overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON], померлої 06.08.2011 року, оскільки після її смерті залишився спадок у вигляді нерухомого майна. В обґрунтування позову зазначив, що пропустив встановлений законом строк для подання заяви з поважної причини, оскільки постійно знаходився біля своєї матері, піклувався про неї, займався похоронами. Після смерті тривалий час знаходився в хворобливому стані та переживав нервовий стрес, повязаний зі смертю близької людини, крім того довго збирав документи, необхідні для подання заяви про прийняття спадщини. У судове засідання позивач не зявився, направив до суду заяву про розгляд справи в його відсутність. Його представник в судове засідання також не зявився, надав заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи в його відсутність. Відповідачка в судове засідання не зявилася, направила до суду заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі, просила розглянути справу в її відсутність. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON], яка є матірю сторін, померла 06.08.2011 року (а.с.7). Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді квартири [ADDRESS] (а.с.12-13,15). Згідно зі ст.1262 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст.1270 ЦК України встановлено шести місячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, але позивач з такою заявою до нотаріальної контори не звертався. Відповідно до ст. 1272 ЦК України в разі визнання причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними, суд може визначити для спадкоємців додатковий строк, який буде достатнім для подачі ними заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. З урахуванням доводів, наведених позивачем, суд вважає причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини поважними та вважає можливим визначити йому додатково одномісячний строк, який буде достатнім для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. При цьому суд також враховує, що відповідачка позов визнала, що не суперечить закону, не порушує нічиїх прав, свобод та інтересів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про встановлення місця проживання дитини. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач перебуває у шлюбі з відповідачкою з 26 вересня 2008 року, в цей час у них народилася дитина син [PERSON], [INFO]. В подальшому шлюбні стосунки між сторонами припинені з травня 2015 року. Син залишився проживати з позивачем. Однак позивач та відповідачка не дійшли згоди щодо місця мешкання дитини. Перебування сина у відповідачки може негативно вплинути на його виховання та здоровя, оскільки відповідачка знаходиться на обліку у психіатра, ні де не працює та не може дати дитині належного виховання. Тому позивач вважає що дитина повинна мешкати з ним, та просить суд встановити місце проживання дитини у нього. В судовому засіданні позивач підтвердив свій позов його доводи та обґрунтування, наполягав на його задоволенні, в подальшому надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідачка в судове засідання не зявилася, причини неявки визнані судом не поважними, від неї не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, тому суд відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи. Представники третіх осіб, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності позов підтримали, надали висновки щодо доцільності проживання дитини з батьком. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено що позивач та відповідачка є батьками [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачкою припинено, та вони проживають окремо. Батьки дитини не досягли згоди щодо місця мешкання дитини. Відповідно до ст.. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини. Також суд враховує висновки Органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради та Служби у справах дітей Одеської міської ради. Тому суд приходить до висновку про доцільність задоволення позову, та визначення місця мешкання дитини з її батьком На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про встановлення режиму окремого проживання мотивуючи свої вимоги тим, що з 31.10.2009 року вони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Зазначає, що останні роки спільне життя з відповідачкою не складається, оскільки у них зовсім протилежні погляди на виховання дитини, ведення спільного господарства та роботи, сімейне життя взагалі. Фактичні шлюбні стосунки також припинились, спільне господарство не ведуть, не мають спільного сімейного бюджету і взагалі не проживають разом, а саме дружина проживає за своєю адресою у м. Києві, а він проживає разом із неповнолітньою донькою (від іншого шлюбу) [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Посилається на те, що їм із відповідачкою потрібен час для того, щоб розібратися в їх відносинах, почуттях та стосунках, але оскільки це може зайняти тривалий період, він не бажає, щоб щоразу при прийнятті певних рішень (зокрема стосовно придбання майна та ін..) він щоразу погоджував ці рішення з дружиною та щоразу брав в неї на це згоду. На підставі вищевикладеного, а також

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про звільнення від сплати аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], що стягуються на підставі рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 22.12.2011 року, та про зміну розміру аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], до 11 % усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що 25 грудня 2013 року усиновлення ним малолітньої [PERSON] скасовано рішенням суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позов визнала. Представник третьої особи - Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений, про причини неявки не повідомив. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши документи і матеріали справи, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно рішення Сарненського районного суду від 22.12.2011 року у справі № 1718/2-1554/11 з позивача, починаючи з 22 листопада 2011 року стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 22 % всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімум для дитини відповідного віку. Усиновлення [PERSON] доньки [PERSON], [INFO], скасоване рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 25 грудня 2013 року. За виконавчим листом Сарненського районного суду від 25 грудня 2002 року № 2-2418 2002 р., [PERSON] сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ? неоподаткованого мінімуму доходів громадян на дитину, починаючи з 17 грудня 2002 року і до його повноліття. Відповідно ч. 1 ст. 239 Сімейного кодексу України у разі скасування усиновлення припиняються на майбутнє права та обов'язки, що виникли у зв'язку з усиновленням між дитиною та усиновлювачем і його родичами. Пункт 4 ст. 223 ЦПК України передбачає, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присудженні періодичні платежі, зміняться обставини , що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість, чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. З огляду на вказані обставини суд приходить до висновку про необхідність зменшення розміру стягуваних з позивача на користь відповідачки аліментів з часу подання позову шляхом звільнення від їх сплати на користь старшої доньки та відкликання первісного виконавчого листа. На підставі викладеного, ст. 180, 182, 183, 192, 239 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про звільнення від сплати аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачкою перебував в зареєстрованому шлюбі з 23 листопада 2002 року по 25 вересня 2009 року. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу син проживав з відповідачкою на користь якої рішенням Бобровицького районного суду від 08.09.2011 року стягнуті аліменти на утримання сина, які він сплачував. Життєві обставини змінилися і їх син на даний час проживає з ним, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов, який складений депутатом Бобровицької міської ради. Тому просить звільнити його від сплати аліментів. В судовому засіданні позивач вимоги підтримав і просив їх задовольнити з підстав вказаних в позові. Відповідачка позовні вимоги визнала в повному обсязі. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі і мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] ( а.с. 4) Згідно копії виконавчого листа виданого 22.09.2011 року Бобровицьким районним судом Чернігівської області 08.09.2011 року з [PERSON] стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] в розмірі ? частини всіх видів заробітку( доходу) щомісячно починаючи з 01.08.2011 року і до повноліття дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.6). Згідно довідки відділу ДВС Бобровицького РУЮ від 07.03.2014 року № 03-29/30 [PERSON] сплачував аліменти на утримання сина з 14.01.2011 року по 20.09.2013 року (а.с.7). Відповідно до загальних норм ст. ст. 180, 181 СК України обов'язок утримувати дитину покладено на батьків, які окремо проживають від дитини. Обов'язок утримувати дитину не залежить від віку батьків. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з акту обстеження матеріально побутових умов, складеного депутатом Бобровицької міськради від 26.02.2014 року неповнолітній син [PERSON] мешкає разом з батьком і має всі необхідні умови для проживання ( а.с.5) Отже, оскільки з 2013 року син сторін по справі [PERSON] не проживає з відповідачкою, доказів того, що остання матеріально утримує дитину матеріали справи не містять, особисто відповідачка в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача, суд знаходить обґрунтованими вимоги [PERSON], щодо звільнення його від обов'язку сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина на користь [PERSON], що стягнуті відповідно до рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 08.09.2011 року, так як змінилися обставини, що впливають на право відповідачки на утримання аліментів. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В позовні заяві [PERSON] посилався на те, що згідно рішенню Кодимського районного суду Одеської області від 16 квітня 2014 року з нього на користь відповідачки на утримання синів: [PERSON], 1997 року народження, [PERSON], 1998 року народження та [PERSON], 2005 року народження стягуються аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу). Визначений судом розмір аліментів вважає зависоким, оскільки в той час, коли приймалося зазначене рішення суду позивач працював і мав стабільний заробіток. В теперішній час - не працює, є інвалідом другої групи. Просить постановити рішення за яким стягувати з нього аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 50 грн. щомісяця на кожну дитину. Відповідач в судове засідання не з»явилася, надавшизаяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності. Дослідивши вимоги позивача, заяву відповідача, суд прийшов до висновку, що вимоги про зменшення розміру сплачуваних аліментів підлягають задоволенню в повному обсязі з таких підстав. Згідно частини 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов»язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 192 ч.1 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом Згідно п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв»язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров»я когось із них. Судом установлено, що згідно рішенню Кодимського районного суду від 16 квітня 2014 року (справа №503/284/14-ц) з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу). Згідно зазначеного рішення суду, [PERSON], на час його прийняття не працював, але отримував пенсію. В теперішній час, розмір пенсії, з урахуванням інфляційних процесів, не забезпечує належний рівень життя позивача. Цю обставину суд вважає як зміну матеріального стану платника аліментів і вважає за можливе зменшити розмір стягуваних аліментів, визначивши їх у твердій грошовій сумі. На підставі ст. 192 ч.1 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про зменшення розміру аліментів. Свої вимоги мотивував тим, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя з нього стягнуто аліменти на користь відповідачки на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку щомісячно до досягнення останнім повноліття. 22.09.2007 року між позивачем та [PERSON] укладено шлюб, від якого народився син [PERSON], [INFO]. Дружина знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, у зв'язку з чим на утриманні позивача знаходиться остання та два сини. У зв'язку з вищенаведеним, просив суд зменшити розмір аліментів, які стягуються на користь відповідачки до 1/6 частки з усіх видів його заробітку. Від представника позивача надійшла заява, про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала. Від відповідачки надійшла заява, в якій просила розгляд справи провести у її відсутність, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя з [PERSON] стягнено на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини зі всіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с.7). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 22.09.2007 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.09.2014 року вбачається, що [PERSON] народився [INFO], батьком зазначено [PERSON] (а.с.9). З довідки ПАТ «ММК ім..Ілліча» від 22.10.2014 року №04р-409 вбачається, що з зарплатні [PERSON] відраховуються аліменти на підставі виконавчого листа №2-3051 від 30.06.2005 року, виданого Орджонікідзевським районним судом м.Маріуполя на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] в розмірі 25% та на підставі особистої заяви на користь [PERSON] на утримання дитини в розмірі 16,6 % (а.с.12). У відповідності зі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності зі ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. У зв'язку з вищенаведеним, приймаючи до уваги матеріальний стан сторін по справі, у даному конкретному випадку, суд приходить до переконання про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] та зменшити розмір аліментів до 1/6 частки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про зменшення розміру аліментів. Свої вимоги мотивував тим, що рішенням Приморського районного суду м.Маріуполя від 22.07.2008 року з нього стягнуто аліменти на користь відповідачки на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки з усіх видів заробітку щомісячно до досягнення останнім повноліття. 17.09.2011 року позивачем укладено шлюб з теперішньою дружиною, від якого [INFO] народився син [PERSON] У зв'язку з вищенаведеним, просив суд зменшити розмір аліментів, які стягуються на користь відповідачки до 1/6 частки сукупно з усіх видів його заробітку. У судовому засіданні позивач присутній не був, надав заяву, у котрій просив справу розглянути у його відсутність, позов підтримав. Відповідачка у судовому засіданні також присутня не була, надала на адресу суду заяву, в якій просила розгляд справи провести у її відсутність, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 22.07.2008 року з [PERSON] стягнено на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини зі всіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, яка не може бути меншою ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.06.2008 року (а.с.6). З довідки ДП «Маріупольський морський торгівельний порт» від 06.12.2013 року №2030 вбачається, що з зарплатні [PERSON] відраховуються аліменти на підставі виконавчого листа на користь [PERSON] на утримання сина в розмірі 25% (а.с.11). У відповідності зі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. У відповідності зі ст. 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.10.2013 року [PERSON], батьком зазначено - [PERSON], матір'ю - [PERSON] (а.с.14). У зв'язку з вищенаведеним, приймаючи до уваги матеріальний стан сторін по справі, у даному конкретному випадку, суд приходить до переконання про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] та зменшити сукупний розмір аліментів та зменшити розмір аліментів, що стягуються на користь відповідачки до 1/6 частки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про зменшення розміру стягнутих з нього з нього аліментів на утримання дитини. Просить стягувати аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку. Мотивує свої вимоги тим, що за рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 20 вересня 2010 року з нього стягнуті аліменти на користь відповідачки на утримання сина [PERSON], в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку. Крім того за рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 27 листопада 2013 року з нього стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], в розмірі 1/6 частини зі всіх видів заробітку. Крім того з нього стягнуто аліменти на утримання дружини в розмірі 1/12 частини з усіх видів заробітку. У зв'язку з наведеними обставинами він не може виплачувати аліменти у встановленому судом розмірі. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Пояснив, що за рішеннями судів з нього стягнуто аліменти в більшому розмірі ніж передбачено законом. Просить встановити розмір аліментів на користь відповідачки в розмірі 1/6 частини заробітку в місяць. Відповідачка позовні вимоги не визнала і пояснила, що позивач проживає з другою дитиною і згоден був на стягнення з нього аліментів. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до представлених документів позивач має неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] і дочку [PERSON], [INFO]. Рішенням Южноукраїнського міського суду від 20 вересня 2010 року з позивача стягнуті аліменти на користь відповідачки на утримання сина [PERSON], в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку. Крім того за рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 27 листопада 2013 року з позивача стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], в розмірі 1/6 частини зі всіх видів заробітку. Відповідно до ч. 2 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Тобто, на кожну дитину має припадати рівна частка стягнутих аліментів. Як передбачено ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, позивачем доведено, що його матеріальний стан, з моменту стягнення аліментів на користь відповідачки, погіршився, що і є підставами для задоволенню позову.

Outcome: approved