overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. У звязку з тим, що подружжя має різні характери, різні погляди на життя, позивач не має бажання надалі проживати разом з відповідачкою; фактично вони проживають окремо тривалий час, позивач просить суд розірвати шлюб. Судові витрати покласти на відповідачку. Позивач та його представник не зявилися в судове засідання. Згідно до поданих заяв позов підтримують та просять справу розглядати без їх участі. В разі неявки відповідачки не заперечують щодо можливості проведення заочного розгляду справи. Відповідачка не зявилася в судове засідання. Згідно до положень ЦПК України про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання відповідачка є належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду даної цивільної справи. Крім того, на веб-сайті суду розміщується список справ, що призначені судом до розгляду, і така інформація є відкритою, загальнодоступною та зрозумілою; і при бажанні відповідачка мала можливість отримати інформацію про дату і час розгляду справи. Від сторони не надходили заяви про відкладення розгляду справи чи про слухання справи без її участі. Судом приймається до уваги, що за положеннями частини 3 статті 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки. Тому суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості проведення заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. В ч. 1 ст. 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Як встановлено в судовому засіданні, сторони не проживають як сімя протягом тривалого часу. Сторони мають різні характери, різні погляди на життя, позивач не бажає надалі проживати разом з відповідачкою. Тому суд дійшов висновку, що сімя існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. Виходячи з положень ст. ст. 110,\~112 СК України, а також того, що особа має право вільно вирішувати питання щодо розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Розподіл між сторонами судових витрат суд вирішує за правилами ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. У зв'язку з тим, що подружжя має різні характери, різні погляди на життя, через що постійно виникають сварки, не мають бажання надалі проживати разом; фактично вони проживають окремо тривалий час, позивач просить суд розірвати шлюб. Згідно до заяви позивача, він позов підтримує та просить справу розглядати без його участі. В разі неявки відповідачки не заперечує щодо можливості проведення заочного розгляду справи. Відповідачка не з'явилася в судове засідання. Про час слухання справи сторона була повідомлена належним чином. Від сторони не надходили заяви про відкладення розгляду справи чи про слухання справи без її участі. Тому суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості постановлення заочного рішення. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, сторони не проживають як сім'я протягом тривалого часу. Сторони мають різні характери, різні погляди на життя, позивач не бажає надалі проживати разом з відповідачкою. Тому суд дійшов висновку, що сім'я існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. Виходячи з положень ст. ст. 110, 112 СК України, а також того, що особа має право вільно вирішувати питання щодо розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Розподіл між сторонами судових витрат суд вирішує за правилами ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. У зв'язку з тим, що подружжя різні погляди на життя, між ними нема взаєморозуміння, не мають бажання надалі проживати разом; фактично вони проживають окремо тривалий час, позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач згідно до поданої заяви позов підтримав та просить справу розглядати без його участі. В разі неявки відповідачки не заперечує щодо можливості проведення заочного розгляду справи. Відповідачка згідно до поданої заяви позов визнає та просить справу розглядати без її участі. Судом приймається до уваги, що за положеннями частини 3 статті 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Тому суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості розгляду справи без участі сторін. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, сторони не проживають як сім'я протягом тривалого часу. Сторони мають різні погляди на життя, між ними нема взаєморозуміння, позивач не бажає надалі проживати разом з відповідачкою. Тому суд дійшов висновку, що сім'я існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. Виходячи з положень ст. ст. 110, 112 СК України, а також того, що особа має право вільно вирішувати питання щодо розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Аналізуючи зібрані у справі докази суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність заявленого позову. Розподіл між сторонами судових витрат суд вирішує за правилами ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, в обґрунтування позовних вимог зазначив, що 02.03.2002 року між ним та позивачем було зареєстровано шлюб міським відділом реєстрації актів громадянського стану Житомирського обласного управління юстиції, актовий запис № 272. За час перебування у шлюбі у сторін народилась донька [PERSON], [INFO]. Позивачка просить шлюб розірвати посилаючись на ті обставини, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя, сторони мають різні характери, шлюбні відносини не підтримують та не ведуть спільне господарство більше ніж пів року. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити з підстав викладених у позові. Відповідач в судове засідання не зявилась, 27.07.2017 року подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає (а.с. 19). Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02.03.2002 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ТП № 079286, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Житомирського обласного управління юстиції, актовий запис № 272 (а.с. 5). Сторони фактично припинили шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, проживають окремо, сімя існує формально, на примирення позивач не згоден. Сторони втратили одне до одного почуття любові та поваги. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, сімя розпалася остаточно і її збереження є неможливим, так як суперечить інтересам позивача. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлено одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Отже, наявність факту, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, є підставою для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він з відповідачем з 11.05.1990 року знаходиться у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. З 05 листопада 2013 року сторони втратили взаєморозуміння та повагу один до одного, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на викладене в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу, але зазначив, що шлюбні відносини припинились з серпня 2014 року. Після розірвання шлюбу просив залишити прізвище відповідача «Шепелєва». Заслухавши сторони, які приймають участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні, сторони уклали шлюб 11.05.1990 року, що підтверджується відміткою в паспорті позивача Серії АН №999979 виданого Жовтневим РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 21.10.2011 року, свідоцтво про шлюб видано Відділом РАЦС Ленінського району м. Запоріжжя від 11.05.1990 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії 1-КИ №215962, виданого Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції від 30.12.2008 року. В судовому засіданні сторони не заперечували, що подружжя втратили взаєморозуміння та повагу один до одного, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо, сімя фактично розпалася з серпня 2014 року. Примирення між подружжям неможливе. Таким чином, враховуючи неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження їх сімї, шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] відповідно до ст. ст. 105,109-112 СК України підлягає розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. \~ На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову вказав, що 27.10.2007 року він зареєструвала шлюб з відповідачем. Спільних дітей від шлюбу не має. Фактично сторони однією сім'єю тривалий час не проживають, тому позивач вважає, що сім'я розпалася повністю, просить суд розірвати шлюб, на примирення не погоджується. Позивач в судове засідання не з'явився, подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, в матеріалах справа є нотаріально посвідчена заява, в якій просить розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги визнає повністю. Вивчивши матеріали справи, заяви позивача та відповідача, суд приходить до висновку про те, що даний позов підлягає задоволенню. Сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, між ними склалися неприязні відносини. Це дає суду підстави зробити висновок про те, що сім'я повністю розпалась і подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що 06.08.2011 між сторонами укладено шлюб. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO]. Позивач вважає, що відносини між сторонами погіршувалися, спільне життя не склалося, що врешті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин між сторонами з листопада 2016 року, наразі сторони проживають разом, просить залишити неповнолітню дочку проживати з матірю, проте спільне господарство не ведуть, подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Позивач у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає, просить залишити прізвище «Петровська». Відповідно до пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, вивчивши матеріали справи, заяви сторін, приймає визнання позову відповідачем як таке, що не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, спір про місце проживання дитини відсутній, дитина у подальшому проживатиме з матірю, подальше спільне життя подружжя порушує інтереси як позивача, так і відповідача, тому позовні вимоги слід задовольнити. Суд розяснює сторонам, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до положень статті 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати у розмірі 640 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що 10 липня 1993 року він уклав шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не має. Вважає, що шлюб виявився невдалим, більше 12 років сторони шлюбні відносини не підтримують та проживають окремо, спільне господарство не ведеться. Вважає, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу не можливе та суперечить інтересам сторін. На примирення позивач не погоджується. Тому просить суд шлюб розірвати. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала. Відповідно до пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Вивчивши матеріали справи, заяви сторін, враховуючи визнання відповідачем позову і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позовних вимог. Суд розяснює сторонам, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі ст.ст. 110 - 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що 16.09.2006 між сторонами укладено шлюб. Від даного шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON] та [PERSON], [INFO]. Позивач вважає, що відносини між сторонами погіршувалися, спільне життя не склалося, що врешті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин між сторонами з грудня 2016 року, наразі сторони проживають разом, оскільки діти проживають, проте спільне господарство не ведуть. Спір про визначення місця проживання дітей між сторонами відсутній. Позивач у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає, просить залишити прізвище «Лось». Відповідно до пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, вивчивши матеріали справи, заяви сторін, приймає визнання позову відповідачем як таке, що не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, оскільки подальше спільне життя подружжя порушує інтереси як позивача, так і відповідача, тому позовні вимоги. Суд розяснює сторонам, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до положень статті 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати у розмірі 640 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що 19.03.1988 між сторонами укладено шлюб. Від даного шлюбу сторони мають двох повнолітніх дітей. Позивач вважає, що шлюб є невдалим, через протилежні погляди на шлюб та сімю спільне життя з відповідачем не склалося. Позивач вважає, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим. На примирення позивач не погоджується, тому просить суд шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причина неявки суду невідома, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Відповідно до статті 169 Цивільного процесуального кодексу України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), та відповідно до статті 224 Цивільного процесуального кодексу України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справи, заяву позивача, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб, який зареєстровано 19.03.1988 Коростишівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області /а.с.24/. Відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Статтею 112 цього Кодексу встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце справи повідомлялася належним чином, пояснень особисто не надала, а відтак не заперечувала проти обставин, вказаних у позовній заяві. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Суд розяснює сторонам, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до положень статті 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати у розмірі 640 гривень. На підставі ст.ст. 110 - 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що 24.04.1993 між сторонами укладено шлюб. Від даного шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивач вважає, що відносини між сторонами погіршувалися, що врешті призвело до розпаду сімї та фактичного припинення шлюбних відносин, наразі сторони проживають окремо, будь-яких відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, спір про поділ майна та визначення місця проживання дитини між сторонами відсутній. Позивач у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Вивчивши матеріали справи, заяву позивача, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб, який зареєстровано 24 квітня 1993 року Коростишівським відділом РАГСУ Житомирської області /а.с.5/. Сторони мають від шлюбу двох дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спір про місце проживання неповнолітньої дочки відсутній. Відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Статтею 112 цього Кодексу встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідач не заперечувала проти обставин, вказаних у позовній заяві. Тому, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Суд розяснює сторонам, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до положень статті 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати у розмірі 640 гривень.

Outcome: approved