Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання права власності та визнання недійсним правочину відчуження автомобіля. В ході розгляду справи позивач неодноразово збільшував та уточнював позовні вимоги та згідно останніх уточнень позивач просив встановити факт, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період з березня 2002 року по [INFO]. Визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 50,60 кв.м., житловою площею 21,20 кв.м.; паркінг В-9 за адресою: [ADDRESS], площею 23,50 кв.м.; земельну ділянку кадастровий номер 3210945600 : 01 : 072 : 0043 за адресою: [ADDRESS], площею 0,0673 га.; житловий будинок [ADDRESS], загальною площею 232,30 кв.м., житловою площею 83,40 кв.м.; автомобіль «Honda Civic», д.н. [NUMBER]; автомобіль «Land Rover Range Rover Evoque» (номер шасі [NUMBER]); на 1/2 частину квартири [ADDRESS]; грошові кошти в сумі 4800,00 доларів США, що перебувають в індивідуальному сейфі [PERSON] за [NUMBER], що розташований у ПАТ «Укрсоцбанк», за адресою: Київська обл., м. Буча, вул. Енергетиків, 8; грошові кошти в сумі 92100,00 доларів США та 5000,00 швейцарськх франків, що перебувають в індивідуальному сейфі [PERSON] за [NUMBER], що розташований у АТ «Райффайзен Банк Аваль», за адресою: м. Київ, бул. Л. Українки, 26. Визнати недійсним правочин відчуження автомобіля «Land Rover Range Rover Evoque» (номер шасі [NUMBER]). Витребувати автомобіль «Land Rover Range Rover Evoque» (номер шасі [NUMBER]) від [PERSON] Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла [PERSON], з якою він з березня 2002 року по [INFO] проживав однією сім'єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Зазначив, що вони з 2002 року по 2008 рік разом проживали за адресою: [ADDRESS], а з 2008 року по 2014 рік проживали за адресою: [ADDRESS]. Вони сплачували сумісні рахунки, купували необхідні для сумісного проживання речі, дбали один про одного, підтримували морально та матеріально, жили в мирі і злагоді та вважали себе подружжям, робили ремонт у квартирі, їздили разом у відпустки. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. В період спільного проживання [PERSON] разом з [PERSON], ними спільно було придбано наступне майно: квартира за адресою: [ADDRESS]; паркінг В-9 за адресою: [ADDRESS]; земельна ділянка кадастровий номер 3210945600 : 01 : 072 : 0043 за адресою: [ADDRESS], площею 0,0673 га. та житловий будинок на вказаній земельній ділянці; автомобіль «Honda Civic», д.н. [NUMBER]; автомобіль «Land Rover Range Rover Evoque» (номер шасі [NUMBER]); майно та грошові кошти, які перебувають на зберіганні в індивідуальних банківських сейфах в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та в ПАТ «Укрсоцбанк». Вважає, що за ним, в порядку ст. 1264 ЦК України, повинно бути визнано право власності на 1/2 частину майна, яке набуте ним та [PERSON] за час перебування у шлюбних стосунках та проживання однією сім'єю. Крім вказаного майна до спадкового майна відноситься 1/2 частина квартири за адресою: [ADDRESS], яку [PERSON] отримала у спадок від матері. Зазначив, що він як єдиний спадкоємець четвертої черги прийняв спадщину звернувшись з відповідною заявою до Ірпінської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом. При зверненні із заявою про прийняття спадщини позивачу стало відомо, що із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] також звернувся відповідач [PERSON], який вважає себе спадкоємцем, проте жодних документів підтверджуючих ступінь споріднення із померлою він не надав. Зазначив, що [PERSON] одноособово заволодів та здійснив незаконне відчуження автомобіля «Land Rover Range Rover Evoque» (номер шасі [NUMBER]), а [PERSON] заволодів автомобілем на підставі недійсного правочину та зареєстрував на себе спірний автомобіль. На підставі вищевикладеного просив позов задовольнити. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог [PERSON] заперечував посилаючись на недоведеність його вимог щодо перебування у шлюбних відносинах з [PERSON] та факту проживання з нею однією сім'єю. Зазначав, що [PERSON] є племінником, тому має одноособово успадкувати все належне на день смерті померлої майно. З урахуванням викладеного просив у задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача [PERSON] Вислухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача [PERSON], свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Виконавчим комітетом Ворзельської селищної ради м. Ірпеня Київської області. Як пояснив в судовому засіданні позивач, він з березня 2002 року по [INFO] проживав однією сім'єю з [PERSON], вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Позивач просив встановити факт, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період з березня 2002 року по [INFO], на що слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають. Члени сім'ї пов'язані між собою: спільним життям її членів;взаємною матеріальною і моральною підтримкою; взаємним вихованням ними одне одного, насамперед підростаючого покоління; взаємозв'язок членів сім'ї спільними правами і обов'язками; спільним використання доходів і веденням домашнього господарства. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу за таких умов: має місце спільне проживання чоловіка та жінки однією сім'єю, термін спільного проживання (не менше п'яти років); мета встановлення факту (розподіл спільно набутого майна, спадкування за законом). Факт проживання позивача [PERSON] з [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період з березня 2002 року по [INFO] підтверджується наступним. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він був знайомий з померлою [PERSON] з 1980 р., крім того вона була його кумою. Протягом життя та до дня смерті товаришували сім'ями, підтримували близькі дружні стосунки. [PERSON] підтвердив той факт, що померла проживала з позивачем однією сім'єю. Був свідком, як вона разом з позивачем робили покупки, разом відпочивали, разом святкували всі родинні свята та відвідували їх сім'ю як подружжя. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що познайомився з померлою [PERSON] та [PERSON] в зв'язку з придбанням ними земельної ділянки та будівництвом на ній будинку по [ADDRESS]. Вони звертались до нього як керівника агенції нерухомості та директора будівельної фірми, з приводу будівництва спірного будинку. Він особисто був свідком, того що позивач разом з [PERSON] купували вказану земельну ділянку. Також він організовував та контролював весь хід будівництва будинку по [ADDRESS], як виконроб. Стверджував, що всі проектні рішення, організаційні питання з приводу будівництва позивач та [PERSON] узгоджували між собою та приймали колегіально. Будинок будували для себе, з метою проживання. На будівництві часто був присутній [PERSON], який контролював хід та якість виконуваних робіт на правах чоловіка [PERSON] Зазначив, що позивач неодноразово розраховувався за етапи виконання будівельних робіт. Крім того, по факту завершення значних етапів робіт, позивач разом з померлою [PERSON] організовували певні святкування. Взаємовідносини позивача з померлою охарактеризував як звичайні сімейні. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона була знайома з померлою [PERSON] з 1977 року, є її однокурсницею, в подальшому спільно працювали, підтримували дружні стосунки протягом життя, спілкувалися щоденно. Також [PERSON] була її хрещеною матір'ю. Свідок підтвердила той факт, що померла [PERSON] з 2002 року по день смерті проживала з позивачем [PERSON] однією сім'єю, як чоловік та дружина. Була свідком їх спільного проживання, ведення господарства та побуту. На всіх святкуваннях та подіях вони були разом, відпочивати їздили разом, спільно робили покупки, всі значні події планували разом. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з 1988 року вона знайома та працювала з померлою [PERSON] В подальшому [PERSON] стала хрещеною матір'ю її дитини. Спілкувалися дуже часто, підтримували дружні стосунки. Свідок зазначила, що з березня 2002 року [PERSON] та позивач стали спільно проживати по бульвару Л. Українки. В 2008 році переїхали у спільно збудований будинок у м. Ворзелі. Пояснила, що неодноразово була свідком того, що позивач з [PERSON] спільно приймали рішення майже з усіх питань. Разом вели господарство, планували бюджет, підтримували один одного морально. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що була знайома з померлою [PERSON] з 1977 року, працювали разом в Ірпінському райсуді. До дня смерті [PERSON], вони підтримували близькі дружні стосунки, спілкувалися та бачилися фактично щоденно. Їй, як свідку, достовірно відомо, що з березня 2002 року позивач та [PERSON] стали спільно проживати однією сім'єю в квартирі по бульвару Лесі Українки. Неодноразово залишалась у них ночувати та бачила, що позивач постійно проживає в якості чоловіка. Зазначила, що між ними були дуже хороші сімейні стосунки, вони все робили спільно, вели господарство, облаштовували оселю, робили покупки, разом відпочивали. З 2007 року [PERSON] та [PERSON] спільно розпочали будівництво житлового будинку в м. Ірпіні та в 2008 році переїхали до нього на постійне проживання. Була неодноразовим свідком, як позивач знаходився та контролював процес будівництва. В будинку постійно проживав, виконував чоловічу роботу, готував їжу, тощо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що протягом останніх 20 років знайомий з [PERSON] та [PERSON] З 2002 року знає їх як одну сім'ю. Неодноразово приїжджаючи з м. Москви у робочих питаннях постійно зупинявся у них, як сім'ї, - спочатку в квартирі по бульвару Л. Українки, а з 2008 року - в житловому будинку у м. Ворзель. Зазначив, що його завжди зустрічав в аеропорту [PERSON], привозив до помешкання. При цьому, в нього були ключі від будинку, гаража, автомобілів. Тобто, він себе поводив як звичайний господар та чоловік. Крім того зазначив, що приблизно в 2007 році до нього звернулися позивач та [PERSON], як подружжя, з проханням надати їм позику в розмірі 100000 доларів США на будівництво будинку для їх сім'ї. Оскільки він дуже довіряв вказаній сім'ї та мав з ними дружні стосунки, свідок погодився та надав вказані кошти у позику, які вони протягом декількох років повернули. Наявність будь-яких особистих близьких стосунків з померлою [PERSON] свідок [PERSON] категорично заперечував. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що знає померлу [PERSON] та [PERSON], як сім'ю, яка купувала в неї квартиру по бульвару Л. Українки. Після придбання квартири постійно бачила їх разом біля будинку, вони разом робили покупки на Печерському ринку, разом щовечора ставили автомобілі на стоянку. Свідку відомо, що в 2008 році [PERSON], та позивач переїхали до будинку по [ADDRESS], де спільно проживали. В 2013 році свідок вирішила продати належний їй автомобіль «Land Rover Range Rover Evoque» (номер шасі [NUMBER]) та повідомила про це позивача. В подальшому позивач разом з [PERSON] звернулися до неї з пропозицією купити її автомобіль. Свідок стверджувала, що [PERSON] наполягала щоб придбаний автомобіль був оформлений на ім'я позивача, однак він відмовився з мотивів що є значно старшим за неї. Свідок підтвердила, що за автомобіль з нею розраховувався особисто позивач. В подальшому свідок неодноразово бачила як позивач керував вказаним автомобілем, часто возив [PERSON], особливо у вечірню та темну пору доби, оскільки вона мала поганий зір. Між позивачем та [PERSON] були сімейні стосунки чоловіка та дружини. Оцінюючи покази свідків, суд вважає їх достовірними і такими, що не викликають сумніву в їх правдивості, оскільки свідки не заінтересовані в справі і підстав для обмови позивача або відповідачів у них немає, їх покази не суперечать іншим матеріалам справи. Тому і підстав для сумніву у правдивості пояснень позивача, у суду немає. Крім того, факт проживання позивача [PERSON] з [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період з березня 2002 року по [INFO] також підтверджується фотографіями зі спільних свят та відпочинку, довідкою про оплату позивачем робіт по виготовленню та монтажу пам'ятника. Що стосується пояснень свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], то суд не приймає їх до уваги, оскільки їх пояснення є такими, що не розкривають об'єктивної картини справи, з огляду на наступне. Зокрема свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з [PERSON] знайома приблизно з 80-их років. Між ними були хороші стосунки. Вони зустрічалися приблизно раз на місяць, в т.ч. на спільних святкуваннях сімейних свят. Свідок стверджувала, що у [PERSON] та позивача були суто дружні стосунки. Вона бачила його у будинку на всіх святкуваннях, однак зазначила, що він в будинку не ночував. Разом з тим, свідок пояснила, що також жодного разу у будинку не залишалась. Свідок [PERSON] заперечувала наявність сімейних стосунків між позивачем та [PERSON] з тих мотивів, що їй відомо про взаємовідносини [PERSON] з іншим чоловіком - [PERSON] Вважає, що саме з ним у [PERSON] були близькі стосунки. Разом з тим, суд критично ставиться до пояснень вказаного свідка, оскільки такі доводи повністю спростовуються особистими поясненнями свідка [PERSON], який категорично заперечив наявність близьких стосунків з померлою та підтвердив той факт, що товаришував з нею та позивачем, як з сім'єю. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що знав [PERSON] в зв'язку з наданням їй епізодичних послуг з ремонту, монтажу та обслуговування електрообладнання. Зазначив, що був рекомендований для проведення цих робіт своїм виконробом [PERSON] Бував в будинку протягом останніх п'яти років коли раз на 3-4 місяці, коли кожного місяця. Під час виконання ним електроремонтних робіт займався своєю роботою, та нікого окрім [PERSON] в будинку не бачив. Іноді навіть проводив роботи за відсутності [PERSON] Між ними були суто ділові стосунки, про особисте життя [PERSON], з ким вона проживає, йому нічого не відомо. Суд вважає, що надані пояснення свідка не містять жодних даних щодо предмету доказування та спору, тому до уваги не приймаються. Свідок [PERSON] пояснив, що є сусідом померлої [PERSON], його будинок розташований поряд по [ADDRESS]. Зазначив, що кожного дня вітався з [PERSON], мав добросусідські стосунки, однак позивача ніколи не бачив. В ході відповідей на питання свідок вказав, що бачив позивача, але лише декілька разів. Свідок стверджував, що у нього з померлою були дружні стосунки, однак жодного разу він у неї на родинних святах не був, з колом її спілкування не знайомий, про особисте життя, з ким вона проживала, йому нічого не відомо. До 2008 року про обставини її життя йому також нічого не відомо. Враховуючи викладене, суд вважає, що покази даного свідка також не містять жодних даних, які стосуються предмету спору, а тому в основу рішення покладені бути не можуть. Також, слід зазначити, що участь свідка в судовому засіданні і дача правдивих показань - обов'язок, який забезпечується цивільною процесуальною відповідальністю і кримінальною відповідальністю. На об'єктивність і повноту показань свідків про відомі їм обставини можуть впливати інші існуючі неправові зв'язки між свідками і сторонами - товариські, родинні, громадські, моральні та психологічні фактори, які при дослідженні і оцінці показань свідків судом підлягають урахуванню. При дослідженні і оцінці показань свідків підлягають врахуванню нормативно встановлені умови: можливість їх використання в цивільному процесі, відношення їх до даної справи і стосунки з сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, характер їх заінтересованості в справі. Для можливого використання показань свідків у справі встановлені дві умови: правильність сприйняття обставин, що мають значення для справи, і дача про них правильних показань. Сприйняття може відбуватися в безпосередній або в опосередкованій формі. Особисте сприймання свідком дій (бездіяльності) чи подій може відтворюватися по-різному під впливом об'єктивних умов - відстань, видимість, стан погоди і часу, суб'єктивних умов - гострота зору, притуплення слуху тощо. При опосередкованому сприйнятті свідок довідується про факти з повідомлень інших осіб, тому створюються умови для неправильного їх сприйняття. З урахуванням наведеного та зважаючи на те, що кожний із допитаних в судовому засіданні свідків, свідчив на користь відповідача у справі, який заявляв клопотання про допит даних свідків в судовому засіданні, а також те, що вказані свідки об'єктивної картини справи не розкривають, суд критично ставиться до показів вищевказаних свідків в даній справі та не приймає їх до уваги. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про доведеність факту сумісного проживання [PERSON] та померлої [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу з березня по [INFO]. Позивач просив визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 50,60 кв.м., житловою площею 21,20 кв.м.; паркінг В-9 за адресою: [ADDRESS], площею 23,50 кв.м.; земельну ділянку кадастровий номер 3210945600 : 01 : 072 : 0043 за адресою: [ADDRESS], площею 0,0673 га.; житловий будинок [ADDRESS], загальною площею 232,30 кв.м., житловою площею 83,40 кв.м.; автомобіль «Honda Civic», д.н. [NUMBER]; автомобіль «Land Rover Range Rover Evoque» (номер шасі [NUMBER]); грошові кошти в сумі 4800,00 доларів США, що перебувають в індивідуальному сейфі [PERSON] за [NUMBER], що розташований у ПАТ «Укрсоцбанк», за адресою: Київська обл., м. Буча, вул. Енергетиків, 8; грошові кошти в сумі 92100,00 доларів США та 5000,00 швейцарськх франків, що перебувають в індивідуальному сейфі [PERSON] за [NUMBER], що розташований у АТ «Райффайзен Банк Аваль», за адресою: м. Київ, бул. Л. Українки, 26; на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Як на підставу своїх позовних вимог позивач посилався на те, що вказане майно було придбано ним та [PERSON] в період їх проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, а тому 1/2 частина вказаного майна належить йому на праві спільної сумісної власності, а інша 1/2 частина вказаного майна належить йому в порядку спадкування за законом після померлої [PERSON] Що стосується квартири [ADDRESS], то зазначив, що [PERSON] належала вказана квартира на підставі свідоцтва про право на спадщину, однак за життя вона подарувала 1/2 частину вказаної квартири, тому спадковим майном є інша 1/2 частина цієї квартири, яка підлягає визнанню за [PERSON] на праві власності в порядку спадкування за законом, на що слід зазначити наступне. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного доходу. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. На підставі ст. 61 СК України кошти внесені на особистий рахунок до банківської установи за час спільного проживання чоловіка і жінки однією сім'єю є об'єктом права спільної сумісної власності і за подружжям зберігається право на половину банківського вкладу. У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його не дійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11 роз'яснено, що під час застосування ст.74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають в будь-якому іншому шлюбі й між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. З матеріалів справи вбачається, що під час проживання однією сім'єю в період з березня 2002 року [PERSON] та [PERSON] було набуте наступне майно: квартира [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу квартири від 17.10.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО [PERSON]; паркінг В-9 за адресою: [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу машиномісця від 17.10.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО [PERSON]; земельна ділянка за адресою: [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 07.02.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського МНО, та на підставі якого видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД №784777; житловий будинок [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності від 21.04.2008 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Ірпінської міської ради №67/1 від 12.03.2008 року; автомобіль «Honda Сiviс», що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER]; автомобіль «Land Rover Range Rover Evoque», що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER]; грошові кошти в сумі 4800,00 доларів США, що перебувають в індивідуальному сейфі, що розташований у ПАТ «Укрсоцбанк», та підтверджується повідомленням ПАТ «Укрсоцбанк» №301.1-186/85-2814 від 19.09.2014 року; грошові кошти в сумі 92100,00 доларів США та 5000,00 швейцарських франків, що перебувають в індивідуальному сейфі [PERSON], що розташований у АТ «Райффайзен Банк Аваль», та підтверджується повідомленням АТ «Райффайзен Банк Аваль» від 16.09.2014 року за №81-6-5-00/3428-БТ. Вищезазначене майно є об'єктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що частина позивача у праві спільної сумісної власності становить 1/2 частину вищезазначеного майна, у зв'язку з чим за ним слід визнати право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], загальною площею 50,60 кв.м., житловою площею 21,20 кв.м.; 1/2 частину паркінгу В-9 за адресою: [ADDRESS], площею 23,50 кв.м.; 1/2 частину земельної ділянки, кадастровий номер 3210945600:01:072:0043, за адресою: [ADDRESS], площею 0,0673 га; 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS], загальною площею 232,30 кв.м., житловою площею 83,40 кв.м.; 1/2 частину автомобіля «Honda Сiviс», державний номер [NUMBER]; 1/2 частину автомобіля Land Rover Range Rover Evoque (номер шасі [NUMBER]); на грошові кошти в сумі 2400,00 доларів США, що перебувають в індивідуальному сейфі [PERSON] за [NUMBER], що розташований у ПАТ «Укрсоцбанк», за адресою: Київська область м. Буча, вул. Енергетиків, 8; на грошові кошти в сумі 46050,00 доларів США та 2500,00 швейцарських франків, що перебувають в індивідуальному сейфі [PERSON] за [NUMBER], що розташований у АТ «Райффайзен Банк Аваль» за адресою: м. Київ, бул. Л. Українки, 26. При вирішенні позовних вимог [PERSON] про визнання права власності на іншу 1/2 частину зазначеного майна [PERSON] в порядку спадкування за законом, суд приходить до висновку, що вони не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Встановлено, що [INFO] після смерті [PERSON], відкрилась спадщина. Згідно ч.2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Померла [PERSON] заповіту не залишила, тому спадкування має відбуватися за законом. Як вбачається з матеріалів спадкової справи №26 заведеної щодо майна померлої [INFO] [PERSON] Ірпінською міською державною нотаріальною конторою, із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON], у визначений ст. 1270 ЦК України строк, звернулися позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] Таким чином, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є такими, що прийняли спадщину в порядку встановленому ст. 1269 ЦК України. Інших спадкоємців, які за законом прийняли спадщину після смерті [PERSON] згідно матеріалів спадкової справи не має та судом не встановлено. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З урахуванням встановлених судом обставин, зокрема з урахуванням 1/2 частини позивача у праві спільної сумісної власності, до обсягу спадкового майна [PERSON] відноситься наступне майно: 1/2 частина квартири [ADDRESS]; 1/2 частина паркінгу В-9 за адресою: [ADDRESS]; 1/2 частина земельної ділянки за адресою: [ADDRESS]; 1/2 частина житлового будинку [ADDRESS]; 1/2 частина автомобіля «Honda Сiviс»; 1/2 частина автомобіля «Land Rover Range Rover Evoque»; 1/2 частина грошових коштів в сумі 4800,00 (чотири тисячі вісімсот) доларів США, що перебувають в індивідуальному сейфі [PERSON] за [NUMBER], що розташований у ПАТ «Укрсоцбанк», за адресою: Київська область м. Буча, вул. Енергетиків, 8; 1/2 частина грошових коштів в сумі 92100,00 доларів США та 5000,00 швейцарських франків, що перебувають в індивідуальному сейфі [PERSON] за [NUMBER], що розташований у АТ «Райффайзен Банк Аваль» за адресою: м. Київ, бул. Л. Українки, 26. Також до складу спадщини входить 1/2 частина квартири [ADDRESS], набута [PERSON] за життя в порядку спадкування, інша 1/2 частина якої, ще за життя була подарована [PERSON] іншій особі. Згідно положень ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Судом встановлено, що позивач [PERSON] належить до четвертої черги спадкоємців відповідно до положень ст. 1264 ЦК України, як особа, що проживала зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] є племінником померлої [PERSON], що підтверджується актовим записом про його народження. Згідно з ч.3 ст. 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. У відповідності до положень ст. 1266 ЦК України відповідач [PERSON] за правом представлення має право на спадкування тієї частки спадщини, яка належала б за законом його батьку [PERSON], якби він був живим на час відкриття спадщини. [PERSON], як брат [PERSON], якби він був живим на час відкриття спадщини, мав би право на спадкування, як особа, яка належить до другої черги спадкоємців за законом, у відповідності до ст. 1262 ЦК України. Таким чином, [PERSON] належить до четвертої черги спадкоємців за законом, а відповідач [PERSON] за правом представлення належить до другої черги спадкоємців за законом. Тому, відповідно до положень ч. 2 ст. 1258 ЦК України позивач [PERSON] не одержує права спадкування за законом, оскільки існує спадкоємець попередньої черги, якого не усунено від права на спадкування та який прийняв спадщину в силу ст. ст. 1269, 1270 ЦК України. Підстав для зміни черговості одержання права на спадкування, передбачених ст. 1259 ЦК України, судом встановлено не було. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог позивача в частині визнання права власності на майно померлої [PERSON] в порядку спадкування. Що стосується вимог позивача про визнання недійсним правочину відчуження автомобіля «Land Rover Range Rover Evoque» (номер шасі [NUMBER]) та витребування зазначеного автомобіль від [PERSON], то слід зазначити наступне. У відповідності до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Судом встановлено, що автомобіль «Land Rover Range Rover Evoque» (номер шасі [NUMBER]) дійсно був оформлений на ім'я [PERSON], яка померла [INFO], у відповідності до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. 11.06.2014 року судом вжито заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на автомобіль «Land Rover Range Rover Evoque» (номер шасі [NUMBER]), на виконання чого ухвалу суду було направлено до УДАІ в Києві та в Київській області. Як вбачається з матеріалів, які були витребувані з УДАІ Київської області, - 08.08.2014 року була здійснена перереєстрація транспортного засобу «Land Rover Range Rover Evoque» (номер шасі [NUMBER]) на ім'я відповідача [PERSON] згідно довідки-рахунку, за якою [PERSON] продала автомобіль «Land Rover Range Rover Evoque» (номер шасі [NUMBER]). З приводу відчуження автомобіля «Land Rover Range Rover Evoque» (номер шасі [NUMBER]) відкрито кримінальне провадження, яке триває. Згідно ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, незаконно, без відповідної правової підстави того, що заволодів ним. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до п. 7 постанови пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» за змістом статті 216 ЦК України та виходячи із загальних засад цивільного законодавства суд може застосувати з власної ініціативи реституцію як наслідок недійсності оспорюваного правочину. Оскільки судом визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину автомобіля «Land Rover Range Rover Evoque» (номер шасі [NUMBER]), суд приходить до висновку про визнання недійсним правочину відчуження автомобіля «Land Rover Range Rover Evoque» (номер шасі [NUMBER]) та витребування зазначеного автомобіль від [PERSON] У зв'язку з недійсністю правочину відчуження автомобіля, реєстрація автомобіля «Land Rover Range Rover Evoque» (номер шасі [NUMBER]) на ім'я відповідача [PERSON] підлягає скасуванню. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач частково довів ті обставини на які він посилався як на підставу своїх позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи. З урахуванням предмету позову при поданні позовної заяви було сплачено судовий збір за вимоги майнового характеру у розмірі 3654,00 грн. та за вимоги немайнового характеру 121,80 грн. Крім того, витрати пов'язані із розглядом вказаної справи також складаються з: судового збору в сумі 121,80 грн. сплаченого за забезпечення доказів по справі, судового збору в сумі 121,80 грн. сплаченого за витребування доказів по справі, судового збору в сумі 121,80 грн. сплаченого за забезпечення позову, судового збору в сумі 121,80 грн. сплаченого за забезпечення доказів по справі, судового збору в сумі 121,80 грн. сплаченого за забезпечення доказів шляхом розкриття банківської таємниці. Загальна сума понесених позивачем судових витрат складає 4384,80 грн. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про стягнення з відповідача [PERSON] судових витрат в сумі 4263,00 грн. та з [PERSON] судового збору в сумі 121,80 грн.

Outcome: partial