Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору про надання споживчого кредиту з Правилами №11475261000 від 16.09.2015 року відповідач [PERSON] отримав кредит 357\~170грн. 91коп. В забезпечення повернення кредиту за кредитним договором між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договори поруки (основний борг) №262366 від 16.09.2015 року та Договір поруки (проценти та інші платежі) №262366 від 16.09.2015 року, згідно якого поручитель зобовязується відповідати у повному обсязі за виконання позичальником усіх зобов'язань, що виникли з кредитного договору. У звязку з вищевикладеним просить суд стягнути солідарно з відповідачів загальну суму заборгованості за кредитним договором, яка становить 434\~269грн. 52коп., а також понесенні судові витрати в розмірі 6\~514грн. 04 коп., в рівних частинах з кожного по 3\~257грн. 02коп. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник [PERSON] в судовому засіданні просив у задоволенні позовних вимог позивача відмовити в повному обсязі. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача надав суду докази на підтвердження своїх доводів щодо позовних вимог. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору про надання споживчого кредиту з Правилами №11475261000 від 16.09.2015 року, відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 357\~170грн. 91коп. Метою надання кредиту є погашення заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту №11106834000 від 16.01.2007 року, укладеного між позивачем та позичальником [PERSON] /а.с.4-9/. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з розрахунку заборгованості в наслідок несвоєчасного виконання зобовязань за договором, станом на 03.11.016 року, становить 434\~269 грн. 52коп., з яких 355\~828грн. 93 коп. кредитна заборгованість; 64\~389грн. 59коп. заборгованість по процентам; 2\~061грн. 07 коп. пеня за прострочення сплати кредиту; 11 989грн. 93коп. - пеня за прострочення сплати процентів /а.с.23-36/. В забезпечення повернення кредиту, за кредитним договором, відповідач [PERSON] взяла на себе зобовязання перед кредитором відповідати по зобовязаннях боржника [PERSON], які виникають з умов кредитного договору, в повному обсязі , що підтверджується копією договору поруки (основний борг) №262366 від 16.09.2015 року та договір поруки (проценти та інші платежі) №262366 від 16.09.2015 року /а.с.10-17/. Згідно ч.1 та ч.2 ст.553 ЦК України, - „За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі. Відповідно до умов договору поруки, поручитель зобов'язується відповідати у повному обсязі за своєчасне виконання позичальником усіх зобовязань, що виникли з кредитного договору. Відповідальність позичальника та поручителя є солідарною. Частиною 1 та 2 статті 554 ЦК України, передбачено - „У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Як вбачається з матеріалів справи, в порядку передбаченому договорами позивач звертався до відповідачів з вимогою погасити заборгованість /а.с.18-22/. Відповідно до п.2.2. Договору поруки, у випадку невиконання позичальником його зобовязань за кредитним договором, позивач має право пред'явити свої вимоги безпосередньо до поручителя /а.с.10-11/. Однак, Відповідачі проігнорували дану претензію та не погасили заборгованість. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів. Однак, при визначенні суми стягнення, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача\~щодо стягнення заборгованості за кредитом в сумі 422\~279грн. 59 коп. виходячи з наступного. \~Відповідно достатті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина другастатті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннямистатті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. \~Враховуючи вищевикладене за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених устатті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. \~Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладений у справі №6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року. \~Таким чином, у звязку з тим, що суд стягує з відповідача пеню за прострочення сплати процентів, позовні вимоги у частині стягнення пені за прострочення сплати процентів у сумі 11 989грн. 93коп. з відповідача задоволенню не підлягають, тому сума, що підлягає стягненню з відповідача становить 422\~279грн. 59 коп. Дослідивши матеріали справи в судовому засіданні, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: partial