Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк» ) про визнання договору поруки припиненим. В позовній заяві зазначив, що між [PERSON] та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено договір споживчого кредиту № 11334608000 від 17.04.2008 року. В забезпечення виконання договору споживчого кредиту між позивачем та Банком укладено договір поруки №198078 від 17 квітня 2008 року відповідно до умов якого позивачка зобов'язалася відповідати перед Банком за виконання боржником зобов'язань за договором споживчого кредиту. 27.09.2013 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернувся до Жовтневого районного суду м. Маріуполя з позовом до [PERSON] та позивачки у даній справі про стягнення з них солідарно заборгованості за вказаним договором споживчого кредиту у розмірі 463 111,94 грн. (цивільна справа № 263/10314/13-ц, суддя Кулік С.В.). 08.12.2011 р. між ПАТ «Дельта банк» та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено договір купівлі-продажу права вимоги за договором кредиту, відповідно до умов якого ПАТ «УкрСиббанк» передав (відступив) відповідачу право вимоги за кредитним договором та договором поруки. [PERSON] було отримано 28.03.2013 року вимогу від відповідача від 15.03.2013 р. про сплату заборгованості за договором кредиту та договором поруки отримала і позивачка. Аналогічну за змістом вимогу від 15.03.2013 року отримав й [PERSON] Пред'явлення вказаних вимог, а потім, відповідно і позову про стягнення з позивачки та боржника у даній справі солідарно заборгованості за договором кредиту та договором поруки, відповідачем здійснювалось шляхом застосування права дострокового повернення всієї суми кредиту та плати за кредит (відсотків) відповідно до п.п. 12.1., 12.2. договору кредиту. Разом з тим, з вказаною позицією відповідача позивачка не згодна. Вважала, що строк дії договору поруки не відповідає ст. 252 ЦК України, а тому є таким, що не встановлений. що, у свою чергу дає змогу застосувати до спірних правовідносин ст. 559 ЦК України. Строк виконання основного зобов'язання боржника був змінений відповідачем відповідно до розділу 6 договору кредиту та є таким, що настав 30.04.2013 року. Так, у п. 2.2. договору передбачено, що у випадку невиконання боржником своїх зобов'язань за основним договором кредитор (відповідач) має право пред'явити свої вимоги безпосередньо до поручителя (позивачки), які є обов'язковими до виконання поручителем на 10 робочий день з дати відправлення йому такої вимоги (рекомендованим листом). Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимогу до поручителя. Тобто, враховуючи положення розділу 6 договору кредиту, п. 2.2. договору поруки та приписи ч. 4 ст. 559 ЦК України відповідач як кредитор повинен був пред'явити вимогу до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання - у період з 30.04.2013 р. по 30.10.2013 р. Звернення відповідача до суду з позовом до боржника та позивачки у даній справі про стягнення з них солідарно заборгованості за договором кредиту, позивачка не визнає як пред'явлення до неї вимоги в розумінні положень договору кредиту та договору поруки. Вважала, що відповідач пропустив строк пред'явлення вимоги до поручителя і договір поруки припинив свою дію 30.10.2013 р. на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України. Позивачка та представник позивачки в судове засідання не з'явились, надавши суду заяву з клопотанням, в якому прохають справу розглянути за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та прохають суд їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надали суду заяву з клопотанням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги не визнає та прохає суд в їх задоволенні відмовити. В запереченнях на позов, наданих на адресу суду, пояснив, що банк не вимагав сплати достроково всієї суми заборгованості за кредитом, а лише попереджав про таку можливість, тому посилання позивача на розділ 12 Кредитного договору є недоцільним, оскільки в ньому йдеться про застосування банком права на дострокове повернення всієї суми кредиту та направлення вимоги про дострокове повернення всієї суми кредиту. Таким чином, строк виконання основного зобов'язання боржника не був змінений направленням вимоги і не настав 30.04.2013р. як зазначає у позові позивачка. Також, при виникненні простроченої заборгованості за кредитом, банк має право звернутися з вимогою до поручителя про сплату простроченої заборгованості, оскільки поручитель згідно п. 1.4 договору поруки відповідає солідарно з боржником перед банком (кредитором). Зазначив, що пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Крім того, ст. 256 ЦК України зазначає, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу. Тобто законодавець ототожнює поняття вимога та позовна заява. Вислухавши представника позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступних висновків: Судом встановлено, що 17 квітня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] (далі - боржник) було укладено договір споживчого кредиту № 11334608000, відповідно до умов якого банк надав боржнику кредит у сумі 49100 доларів США, що дорівнює еквіваленту 412440 грн. (а. с. 9-13) Згідно з п. 1.2.2 договору споживчого кредиту позичальник у будь-якому випадку зобов'язаний повернути банку кредит у повному обсязі в термін не пізніше 17 квітня 2028 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, відповідно до умов цього договору та/або згідно умов відповідної угоди сторін. За змістом ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 6.1.2. договору споживчого кредиту передбачено, що сторони,

Outcome: dismissed