Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . В позові вказав, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно № [NUMBER] від 30.01.2007 року, виданого на підставі розпорядження голови Шевченківської районної адміністрації позивачу на праві власності належить квартира [ADDRESS] , яку він отримав в Житлово-будівельному кооперативі «Автомобіліст-1» після покращення умов та розширення житлової площі, після повернення однокімнатної квартири [ADDRESS] , яка належала його матері [PERSON] . Зазначене право зареєстроване товариством з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації». \~ \~ \~ \~Відповідачка, яка є його колишньою дружиною, зареєстрована в зазначеній квартирі. З 2015 року періодично з`являлася в квартирі, їздила працювати за кордон. З 2018 року відповідачка в спірній квартирі не проживає, отримала документи на постійне проживання за кордоном, своїх речей не має, витрати по оплаті житлово-комунальних послуг не несе, однак до теперішнього часу перебуває на реєстраційному обліку в спірній квартирі. Перебування відповідачки на реєстраційному обліку в належному позивачу житлі створює перешкоди у здійсненні ним права власності, спричиняє збитки через необхідність сплати житлово-комунальних послуг виходячи із кількості зареєстрованих осіб, тому він просить про усунення цих перешкод шляхом позбавлення відповідача права користування будинком. Ухвалою судді від 31 серпня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, постановлено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання 06.11.2020 року відповідачка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки за місцем її реєстрації, судова кореспонденція повернулась на адресу суду за закінченням строку зберігання. Розгляд справи у відповідності до норми ст. 223 ЦПК України відкладено для виклику відповідача на 22.01.2021 року. Також, відповідачка була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи 22.01.2021 року шляхом направлення судової повістки за місцем її реєстрації, судова кореспонденція повернулась на адресу суду за закінченням строку зберігання. Розгляд справи у відповідності до норми ст. 223 ЦПК України відкладено для виклику відповідача на 25.02.2021 року. Позивач та його представник до суду 25.02.2021 року не з`явилися, від представника позивача надійшла заява, яка містить прохання про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, на задоволенні позову наполягає у повному обсязі, надав згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, до суду втретє не з`явилася з невідомих причин, судова кореспонденція повернулась на адресу суду за закінченням строку зберігання. Представник відповідача Управління державної реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, будь-яких заяв суду не надав. У визначений судом строк відповідно до ст.ст. 191, 278 ЦПК України, відзив на позов відповідачі не подали. У відповідності до ст.ст. 211, 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 433р від 30.01.2007 року (а.с.18), виданого на підставі розпорядження голови Шевченківської районної адміністрації позивачу на праві власності належить квартира [ADDRESS] (а.с.20), яку він отримав в Житлово-будівельному кооперативі «Автомобіліст-1» після покращення умов та розширення житлової площі, після повернення однокімнатної квартири [ADDRESS] , яка належала його матері [PERSON] (а.с.21) Зазначене право зареєстроване товариством з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» (а.с. 14-17). Шлюб між позивачем та відповідачкою [PERSON] розірвано 18 березня 1999 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, яке було видано Відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківського районного управління юстиції м. Запоріжжя, актовий запис № 144 9а.с.12). На момент звернення до суду відповідачка зареєстрована в квартирі [ADDRESS] (а.с.13, 29), але фактично не проживає з 2018 року, своїх речей там не має, витрат по оплаті житлово-комунальних послуг не несе, що підтверджується письмовими поясненнями свідків [PERSON] 9а.с.23), [PERSON] (а.с.24). Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а в силу ст. 383 ЦК власник жилого будинку має право використовувати помешкання, зокрема, для власного проживання, проживання інших осіб. До видів речових прав на чуже майно в силу ст. 395 ЦК України відноситься, зокрема, право користування, а в силу ст. 401 ЦК право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Згідно зі ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно із ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Вирішуючи вимоги позову про позбавлення відповідача права користування належним позивачу житлом на користь позивача, суд виходить з того, що існування цього права може бути зумовлене його реалізацією, тобто постійним проживанням в житлі. Судом встановлено, що відповідачка більше року в будинку не мешкає. Перебування відповідачки на обліку створює для позивача перешкоди у здійсненні повною мірою права власності, яке з урахуванням встановлених обставин та наведених норм закону підлягає захисту. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підставою для знаття з реєстрації є, зокрема, остаточне рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням або про виселення. У зв`язку з викладеним право позивача, як вже зазначено, підлягає захисту в обраний ним спосіб. Відповідно до правил цивільного процесуального законодавства стягненню з відповідачки на користь позивача підлягають і судові витрати, попередньо понесені позивачем.

Outcome: approved