Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про виділення в натурі житлового будинку з господарськими спорудами [ADDRESS] ; визначення порядку користування земельною ділянкою, яка призначена для обслуговування будинку, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником 52/100 частки спірного житлового будинку, іншими співвласниками є відповідачі по 12/50 частки кожному. На даний час він обмежений в користуванні своєю часткою в спільній частковій власності. Згоди про поділ майна у сторін не має. Він має намір розподілити житловий будинок і земельну ділянку в натурі для подальшої приватизації землі, проте передумовою для цього є встановлення порядку користування земельною ділянкою. Від відповідачів надійшли відзиви на позовну заяву, відповідно до яких заперечують проти задоволення позовних вимог. Зазначають, що позивач до них не звертався з пропозиціями щодо виділення часток в натурі. Позивач не навів жодних доказів на підтвердження порушеного чи оспорюваного права. Після того, як відповідачі дізналися про намір виділити в натурі позивачем свою частку в майні, вони звернулися до нього з пропозиціями щодо укладення договору про виділ в натурі частки з нерухомого майна згідно визначених часток та існуючого порядку користування. Дії позивача дозволяють зробити висновок про його прямий намір здійснити виділення частки в натурі за рахунок відповідачів шляхом стягнення судових витрат з них. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. [PERSON] є власником 52/100 частки житлового будинку з відповідними прилеглими до нього господарськими спорудами і будівлями [ADDRESS] на підставі договору дарування 52/100 часток у праві власності на житловий будинок від 30.01.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ємельяновою Н.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 114, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.01.2018 року. [PERSON] є власником 12/50 частки житлового будинку з відповідними прилеглими до нього господарськими спорудами і будівлями [ADDRESS] на підставі договору дарування від 08.09.2011 року посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Горбуровим К.Є. та зареєстрований в реєстрі за № 3494. [PERSON] є власником 12/50 частки житлового будинку з відповідними прилеглими до нього господарськими спорудами і будівлями [ADDRESS] на підставі договору дарування від 08.09.2011 року посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Горбуровим К.Є. та зареєстрований в реєстрі за № 3494. Відповідно довідки Комунального підприємства Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації від 22.03.2018 року, житловий будинок з відповідними прилеглими до нього господарськими спорудами і будівлями [ADDRESS] , станом на 20.03.2018 року має наступні показники: житловий будинок літ. А., сарай за літ. Г, вбиральня за літ. Д, гараж за літ. Е, літня кухня за літ. З, гараж за літ. И, вбиральня за літ. Л, навіс за літ. О, замощення І, ІІ, споруди № 5, 9, огорожі № 2, 4, 6, 7, 10, 11, 12. Вказане підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 19.07.2018 року. Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради народних депутатів № 2691 від 29.12.1953 року, [PERSON] відведено земельну ділянку під індивідуальне будівництво по [ADDRESS] якої становить 560 кв.м. На підставі Рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради народних депутатів № 36 від 08.01.1980 року «Про збільшення площі земельної ділянки [ADDRESS] », громадянам [PERSON] і [PERSON] надано у користування земельну ділянку площею 570 кв.м., яка була збільшена на 10 кв.м. за рахунок самовільно зайнятої території. Розпорядження Миколаївського міського голови від 19.02.2016 р. № 28 р. було перейменовано [ADDRESS] на [ADDRESS] . Позивач зазначає, що на даний час він обмежений в користуванні своєю часткою в спільній частковій власності. Згоди про поділ майна у сторін не має. Проте, 19 жовтня 2018 року та 10 листопада 2018 року на адресу [PERSON] відповідачами направлялися письмові пропозиції щодо укладення договору про виділ частки нерухомого майна в натурі. В судовому засіданні представник позивача відмовився в укладанні зазначеного договору, вважає, що поділ житлового будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою повинен бути здійснений на підставі рішення суду згідно проведеної судової будівельно технічної та земельно-технічної експертизи. Згідно висновку експерта № 125-002 судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 12.02.2019 року, провести виділ житлового будинку з господарськими будовами і спорудами по [ADDRESS] на самостійні ізольовані квартири, технічно можливо. Експертом надано один варіант поділу житлового будинку. Згідно варіанту виділу житлового будинку по приближеному до ідеальних часток, згідно порядку користування, що склався, у користування співвласника [PERSON] пропонується виділити частину житлового будинку літ. «А, а» квартири [ADDRESS] : 1-1 тамбур площею 1,90 кв. м.; 1-2 коридор площею 4,6 кв. м.; 1-3 кухня площею 8,6 кв. м.; 1-4 - житлова кімната площею 8,9 кв. м.; 1-5 житлова кімната площею 17,0 кв. м.; 1-6 житлова кімната площею 11,8 кв. м.; 1-7 санвузол площею 4,4 кв. м. Разом по квартирі [ADDRESS] площа 57,2 кв. м., вартістю 157981 грн. Надвірні узаконені господарські будови: літ. «З» - літня кухня 1976 р. площею 11,40 кв. м., вартістю 11262 грн.; літ «И» - гараж 1977 р., площею 22,8 кв. м., вартістю 16352 грн.; літ «Л» - вбиральня 1978 р., площею 1,5 кв. м., вартістю 2890 грн.; літ. «О» - навіс 1979 р., площею 6,6 кв. м., вартістю 861 грн.; 52/100 частин № 2, 4, 6, 7, 10, 11, 12 огорожа з воротами, вартістю 8832 грн.; № 5 водяний колодязь вартістю 3873 грн.; № І замощення вартістю 1575 грн. Всього інвентарною вартістю 203626 грн., реальна частка складає 58/100 (193219:331143буд), що на 6/100 більше від частки, що ідеально належить. Розрахунок грошової компенсації експертом не виконувався, оскільки розбіжність між ідеальною часткою співвласника та реальною часткою, яка є на час проведення експертизи у співвласника [PERSON] в більший бік утворилася у зв`язку з тим, що в технічному паспорті ММБТІ від 21.03.2018 року, в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 19.07.2018 року помилково з 2011 року не включена інвентаризаційна вартість будівлі літ «Б» літня кухня, яка значиться в матеріалах архівної справи, яка знесена, а на земельній ділянці в користуванні співвласників [PERSON] та [PERSON] вказана будівля існує та знаходиться в доброму технічному стані. Земельна ділянка, згідно рішення № 2691 від 29.11.1953 року площею 560,0 кв.м. та рішення № 36 від 08.01.1980 року площею 10,0 кв. м., тобто загальною площею 570,0 кв. м. з наступними зовнішніми розмірами: по фасаду по прямій 29,97 м; по лівій межі по прямій 24,43 м.; по правій межі по прямій 19,12 м.; по тильній стороні по прямій 23,16 м. Розбіжність між фактичною площею земельної ділянки та площею, яка виділялася згідно рішення в менший бік, складає 27,0 кв. м., яка утворилася в результаті зменшення фасадної межі на 2,59 м. та лівій межі на 1,2 м. Отже, для визначення порядку користування земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] , експертом враховувалася земельна ділянка фактичною площею 543,0 кв. м. Розрахований розмір досліджуваної земельної ділянки загальною площею 543,0 кв. м. відповідно до ідеальних часток співвласників складають: співвласникам [PERSON] , [PERSON] з часткою 48/100 частини 260,64 кв. м.; співвласнику [PERSON] з часткою 52/100 частин 282,36 кв. м. Експертом надано два варіанти визначення порядку користування земельною ділянкою. Відповідно до першого варіанту сформованого порядку користування земельною ділянкою між співвласниками, на підставі вимірів виконаних розрахунків, площі земельних ділянок, що знаходиться в користуванні співвласників на день обстеження складає: [PERSON] 224,0 кв. м., зокрема: під будівлями 118,3 кв. м., під чистою землею 105,7 кв. м.; [PERSON] , [PERSON] 319,0 кв. м., зокрема: під будівлями 131,0 кв. м., під чистою землею 188,0 кв. м. Фактично співвласники користуються земельними ділянками в домоволодінні на момент дослідження: [PERSON] 224,0 кв.м., що на 58,36 кв. м. менше від ідеальної долі 282,36 кв. м.; [PERSON] , [PERSON] 319,0 кв. м., що на 58,36 кв.м. більше від ідеальної долі 260,64 кв. м. Лінія розділової границі для даного варіанту проходить: від правої бокової межі вздовж фасадної границі вліво довжиною 8,95 м; поворот вверх фасадної зовнішньої стіни житлового будинку довжиною 1,9 м.; далі по внутрішньої розділової межі житлового будинку, орієнтованої на задню торцеву стіну житлового будинку довжиною 10,69 м.; від задньої торцевої стіни житлового будинку вверх по похилій вліво по прямій довжиною 5,68 м.; далі під кутом вліво довжиною 4,08 м.; поворот вверх до по нахиленій до лівого нижнього кута будівлі літ. «З» літня кухня довжиною 3,38 м.; поворот вверх вздовж лівої бокової зовнішньої стіни будівлі літ. «З» до задньої торцевої межі земельної ділянки довжиною 2,81 м.; поворот вліво вздовж задньої торцевої межі земельної ділянки довжиною 5,63 м.. Відповідно до другого варіанту, відповідно до ідеальних часток з урахуванням побажання співвласника [PERSON] , враховуючи наявність підпірної стіни [ADDRESS] , огорода вздовж задньої торцевої зовнішньої стіни прибудови літ. «а» частини житлового будинку літ. «А-1» в користуванні співвласників [PERSON] [PERSON] , яка встановлена згідно даних матеріалів архівної справи МБТІ з 1981 р. на відстані 0,8 м. від стіни житлового будинку, що не відповідає вимогам п. 8.2.5 ДБН Б.2.2-12:2018 «Планування і забудова території» ширину пішохідних доріжок слід приймати кратною 0,75 м., виділити в користування співвласника [PERSON] частину земельної ділянки, яка не достає площею 58,36 кв. м., а саме: під городом трапецієвидної форми з розмірами 3,46-4,03мх6,64-4,08 м. площа 20,46 кв. м.; в лівій верхній кутовій частині земельну ділянку невірної геометричної форми площею 23,29 кв. м. Загальна площа земельної ділянки, яка виділяється в користування співвласника [PERSON] буде складати 43,75 кв. м. На підставі вимірів, виконаних розрахунків, площі земельної ділянки, що виділяються у користування співвласників на день обстеження буде складати: [PERSON] 267,75 кв. м., зокрема: під будівлями 118,3 кв. м., під чистою землею 149,45 кв. м.; [PERSON] , [PERSON] 275,25 кв. м., зокрема: під будівлями 131,0 кв.м., під чистою землею 144,25 кв. м. Фактично співвласники користуються земельними ділянками в домоволодінні на момент дослідження: [PERSON] 267,75 кв. м., що на 14,61 кв. м. менше від ідеальної долі 282,36 кв. м.; [PERSON] , [PERSON] 275,25 кв. м., що на 14,61 кв. м. більше від ідеальної долі 260,64 кв. м. Лінія розділової границі для даного варіанту проходить: від правої бокової межі вздовж фасадної границі вліво довжиною 8,95 м.; поворот вверх до фасадної зовнішньої стіни житлового будинку довжиною 1,9 м.; далі по внутрішньої розділової межі житлового будинку, орієнтованої на задню торцеву стіну житлового будинку довжиною 10,69 м.; від задньої торцевої стіни житлового будинку вверх довжиною 1,5 м.; поворот вліво вздовж торцевої стіни житлового будинку довжиною 6,64 м.; поворот вверх довжиною 3,46 м.; поворот вліво до лівої бокової межі довжиною 7,68 м.; поворот вверх до задньої торцевої межі довжиною 3,58 м.; поворот вправо вздовж задньої торцевої межі земельної ділянки довжиною 4,63 м. Згідно ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності. Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно з положеннями статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Виходячи із вищезазначеного, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Згідно ч. 1 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно п. 7 ухвали Пленуму Верховного суду України від 04.10.91 № 7 «Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з урахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учасників спільної власності, частка якого зменшелася» На підставі п. 6 ухвали Пленуму Верховного суду України від 04.10.91 № 7 « розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди судом за дійсною вартістю будинку на час розгляду справи. Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункті або місцевості». Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані житлі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Відповідно до абз.1 п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.10.1991 року, при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Відповідно до вимог ст. ст. 86, 87 Земельного Кодексу України (далі - ЗК України), земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Право спільної часткової власності може виникати зокрема за рішенням суду. Вимогами ст.89 ЗК України, встановлено, що у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки, зокрема, співвласників житлового будинку. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. З моменту набуття позивачем та відповідачем права спільної сумісної власності на земельну ділянку, сторони мають право лише за взаємною згодою володіти та користуються спільним майном, і за жодних правових підстав не мають права вчиняти дій, які б не були узгоджені обома співвласниками. Тому, актами цивільного законодавства України надано право співвласникам на поділ та виділ майна, що є у їх спільній сумісній власності. Проте, в тому випадку, якщо один із співвласників виявив бажання, не залежно від його мотивів, здійснити поділ у натурі майна, що перебуває у спільній частковій(сумісній) власності, однак інший співвласник перешкоджає йому в реалізації такого права будь- яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладання договору про поділ нерухомого майна, такий співвласник має право на звернення до суду з відповідним позовом про поділ (виділ) спільного майна в натурі і таке право підлягає судовому захисту. Відповідно до положень ст. ст. 15, 16 ЦК України та ст. 152 ЗК України, кожній особі гарантується право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права або застосування інших способів захисту, встановлених законом, зокрема поділу (виділу) в натурі майна, що є у спільній сумісній власності. Згідно до\~ст. 88\~Земельного Кодексу України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди в судовому порядку. Як роз`яснив Пленум Верховного суду України в п. 11 Постанови, одночасно з розв`язанням спору про право власності на будинок, виділ частки або встановлення порядку користування конкретним приміщенням, суд може також вирішити позов, якщо він заявлений, про порядок використання і розпорядження земельною ділянкою між громадянами, яким житловий будинок належить на праві спільної власності. Відповідно до\~постанови пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року № 7\~у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. При пред`явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо. Згідно з п. 19 згаданої вище Постанови, у справах про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні сторонам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. Частиною 3\~ст. 10 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом. Згідно\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З огляду на висновок експерта, суд вважає, що наданий варіант поділу житлового будинку [ADDRESS] відповідає як порядку користування, що склався між співвласниками так й є максимально наближений до ідеальних часток. Щодо варіантів користування земельною ділянкою, то суд приходить до висновку, що другий варіант має наближений виділ від ідеальної частки - 14,61 кв. м., тоді як по першому варіанту це складає - 58,36 кв. м. Суд, оцінюючи допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь держави підлягає стягнення судового збору у розмірі 1446 грн. 12 коп. та витрати на витрати на проведення експертизи у розмірі 6000,00 грн.

Outcome: approved