Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, який згодом уточнив, в якому просить визначити місце проживання [PERSON], [INFO] з батьком [PERSON], а також стягнути з відповідачки аліменти на користь позивача на утримання [PERSON], [INFO] у розмірі у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку /доходу/, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтовує тим, що позивач та відповідачка є батьками трьох синів. Двоє старших проживають разом з позивачем, а саме: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. [PERSON], [INFO] мешкає разом з відповідачкою на підставі рішення суду від 16.10.2013 року. Так, 06.07.2016 року, близько о 17 годині 30 хвилин, позивач приїхав за місцем проживання відповідачки аби забрати [PERSON] на відпочинок на море. Після того, як він забрав сина, одразу помітив на його тілі численні подряпини, гематоми, дитина дуже схудла. По дорозі на море син розповів, що його побив [PERSON], співмешканець відповідачки. Тушив недопалки цигарок об його ніжки, за те, що він упісявся. Крім того, син розповів, що відповідачка залишала його самого вдома на два дні, а сама їздила в м. Мелітополь. Під час її відсутності дитина голодувала та ходила по сусідах. Таким чином, позивач вважає, що подальше проживання дитини разом з відповідачкою загрожує спричиненню шкоди його фізичному та психічному здоровю. Дитина погано розмовляла, потребує медичного лікування, мала поганий апетит, знаходилась у стані дратівливості та плаксивості. Через вказані розлади позивач звернувся до неврапотолога, крім того, дитина відвідує психолога. Зараз позивач проживає разом з дітьми ( в тому числі з [PERSON]) в житловому будинку, який належить йому на праві особистої власності. Діти забезпечені усім необхідним, вони мешкають у відремонтованій кімнаті з окремими місцями для сну, в них нові ліжка та меблі для навчання, компютерна техніка. Всі питання виховання вирішуються позивачем особисто, він має постійне місце проживання. Зазначає, що відповідачка взагалі не цікавиться про долю синів, не піклується про них, не проявляє заінтересованості в їх житті, не цікавиться їх станом здоровя та розвитком , не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, навчання. Відповідачка не може дати дитині [PERSON] належного виховання та розвитку, не може забезпечити безпечних умов для проживання дитини разом з нею. За місцем проживання відповідачки, її співмешканець [PERSON] характеризується негативно. У звязку з викладеним, позивач звернувся до суду з вказаним позовом, крім того, вважає необхідним стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], який знаходиться на утриманні позивача та мешкає разом з ним. Позивач та його представник - адвокат [PERSON] в судове засідання 28 лютого 2018 року не зявились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. У попередніх судових засіданнях позивач та його представник підтримували позовні вимоги в повному обсязі та пояснювали, що після розірвання шлюбу позивач проживає разом з двома старшими синами, а саме: з [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. [PERSON], [INFO], мешкає разом з відповідачкою на підставі рішення суду від 16.10.2013 року. Так, 29.05.2016 року позивач разом з синами поїхали привітати з днем народження молодшого сина [PERSON]. Однак, за місцем проживання вони його не застали. Бабуся співмешканця відповідачки порадила, щоб він забирав молодшого сина до себе, оскільки відповідачка довела його до стану, що дитина перестала розмовляти. Через місяць йому подзвонив співмешканець відповідачки та сказав, щоб він забирав свого сина до себе. Позивач одразу приїхав до них, відповідачка вивела сина та вони разом з двома старшими синами поїхали відпочивати на море. Під час поїздки на море [PERSON] почав скаржитись, що його бють, в нього були опіки на ногах та подряпини по всьому тілу. З того часу він забрав [PERSON] проживати до себе. Після розповідей сина він звертався до Генічеського райвідділу поліції із заявою з приводу неналежного виконання відповідачкою своїх батьківських обовязків. Дитина почала відвідувати дитячий садок, до школи він не пішов, так як його виховання та навчанням ніхто не займався. За весь період проживання сина у позивача, відповідачка жодного разу не подзвонила та не поцікавилась життя та здоровям дитини. У шлюбі з відповідачкою він перебував 14 років. Шлюб був розірваний в 2013 році. [PERSON] він забрав проживати до себе. коли дитині було пять років. Спочатку відповідачка проживала в м. Вільнянськ, потім в с. Софіївка, а вже потім в с. Биковка. Пояснив, що через стан дитини, він звернувся до психолога в м. Запоріжжі. Психолог запрошував на бесіду обох батьків, однак відповідачка не приїхала. [PERSON] розповідає, що не хоче повертатися проживати до матері, бажає залишитись проживати разом з батьком та братами. Минулого року, восени, відповідачка приїжджала до них додому, однак, позивача вдома не було. Приїжджала аби забрати [PERSON] до себе, однак він не хотів їхати, а тому сховався під ліжко. Артем не віддавав його матері. Потім прийшов старший син [PERSON], та не віддав [PERSON]. Батьки відповідачки проживають в [INFO], вони спілкуються з дітьми. [PERSON] зі своїми братами - дружні. Відповідачка та її представник - адвокат [PERSON] в судове засідання не зявились, про дату, місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчить їх підпис про отримання виклику до суду у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Відповідно до наданих в минулих судових засіданнях представником відповідача адвокатом [PERSON] пояснень та заперечень, які містяться в матеріалах справи, позовні вимоги не визнає в повному обсязі. Зазначив, що рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 16.10.2013 року, яке набрало законної чинності, вже визначено місце проживання дитини [PERSON], [INFO], разом з матірю. 06.07.2016 року, близько 17 години 30 хвилин за місцем проживання відповідачки в с. Павлівка Генічеського району Херсонської області приїхав позивач та забрав сина [PERSON] аби відвезти його відпочивати на море. Через тиждень, коли вона подзвонила до позивача, він повідомив, що не віддасть дитину, мотивуючи, що з ним їй буде краще. Через декілька днів нею була подана заява до Генічеського відділу поліції ГУНП в Херсонській області відносно [PERSON], стосовно невиконання ним рішення суду. Крім того, зазначено про незгоду з викладеними у позові доводами позивача, оскільки не надано жодного доказу про наявність по всьому тілі дитини гематом та опіків від цигарок. Крім того, не надано доказів того, що її співмешканець, [PERSON] скоїв крадіжку, у звязку з чим переховувався в АР Крим. У звязку з чим вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Представник третьої особи - орган опіки та піклування\~ Мелітопольської райдержадміністрації Запорізької області в судове засідання не зявився, однак, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за їх відсутністю, вважають, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Представник третьої особи - служби у справах дітей Генічеської районної державної адміністрації Херсонської області в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчить підпис про отримання судового виклику у рекомендованому повідомлені про вручення поштового відправлення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] є: батько [PERSON] та мати [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1 ЖС № 173230, виданого 07 червня 2011 року /а.с.22/. Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 квітня 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано /а.с.11/. Крім того, рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16 жовтня 2013 року позов [PERSON] до [PERSON] про припинення стягнення аліментів, про стягнення аліментів та визначення місця проживання дітей задоволено частково. Визначено місце проживання малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], разом з батьком [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою Мелітопольський район, с. Новомиколаївка вул. Комарова, 8. Визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], разом з матір'ю [PERSON], [INFO], яка мешкає за адресою: Вільнянській район с. Бекарівка, вул. Центральна, 60. Припинено стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] з 06 вересня 2013 року, та продовжити стягнення з [PERSON] (ІНН [NUMBER]) на користь [PERSON] (ІНН [NUMBER]) аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06 вересня 2013 року і до повноліття дитини. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON], аліменти на утримання малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06 вересня 2013 року і до повноліття дітей /а.с.12/. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 28 січня 2014 року рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16 жовтня 2013 року залишено без змін /а.с.13/. Відповідно до ч.1\~ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Статтею\~157 СК України\~визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ст.\~141 СК України\~мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до ст.6 СК України\~правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Згідно зі ст.160,161 СК України\~місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків. У випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Місце проживання - це житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово (ч.1\~ст.29 ЦК). Кожна особа має право на вільний вибір місця проживання (ч.1\~ст.33 Конституції). Однак визначення місця проживання дітей має свою специфіку, оскільки діти, як правило, в силу своєї психічної та фізичної незрілості, фактичної нездатності проживати самостійно мають проживати разом зі своїми батьками або з особами, які їх заміняють. Отже чинне законодавство, встановлює особисте немайнове право батьків визначати місце проживання дитини. Незважаючи на існування рішення суду про визначення місця проживання неповнолітнього [PERSON] разом з матірю, як встановлено в судовому засіданні, з липня 2016 року дитина проживає разом з позивачем за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, с. Новомиколаївка, вул. Комарова, буд. 8, також з позивачем мешкають сини [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] /а.с.116/. Відповідно до педагогічної характеристики на вихованця КДНЗ «Сонечко» №18 від 20.10.2016 року, [PERSON] відвідує Дошкільний навчальний заклад «Сонечко» з 01 вересня 2016 року. У [PERSON] було відсутнє будь-яке бажання займатися, відсутня концентрація та увага, він завжди неадекватно реагував на зауваження. Обсяг словника не відповідає віковим нормам, навички самообслуговування у дитини були сформовані не в достатній мірі. Загальна та дрібна моторика не відповідала віковим особливостям дитини шостого року життя. Відсутні навички користування олівцем, ножицями. На даний момент у дитини вбачається позитивна динаміка розвитку знань та вмінь. Покращились навички самообслуговування, дотримання культурно-гігієнічних навичок. [PERSON] з радістю розповідає, що робив на вихідних, чого навчився вдома (тримати олівець, розмальовувати, вивчив віршик, переказав казку, вивчив назви тварин). Дитина охайно вдягнена та взута, дотримується гігієнічних навичок вдома та в садочку. Забезпечений всім необхідним для занять в дитячому садку /а.с.115/. Позивач [PERSON] офіційно працевлаштований у ФОП [PERSON] на посаді електрика з ремонту та обслуговування електротехнічного та силового обладнання /а.с. 118/ та отримує постійний дохід /а.с.15/. За місцем роботи та за місцем проживання характеризується виключно з позитивної сторони /а.с.117, 119/. Відповідно до акту обстеження умов проживання сім'ї [PERSON], за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, с. Новомиколаївка, вул. Комарова, 8, складеного комісією Новомиколаївської сільської ради від 04 вересня 2013 року, встановлено, що будинок новий, просторий, зроблено ремонт. Загальна площа 94,8 кв.м., житлова 39,2 кв.м. Будинок газифікований, на подвірї підведено водопостачання. В домі є ванна кімната, велика кімната, де діти проводять вільний час. Будинок обладнаний необхідною побутовою технікою. Зроблений ремонт в дитячій, придбані нові ліжка, є стіл для навчання, компютер. [PERSON] проживає у складі родини: син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] /а.с.130/. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. Сімейне право закріплює в обов'язковому порядку, що місце проживання дитини визначається тільки виходячи з її інтересів. Під інтересами дитини треба розуміти забезпечення умов, необхідних для її повноцінного фізичного, психічного і духовного розвитку, що є неодмінним атрибутом належного сімейного виховання. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Суд відзначає, що принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, яким проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Проте, у Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка має силу закону, про такий привілей матері уже не йдеться. Так п.1 ст.9 продиктовано, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути зокрема у разі, коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Отже, із наведеного слідує, що перевага матері перед батьком не може й не повинна бути пріоритетом у цьому спорі. Діти - це особлива соціально-демографічна група населення віком від народження до 18 років, яка має свої специфічні потреби, інтереси та права. Декларація прав дитини - документ, що регулює становище дитини в сучасному суспільств проголошується, що дитині, незалежно від кольору шкіри, мови, статі, віри, законом повинен бути забезпечений соціальний захист, надані умови та можливості, що дозволили б їй розвиватися фізично, розумово, морально та духовно. У соціальному відношенні висунуто вимоги щодо створення умов для здорової та нормальної життєдіяльності дитини, гарантування її свободи та гідності. Дитина повинна бути першою серед тих, хто одержує захист і допомогу, а також захищеною від недбалого ставлення до неї. Принцип 2 Декларації прав дитини 1959 року та Конвенції про права дитини 1989 року визначають, що дитина повинна перебувати під особливим захистом, їй повинні бути надані всі можливості та умови для фізичного, психічного та соціального розвитку. Підставою звернення позивача до суду з вказаним позовом є невиконання відповідачем своїх батьківських обовязків стосовного неповнолітнього [PERSON], що призвело до погіршення здоровя та психічного стану дитини. Так, відповідно до довідки, виданої 11 липня 2016 року сімейним лікарем [PERSON] /а.с.121/, у дитини [PERSON], [INFO], який проживає в [INFO] містяться на тілі множинні ссадна та подряпини, гематоми. Дитина контактна, психічно неврівноважена, має дефект речі, відстає від однолітків у вазі. Відповідно до письмового повідомлення начальника СВ Генічеського ВП ГУНП в Херсонській області № 11679/03/38-2016 від 19.08.2016 року, за заявою [PERSON] СВ Генічеського ВП ГУНП в Херсонській області 19.07.2016 року зареєстровано кримінальне провадження № 12016230140001306 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 166 КК України, а саме про злісне невиконання батьківських обовязків [PERSON] по догляду за дитиною [PERSON], [INFO] /а.с.18/. 19 липня 2016 року представником позивача адвокатом [PERSON] на імя директора ТОВ «Інститут розвитку персоналу» [PERSON] було направлено письмовий запит про проведення обстеження дитини [PERSON], [INFO] та надання висновку з поставлених у запиті питань /а.с.122/. 20 липня 2016 року на адресу позивача та відповідача адвокатом [PERSON] було направлено письмове повідомлення про необхідність прибути 29 липня 2016 року о 16 годині 00 хвилин до психолога [PERSON] за адресою: пр-т. Соборний, 111-а в м. Запоріжжі, з метою обстеження дитини [PERSON] /а.с.125/. Крім того, 24 липня 2016 року відповідачка [PERSON] під підпис була повідомлена про необхідність прибути 29 липня 2016 року о 16 годині 00 хвилин до психолога [PERSON] за адресою: пр-т. Соборний, 111-а в м. Запоріжжі, з метою обстеження дитини [PERSON] Крім того, була повідомлена, що у разі її неприбуття обстеження відбудеться фахівцем без її присутності /а.с.123/. Так, відповідно до висновку фахівця-психолога ТОВ «Інституту розвитку персоналу» № 686/11 від 03 серпня 2016 року, рівень інтелектуального та психологічного розвитку дитини не відповідає віковій нормі, а має затримку. У хлопчика з батьком склалися теплі, емоційно близькі стосунки, а до матері навпаки, дитина говорить що не хоче їхати. Сімейні сварки мають негативний вплив на психологічний розвиток дитини, вважаючи на емоційну нестабільність та схильність дитини до переживань страху та небезпеки. Навіть прості речі у кабінеті викликають страх у дитини. Дитина часто повторює «я боюсь» (навіть наблизитись до звичайного предмета). Хлопчик дуже добре ставиться до свого брата. Відчуває його захист і сміливіше йде на контакт. Нажаль дослідження взаємодії дитини з мамою не відбулося. Зі слів батька відомо, що мати не приїхала так, як не мала матеріальної можливості. Дитина має потребу в стабільних відносинах, треба уникати стресів та сварок, що дає додаткове навантаження на психіку дитини. Треба створювати такі умови для контакту з батьками, щоб дитина змогла почувати себе в безпеці. Зараз дитина має стабільність у відносинах до батька та братів. Крім цього, дитина потребує додаткових занять з фахівцем-психологом, можливо логопедом. Також, з метою адаптації, необхідна взаємодія з іншими дітьми його віку у садку /а.с.125-127/. Крім того, 24 липня 2016 року позивачем [PERSON] було подано заяву на імя начальника Генічеського ВП ГУНП в Херсонській області про невиконання відповідачем [PERSON] своїх батьківських обовязків по відношенню до свого сина [PERSON], яке виразилось в тому, що [PERSON] залишала дитину одного в будинку без нагляду /а.с.131/. Відповідно до копії висновку за результатами розгляду матеріалів, зареєстрованих 24.07.2016 року у журналі ЄО за № 5439 за заявою [PERSON], встановлено, що інформація, зазначена в заяві [PERSON] знайшла своє підтвердження. [PERSON] залишала в будинку свого сина [PERSON] без нагляду, яке мало місце на початку 2016 року /а.с.133/. Згідно із висновком Органу опіки та піклування Мелітопольської районної державної адміністрації № 01-24 від 17 березня 2017 року /а.с.60-61/,

Outcome: approved