Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «МЕТАЛУРГКОМПЛЕКТ АВТОМАТИЗАЦІЯ» про стягнення заборгованості за договором про надання безвідсоткової фінансової допомоги (позики), в якому зазначив, що 22.11.2018 року між ТОВ «МЕТАЛУРГКОМПЛЕКТ АВТОМАТИЗАЦІЯ» та [PERSON] укладено договір про надання безвідсоткової фінансової допомоги (позики) № 2211-1 (далі - Договір), згідно якого [PERSON] передав у власність ТОВ «МЕТАЛУРГКОМПЛЕКТ АВТОМАТИЗАЦІЯ» грошові кошти в сумі 700 000,00 грн., зі строком виплати до 31 грудня 2018 року. Станом на день подання позову відповідачем повернуто лише частину позики, а саме 400 000,00 грн. Тобто, відповідачем прострочено строк повернення позики, що встановлений Договором до 31.12.2018 року, а також не повернено частини боргу в сумі 300 000,00 грн. Заборгованість за основним зобов`язанням за період з 01.01.2019 року по 20.09.2019 року складає 300 000,00 грн., штраф складає 30 000,00 грн., відсотки за користування коштами - 12 057,54 грн., інфляційні витрати - 35 800,00 грн. Посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов`язання з повернення заборгованості за договором, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання безвідсоткової фінансової допомоги (позики) від 22.11.2018 року в сумі 377 857,54 грн., також просить стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 778,58 грн. Представник позивача в судове засідання надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву суду щодо позову не надав, з заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає можливим, за згодою представника позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст. 280 ЦПК України, за відсутності відповідача. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України). Судом встановлено, що 22.11.2018 року між ТОВ «МЕТАЛУРГКОМПЛЕКТ АВТОМАТИЗАЦІЯ» та [PERSON] укладено договір про надання безвідсоткової фінансової допомоги (позики) № 2211-1. У відповідності до п. 1.1 договору позикодавець передав у власність позичальникові, а позичальник отримав від позикодавця грошові кошти готівкою в сумі 700 000,00 грн., зі строком виплати до 31 грудня 2019 року. Пунктами .3.1 та 3.2 договору обумовлено, що позикодавець перераховує суму позики в безготівкову порядку на рахунок позичальника, а днем надання позики вважається день зарахування суми позики на поточний рахунок позичальника. 23.11.2018 року позивачем перераховано суму позики на вказаний в реквізитах договору рахунок відповідача, що підтверджується копіями платіжних доручень. Розділом 5 договору передбачено, що сума позики підлягає поверненню шляхом іі перерахування на поточний рахунок позикодавця, або зарахування на картковий рахунок позикодавця. Днем повернення позики (її частин) вважається день видачі суми позики (її частини) з каси Позичальника за підписом Позикодавця в одержанні даної позики або день зарахування позики на картковий рахунок Позикодавця (п.5.3 Договору). Відповідачем повернуто лише частину позики, а саме 400 000,00 грн., що підтверджується копією виписки по рахунку. Отже, відповідачем прострочено строк повернення позики до 31.12.2018 року, що встановлений договором, а також не повернено частини боргу в сумі 300 000,00 грн. За правилами ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Статтею 530 ЦК України визначено, що в разі якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Згідно ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Договором передбачено, що при простроченні повернення позики (іі частини) позичальник сплачує: штраф у розмірі 10% від неповерненої суми позики (п.6.1. Договору); проценти у розмірі 3% річних від неповерненої суми за весь строк прострочення (п.6.2 Договору); інфляційні втрати за весь строк прострочення. Згідно з розрахунком позивача - заборгованість за основним зобов`язанням за період з 01.01.2019 року по 20.09.2019 року складає 300 000,00 грн., штраф складає 30 000,00 грн., відсотки за користування коштами - 12 057,54 грн., інфляційні витрати - 35 800,00 грн. Частина 1 ст. 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідачу надавався строк на надання до суду відзиву на позовну заяву і всіх доказів, які можливо доставити до суду, що підтверджують заперечення проти позову, але відзив до суду не надходив. Відповідач не спростував наданий позивачем розрахунок, хоча такий процесуальний обов`язок передбачений ст.ст. 12,13 ЦПК України. Отже, перевіривши надані позивачем розрахунки заборгованості за основним зобов`язанням, штрафу, відсотків, інфляційних витрат, суд визнає їх правильним, а також враховує, що надані позивачем розрахунки відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами, а також не надано альтернативного розрахунку. Аналізуючи надані по справі докази, у їх сукупності, суд приходить до висновку, про задоволення позовних вимог у повному обсязі, оскільки при вирішенні спору по суті суд враховує вимоги ст.ст.12,81ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків ,встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач в судове засідання з`явився, не скористався своїми процесуальними правами учасника справи, не надав відзиву на позов та не надав суду жодних доказів, якщо у нього такі малися, що спростовують доводи позивача і надані ним докази в обґрунтування позовних вимог, а тому суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до переконання про можливість задоволення позову у повному обсязі. Крім того, у відповідності зі ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, оскільки позовні вимоги задоволені в повному обсязі, з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при подачі позову до суду судовий збір у розмірі 3 778,58 грн.

Outcome: approved