення виконання Відповідачем зобов'язань за Кредитним договором було передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: кафе загальною площею 78,10 кв.м., що знаходиться за адресою Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Кіровське, вул. Центральна, буд. 44. Предмет іпотеки належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 12.02.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі під №443. 12.02.2008 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та у зв'язку з посвідченням Договору іпотеки була накладена заборона відчуження предмету іпотеки, який знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, смт. Кіровське, вул. Центральна, буд. 44. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, на нерухоме майно, яке належить [PERSON], накладені наступні арешти: - запис про обтяження №6675489 від 14.08.2014 року про арешт нерухомого майна боржника [PERSON], накладений державним виконавцем Амур-Нижньодніпровським відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 18.07.2014 року (виконавче провадження №44114723); - запис про обтяження №816990 від 26.04.2013 року про арешт нерухомого майна боржника [PERSON], накладений державним виконавцем Амур-Нижньодніпровським відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13.03.2013 року (виконавче провадження №36947301); - запис про обтяження №626244 від 11.04.2013 року про арешт нерухомого майна боржника [PERSON], накладений державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції на підставі постанови від 22.03.2013 року. Так, у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» право щодо предмету іпотеки виникло 12.02.2008 року, а 14.08.2014 року, 26.04.2013 року та 11.04.2013 року державним виконавцем був накладений арешт на вказане майно, тобто пізніше ніж було укладено Договір іпотеки. Крім того, станом на 07.11.2016 року заборгованість [PERSON] перед банком становить 466\~798,91 доларів США, що перевищує вартість предмету іпотеки. Відповідно до ст. 73 Закону України «Про нотаріат» нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Згідно із ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Частиною 5 ст. З Закону України «Про іпотеку» передбачено, шо іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки(ч. 6 ст. З Закону України «Про іпотеку»). Відповідно до приписів ч. 7 ст. З Закону України «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Відповідно до пункту 1 статті 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно частини 6 статті 20 Закону України «Про заставу», звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Відповідно до пункту 8.12 Договору застави, у випадку невиконання або неналежного виконання всіх або окремих зобов'язань, що забезпечені заставою згідно зі ст. 2 цього договору Заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави і задовольнити свої вимоги за рахунок предмета застави. Статтею ч. 4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Згідно з ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Таким чином, з урахуванням приведених обставин та норм закону, суд доходить висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ст.ст.79,88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 3445,00 грн., сплачені позивачем при подачі позову.

Outcome: approved