Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на наступне. [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 28.01.2011, згідно якої отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту. Відповідачем також була підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». В цій же довідці відповідач власним підписом підтвердив, що «з фінансовими умовами надання кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлений». Позивач свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановлення кредитного ліміту. Відповідач порушив умови кредитного договору, зобов`язання за ним не виконав, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 28.10.2020 року становить 32992,37 грн., з яких 21939,68 грн.\~заборгованість за тілом кредитом, 1609,83 грн.\~заборгованість за простроченими відсотками, 9442,86 грн.- заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості та судові витрати у справі. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21.01.2021 було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 26.02.2021 через канцелярію суду представником відповідача був поданий відзив на позовну заяву, де зазначив, що з позовними вимогами не згоден, заперечував проти обставин, викладених в позовній заяві, позов вважав необґрунтованим, та просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник відповідача зазначив, що [PERSON] не звертався до позивача з метою отримання банківських послуг у вигляді відкриття карткового рахунку 17.05.2018 та видачі кредитної картки на його ім`я, натомість цій обставині передувало отримання банківських послуг шляхом підписання заяви-анкети за №б/н від 28.01.2011, що не створює правових підстав для видачі банком платіжної картки від 17.05.2018. Також, відповідач заперечує належність та відповідність виконання підпису відповідачем виконаного у паспорті кредитування, який датований 17.05.2018. Крім цього, позивачем не наведено обґрунтування та не надано належних доказів отримання платіжної картки 17.05.2018, зокрема і належного ознайомлення з умовами кредитування. Представник відповідача зазначає також про неналежний та недопустимий розмір та обрахування за кредитним договором. Враховуючи вищевикладене, просив відмовити АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 23.03.2021 представником позивача була подана відповідь на відзив, де представник позивач заперечив доводи представника відповідача про необґрунтовану суму заборгованості та необізнаність з новими умовами кредитування, просив суд задовольнити позов. На виконання ухвали від 03.03.2021 про витребування доказів АТ КБ «ПриватБанк» було долучено оригінал заяви-анкети №б/н від 28.01.2011 року від імені [PERSON] про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанк та оригінал довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна», підписана [PERSON] , які містять підпис відповідача. Зважаючи на те, що учасники справи були належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, проте в судове засідання не з`явилися, суд, на підставі\~ст. 223 ЦПК України, вважає за можливе розглядати справу за відсутності учасників справи, на підставі доказів, що надані суду. У відповідності до частини 2\~статті 247 Цивільного процесуального кодексу України\~фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає до частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, вона заповнена відповідачем [PERSON] 28.01.2011, він зазначив особистим підписом про те, що згоден з тим, що дана заява разом з пам`яткою клієнта, умовами і правилами надання банківських послуг, які викладені на сайті позивача складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. У позові представником позивача вказано, що відповідачем не виконуються умови кредитного договору, а саме: порушено зобов`язання зі сплати простроченого тіла кредиту,\~\~відсотків нарахованих на прострочений кредит, і станом на 28.10.2020 борг відповідача становить\~\~32992,37 грн., який складається з: 21939,68 грн.\~- заборгованість за тілом кредитом, 1609,83 грн.\~- заборгованість за простроченими відсотками, 9442,86 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України. \~\~\~\~\~\~ Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою\~статті 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім простроченого тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, пенею та штрафами. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 28.01.2011, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку (ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/) як невід`ємні частини спірного договору. Судом оглянуто вказані Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», однак вони містять загальну інформацію та характеристики і не підтверджують обізнаності відповідача саме з певним видом кредитування на конкретних та чітко визначених умовах. Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт встановлює для Картки «Універсальна 55 днів пільгового періоду» базову процентну ставку в місяць 2,5%. Однак, як вбачається з розрахунку заборгованості, з кредитної картки відповідача відбувалося списання відсотків за використання кредитного ліміту за ставкою 3,6% на місяць. Суд зазначає, що хоч в анкеті-заяві і відображено згоду на отримання картки «Універсальна 55 днів пільгового періоду», однак ні витяг з тарифу, ні паспорт споживчого кредиту не містять беззаперечного підтвердження, що відповідач дав згоду на застосування відсоткової ставки саме в розмірі 3,6%. Підписана [PERSON] довідка про умови кредитування з використанням карти «Універсальна 55 днів пільгового періоду» 28.01.2011 відображає базову відсоткову ставку в розмірі 2,5%. Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт, підтвердження про ознайомлення з яким [PERSON] відсутні, містить інформацію про розмір відсотків за період з 01.09.2014 2,9%, а з 01.04.2015 3,6 %, що свідчить про підвищення банком відсоткової ставки в односторонньому порядку. Підписана відповідачем довідка про умови кредитування підтверджує, що сторони, укладаючи кредитний договір, дійшли згоди про застосування фіксованої відсоткової ставки. Відповідно до 3 ст. 1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Щодо вимоги про стягнення відсотків на підставі статті 625 ЦК України суд зазначає, що вони нараховані на суми заборгованості, до яких згідно з наданими банком розрахунками включено розмір відсотків за користування кредитом за ставкою, узгодження якої сторонами при укладенні договору, не доведено, тому такі вимоги задоволенню не підлягають. З врахуванням встановлених в цій справі обставин, суд дійшов висновку про недоведеність згоди відповідача при укладені договору з банком на умови кредитування, зокрема на той розмір відсотків за користування кредитними коштами, який застосовувався банком. З досліджених судом розрахунків банку встановлено, що нараховані суми відсотків банком додано до заборгованості за тілом кредиту. Суд проаналізував їх та підрахував суми, які були безпосередньо використані (витрачені чи зняті) відповідачем. Згідно з інформацією про рух коштів відповідачем витрачено з картки всього 5163 грн. При цьому поповнено рахунок на 200 грн. Тобто розмір коштів, підстави стягнення яких доведено позивачем, складає 4963 грн. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому\~статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Наведена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц, висновки якої щодо застосування норм права відповідно до ч. 6\~ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»\~враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. З огляду на зазначене, суд вважає за необхідне позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором № б/н від 28.01.2011 у розмірі 4963 грн., яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту. У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити. Відповідно до платіжного доручення №PROM0B7RI3 від 10.11.2020 при пред`явленні позову до суду позивачем понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 гривень. На підставі ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги про стягнення заборгованості заявлено у сумі 32992,37 грн., до стягнення підлягає заборгованість у сумі 4963,00 грн. За таких обставин з відповідача на користь позивача слід стягнути 316 грн. 00 коп. судового збору (2102 х 4963/32992,37).

Outcome: partial