Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Сальської сільської ради Таращанського району Київської області, Чернинської сільської ради Таращанського району Київської області, просить суд встановити факт належності [PERSON], яка померла 13.12.2014 року житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, який розташований по вул. Піонерська, 40 в с. Салиха, Таращанського району, Київської області та визнати за ним право на спадщину за заповітом, після смерті його матері, та право власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що після смерті його матері [PERSON] відкрилася спадщина за заповітом, яка складається з житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, розташованого по вул. Піонерська, 40 в с. Салиха, Таращанського району, Київської області, вартістю 68957 грн. та інше спадкове майно. Спадкоємцем за заповітом на вказаний житловий будинок є позивач, син спадкодавця [PERSON], також є спадкоємцем за заповітом, але на інше спадкове майно на земельну ділянку площею 1,7064 га, яка розташована на території Салиської сільської ради Таращанського району Київської області. У травні 2015 року позивач звернувся до Таращанської районної державної нотаріальної контори по питанню оформлення спадкового майна, а оскільки на житловий будинок, який розташований по вул. Піонерська, 40 в с. Салиха, Таращанського району, Київської області на імя [PERSON] не було виготовлено технічної документації та відсутнє свідоцтво про право власності на вказаний будинок, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок. Позивач у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, проте подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та без фіксування технічними засобами судового розгляду справи, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, проте подав до суду заяву, в якій просить суд розглядати справу без його участі та без фіксування технічними засобами судового розгляду справи, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, проте подав до суду заяву, в якій просить суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши письмові матеріали справи, матеріали спадкової справи № 78/2015 до майна померлої 13 грудня 2014 року [PERSON], суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 13 грудня 2014 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ОК № 322158, видане виконавчим комітетом Салиської сільської ради Таращанського району Київської області 15.12.2014 року, актовий запис № 17 (а.с. 5). При цьому, за своє життя 10 вересня 2013 року [PERSON] залишила заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Салиської сільської ради Таращанського району Київської області 15.12.2014 року, зареєстрований в реєстрі за № 14 (а.с. 9), згідно якого належний [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований в с. Салиха Таращаньского району Київської області по вул. Піонерська, 40 вона заповідає своєму синові [PERSON] В своє чергу належний [PERSON] Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 216706, яка розташована в межах Сальської сільської ради Таращанського району Київської області, вона заповідає своєму синові [PERSON] Після відкриття спадщини померлої [PERSON], позивач, маючи заповіт, 29.05.2015 року звернувся до державного нотаріуса Таращанської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, копія якої міститься в матеріалах спадкової справи. Відповідно до повідомлення № 429/02-14 від 30.06.2015 року державного нотаріуса Таращанської районної державної нотаріальної контори Київської області [PERSON], позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, який знаходиться за адресою: вул. Піонерська, 40, с.Салиха, Таращанського району, Київської області, у звязку з відсутністю у померлої 13 грудня 2014 року [PERSON] правовстановлюючого документу, який підтверджує право власності спадкодавця на вказаний житловий будинок. Відповідно до листа Міністерства юстиції України №19-32/319 від 21.02.2005 року у випадку відсутності у померлої особи правовстановлюючого документу на нерухоме майно, державна реєстрація якого не проводилась, питання належності нерухомого майна такій особі має вирішуватися у судовому порядку. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.06.2015 року, посвідченого державним нотаріусом Таращанської районної державної нотаріальної контори Київської області [PERSON], братом позивача оформлено право на частину спадщини, а саме на земельну ділянку площею 1,7064 га, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується відповідним свідоцтвом серії НАН 764810, зареєстровано в реєстрі за № 857, спадкова справа №78/2015. Власником будинку, що розташований за адресою: вул. Піонерська, 40, с. Салиха Таращанського району Київської області був чоловік спадкодавця [PERSON], який помер 25 лютого 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ОК № 208103, видане виконавчим комітетом Салиської сільської ради Таращанського району Київської області 28.02.2011 року, актовий запис за № 7 (а.с.6). Той факт, що вказаний житловий будинок належав чоловікові спадкодавця, після смерті якого спадщину фактично прийняла його дружина (мати позивача) [PERSON], але юридично її не оформила, підтверджується довідками № 113, № 114, № 115, № 116 від 02.06.2015 року та виписками із по господарських книг за 2001-2005 роки, 2006 2010 роки, 2011 2015 роки, виданими виконавчим комітетом Салиської сільської ради Таращанського району Київської області. Із зазначених документів вбачається, що померла [PERSON] була власником житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Піонерська, 40, с. Салиха, Таращанського району, Київської області, оскільки фактично прийняла спадкове майно після смерті свого чоловіка, в звязку з тим, що проживала з ним до дня смерті, але юридично його не оформила. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину якщо протягом строку, встановленого ст.. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. Як вбачається з технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовлений за станом на 04.05.2015 року, який було виготовлено на вказане домоволодіння, будинок побудовано 1961 року, господарські будівлі та споруди в 1963 1980 роках. Порядок реєстрації права власності на домоволодіння та житлові будинки в той час було врегульовано Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року (втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу № 56 від 13.12.1995 року). В той же час відповідно до пункту 1 Інструкції реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Відповідно до пункту 4 Інструкції реєстрації підлягали всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності. Відповідно до частини другої пункту 6 Інструкції не підлягають реєстрації також будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Зі змісту вказаних норм можна дійти висновку, що дія вказаної Інструкції не поширювалась на сільські населені пункти, а тому домоволодіння, яке перебувало у власності [PERSON] не підлягало реєстрації відповідно до норм діючого на той час законодавства. Як зазначено в пункті 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» до компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. З огляду на вказані обставини, вищевказані довідки № 113, № 114, № 115, № 116 від 02.06.2015 року та виписки із по господарських книг за 2001-2005 роки, 2006 2010 роки, 2011 2015 роки, виданими виконавчим комітетом Салиської сільської ради Таращанського району Київської області є доказом належності спірного домоволодіння на праві власності [PERSON] У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом може прийняти спадщину або не прийняти її. He допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Згідно пп. 3.14 п. З глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012р., прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Враховуючи те, що позивач прийняв спадщину за заповітом, що відкрилась 13.12.2014 року після смерті [PERSON], вважається, що він прийняв усе спадкове майно померлого, в тому числі і вказане домоволодіння, що знаходиться за адресою: вул. Піонерська, 40, с. Салиха, Таращанського району, Київської області. Відповідно до положень частин другої та третьої пункту 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до технічного паспорту, виготовленого ФОП [PERSON] за станом на 04.05.2015 року, до складу домоволодіння за вказаною вище адресою входить: житловий будинок загальною площею 55,4 кв.м, житловою площею 23,9 кв.м (літ.А-1), сарай (літ.Б-1), убиральня (літ. б-1), сарай (літ. В-1), погріб (літ. Г/пг), огорожа (№1-№3), колодязь питний (№ 4), вартістю 68957 грн. Вирішуючи спір суд також виходить з наступного. Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до положень статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. У відповідності до положень частин першої та другої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за законом чи за заповітом може прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Відповідно до положень частини 5 статті 1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved