Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором поруки, мотивуючи свої вимоги наступним. Так, позивач вказує, що 26.12.2016 року між позивачем та ФОП [PERSON] був укладений Договір кредиту №ДК 85-2, за умовами якого позивач надав [PERSON] кредит у сумі 175000 гривень, а вона зобов`язалася повернути вказану суму та проценти у сумі 76593,97 у строк до 26.12.2018 року. Проте, [PERSON] свої зобов`язання за вказаним кредитним договором не виконала у повному обсязі, через що в неї за договором виникла заборгованість перед позивачем у сумі 71027,55 гривень (з яких тіло кредиту - 51053,00 гривень, проценти за користування кредитом - 13759,73 гривень, пеня - 6214,82 гривень). На забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту, між позивачем та відповідачем [PERSON] 26.12.2016 року було укладено договір поруки, за яким відповідач несе солідарну відповідальність з позичальником [PERSON] за невиконання зобов`язань за кредитним договором. Як зазначає позивач, відповідач був належним чином повідомлений про неналежне виконання [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором. Проте, ніяких дій для погашення суми заборгованості за кредитом не зробив. Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість станом на 13.12.2018 року за договором кредитну №ДК 85-2 від 26.12.2016 року та договором поруки №26 від 26.12.2016 року у сумі 71027,55 гривень, а також судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1762,00 гривень. В ході розгляду справи стороною позивача було зменшено розмір позовних вимог у зв`язку з частковим погашенням заборгованості за кредитом і станом на 13.05.2019 року позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 34027,55 гривень та судові витрати у сумі 1762,00 гривень. У судовому засіданні представник позивача на задоволенні позову наполягає. Стороною відповідача було подано відзив на позовну заяву, в якому, визнаючи викладені у позові обставини, відповідач проте вказує, що позивачем також заявлено позов про стягнення заборгованості за зазначеним кредитним договором до боржника - [PERSON] , тому просить позовні вимоги задовольнити, зазначивши про солідарне стягнення заборгованості. В ході розгляду справи представником відповідача у судовому засіданні було змінено правову позицію та позов не визнано повністю, оскільки за рішенням Господарського суду Запорізької області від 09.04.2019 року сума заборгованості за кредитним договором №ДК 85-2 від 26.12.2016 року повністю стягнуто з [PERSON] , посилань на солідарність стягнення у цьому рішенні суду немає. Таким чином, представник відповідача вказує на те, що у разі задоволення позову до [PERSON] відбудеться подвійне стягнення за одним кредитним договором. Представником позивача було подано відповідь на відзив у порядку статті 179 ЦПК України. У відповіді зазначено, що, оскільки боржник за договором кредиту [PERSON] є фізичною особою - підприємцем, а поручитель [PERSON] є просто фізичною особою, то об`єднати в одному позові вимоги про стягнення з них заборгованості солідарно позивач можливості не мав, т.я. позов до [PERSON] підлягав розгляду у порядку господарського провадження. Враховуючи наведене, позивач не має на меті подвійне стягнення заборгованості, проте вважає, що [PERSON] як поручитель також має бути відповідачем за позовом про стягнення заборгованості за договором кредиту. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Так, 26 грудня 2016 року між ТОВ «Фінансова компанія «Надія України» та ФОП [PERSON] було укладено договір кредиту №ДК 85-2, на підставі якого позивач надав [PERSON] кредит у сумі 175 000 гривень, а вона зобов`язалася повернути вказану суму та проценти у розмірі 76593,97 гривень у строк до 26.12.2018 року (а.с. 6-7). На забезпечення виконання [PERSON] умов вказаного кредитного договору, 26.12.2016 року між позивачем та відповідачем по справі [PERSON] було укладено договір поруки №26, за умовами якого відповідач зобов`язався нести солідарну відповідальність з позивальником [PERSON] по кредитному договору №ДК 85-2 (а.с. 8). На час подання позову позичальником [PERSON] зобов`язання за кредитним договором виконувалися не в повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем на загальну суму 71027,55 гривень, з яких 51053,00 гривень - тіло кредиту, 13759,73 - проценти за користування кредитом, та 6214,82 гривень - пеня (на підтвердження цих сум позивачем було надано виписки по рахункам - а.с. 9-28, а також розрахунок суми заборгованості а.с. 29-31). Про наявність зазначеної заборгованості позивач неодноразово повідомляв як позичальника [PERSON] , так і відповідача за позовом [PERSON] , про що свідчать надані позивачем копії листів та повідомлень-вимог (а.с. 42-47). В ході розгляду справи, у зв`язку з частковим погашенням заборгованості за кредитним договором позичальником, позивач зменшив розмір позовних вимог до 34027,55 гривень. Крім того, до матеріалів справи було також долучено рішення Господарського суду Запорізької області від 09.04.2019 року по справі №908/2729/18, яке набрало законної чинності, та яким на користь позивача ТОВ «Фінансова компанія «Надія України» з [PERSON] було стягнуто у повному обсязі заборгованість за кредитним договором №ДК85-2 від 26.12.2016 року у сумі 69027 гривень 55 коп. Всі ці факти сторонами визнані у судовому засіданні повністю та не заперечуються. Проте, представник позивача на задоволенні позову наполягає, зазначаючи про наявність солідарної відповідальності відповідача як поручителя за кредитним договором з основним позичальником. Натомість, представник відповідача заперечує проти позову саме з підстав того, що позивачем не зазначається про солідарне стягнення, проте вся сума заборгованості за кредитним договором вже стягнута рішенням Господарського суду Запорізької області з основного позичальника, рішення набрало законної чинності, том задоволення цього позову потягне за собою подвійне стягнення заборгованості за одним й тим самим кредитним договором, на думку сторони відповідача. Так, згідно до статті 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. У даному разі, згідно до договору поруки від 26.12.2016 року, укладеного між позивачем та відповідачем, передбачено саме солідарну відповідальність поручителя та боржника перед кредитором. Проте, як вбачається з рішення Господарського суду Запорізької області від 09.04.2019 року, позивач, звертаючись з позовом до основного позичальника за кредитним договором - ФОП [PERSON] , не зазначав про наявність солідарної відповідальності з поручителем. Також не зазначено про солідарне стягнення заборгованості за кредитом у позові до [PERSON] З огляду на наведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів представника відповідача щодо наявності у даному разі подвійного стягнення однієї заборгованості і з позичальника і з поручителя. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову.

Outcome: dismissed