Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання батьківства, посилаючись на те, що 10 серпня 2016 року між ним та [PERSON], за актовим записом № 920, був зареєстрований шлюб. До шлюбу [PERSON] перебувала у шлюбі із [PERSON]. Шлюб між відповідачем та [PERSON] розірваний рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 19.12.2012 року. За час перебування у шлюбі у [PERSON] народилася дитина, батьком якої був записаний [PERSON], актовий запис про народження №344 від 17.07.2013 року. Разом із тим, біологічним батьком [PERSON] є [PERSON]. Оскільки запис про народження дитини був виконаний відповідно до вимог ст. 122 СК України, то і батьком дитини буй зазначений [PERSON]. [PERSON] із самого народження проживає із [PERSON] та вважає його біологічним батьком. Враховуючи зазначені обставини просив суд визнати його [PERSON] та зобов'язати Лиманський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області внести зміни в актовий запис про народження № 344 від 17.07.2013 року, а саме в графі «Батько» виключити відомості про [PERSON], та зазначити батьком [PERSON], в графі «Прізвище дитини» вказати [PERSON], а в графі «По батькові» зазначити [PERSON] Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON], в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в якій просив справу розглядати у його відсутності, позов визнав в понвоум обсязі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Лиманський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області в судове засідання не з'явився, надіслав суду заяву в якій розгляд справи просив проводити за його відсутності. Суд вважає, що справу можливо розглянути у відсутність сторін на підставі наявних в цивільній справі доказах. 23.05.2018 року позов надійшов до Комінтерневського районного суду Одеської області /а.с. 1-5/. 20.06.2018 року цивільну справу передано Новоархангельському районного суду Кіровоградської області за підсудністю /а.с.24/. 14.12.2018 року цивільну справу прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання /а.с.34-36/. 09.01.2019 року цивільну справу призначено до судового розгляду /а.с.42-44/. 25.02.2019 року по справі оголошено вступну та резолютивну частину. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи в сукупності, суд приходить до висновку, що цивільний позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного. Положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ч .1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Ч 1 ст. 13 ЦПК України вказує, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя. Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Принципом верховенства права, визнається, що людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. В частинах 1 та 2 ст. 10 ЦПК України законодавець вказав, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Як вбачається з матеріалів цивільної справи в ній наявні наступні належні та допустимі докази. 17 квітня 2006 року в с. Свердлове Комінтернівського району Одеської області народилася [PERSON], її батьком записано [PERSON], матір'ю - [PERSON] (світлокопія свідоцтва про народження серії [NUMBER] видане виконкомом Свердловської сільської ради Комінтернівського району Одеської області) /а.с.11/ Крім того, [INFO] в смт. Комінтернівське Одеської області народилася [PERSON], її батьком записано [PERSON], матір'ю - [PERSON] (світлокопія свідоцтва про народження серії [NUMBER] видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комінтернівського районного управління юстиції в Одеській області) /а.с.10/ Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 19 грудня 2012 року розірвано шлюб [PERSON] та [PERSON] /а.с.13-14/ 10 серпня 2016 року Суворовським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області за актовим записом №920 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (світлокопія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER]) /а.с.12/. Згідно ст. 3 СК України сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Права члена сім'ї має одинока особа. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами (ч. 1 ст.7 СК України). В розумінні ст. 18 СК України позивачем вибрано способи захисту сімейних прав та інтересів зокрема - встановлення правовідношення; припинення правовідношення, а також його анулювання. Зі ст. 121 СК України випливає, що права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя (згідно ст. 122 СК України). Дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування (ст. 7 Конвенції про права дитини). Зі ст. 128 СК України слідує, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. З аналізу наведених статей слідує те, що держава гарантує гармонійне існування сім'ї, зокрема в сімейному законодавстві чітко закріплені права та обов'язки дитини, дружини та батька. Народження дитини це закономірний, природний результат виниклих між чоловіком і жінкою шлюбних відносин. В період перебування відповідачів у шлюбі у них народилась донька [PERSON] та відповідно до ч. 1 ст. 122 СК України батьками останньої були зазначені відповідачі по цивільній справі. Пізніше в часі шлюб між відповідачами було розірвано на підставі рішення суду. Позивач звернувся до суду з цивільним позовом про визнання батьківства беззаперечно вказуючи на те, що він є генетичним батьком [PERSON] Відповідачі у справі не заперечували цього факту, про що свідчать їх заяви адресовані суду про визнання позову. Жодна із сторін по справі не заявила клопотання про проведення генетичної експертизи для встановлення батьківства, але разом суд враховуючи процесуальну поведінку відповідачів вважає, що позивач дійсно являється рідним батьком малолітньої дитини. Суд приймаючи рішення діє виключно в інтересах майбутніх прав та обов'язків, як дитини так і батька. Тобто заявлена позовна вимога позивача про визнання його батьком малолітньої дитини підлягає задоволенню. З наступних норм матеріального права слідує. В ч. 1 ст. 134 СК України наголошується на тому, що на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Пунктами 2.13, 2.13.1 наказу Міністерства Юстиції України від 12.01.2011 року №96/5 Про затвердження Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання визначено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану; Відповідно до ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. З даного слідує, що суд повинен при постановленні рішення зобов'язати уповноважений орган внести відповідні зміни до актового запису. Приймаючи до уваги викладене та,

Outcome: approved