Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про звільнення його від сплати аліментів на утримання малолітнього сина, 2006 р. н., який народився у сторін за час спільного проживання, посилаючись на те, що за рішенням суду від 7 лютого 2011 року з нього стягуються аліменти на утримання сина, [PERSON], 2006 р. н. По вказаних виплатах в нього заборгованість відсутня. Також вказував, що з 2012 року син фактично мешкає разом із ним. При цьому за рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 20 січня 2015 року, яке набуло чинності, місце проживання [PERSON] було визначено саме із позивачем. На підставі переліченого вважає, що підстав для проведення стягнення аліментів з нього на утримання сина на користь відповідачки у подальшому жодних немає, тому просив суд звільнити його від проведення виплат аліментів на користь [PERSON] на утримання [PERSON], який фактично мешкає із ним. В судовому засіданні позивач, [PERSON], на задоволені позову наполягав, надавши суду пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Відповідачка, [PERSON], не заперечуючи проти задоволення заявлених вимог про припинення стягнення аліментів на її користь з позивача, вказувала, що вона проти проживання спільного сина, [PERSON], із [PERSON], бо бажає, щоб дитина мешкала саме із нею. Суд, заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про народження, виданого 28 січня 2015 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області, актовий запис № 422, вбачається, що [PERSON] народився [INFO] року, батьками якого у свідоцтві зазначені сторони по справі (а. с. 2). За рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 7 лютого 2011 року, що набрало чинності, з [PERSON] стягуються на утримання сина, [PERSON], 2006 р. н., на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх від доходів до повноліття дитини (а. с. 4). Натомість за рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 20 січня 2015 року, що набуло чинності 3 лютого 2015 року, за позовом [PERSON] до [PERSON] було визначено місце проживання спільного сина сторін, [PERSON], 2006 р. н., разом із батьком, позивачем (а. с. 6-7). На підставі ст. 180 Сімейного кодексу України (далі за текстом рішення - СК) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 181 СК за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За ч. 4 ст. 223 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Оскільки з перелічених норм вбачається, що кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються до стягнення з матері або батька дитини в разі, якщо мати або батько відповідно проживає окремо від дитини, то внаслідок визначення за рішенням суду від 20 січня 2015 року місця проживання малолітнього [PERSON], 2006 р. н., разом із батьком [PERSON], то [PERSON], з якою не мешкає дитина, втратила таким чином право на отримання від позивача аліментів за рішенням суду на утримання сина, 2006 р. н. З огляду на перелічені обставини суд вважає, що заявлені позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню шляхом звільнення його від сплати за рішенням суду від 7 лютого 2011 року аліментів на користь відповідачки на утримання сина, [PERSON], 2006 р. н. На підставі ст. 88 ЦПК України внаслідок повного задоволення позову [PERSON] з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір, який при поданні до суду вказаної позовної заяви позивачем не було сплачено, в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved