Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Харківської міської ради про визнання права власності у порядку спадкування на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS], що складається: з земельної ділянки загальною площею 1000,0 кв.м. (кадастровий номер 6310137200:08:018:0004), та житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 14,6 кв.м. В обґрунтуванні позовних вимог позивач у своїй позовній заяві вказав, що є сином (свідоцтво про народження ) та спадкоємцем першої черги після смерті батька, [PERSON], померлого [INFO] Крім позивача, спадкоємцями першої черги після смерті батька є його мати, [PERSON] - жінка померлого батька, та молодший брат, [PERSON]. Заповіту батько не залишав. 27.04.2005 р. рішенням Харківської міської ради, батько позивача отримав у власність земельну ділянку, загальною площею 1000,0 кв.м., розташовану у [ADDRESS], та у орендне користування земельну ділянку, загальною площею 23,58 кв.м. (ділянка № 2), по [ADDRESS] для обслуговування та будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд. За період весна-літо 2005 р. на зазначеній вище земельній ділянці № 1, батько позивача самочинно збудував невеличкий житловий будинок, загальною площею 14, кв.м. В серпні 2005 р., не встигнувши зареєструвати право власності ані на земельну ділянку, загальною площею 1000,0 кв.м. (ділянка № 1), розташовану у [ADDRESS] , ані на самочинно збудований на цій ділянці житловий будинок, мій батько трагічно загинув. Після смерті батька, позивач, його мати, та молодший брат фактично прийняли у спадщину і житловий будинок і земельну ділянку, розташовані у [ADDRESS], але не можуть оформити спадщину в нотаріальній конторі, оскільки на земельну ділянку та будинок відсутні правовстановлюючі документи, у зв'язку з чим змушений звернутися до суду. В судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву в якій просить суд позов задовольнити та слухати справу за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, повідомлені належним чином, про причину неявки суду не повідомили. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд установив факти та відповідні до них правовідносини. [PERSON], є сином (свідоцтво про народження ) та спадкоємцем першої черги після смерті свого батька, [PERSON], померлого [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER], виданий міським відділом реєстрації актів цивільного стану №4 Харківського обласного управління юстиції) . Крім позивача, спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є [PERSON] - жінка померлого, та молодший брат позивача, [PERSON]. Заповіту [PERSON] не залишав. 27.04.2005 р. рішенням Харківської міської ради, прийнятим на ХХХV сесії ІV скликання № 90/05 [PERSON] отримав у власність земельну ділянку, загальною площею 1000,0 кв.м. (ділянка № 1, кадастровий номер 6310137200:08:018:0004), розташовану у [ADDRESS], та у орендне користування земельну ділянку, загальною площею 23,58 кв.м. (ділянка № 2), по [ADDRESS] для обслуговування та будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд. За період весна-літо 2005 р. на зазначеній вище земельній ділянці №1, батько позивача, [PERSON] самочинно збудував невеличкий житловий будинок, загальною площею 14, кв.м. В серпні 2005 р., не встигнувши зареєструвати право власності ані на земельну ділянку, загальною площею 1000,0 кв.м. (ділянка № 1), розташовану у [ADDRESS] , ані на самочинно збудований на цій ділянці житловий будинок, [PERSON] трагічно загинув. Приписами ч. 1, 2 стаття 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Після смерті [PERSON], позивач, його мати, та молодший брат фактично прийняли у спадщину і житловий будинок і земельну ділянку, розташовані у [ADDRESS], але не можуть оформити спадщину в нотаріальній конторі, оскільки на земельну ділянку та будинок відсутні правовстановлюючі документи. Ані державний акт, ані документи на самочинно збудований будинок втрачені не були, ці документи [PERSON] не встиг отримати адже трагічно загинув. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку з моменту відкриття спадщини, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов'язки спадкодавця, а тому прийняття спадщини частинами є не можливим. Дружина померлого [PERSON], та молодший син, [PERSON], прийняли рішення відмовитися на користь позивача від спадкування на житловий будинок літ «А-1» та земельну ділянку, загальною площею 1000,0 кв.м., розташовану у [ADDRESS], про що надали відповідні нотаріально посвідченні заяви. Підстави набуття права власності на земельні ділянки, встановлені у ст. 81 Земельного Кодексу України, серед цих підстав зазначені такі, як безоплатна передача із земель державної і комунальної власності та прийняття спадщини. Разом з тим, відповідно до ст.125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 392 ЦК України в разі відсутності документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. Згідно з інформацією зазначеній в довідці Реєстраційної служби ХМУЮ за адресою: [ADDRESS], зареєстроване інше домоволодіння, право власності на яке належить [PERSON]. На підставі вищевикладеного та згідно ЗУ «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», за однією адресою не може бути проведено реєстрацію декількох домоволодінь, що зробить неможливим реалізацію рішення суду у разі задоволення позовних вимог. За заявою позивача судом витребуванні данні з Реєстраційної служби ХМУЮ щодо наявності державної реєстрації нерухомого майна за адресою: [ADDRESS]. На виконання зазначеної ухвали Реєстраційною службою ХМУЮ було надано інформаційну довідку згідно з якою державна реєстрація нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] відсутня. Відповідно до ст. 31 Цивільного процесуального кодексу України позивач має право протягом усього часу розгляду справи змінити підставу або предмет позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову. У зв'язку з чим позивачем були уточнені позовні вимоги, в осатаній редакції: Визнати за [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], право власності у порядку спадкування на домоволодіння, що складається: з земельної ділянки загальною площею 1000,0 кв.м. (кадастровий номер 6310137200:08:018:0004), та з житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 14,6 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS]. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 р., обов'язковій реєстрації прав підлягає право власності на нерухоме майно юридичних осіб. Згідно положень Цивільного кодексу зазначений вище житловий будинок відносяться до об'єктів нерухомого майна, тобто до об'єктів, право власності на які підлягає обов'язковій державній реєстрації. Статтею 376 Цивільного кодексу України передбачено, що нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудоване або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 331 ЦК України, ст. 376 Цивільного кодексу України суд має право визнати право власності на самочинно збудоване нерухоме майно за особою, яка здійснила самочинне будівництво, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до ст. 331 Цивільного Кодексу України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва - створення майна. Право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Якщо право власності на нерухоме майно підлягає державної реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до пп. 10 п. 27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ №703 від 22 червня 2011 р документам, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, зокрема є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Слід зазначити, що відповідно до ч.2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільного права є його визнання. Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Власник або інша заінтересована особа мають право звернутися до суду за забезпеченням права власності, пов'язаних з усуненням перешкод, які заважають власнику або іншому титульному володільцеві здійснювати в повній мірі та беззаперечно свої права володіння та розпорядження майном. На підставі викладеного,

Outcome: approved