Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на земельну ділянку. Від позивача до суду надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, проти задоволення позовних вимог не заперечували. Розглянувши подані заяви, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Згідно до ст. 3 ЦК України, із змісту якої випливає неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та іншими законами. Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Судом встановлено, що згідно нотаріально посвідченого договору Міни № 3993 від 12.12.2015 року, позивач, [PERSON] був власником земельної ділянки площею 2,5753 га, кадастровий номер [NUMBER] , яка знаходилась в с. Розсошенці Полтавського району Полтавської області . Згідно технічної документації із землеустрою дана земельна ділянка була поділена, та сформована нова земельна ділянка кадастровий номер [NUMBER] , загальною площею 2,06 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в с. Розсошенці Полтавського району Полтавської області та належить позивачу на праві приватної власності, що підтверджується Витягом з ДЗК про земельну ділянку, серія НВ-5306063902017 від 27.07.2017 року. Із позову також вбачається, що згідно Генерального плану Щербанівської с-р дана земельна ділянка знаходиться в масиві, який підлягає багатоповерховій забудові, що також підтверджується Рішенням Двадцятої сесії шостого скликання Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 08.06.2017 року «Про затвердження детального плану території обмеженої вул. Біліченка та вул. Параджанова в с. Розсошенці Полтавського району Полтавської області , що відповідає схемі розташування земельної ділянки позивача в межах детального плану. За таких обставин суд вважає, що в межах майбутньої багатоповерхової забудови [PERSON] буде позбавлений фактичної можливості використовувати свою земельну ділянку за її цільовим призначенням, що дає підстави для доцільної зміни цільове призначення земельної діляник, у відповідності до затвердженого детального плану території обмеженої вул. Геннадія Біліченка та вул . Параджанова в с. Розсошенці Полтавського району Полтавської області . Згідно Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 27.12.2018року у справі 545/3022/18, встановлено факт неможливості використання земельної ділянки за цільовим призначенням: «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва» та доцільності його зміни, відповідно до затвердженого Детального плану території обмеженої вул. Геннадія Біліченка та вул. Параджанова в с. Розсошенці Полтавського району Полтавської області, в межах якого знаходиться земельна ділянка загальною площею 2,06 га., кадастровий номер [NUMBER] , яка належить [PERSON] та знаходиться в межах населеного пункту на території Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно) , яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якій кореспондують статті 13, 41 Конституції України, закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Право власності є непорушним. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання. Згідно ч. 1 ст. 78 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Згідно з п. б), п. д) ч. 1 ст. 90 ЗК, власники земельних ділянок мають право самостійно господарювати на землі; споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди. Відповідно до ч. 4 ст. 373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Таким чином чинне законодавство не містить заборони щодо зміни цільового призначення земельних ділянко, які перебувають у власності громадян, на землі для рекреаційного призначення, оскільки власники земельних ділянок мають право на свій розсуд вільно розпоряджатися своєю власністю (земельною ділянкою), в тому числі і змінювати її цільове призначення. Із позову також встановлено, що позивач, маючи намір скористатися зазначеним вище правом на зміну цільового призначення власної земельної ділянки, звернувся до проектної організації та замовив виготовлення відповідного проекту землеустрою. Також встановлено, що 20.03.2019 року позивачем направлено на адресу Головного управління Держегокадастру у Полтавській області запит про можливість погодження проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки загальною площею 2,06 га. , кадастровий номер [NUMBER] , яка належить [PERSON] та знаходиться в межах населеного пункту на території Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області. Листом - відповіддю про розгляд запиту від 28.03.2019 року № 29-16-0.331-1929/2-19, власнику земельної ділянки, [PERSON] відмовлено у зміні її цільового призначення. У відповідності до статей 14, 41 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої власності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно із главою 27 (ст. ст. 373-394) Цивільного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується Конституцією України. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна (земельної ділянки) може пред`явити позов про визнання його права власності якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно загальнонаціональної (всеукраїнської) нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення» вартість земельної ділянки Заявника становить 63711,21 грн. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про те, що позивач позбавлений можливості встановити своє право власності на земельну ділянку у загальному порядку, окрім судового. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких підстав суд вважає позов, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, так як задоволення позову, - усуне перешкоди для позивача у вільному розпорядженні свої майном та надасть можливість у встановленому законом порядку зареєструвати право власності на таке майно. На підставі викладеного та

Outcome: approved