Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до «Конструкторське бюро «Артилерійське озброєння», в якому просить стягнути з відповідача на його користь компенсацію за затримку заробітної плати за вересень 2012 року в сумі 3646,36 грн. і середній заробіток за період затримки розрахунку з 01.10.2012 року по день повного розрахунку. Свої вимоги мотивує тим, що 01.12.2008 року він був прийнятий на роботу до Державного підприємства «Конструкторське бюро «Артилерійське озброєння» на посаду Адміністратора системи, а 28.09.2012 року звільнився за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. Після звільнення позивачу було виплачено заробітну плату, однак не в повному обсязі, яка повинна була становити 3 646,36 грн. В зв'язку з наведеним позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх прав та інтересів. Крім того, позивач просить примусити сплатити відповідача страхові внески до фонду соціального страхування за період з лютого по вересень 2012 року включно та стягнути завдану йому моральну шкоду в сумі 3500 грн. В судовому засіданні позивач збільшив свої позовні вимоги та просив стягнути з відповідача на його користь компенсацію за затримку заробітної плати за період затримки розрахунку з 01.10.2012 р. по день повного розрахунку 05.11.2012 р. (25 робочих днів) і сума складає 4557,50 грн. та моральну шкоду в розмірі 6000 грн. Представник відповідача в судовому засіданні визнала факт несвоєчасної виплати позивачу заробітної плати після звільнення, однак в частині стягнення компенсації за затримку заробітної плати і середнього заробітку за період затримки розрахунку з жовтня 2012 року і по день повного розрахунку просила відмовити у зв'язку із тим, що відповідачем частково було виплачено позивачу дані грошові кошти, які останнім не були враховані. Крім того представник відповідача просила відмовити в задоволенні вимог в частині стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що позивачем дана шкода в судовому засіданні не доведена. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 01.12.2008 року позивача [PERSON] було прийнято на посаду адміністратора системи у ДП «Конструкторське бюро «Артилерійське озброєння». Водночас, 28.09.2012 року позивач звільнився з займаної посади за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. На день звільнення з роботи відповідачем було нараховано позивачу заробітну плату по останній місяць роботи на підприємстві - по вересень 2012 року. 19.10.2012 року позивачу через касу підприємства було виплачено грошові кошти за травень, липень та серпень. По заяві до суду від трудового колективу були перераховані на рахунок позивача грошові кошти - залишок за березень і повністю за квітень, однак за останній місяць праці - за вересень 2012 року, позивачу заробітну плату виплачено не було. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Термін розрахунку - останні два робочих місяці (ч. 2,3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 р. №100), тобто липень-серпень 2012 р. Середньоденна заробітна плата складає 3401,40 (серпень 2012 р.) +4619,67 грн. (вересень 2012 р.) : 44 робочі дні за два місяці (22 робочі дні у серпні 2012 р. та 22 робочих днів у вересні 2012 р. ) = 182,30 грн. (п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 р. №100). Період невиплати належної заробітної плати з 01.10.2012 р. по 05.11.2012 р. становить 25 робочих днів. Отже загальний розмір середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку складає 4557,50 грн. (182,30*25 робочих днів). Враховуючи вищезазначені обставини, які підтверджені належними доказами, суд дійшов до висновку про те, що вимоги позивача про стягнення вказаної суми з відповідача є обґрунтованими, а позов підлягає частковому задоволенню. Вимоги позивача про примус відповідача сплатити страхові внески до Київського міського відділення фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на компенсацію виплат в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження а тому суд вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Судом встановлено, що діями відповідача були порушені конституційні права позивача, внаслідок чого йому була завдана моральні шкода. Разом з тим, суд вважає, що розмір шкоди, визначений позивачем в сумі 3500 грн., є завищеним. Враховуючи глибину душевних страждань позивача, ступінь порушення способу його життя, виходячи з вимог розумності і справедливості, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 500 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору під час звернення до суду, з відповідача в дохід держави належить стягнути судовий збір в сумі 114,70 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial