Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про виділення в натурі ? частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] загальною площею 57,4 кв. м. та ? частки господарських споруд за адресою: [ADDRESS]; встановити порядок користування земельною ділянкою по вулиці Залізнична, 84 в місті Миколаєві, надавши йому у користування земельну ділянку площею 240 кв. м., який мотивує тим, що він є власником ? частки житлового будинку та господарських споруд за адресою: [ADDRESS], на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27.02.2017 року; [PERSON] є власником ? частки, будинку та господарських споруд за цією ж адресою. Після набуття права власності позивачем на частки домоволодіння у сторін виникли проблеми щодо визначення порядку користування земельною ділянкою, та не може скластися певний порядок щодо володіння та користування самим домоволодінням з господарськими спорудами та будівлями, скільки відповідач один користується повністю вищевказаним житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, а такою земельною ділянкою. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Клопотань про слухання справи за відсутності від позивача не надходило, про дату час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Від представника відповідача надійшла заява про слухання справи за наявними матеріалами, проти позову не заперечує, просить його задовольнити відповідно до експертного висновку. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову та в ході розгляду справи. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення. З'ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Позивач є власником ? частки домоволодіння з господарськими будівлями та спорудами будинку [ADDRESS] на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27.02.2017 року; що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 48-50). Власниками іншої частки домоволодіння з відповідною часткою господарських будівель та споруд є відповідач [PERSON] - ? частки домоволодіння на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27.02.2017 року, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 48-50). Відповідно до висновку експертного дослідження приватного підприємства експертного центру «Поділля» від 23.06.2018 року, виходячи з існуючого планування житлового будинку та садиби в цілому, існує технічна можливість для виділення в натурі частки житлового будинку та виділ реальної частки із спільного часткового нерухомого майна (з мінімально можливим відхиленням від розміру ідеальних часток), а саме експертом пропонується один варіант виділу в натурі частки із спільного майна у власність [PERSON] -1/2 частки садиби на земельній ділянці площею 240 кв. м. в складі по житловому будинку літ. А-1-2 приміщення: 1-9 кухня площею 13,1 кв. м.; 1-4 житлова кімната площею 15,1 кв. м.; 1-5 житлова кімната площею 9,1 кв. м.; 1-6 коридор площею 9,1 кв. м.; 1-7 житлова кімната площею 9,2 кв. м. Всього загальної площі - 55,6 кв. м., житлової площі - 33,4 кв. м. Інвентаризаційною вартістю 227433,54 грн., що дорівнює 40,85% від вартості садиби в цілому. По господарським будівлям та спорудам: одноповерхова будівля літньої кухні літ Г площею забудови 14,3 кв.м. - цілком. Інвентаризаційною вартістю 15579грн., що дорівнює 2,8% від вартості садиби в цілому; заглибленої будівлі погребу літ Дпд площею 8,4 кв.м. інвентаризаційною вартістю 4190 грн. - цілком, що дорівнює 0,75% від вартості садиби в цілому; одноповерхова будівля вбиральні літ М. площею забудови 1,9 кв.м. інвентаризаційною вартістю 2187грн. - цілком, що дорівнює 0,39% від вартості садиби в цілому; одноповерхова будівля сараю літ. О площею забудови 3,25 кв.м. інвентаризаційною вартістю 3372 грн. - цілком, що дорівнює 0,6% від вартості садиби в цілому; одноповерхова прибудови веранди до будівлі літньої кухні літ г1 площею забудови 8,6 кв.м. інвентаризаційною вартістю 5160 грн. - цілком, що дорівнює 0,93% від вартості садиби в цілому; ? частки Огорожі №№6,7,8,9 інвентаризаційною вартістю 12389 грн., що дорівнює 2,22% від вартості садиби в цілому ; ? частки Споруди №№ 1,11 інв. вартістю 7296 грн., що дорівнює 1,31% від вартості садиби в цілому. Всього інвентаризаційною вартістю 277606,54 грн., відхилення від ідеальної частки (зменшення) складає - 0,13%, що є незначною величиною і в разі необхідності може бути компенсована співвласнику [PERSON], виходячи із ринкової вартості садиби в цілому, а саме: 1159135,6 грн. х 0,13%=115,91грн. Любий варіант поділу житлового будинку, в свою чергу тягне за собою поділ інженерних мереж та приборів обліку, що фактично потребує розробку відповідних проектів, які виконуються виключно сертифікованими та уповноваженими підприємствами та виходить за межі данного дослідження. Виділити у особисте користування співвласнику [PERSON] ? частку земельної ділянки садиби по [ADDRESS], площею 240 м2, в тому числі: під забудовою частки житлового будинку літ А-1-2 тобто під частиною будинку, що складають відокремлену квартиру - 75,65м ; під одноповерховій будівлі літньої кухні літ. Г - 14,3 кв. м.; під одноповерховій будівлі вбиральні літ М - 1,9 кв. м; під одноповерховій будівлі сараю літ О - 3,25 кв. м.; під одноповерховою прибудовою веранди до будівлі літньої кухні літ г1 - 8,6 кв. м.. Всього під забудовою - 103,7 кв. м. в тому числі під житлом - 75,65 кв.м. Під проходами - 35,18 кв. м., та дворовою територією - 101,12 кв. м. Частина земельної ділянки садиби, що пропонується для виділення в користування [PERSON] обмежена лініями від лівого переднього кута фасаду АБ- 28,98 м, поворот направо 90 град, - БВ - 16,6 м, поворот направо 90 град ВГ - 1,5 м., поворот направо ГД-8,53 м., поворот наліво ДЕ - 14 м., поворот направо 90 град ЕЖ - 4,0 м. поворот наліво 90 град ЖЗ - 2,0 м., поворот наліво 90 град З1І - 11,92 м. У відповідності до запропонованого варіанту виділу частки із спільного часткового нерухомого майна та порядку користування земельною ділянкою, залишити у власність/користування співвласника садиби [ADDRESS] [PERSON]: частину житлового будинку літ А-1-2 в складі приміщень: 1-3 (коридор) площею 7,5кв.м.%; 1-8 житлова кімната площею 14,6 кв. м.; 1-10 коридор площею 11,1 кв. м.; 1-11- вбиральня площею 3,4 кв. м.; 1-12 ванна кімната площею 8,9 кв. м.; 1-13 веранда площею 13,7 кв. м.. З площею забудови 55,85 кв. м., інвентаризаційною вартістю - 242159,46 грн., що складає 43,5% від вартості садиби в цілому. По господарським будівлям та спорудам: одноповерхову будівлю гаража літ. Б площею забудови 21,3 кв.м., інвентаризаційною вартістю 16619 грн. - цілком, що дорівнює 2,98% від вартості садиби в цілому; одноповерхову будівлю сараю літ. Л площею забудови 2,0 кв.м. інвентаризаційною вартістю 647 грн. - цілком, що дорівнює 0,12% від вартості садиби в цілому; ? частки Огорожі №№6,7,8,9 інвентаризаційною вартістю 12389 грн., що дорівнює 2,22% від вартості садиби в цілому; ? частки Споруди №№ 1,11 інв. вартістю 7296 грн., що дорівнює 1,31% від вартості садиби в цілому. Всього інвентаризаційною вартістю 279110,46грн., відхилення від ідеальної частки (зменшення) складає - 0,13%, що не є незначною величиною і в разі необхідності може бути компенсована співвласнику [PERSON], зі сторони [PERSON], виходячи із ринкової вартості садиби в цілому: 1159135,6 грн. х 0,13%=115,91грн .. Залишити у користування співвласнику [PERSON]. 1/2 частку земельної ділянки садиби по [ADDRESS], площею 240м2, в тому числі: під забудовою частки житлового будинку літ А-1-2 тобто під частиною будинку, що складають відокремлену квартиру - 55,85м2; під одноповерховій будівлі гаражу літ Б - 21,3 кв. м.; під одноповерховій будівлі сараю літ Л - 2,0 кв. м.. Всього під забудовою - 79,15 кв. м. в тому числі під житлом - 55,85 кв. м. Під проходами та дворовою територією - 160,85 кв. м. Ринкова (дійсна) вартість садиби [ADDRESS] складає 1159136 грн.. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою вправі власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Так, відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Як зазначено в Постанові Судової палати в цивільних справах Верховного суду України від 03.04.2013 визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо). У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок. Згідно ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності. Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно з положеннями статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Виходячи із вищезазначеного, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Згідно ч. 1 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно п. 7 ухвали Пленуму Верховного суду України від 04.10.91 № 7 «Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з урахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учасників спільної власності, частка якого зменшилася» На підставі п. 6 ухвали Пленуму Верховного суду України від 04.10.91 № 7 « розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди - судом за дійсною вартістю будинку на час розгляду справи. Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункті або місцевості». Відповідач просить провести поділ домоволодіння [ADDRESS] з відповідною часткою прилеглих до нього господарських будівель та споруд відповідно до висновку експертного дослідження приватного підприємства експертного центру «Поділля» від 23.06.2018 року. Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані житлі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Відповідно до абз.1 п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.10.1991 року, при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Згідно до ст. 88 Земельного Кодексу України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди в судовому порядку. Як роз'яснив Пленум Верховного суду України в п. 11 Постанови, одночасно з розв'язанням спору про право власності на будинок, виділ частки або встановлення порядку користування конкретним приміщенням, суд може також вирішити позов, якщо він заявлений, про порядок використання і розпорядження земельною ділянкою між громадянами, яким житловий будинок належить на праві спільної власності. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved