Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до\~КС «Імперіал ЛТД» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні посилаючись на наступне. З 02 серпня 2011 року по 21 січня 2015 року позивач працював у Біловодській філії Кредитної спілки «Імперіал ЛТД». В день звільнення відповідач нарахував йому заробітну плату в сумі 2288,52 грн., однак виплатити її відмовився через відсутність грошових коштів. 25 червня 2015 року рішенням Біловодського районного суду Луганської області з відповідача на користь позивача була стягнута заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в загальній сумі 14934,72 грн. Однак, на даний час це рішення суду відповідачем повністю не\~ виконано та станом на \~02.11.2015 року, державною виконавчою службою з відповідача на користь позивача \~примусово стягнуто лише частину заборгованості 5006,88 грн., \~а тому позивач був вимушений \~звернутися \~до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 10 квітня 2015 року по 01 листопада 2015 року в сумі 12284,88 грн. В судовому засіданні позивач свій позов підтримав, наполягав на його задоволенні, оскільки з ним відповідач не бажає розрахуватись своєчасно та в повному обсязі. Представник відповідача в.о. голови правління КС «Імперіал ЛТД» [PERSON] позов не визнав, вважає, що з позивачем вони розрахувались у повному обсязі, та заборгованість по заробітній платі перед позивачем відсутня.\~Крім того, на розрахункові рахунки спілки накладено арешт, а тому в добровільному порядку не можливо виконати рішення суду від 25.06.2015 року. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено,\~ що позивач дійсно з\~ 02 серпня 2011 року по 21 січня 2015 року перебував із відповідачем у трудових відносинах працював виконавчим директором\~Біловодській філії Кредитної спілки «Імперіал ЛТД» /а.с.3/. При звільненні відповідач нарахував позивачу відповідну заробітну плату, але не сплатив її, у звязку з чим позивач звертався до суду та рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 25 червня 2015 року позов [PERSON] було задоволено. Стягнуто на його користь з Кредитної спілки «Імперіал ЛТД» заборгованість в сумі 14934,72 грн./ а.с.6,7/. На виконання зазначеного судового рішення, з відповідача лише 02.11.2015 року примусово стягнуто лише частину заборгованості 5006,88 грн., що підтверджується листом ВДВС Старобільського РУЮ від 12.11.2015 р. № 3804/05-15\~\~ / а.с.8/.\~\~ \~ Частиною першою статті 117 Кодексу законів про працю України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до зазначеної норми закону обовязок виплати звільненому працівникові роботодавцем середнього заробітку за час затримки розрахунку є своєрідною мірою відповідальності останнього перед працівником за несвоєчасний розрахунок з ним. Цей обовязок не виникає, якщо роботодавець доведе відсутність в цьому його вини. Позивач в своїх вимогах помилково вважає початком періоду затримки розрахунку\~при звільненні\~-\~10 квітня 2015 року, оскільки рішенням Біловодського районного суду від 25.06.2015 року вже встановлена\~ та стягнута\~ сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні \~в розмірі 9334,10 грн. по день фактичного розрахунку, який суд встановив днем прийняття рішення, тобто 25.06.2015 року, а тому період затримки розрахунку при звільненні слід рахувати саме з 26.06.2015 року та який становить по 01 листопада 2015 року, згідно заявлених позовних вимог - 129 днів. У відповідності до частини 3 статті 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В судовому засіданні встановлено, та не оспорювалося сторонами, що згідно рішення Біловодського районного суду Луганської області від 25 червня 2015 року, яке набрало законної сили, середньоденна заробітна\~ плата позивача обрахована \~в розмірі 60,22 грн. Суд не приймає до уваги твердження представника відповідача, стосовно того, що відповідач був позбавлений можливості виплатити позивачу заборгованість по заробітній платі та виконати рішення суду від 25.06.2015 року у звязку з \~накладенням \~арешту на \~розрахункові рахунки, \~оскільки згідно \~Постанови\~ про арешт коштів боржника від 02.07.2015 року, вбачається, що не на всі розрахункові рахунки, які\~ відкриті в банківських установах \~кредитною\~ спілкою «Імперіал ЛТД», \~накладено арешт. Це підтверджується \~Відповіддю №1558/8/12-30-11 від 16.02.2016 року з Головного управління\~ ДФС у Луганській області, згідно якої вбачається, що кредитною спілкою відкрито ще два розрахункових рахунки, на які не накладено арешт, що не звільняє відповідача від виконання своїх зобовязань перед позивачем. Суд вважає хибною позицію відповідача та критично ставиться\~до його заперечення щодо взагалі \~відсутності на теперішній час заборгованості по заробітній платі перед позивачем, оскільки предметом даного позову є\~стягнення середнього заробітку саме за час затримки розрахунку при звільненні, а не стягнення самої заборгованості по\~заробітній платі, яка вже була встановлена та стягнута рішенням суду від 25.06.2015 року. Що стосується копій видаткових касових ордерів від 31.12.2014 року та 21.01.2015 року, то суд їх не приймає до уваги, оскільки їм, \~як доказам на підтвердження відсутності заборгованості по заробітної платі\~ перед позивачем, вже надана правова оцінка в рішенні Біловодського районного суду Луганської області від 25.06.2015 року, яким їх було визнано недопустимими. Отже, враховуючи, що \~станом на 01 листопада 2015 року відповідач не виплатив звільненому позивачу всіх належних йому сум у встановлені Законом строки /ст..116 КЗпП України/, крім того рішення Біловодського районного суду від 25 червня 2015 року також не\~ виконано в повному обсязі, \~суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню його середній заробіток \~за час\~ затримки розрахунку при звільненні який становить -\~7768,38 грн. \~( 60,22 грн. х 129 днів = 7768,38 грн., де 60,22 грн. -\~середньоденна заробітна\~ плата позивача; 129 днів - період затримки розрахунку при звільненні з 25.06.2015 \~по 26.06.2015 року). Відповідно до ст.. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий\~ збір в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial