Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання кредитних договорів розірваними. На обґрунтування позовних вимог позивач в заяві зазначив, що на підставі договорів від 22.11.2014 року та 28.04.2015 року він отримав кредит в ПАТ «Альфа-банк». Відповідачем мало місце звернення до приватного нотаріуса з приводу стягнення заборгованості за договором в зв'язку з тим, що він (позивач) неодноразово допускав прострочення по внесенню платежів та сплаті відсотків. Причиною по якій позивач не зміг виконувати свої обов'язки за вищевказаними договорами була світова фінансова криза, яку позивач розцінює як обставину не переробної сили. Те, що відповідач вимагав повернення кредиту в повному обсязі позивач вважає суттєвою зміною обставин, а тому договір повинен бути розірваними. На думку позивача вимагаючи дострокового стягнення суми кредиту в умовах фінансової кризи, яка не була передбачена умовами договору при його укладанні, банк фактично змінює зміст договору щодо прав та обов'язків сторін та його строку дії. Крім того, позивач зазначає, що його письмового не повідомляли про зміну кредитора. На підставі викладеного позивач просив визнати вищевказані кредитні договори недійсними. Від позивача надійшла заява про слухання справи у його відсутність та підтримання позову, при цьому зазначив, що в кредитних договорах вказана неправильна адреса місця його проживання, а також те, що відповідачем на його неодноразові вимоги не надано інформації щодо суми повернутого кредиту та пов'язаних з ним платежів. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надавши письмові заперечення проти позову, зазначивши, що в задоволенні позову слід відмовити, вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису щодо стягнення всієї суми заборгованості за кредитним договором від 22.11.2014 року було обумовлене систематичним не виконанням позивачем умов кредитного договору в частині здійснення платежів по договору, а тому стягнення заборгованості повністю відповідає вимогам чинного законодавства. Дослідивши наявні у справі матеріали (копію кредитного договору №500527122 від 22.11.2014 року; копію кредитного договору №500976489 від 28.04.2015 року, копію договору від 29.04.2015 року про внесення змін і доповнень №1 до кредитного договору №500445633 від 28.12.2013 року; копію постанови про відкриття виконавчого провадження ВП№49931932 від 26.01.2016 року; копію постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 28.01.2016 року; копію виконавчого напису від 25.10.2015 року, копії квитанції), суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено наступне. 22.11.2014 року між сторонами було укладено кредитний договір №500527122, згідно умов якого позивач отримав кредит у розмірі 47212 грн. 98 коп. строком до 24.11.2019 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,01 % на місяць, що підтверджується копією відповідного договору (а.с.4). 28.04.2015 року між сторонами було укладено кредитний договір №500976489, згідно умов якого позивач отримав кредит у розмірі 42506 грн. 02 коп. строком до 29.04.2020 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15,99 % на місяць, що також підтверджується копією відповідного договору (а.с.5). 25.10.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис, зареєстрованого в реєстрі за №14627, яким стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства Альфа-банк заборгованість за кредитним договором №500527122 від 22.11.2014 року з [PERSON] в сумі 46835 грн. 70 коп. - заборгованість за кредитом та 00 грн. 55 коп. - відсотки за користування кредитом (а.с.9). Постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Баштанського районного управління юстиції від 26.01.2016 року було відкрито виконавче провадження з виконання вищевказаного виконавчого напису (а.с.8). Постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Баштанського районного управління юстиції від 28.01.2016 року було накладено арешт на все майно боржника [PERSON] (а.с.8). Відповідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Згідно ст. 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. 3. У разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв'язку з виконанням цього договору. 4. Зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом. Пунктом 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» розяснено, що при вирішенні спорів щодо розірвання кредитного договору з посиланням, зокрема, на світову фінансову кризу чи інші суттєві обставини суд має враховувати положення частини другої статті 652 ЦК і виходити з того, що закон пов'язує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю одночасно чотирьох умов, визначених частиною другою цієї статті, при істотній зміні обставин. Згідно з\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього\~кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.3 ст.\~10, ч.1 ст.\~60 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Встановлені в ході розгляду справи обставини свідчать, що між сторонами були укладені вищевказані кредитні договори. При укладенні кредитних договорів позивач був ознайомлений з усіма його умовами та вимогами, що підтверджується його особистим підписом і відповідно свідчить про те, що сторонами погоджені усі його істотні умови. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав, надав позичальнику грошові кошти у розмірі, визначеному в договорах, що останнім не оспорюється. При цьому, судом встановлено, що свої зобовязання за вказаним кредитним договором позивач також виконував до певного періоду часу. Позивач обґрунтовуючи свої вимоги вказує на наявність підстав для розірвання договорів в звязку з істотною зміною обставин, при цьому посилаючись на те, що неможливість подальшого викання зобовязань за кредитними договорами була обумовлена світовою фінансовою кризою та вимогою відповідача щодо дострокового стягнення суми кредиту в умовах фінансової кризи. Відповідно до положеньст.10,60 ЦПК України\~саме на позивача в даному випадку покладається обовязок довести підстави для розірвання кредитного договору. Однак, позивач в порушення вищевказаних вимог належними та допустимими доказами не довів суду наявність підстав, передбачених\~ст.652 ЦК України, для розірвання кредитного договору. Зокрема, те, що відбулась істотна зміна обставин (змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах), якими сторони керувалися при укладанні кредитного договору, а також те, що наявні одночасно усі чотири умови, передбачені ч.2 ст. 652 ЦК України, за яких суд може прийняти рішення про розірвання кредитного договору. Доказів неможливості виконання позивачем своїх зобовязань за кредитним договором, зокрема, через світову фінансову кризу, позивач суду не надав. Також судом не встановлено обставин, які б свідчили про істотне порушення відповідачем даних договорів, при цьому суд враховує, що дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором №500527122 від 22.11.2014 року стало наслідком неналежного виконання позивачем взятих на себе зобов'язань за даним договором. Так, відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, із якої слідує, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Крім того, судом також вважаються недоведеними обставини, наведені позивачем, щодо ненадання йому відповідачем інформації про стан повернутих кредитних коштів, а також обставин заміни кредитора у даних кредитних правовідносинах. Ураховуючи вищевикладене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позивач не довів ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог, у звязку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed