Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання правочину недійсним, вказуючи, що 19.02.2007 р. між ТОВ Банк «Фінансиі Кредит» та [PERSON] було укладено іпотечний договір, відповідно до якого [PERSON] передав в заставу іпотекодержателю квартиру [ADDRESS], як забезпечення зобов'язання повернення кредитних ресурсів, виданих за кредитним договором № 159-04-И від 19.02.2007 р. Позивач проживає в цій квартирі і про те, що вона була перепродана [PERSON] - нічого не знала. Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 24.06.2008 р. за нею та її неповнолітнім сином [PERSON] визнано право користування квартирою. Також визнано недійсними угоди купівлі-продажу квартири, укладені між [PERSON] та [PERSON] 24.01.2007 р., між [PERSON] та [PERSON] 31.01.2007 р., між [PERSON] та [PERSON] 19.02.2007 р. Просить суд визнати недійсним іпотечний договір № 223 від 19.02.2007 р. В судовому засіданні позивач та представник позивача - [PERSON] позовні вимоги підтримали. [PERSON] пояснила, що про існування іпотечного договору їй стало відомо після отримання листа КП «ХМБТІ» від 08.08.2012 р. про накладення арешту на спірну квартиру. Представник відповідача ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит» - Легка І.В. в судовому засіданні проти позову заперечувала, вимог про застосування позовної давності не заявляла. Треті особи в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені, [PERSON] просив про розгляд справи у його відсутність, [PERSON] про поважність причини неявки суд не повідомив. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд ухвалює рішення про задоволення позову, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] зареєстрован та мешкає за адресою: [ADDRESS]. 19.02.2007 р. між ТОВ «Банк «Фінанси і Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит», та [PERSON] був укладений Іпотечний договір № 223, відповідно до якого [PERSON] передав у заставу іпотекодержателю квартиру [ADDRESS], як забезпечення зобов'язання повернення кредитних ресурсів, виданих за кредитним договором № 159-04-И від 19.02.2007 р. При цьому в оскаржуваному договорі зазначено, що предмет застави - спірна квартира належить іпотекодавцю [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 19.02.2007 р. (а.с.10). Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 24.06.2008 р. за [PERSON] та неповнолітнім [PERSON] визнано право користування спірною квартирою. Визнано недійсними угоди купівлі-продажу квартири, укладені між [PERSON] та [PERSON] 24.01.2007 р., між [PERSON] та [PERSON] 31.01.2007 р., між [PERSON] та [PERSON] 19.02.2007 р. Додатковим рішенням 02.03.2010 р., яке набрало законної сили 14.09.2010 р., власниками спірної квартири визнано вважати [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Згідно ч.2 ст.548 ЦК України, недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом. За таких обставин суд вважає, що оскаржуваний правочин - Іпотечний договір № 223 від 19.02.2007 р., укладений між ТОВ «Банк «Фінанси і Кредит» та [PERSON], має бути визнаний недійсним, оскільки право власності [PERSON] відносно предмету іпотеки скасоване, і зобов'язання [PERSON] передавати спірну квартиру в іпотеку є недійсним. З підстав, передбачених ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідачів на користь позивача сплачений нею судовий збір у розмірі 243,60 грн., в рівних частках з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved