Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат. На підтвердження позовних вимог позивач посилається на наступне. 10.11.2008 року відповідач отримала, відповідно до договору № б/н, кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у заяві. У зв`язку з тим, що відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, станом на 30.10.2019 року має заборгованість в сумі 98 109 грн. 32 коп., що складається з: - 169 грн. 49 коп. - заборгованість за кредитом; - 90 976 грн. 62 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; - 1 815 грн. 15 коп. - заборгованість за пенею; а також штрафи, відповідно до пункту 8.9 Умов та правил надання банківських послуг: -500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); -4 648 грн. 06 коп. - штраф (процентна складова). Оскільки відповідачем сума заборгованості не сплачується, вимушені звернутись до суду. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2020 року дану справу було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів. Відповідачу було встановлено строк для надіслання (надання) до суду відзиву, у відповідності до ст.178 ЦПК України, на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову. Крім цього, було роз`яснено, що позивач у п`ятиденний строк з дня вручення відзиву має право на подання відповіді на відзив, яка має відповідати вимогам ч.3-5 ст.178 ЦПК України, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи (а.с.35-36). Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Від відповідача відзив на позов не надійшов. Крім того, відповідач про розгляд справи був повідомлений належним чином оголошенням на офіційному веб-порталі «Судової влади» (а.с.37). Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Як встановлено судом, 10.11.2008 року відповідач отримала, відповідно до договору № б/н, кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у заяві (а.с.12-13). У зв`язку з тим, що відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, станом на 30.10.2019 року має заборгованість в сумі 98 109 грн. 32 коп., що складається з: 169 грн. 49 коп. - заборгованість за кредитом; 90 976 грн. 62 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1 815 грн. 15 коп. - заборгованість за пенею; а також штрафи, відповідно до пункту 8.9 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); 4 648 грн. 06 коп. - штраф (процентна складова) (а.с.6-11). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими, відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. З огляду на вказане, вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитом в сумі 169,49 грн. суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У відповідності до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відповідно до умов кредитування із використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 30.03.2009 року (а.с.13), позивач надав відповідачу грошові кошти на умовах сплати базової відсоткової ставки у розмірі 2,5 % на місяць. Як вбачається із наданого позивачем розрахунку, позивач користувався наданими кредитними коштами до 29.12.2013 року. Станом на цю дату заборгованість за відсотками, згідно розрахунку позивача, складала 17,24 грн. Тому, саме ця сума і підлягає стягненню, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що відповідач була ознайомлена із доданими до позову «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» як на підставу нарахування відсотків у сумі 90 976,62 грн. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідачки й нараховану пеню в сумі 1815 грн. 15 коп. Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Судом встановлено, що розмір нарахованої пені значно (більш ніж в 1 000 разів) перевищує заборгованість за тілом кредиту. Відповідно до ст.511 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. За вказаних, обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення штрафних санкцій підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial