Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадщину посилаючись на те, що 11 березня 2015 року помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно. Спадкодавець заповіту не залишив. Спадкоємцями першої черги є позивач та відповідач, як його діти. При зверненні до нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане спадкове майно. В судовому засідані представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовільнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Позивач в своєму позові зазначив вимогу про визначення за ним права власності на спадщину після смерті свого батька. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала. Згідно з п.4.ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, в даному випадку підставою для задоволення позову є визнання позову відповідачем та наявність законних для того підстав. Так, судом встановлено, що 11 березня 2015 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київської області від 11.02.2017 року (повторно) (а.с.8). Після його смерті відкрилася спадщина на майно, до складу якого уввійшла 13/50 частина квартири [ADDRESS] (Радянська) в м.Фатові Київської області, яка належала спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на житло виданого Виконкомом Фастівської міської ради народних депутатів від 26.12.1997 року, згідно з розпорядженням органу приватизації від 25.12.1997 року за №2045 (а.с.11). Спадкодавець заповіту не залишив. Спадкоємцями першої черги за законом є позивач та відповідач як його діти. Стаття 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Строк для прийняття спадщини встановлюється у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач звернувся з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини, на підставі чого державним нотаріусом Фастівської міської державної нотаріальної контори було заведено спадкову справу №30/2017 до майна померлого 11 березня 2017 року [PERSON] (а.с.32-45), однак у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом було відмовлено посилаючись на відсутність у позивача правовстановлюючих документів (а.с.10). Виходячі з умов Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ст.49 ЗУ Про нотаріат відмова нотаріуса є обгрунтованою. Відповідач на час відкриття спадщини не проживала з спадкодавцем, що підтверджується відомостями про місце її реєстрації та в передбачений ст.1270 ЦК України 6 - місячний строк не звернулася до нотаріальної контори для прийняття спадщини. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вбачається з Довідки КП Фастівської міської ради Фастівське БТІ №222 від 01.03.2017 року що згідно архівних даних КП ФМР Фастівське БТІ по праву приватної власності 13/25 частини квартири [ADDRESS] (Радянська) в м.Фатові Київської області, зареєстрована за [PERSON] та [PERSON]. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON], перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який було розірвано 15.05.1996 року, що підтверджується записом акта про розірвання шлюбу №91 від 15.05.1996 року складеним відділом рацс Фастівського мрю Київської області (а.с.41-43). Згідно п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку. Пленум Верховного Суду України в своїй постанові №7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування передбачив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду, що було зроблено позивачем. Згідно з вимогами ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved