Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і обгрунтовує його тим, що 19.09.2015 року він надав [PERSON] в борг грошові кошти в сумі 26000грн., що в еквіваленті становить 1095 дол. США та 50000грн., що в еквіваленті становить 2200дол.США. Відповідач повинен був повернути йому борг 19.03.2016 року. Відповідач відмовляється повернути борг. Згідно з ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми. Сума боргу [PERSON] становить 82539грн. з розрахунку 3295 дол. США по курсу НБУ станом на 03.06.2016 року (2505,12грн. за 100дол.США). 3% річних становить 529,15грн. за 78 днів прострочення станом на 03.06.2016 року. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість в розмірі 3295дол. США, що становить 82539грн. та 3% річних в сумі 529,15грн. та судові витрати. В судовому засіданні позивач пояснив, що він передавав кошти [PERSON] в сумі 76000грн., що на момент передачі становило 3295 дол. США. Відповідач йому кошти не повернув. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином через публікацію оголошення у пресі газеті «Урядовий курєр». Суд, заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав: Судом встановлено, що 19.09.2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики шляхом оформлення розписок, згідно з якими позикодавець [PERSON] передав кошти в сумі 26000грн. та 50000грн. [PERSON], а останній зобовязався повернути ці кошти [PERSON] 19 березня 2016 року. На підтвердження даного договору позивач має розписки відповідача ( а.с.6,7). Відповідно до\~статті 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені\~\~родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою\~статті 1047 ЦК України\~на підтвердження\~\~укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Згідно з постановою Верховного Суду України від 18.09.2013 року у справі №6-63цс13, правовою позицією Верховного Суду України, яка викладена в постанові від 02.07.2014 року у справі №6-79цс14, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики\~після\~\~отримання коштів,\~підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Позивач передав відповідачу [PERSON] в борг кошти в сумі 76000грн., відповідач зобовязався повернути позивачу 76000грн. згідно з умовами договору позики. Зазначення в розписці еквівалента 26000грн. 1095 дол. США та 50000грн. 2200дол. США станом на час отримання коштів не є підставою для стягнення суми з розрахунку 1095 дол. США та 2200дол.США, оскільки відповідач зобовязався повернути саме 26000грн. та 50000грн., про що прямо зазначено в розписках. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу\~(частина перша\~стаття 1050 ЦК України). За змістом частини другої\~статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач зобовязаний був повернути борг в сумі 76000грн. 19 березня 2016 року. Станом на час предявлення позову 03.06.2016 року та на час розгляду справи сума боргу повернута не була. Згідно з ст11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог. Відповідно до вимог, заявлених позивачем, щодо стягнення 3% річних станом на 03.06.2016 року кількість днів прострочення становить 78 днів. Отже, сума 3% річних становить 487грн.23коп. (76000грн.х3%х78дн.:365дн.:100%). З врахуванням викладеного, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 76000грн. боргу за договором позики та 487грн.23коп. 3% річних. З відповідача [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в розмірі 764грн.87коп. пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial