Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що з 27.09.2005р. по теперішній час, він працює в ПАТ «Херсонський завод карданних валів» різником металу на ножищах і пресах зайнятим на різці гарячого металу 3 розряду. Через скрутне фінансове становище на підприємстві, відповідач, починаючи з 2009р., змінив режим роботи шляхом встановлення неповного робочого тижня, до двох днів на тиждень, з оплатою за фактично відпрацьований час. Як вказує позивач, починаючи з січня 2013р. відповідач не забезпечував роботою найманих працівників та зупинив роботу підприємства, оголосивши простій. У зв'язку з цим заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі за січень, лютий, березень, квітень, жовтень, листопад 2013р. склала 3004грн., а заробітна плата за час простою за травень, червень, липень, серпень, вересень, грудень 2013р., січень, лютий 2014р. склала 3010грн. Оскільки на теперішній час відповідачем не здійснено виплату заборгованості по нарахованій заробітній платі та за час вимушеного простою, позивач просить суд стягнути з ПАТ «Херсонський завод карданних валів» на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату за час простою за січень, лютий, березень, квітень, жовтень, листопад 2013р. у сумі 3004грн., а також нараховану заробітну плату за час простою за період з травня, червня, липня, серпня, вересня, грудня 2013р., січня, лютого 2014р. у розмірі 3010грн. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в частині стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за січень, лютий, березень, квітень, жовтень, листопад 2013р. склала 3004грн. Щодо стягнення з відповідача на його користь заборгованості за час простою за травень, червень, липень, серпень, вересень, грудень 2013р., січень, лютий 2014р. у розмірі 3010грн. покладався на розсуд суду, при цьому вказавши, що працівниками ПАТ «Херсонський завод карданних валів» його не було допущено до роботи, у зв'язку з чим він не мав можливості приступити до роботи. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме в частині стягнення з відповідача на користь позивача нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за січень, лютий, березень, квітень, жовтень, листопад 2013р. склала 3004грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог заперечував, оскільки позивач через простій на підприємстві самовільно не виходив на роботу, у зв'язку з чим він не має права вимагати оплати відповідного часу згідно ч. 1 ст. 113 КЗпПУ. З пояснень сторін та досліджених матеріалів справи вбачається, що з 27.09.2005р. по теперішній час, [PERSON] працює в ПАТ «Херсонський завод карданних валів» різником металу на ножищах і пресах зайнятим на різці гарячого металу 3 розряду, що підтверджується копією його трудової книжки. Згідно довідки від 10.01.2014р. за вих. № 030/17, виданої ПАТ «Херсонський завод карданних валів» заборгованість з виплати [PERSON] заробітної плати за січень, лютий, березень, квітень, жовтень, листопад 2013р. склала 3004грн. Відповідно до ч. 1 ст. 113 КЗпП України, час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу). Правилами Внутрішнього трудового розпорядку, затвердженими трудовим колективом, протоколом №1 від 13.05.2010р., що діють на підприємстві ПАТ «Херсонський завод карданних валів», а саме п. 3.1 передбачено, що працівник зобов'язаний: своєчасно, до початку роботи, прибути на своє робоче місце і підготуватися до виконання трудових обов'язків; почати роботу згідно діючого режиму дня; бути на робочому місці всю зміну, за виключенням перерви на обід і відпочинок, якщо інше не передбачене специфікою роботи; дотримуватись правил внутрішнього трудового розпорядку та колективного договору. Таким чином, враховуючи несвоєчасне проведення відповідачем виплати заборгованості по заробітній платі за час простою за січень, лютий, березень, квітень, жовтень, листопад 2013р. в розмірі 3004грн., що не заперечувалось представником позивача в судовому засіданні, суд вважає за необхідне позовні вимоги в цій частині задовольнити. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за час простою за травень, червень, липень, серпень, вересень, грудень 2013р., січень, лютий 2014р. у розмірі 3010грн., суд вважає дану вимогу, такою що не підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні позивачем не доведено того, що він діяв відповідно до правил внутрішнього трудового розпорядку та перебував на роботі відповідно до робочого графіку, або йому працівниками ПАТ «Херсонський завод карданних валів» чинились перешкоди у цьому. Також, в порядку ст.88 ЦПК України, з відповідача стягується на користь держави судовий збір у розмірі 243,60грн.

Outcome: partial