Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за надання послуг з водопостачання та водовідведення. У позові зазначив, що ухвалою Селидівського міського суду від 16.08.2013 року було відмовлено у видачі судового наказу про стягнення з [PERSON], що мешкає за адресою [ADDRESS], заборгованості за надання послуг з водопостачання та водовідведення, тому що згідно повідомлення адресного бюро в Донецькій області боржник не зареєстрований за зазначеною адресою. Але, відповідач мешкає за зазначеною в позові адресою та користується послугами Селидівського ВУВКГ, однак плату за отримані послуги здійснює нерегулярно та не в повному обсязі. Представники Селидівського ВУВКГ зверталися до відповідача з питання оплати заборгованості. Між позивачем та відповідачем укладено договір на оплату за користування послугами з водопостачання і водовідведення шляхом відкриття особового рахунку, згідно якого абонент Селидівського ВУВКГ є замовником послуг водопостачання та водовідведення, та який несе зобов'язання по сплаті свого замовлення за отримані ним послуги, від якої не було відмови у встановленому порядку. Просить стягнути з відповідача на користь позивача суми заборгованості за надання послуг з водопостачання та водовідведення у розмірі 1273 грн. 86 коп. та судовий збір у розмірі 229,40 грн.. Представник позивача за довіреністю в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги та просила суд їх задовольнити, проти винесення заочного рішення у справі не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про день слухання справи повідомлялася належним чином. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у випадку неявки до судового засідання відповідача, належним чином повідомленого та такого, що не повідомив про причини неявки, суд може прийняти заочне рішення на підставі доказів, що маються в справі, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає можливим розглянути справу з постановленням заочного рішення в порядку ст. ст. 224-225 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України), встановив наступне. Відповідно до ст. 32 ЗУ «Про питну воду та питне водопостачання», ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги здійснюється, крім квартирної плати, за затвердженими у встановленому порядку тарифами та нормами. Стаття 68 ЖК України передбачає, що наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Стаття 526 ЦК України визначає загальні умови виконання обов'язків, а саме: зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). 04.07.2013 року відповідач [PERSON] особисто отримав від позивача претензію щодо відключення від послуг водопостачання та водовідведення у разі їх несплати, до претензії також було додано розмір заборгованості, яку згідно підпису відповідача остання визнала. Згідно особового рахунку за адресою відповідача заборгованість за послуги з водопостачання та водовідведення складає 1273 грн. 86 коп. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості за надання послуг з водопостачання та водовідведення. Згідно зі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В судовому засіданні документально підтверджені витрати позивача на сплату судових витрат у розмірі 229,40 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved