Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання договорів купівлі-продажу майна дійсними та визнання права власності на майно. Обгрунтувавши свої вимоги тим, що 22.03.2013 року між ним та ТБ «Кіровоградська універсальна товарна біржа» та ОДПІ ГУ Міндоходів укладено договір купівлі-продажу адміністративної будівлі, площею 240,9 кв.м., яка протягом тривалого часу не використовувалася за призначенням, розташована на земельній ділянці, площею 4941 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 18.11.2013 року між ним, ТБ «Кіровоградська універсальна товарна біржа» та ОДПІ ГУ Міндоходів було укладено договір купівлі-продажу одноповерхової заглибленої в землю будівлі, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Зазначені договори купівлі-продажу нерухомого майна укладено в письмовій формі, та зареєстровано на ТБ біржі в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю. Оскільки договори нотаріально не було посвідчено, Відділом державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Знам’янського міськрайонного управління юстиції йому відмовлено у державній реєстрації зазначених будівель, тобто не має можливості належним чином розпорядитися майном, тому просить визнати договір купівлі-продажу майна дійсним. Позивач в судове засідання не з'явився, про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву в якій свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, справу просив розглядати в його відсутності. Представник відповідача ТБ «Кіровоградська універсальна товарна біржа» в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій позовні вимоги позивача визнав в повному обсязі, справу просив розглядати у відсутності свого представника. Представник відповідача Знам’янської ОДПІ ГУ в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву в якій не заперечує проти задоволення вимог позивача, справу просив розглядати у відсутності свого представника. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обгрунтований та такий, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що згідно протоколу аукціону №7 про хід торгів на аукціоні з продажу майна, що перебуває в податковій заставі, одноповерхову цегляну адміністративну будівлю, загальною площею 240,9 кв.м, розташовану на земельній ділянці площею 4941 кв.м., дійсно було виставлено на торги і переможцем торгів став [PERSON] Згідно протоколу аукціону №50 про хід торгів на аукціоні з продажу майна, що перебуває в податковій заставі, одноповерхову, заглиблену в землю будівлю, яка не використовувалась за призначенням протягом тривалого часу, дійсно було виставлено на торги і переможцем торгів став [PERSON] Згідно договору купівлі-продажу №7 від 22.03.2013 року позивач придбав у продавця - Знам’янської об'єднаної державної податкової інспекції, яка реалізовувала майно що перебувало в податковій заставі (балансоутримувач МКП «Шляховик», код - 03365280, одноповерхову цегляну адміністративну будівлю, загальною площею 240,9 кв.м, розташовану на земельній ділянці площею 4941 кв.м., вартістю 107299,37 грн. Згідно договору купівлі-продажу №50 від 18.11.2013 року позивач придбав у продавця - Знам’янської об'єднаної державної податкової інспекції, яка реалізовувала майно що перебувало в податковій заставі (балансоутримувач МКП «Шляховик», код - 03365280, одноповерхову, заглиблену в землю будівлю, яка не використовувалась за призначенням протягом тривалого часу, вартістю 7510,36 грн. Частиною 2 статті 15 ЗУ «Про товарну біржу» передбачено, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплати за нього певну грошову суму. Згідно ч.2 ст.218 ЦК України якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Відповідно ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися, щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне, або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Таким чином, оскільки при укладенні договорів всі вимоги передбачені ст.15 ЗУ «Про товарну біржу» між сторонами виконано належним чином, про що свідчать самі договори, однак договори не відповідають вимогам ст.657 ЦК України чинного законодавства, що позбавляє можливості проводити його відчуження, суд вважає за необхідне визнати укладені між сторонами договіри купівлі-продажу дійсними. Враховуючи вищевикладене, те, що сторони досягли згоди за всіма суттєвими умовами договору, позивач, зі своєї сторони, виконав вимоги договорів і сплатив відповідну суму коштів за придбане майно, а відповідач, зі своєї сторони, передав позивачу зазначене майно, те, що позивач не може вільно розпоряджатися придбаним на законних підставах майном, те, що відповідач не заперечує проти пред'явлених позовних вимог, суд вважає, що позов необхідно задовольнити і визнати договори купівлі-продажу №7 від 22.03.2013 року та №50 від 18.11.2013 року, дійсними, а також визнати за позивачем право власності на придбане майно, а судові витрати необхідно віднести на рахунок позивача. Як вбачається з матеріалів позову зазначене майно зареєстровано на ТБ біржі в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю, а тому у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання права власності за позивачем.

Outcome: partial