Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на автомобіль [NUMBER] , 2005 року випуску синього кольору двигун У-1248, кузов № [NUMBER] та звільнення його з-під арешту. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 11 січня 2012 року між ним та відповідачем [PERSON] укладено угоду за якою він придбав у [PERSON] автомобіль марки «Фіат Добло» державний номерний знак [NUMBER], який знаходиться на обліку в Хустському ВРЕР УДАІ зареєстрований відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САК №387481 виданого 11.01.2012 року на імя [PERSON] В підтвердження купівлі автомобіля та здійснення повного розрахунку з його власником [PERSON] видав позивачу генеральне доручення від 11 січня 2012 року, яке посвідчене нотаріусом Хустського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 87, на повне розпорядження автомобілем строком на 10 років. В цей же день відповідач видав позивачу розписку якою ствердив отримання від нього коштів в сумі 100 000 грн. за проданий ним автомобіль та відсутність між ними будь яких претензій. При купівлі автомобіля та оформленні доручення на прохання позивача нотаріус перевірив відсутність заборон та обмежень на автомобіль і такі були відсутні. З моменту купівлі автомобіля позивач вільно користується ним. За цей час інші особи чи державні органи ніяких прав чи претензій на даний автомобіль не предявляли, позивач за ці роки укладав договори обовязкового цивільного страхування на вказаний автомобіль, в серпні 2014 року за порушення ПДР України відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.1 КУпАП України та відповідно сплачено накладений на нього штраф, тобто він проводив всі дії та користувався автомобілем як його власник. В січні 2017 року позивач вирішив згідно наявного доручення здійснити перереєстрацію автомобіля на своє імя і звернувся до сервісного центру, де йому повідомили, що він не може зняти автомобіль з обліку, так як на належний йому автомобіль Хустським відділом ДВС накладено арешт у звязку з заборгованістю, яка виникла у його попереднього власника - [PERSON] Враховуючи, те що позивачем виконані всі дії як покупця автомобіля, а саме оплачена його вартість, отримано доручення на розпорядження автомобілем та технічний паспорт автомобіля, який йому передано власником в день укладення доручення, його право власності на автомобіль особою за якою він зареєстрований та яка отримала кошти-вартість автомобіля не оспорюється, він вважає, що є всі підстави для визнання за ним права власності на транспортний засіб та звільнення його з під арешту. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не зявилися, представник позивача подала заяву про розгляд справи у їх з позивачем відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, причини неявки суду не відомі, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом публікації оголошення в газеті «Новини Закарпаття» №83 (4698) від 11.11.2017 року, однак причини його неявки суду не відомі. Представник третьої особи відділу ДВС Хустського районного управління юстиції в судове засідання не зявився, причини неявки суду не відомі, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе відповідно до ст. 169 ч. 4 ЦПК України, виходячи з наявних у справі даних про права і взаємовідносини сторін, та беручи до уваги те, що позивач та його представник не заперечили у поданій до суду заяві проти вирішення справи без участі відповідача [PERSON], провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що 11січня 2012 року між позивачем та відповідачем укладено угоду за якою позивач придбав у [PERSON] автомобіль марки «Фіат Добло» державний номерний знак [NUMBER], який знаходиться на обліку в Хустському ВРЕР УДАІ зареєстрований відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САК №387481 виданого 11.01.2012 року на імя [PERSON] В підтвердження купівлі автомобіля та здійснення повного розрахунку з його власником [PERSON] видав позивачу генеральне доручення від 11 січня 2012 року, яке посвідчено нотаріусом Хустського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 87, на повне розпорядження автомобілем строком на 10 років. В цей же день відповідач видав позивачу розписку, якою ствердив отримання від нього коштів в сумі 100 000 грн. за проданий ним автомобіль та відсутність між ними будь яких претензій. В січні 2017 року позивач вирішив згідно наявного доручення здійснити перереєстрацію автомобіля на своє імя і звернувся до сервісного центру, де йому повідомили, що він не може зняти автомобіль з обліку, так як на належний йому автомобіль Хустським відділом ДВС накладено арешт у звязку з заборгованістю, яка виникла у його попереднього власника - [PERSON] У відповідності до ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У відповідності до положень ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Фактично спільні дії сторін та складені документи були направлені на зміну власника, а також нотаріально видана довіреність забезпечувала позивачу повне розпорядження вказаним транспортним засобом як набувачем. Відповідно до ч. 2 ст. 235 ЦК України якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. У відповідності до положень ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 391 ЦК України особа має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпоряджатися своїм майном. Накладений арешт перешкоджає позивачу користуватися автомобілем так, як на момент, накладення арешту, автомобіль знаходився у користуванні та розпорядженні позивача, а в подальшому позивач збирався зняти його з обліку та зареєструвати на себе, а тому такий арешт порушує права позивача як власника даного транспортного засобу. У відповідності до положень ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів і вважається набутим правомірно якщо інше не встановлено законом, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оцінивши в сукупності здобуті по справі докази, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому їх слід задовольнити в повному обємі. Враховуючи викладене та

Outcome: approved