Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Костянтинівської сільської ради, Липовецького району про визнання права власності на житловий будинок по спадщині за заповітом, обґрунтовуючи підставність позову таким. 17 лютого 2015 року помер [PERSON], який за життя склав заповіт. Даним заповітом [PERSON] заповів йому, [PERSON], все належне своє майно. Позивач вказує, що у визначений законом строк він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак 18 вересня 2015 року приватним нотаріусом Липовецького районного нотаріального округу йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: вулиця В. Клецька, с. Костянтинівка, Липовецького району, оскільки на нього відсутній правовстановлюючий документ. Дружина померлого - [PERSON], яка мала право на обов'язкову частку у спадщині, відмовилась від спадщини, про що у визначений законодавством строк, подала нотаріусу заяву відповідного змісту. Ураховуючи наявність його порушеного права, позивач просив суд ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, а саме: житловий будинок-А; Прибудову - а; Козирок; Гараж - Б; Сарай; Сарай -б; Убиральню -б1; Літню кухню-В; Сарай; погріб -п/В; Огорожу №1; Ворота № 2; Хвіртку № 3; Криницю №4; Яму вигрібну № 5; 1/2 криниці № 6 , що розташований по вулиці В. Клецька, 4 в селі Костянтинівка, Липовецького району, Вінницької області по спадщині за заповітом після смерті [PERSON], яка настала 17.02.2015 року. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не зявились. В заяві, що була надана суду представником, позовні вимоги підтримано, також представник просила суд розгляд справи здійснювати за її відсутності та позивача, а позовні вимоги задовольнити у заявленому обсязі. Представник Костянтинівської сільської ради Липовецького району Вінницької області в судове засідання не зявився, проте сільський голова надав суду заяву, в якій вказав, що позов визнає у повному обсязі та просить суд справу розглянути за відсутності їх представника. Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом передбаченим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи у їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі, в загальному порядку. Вивчивши та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм всебічну, повну та обєктивну оцінку, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 17.02.2015 року в селі Костянтинівка, Липовецького району, Вінницької області помер [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серія І-АМ № 310787, виданим виконкомом Костянтинівської сільської ради Липовецького району Вінницької області (а.с.4). На випадок своєї смерті, 23.02.2015 року, [PERSON] вчинив заповідальне розпорядження, яке посвідчено секретарем Костянтинівської сільської ради, Липовецького району та зареєстровано в реєстрі № 1. Даним заповітом [PERSON] заповів своєму сину [PERSON] усе своє майно, де б воно не було і з чого не складалось та все, що буде належати йому на день смерті. Заповіт станом на 24 червня 2015 року не змінено та не відмінено про що на заповіті свідчить відповідний запис вчинений секретарем Костянтинівської сільської ради ( а. с. 5). Матеріали Спадкової справи свідчать, що позивач вчасно звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак оформити свої спадкові права на житловий будинок з господарськими будівлями по вулиці В. Клецька 4, в селі Костянтинівка, Липовецького району, не може, оскільки постановою приватного нотаріуса Липовецького районного нотаріального округу від 18.09.2015 року № 318/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. на вищевказаний будинок з господарськими будівлями в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу. Судом встановлено, що правовідносини, що є предметом спору регулюються Главою 29 „Захист права власності Цивільного кодексу України та Книгою Шостою „Спадкове право Цивільного кодексу України 2004 року, оскільки спадщина відкрилась після 1 січня 2004 року. Відповідно до ст. ст. 1217-1219 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та припинились внаслідок його смерті, крім прав та обовязків, що нерозривно повязані з особою спадкодавця. Зі змісту ст.ст.1223, 1233 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно положень ст.1274 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитись від прийняття спадщини протягом строку встановленого ст.1270 ЦК України. Судом встановлено, що позивач спадщину відповідно ст. ст. 1268-1270 ЦК України прийняв, подавши заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Вищезгаданий заповіт спадкодавцем не було змінено та не було скасовано, що стверджується записом вчиненим секретарем сільської ради. Інший спадкоємець дружина спадкодавця [PERSON] від обовязкової частки у спадщині відмовилась. Крім цього, зазначила, що майно є особистою власністю її померлого чоловіка, а тому на виділення ? частки спільного подружжя вона не претендує, засвідчивши таку відмову в заяві, що була подана нотаріусу в межах шестимісячного строку. Згідно довідок Костянтинівської сільської ради від 24.06.2015 року за № , № 330, 331 вбачається, що на день смерті [PERSON] був зареєстрований та постійно проживав [INFO] та за вказаною адресою були зареєстровані та постійно проживали разом із спадкодавцем: дружина [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO]. До складу сім'ї спадкодавця входили: дружина [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO]. Факт належності спадкодавцю житлового будинку №4 з господарськими будівлями, що розташований по вулиці В. Клецька в селі Костянтинівка, Липовецького району підтверджується довідкою яка видана виконавчим комітетом Костянтинівської сільської ради Липовецького району від 28.09.2015 року, відповідно до якої констатовано, що згідно записів погосподарської книги за 2011-2015 роки житловий будинок за наведеною вище адресою рахується за померлим [PERSON] Згідно з абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на новостворене нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до п.г. 4 ст. З Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 1 липня 2004 року N 1952-ІУ права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. На час виникнення спірних правовідносин діяла Інструкція порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року згідно із ст. 1, ст. 6 якої встановлено, що реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР проводять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Вищевказана інструкція втратила чинність 19 січня 1996 року. Відповідно до пп. 6-7 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 12.05.1985 року № 5-24/26, дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян. Здобуті у справі докази свідчать про те, що при житті спадкодавець володів, користувався та розпоряджався вищевказаним будинком, тобто він перебував у його власності, право власності зареєстроване за ним згідно вимог діючого на той момент законодавства по даних сільської ради. Відповідно до ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника, окрім цього, згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 Про судову практику у справі про спадкування роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Зважаючи на викладене, суд вважає, що позивачем доведено обставини викладені нею у позовній заяві належними та допустимими доказами, а тому позовні вимоги ґрунтуються на нормах закону та підлягають до задоволення. Крім того, відповідач позов визнав, не заперечує проти задоволення позову, про що надав заяву відповідного змісту. Згідно ст. 174 ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності на те законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про його задоволення. На підставі викладеного ст. ст. 25, 346 ч. 1 п.11, 1218 - 1223, 1261, 1268 -1270, 1274, 1299 ЦК України,

Outcome: approved