Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення страхового відшкодування, пені, 3% річних та інфляційні втрати. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 22.04.2013 року сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої його автомобіль «Газ», д.н.з. [NUMBER], який був під керуванням [PERSON], отримав механічні пошкодження. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 24.05.2013 року винним у вчиненні ДТП визнано [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого застрахована за полісом №АС 1213917 у НАСК «Оранта». 13.06.2013 року позивач звернувся до НАСК «Оранта» з повідомленням про настання ДТП, а НАСК «Оранта» визнала ДТП страховим випадком та погодилась сплатити позивачу 5 657,38 грн. Однак на момент подачі позову, [PERSON] не отримав від відповідача зазначених коштів, тому просить у судовому порядку стягнути з відповідача на користь позивача суму страхового відшкодування, пеню, 3% річних та інфляційні втрати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача Чала І.М. в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, погодившись сплатити лише суму страхового відшкодування, та вказала, що сплата пені, 3% річних та інфляційних втрат не може мати місця при даних правовідносинах, оскільки між позивачем та відповідачем відсутні договірні відносини. Заслухавши думки сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1, ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів сторонами по справі встановив наступні факти та правовідносини. Позивач [PERSON] є власником автомобіля «Газ», д.н.з. [NUMBER]. У відповідності до ч.1, ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Як зазначає ч.1, ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. У відповідності до ч.4, ст.60 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. 22.04.2013 року сталася дорожно-транспортна пригода. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 24.05.2013 року встановлено, що 22.04.2013 року о 08 год. 20 хв. [PERSON], керуючи автомобілем «Богдан», д.н.з. [NUMBER] по Московському мосту в м. Києві, залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Газ», д.н.з. [NUMBER], який в свою чергу здійснив зіткнення з автомобілем «Мітсубіші», д.н.з. [NUMBER], що призвело до пошкодження транспортних засобів. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. 13.1 ПДР, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП (а.с.6). Вказаною постановою [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. Постанова не оскаржувалась та набрала законної сили. Автомобіль, яким керував правопорушник [PERSON] застрахований у НАСК «Оранта» за договором страхування №АС 1213917 від 12.04.2013 року, який було укладено між Приватним підприємством «Універсел-транс» та відповідачем (а.с.23). Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. За змістом п.3, ч.1, ст.988 ЦК України страховик зобов'язаний: у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Як передбачає ч.1, ст.990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Згідно п.33.1.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов'язані: вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди. Як встановлено у судовому засіданні, в 13.06.2013 року позивач [PERSON] звернувся з заявою до відповідача НАСК «Оранта» про страхову виплату. 06.03.2014 року відповідач погодився сплатити найближчим часом позивачу 5 657,38 грн. в рахунок страхового відшкодування (а.с.10). Відповідно до ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідач зобов'язаний був протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування, яке повинно було бути виплачено позивачу, але в будь-якому випадку не пізніше 90 днів з дня отримання відповідної заяви, прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Проте, як зазначає, позивач цих коштів вона так і не отримала. Згідно п.22.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Поскільки транспортний засіб, яким керував правопорушник [PERSON], з вини якого сталася описана вище ДТП, застрахований у НАСК «Оранта», тому сума страхового відшкодування, яку визнає сам відповідач, 5 657,38 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Положення п.36.5 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким встановлено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на таке відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє у період, за який нараховується пеня, регулюють відносини страховика і страхувальника за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Таку позицію сформував Верховний Суд України при розгляді справ про стягнення пені за полісом страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у постанові від 26.09.2012 р. Відповідно до ст.360-7 Цивільного процесуального кодексу України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Оскільки страхувальником за полісом №АС/1213917 є ПП «Універсал-транс», а не позивач, який є потерпілою особою, тому підстав для стягнення пені з відповідача немає, і в цій частині вимог необхідно відмовити. Відповідно до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до вимог ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а ч. 2 ст. 625 цього кодексу визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу із врахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проте, до правовідносин, що склалися між сторонами у справі не можуть бути застосовані правові наслідки, що передбачені ст. 526, ст.625 ЦК України, оскільки між цими сторонами відсутні договірні правовідносини, а відтак і невиконання зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не несе правових наслідків. За правилами ст. 5 Закону порядок та умови здійснення страхового відшкодування при настанні страхових випадків за договорами (полісами) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються саме цим Законом. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 № 4 при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК). Оскільки позивач не є страхувальником за полісом, а є потерпілою особою, тому вимоги щодо сплати збитків від інфляції, 3% річних є необґрунтованими і безпідставними, і в такому випадку задоволенню не підлягають. Згідно ст.79; 88 ЦПК України поскільки суд задовольняє позовні вимоги позивача, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 243,60 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду.

Outcome: partial