Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачці на праві приватної власності належить машиномісце [NUMBER] , яке знаходиться на першому поверсі підземної автостоянки за адресою : [ADDRESS] . 01.04.2007 р. між позивачем та відповідачем укладено договір про надання послуг по обслуговуванню і участі у витратах по утриманню підземної автостоянки і прилеглої території №1-0-23Н/СР14, відповідно до умов якого відповідач прийняла умови обслуговування та зобов`язалась щомісячно оплачувати вартість послуг позивача і приймати участь у витратах по утриманню автопаркінгу та свого машиномісця в розмірі 195,00 грн. Разом з тим, відповідач не виконує взяті на себе договірні зобов`язання, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість перед позивачем, яка станом на 26.01.2018 року складає 6630,00 грн. Крім того, за несвоєчасне виконання відповідачем своїх зобов`язань ТОВ «Будсервісматеріали» просить стягнути з відповідача неустойку у вигляді пені у розмірі 1546,55 грн., 3% річних у розмірі 290,61 грн. та інфляційну складову боргу у розмірі 1296,17 грн., а також судові витрати. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду повідомлялась належним чином, однак конверт з судовою повісткою про виклик повернувся до суду з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання». За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом, 01.04.2007 р. між позивачем та відповідачем укладено договір про надання послуг по обслуговуванню і участі у витратах по утриманню підземної автостоянки і прилеглої території №1-0-23Н/СР14. Згідно п. 1.1 даного договору власник передає, а виконавець приймає на обслуговування місце [NUMBER], яке знаходиться на першому поверсі підземної автостоянки, за адресою: [ADDRESS] , що належить власникові на праві приватної власності. Водночас, п. 1.2. Договору сторони узгодили, що виконавець забезпечує обслуговування стоянки і прилеглої території, збереження транспортних засобів власника на стоянці, а власник оплачує послуги виконавця по обслуговуванню стоянки і бере участь у витратах по її утриманню. Як вбачається зі змісту п. 4.4., 4.5. укладеного Договору, сума однієї частки (одного місяця) власника у витратах по утриманню і обслуговуваннію стоянки на місяць складає 195,00 грн., без ПДВ. Оплата здійснюється власником у національній валюті України в касу, або на розрахунковий рахунок виконавця не пізніше 25 числа поточного місяця. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. В судовому засіданні встановлено, що відповідачка не виконує взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим, станом на 26.01.2018 р. у неї виникла заборгованість за період з січня 2015 р. по січень 2018 р. у розмірі 6630,00 грн. У відповідності до п. 5.3. Договору, при затримці послуг виконавця та своєї частки у витратах по утриманню й обслуговуванню стоянки на строк не більше 10 (десяти) днів, власник виплачує виконавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, за кожний день прострочення. Частиною 1 ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. А згідно з ч. 3 цієї статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Крім того, згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на означене, а також те, що відповідачем не спростовано доводи позивача, якими він обґрунтовує позовні вимоги, оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за договором про надання послуг по обслуговуванню і участі у витратах по утриманню підземної автостоянки і прилеглої території №1-0-23Н/СР14 у розмірі 6630,00 грн., 1546,55 грн. пені, 290,61 грн. 3% річних та 1296, 17 грн., а всього 9763,33 грн. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 1762 грн. 00 коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved