Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, зазначивши, що з 20.11.2018 року являється власником будинку №18-а по вул.О.Кошового м.Коростень Житомирської області. Належний йому будинок було введено в експлуатацію 20.07.1984 р. під номером 20-а по вул.О.Кошового м.Коростень. В подальшому номер будинку було змінено на №18-а. 31.03.2006 року [PERSON] міською державною нотаріальною конторою було зареєстровано обтяження від 14.03.1964 р. на квартиру №18-а по вул.О.Кошового м.Коростень як на майно [PERSON] та 03.04.2006 року [PERSON] районною державною нотаріальною конторою зареєстровано обтяження від 22.04.1980 року на квартиру №20-а по вул.О.Кошового м.Коростень як на майно [PERSON], які були застосовані відповідно до повідомлень Коростенського мясокомбінату та Будбанку, які на даний час в ЄРДР не зареєстровані. Обмеження були накладенні до введення будинку в експлуатацію. Однак, на час накладення обтяження 14.03.1964 року будинок під №18-а належав [PERSON] (на даний час це будинок №20 по вул.О.Кошового), [PERSON] належав будинок №20-а по провулку О.Кошового м.Коростень. Ні [PERSON], ні [PERSON] не являлись власниками належного йому з 20.11.2018 року будинку, а накладені як на їх майно арешти обтяжують його права як власника майна. Просив накладені відповідачами заборони зняти, звільнити належний йому будинок №18-а по вул.О.Кошового м.Коростень Житомирської області з-під арешту. Позивач свої вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, подавши письмову заяву. Відповідачі проти задоволення позовних вимог не заперечили, подавши письмові заяви. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що позивач відповідно до договору купівлі-продажу від 20.11.2018 року є власником житлового будинку з надвірними будівлями №18-а по вулиці О.Кошового м.Коростень Житомирської області. Право власності позивача зареєстровано 20.11.2018 року. До 1984 року вказаний будинок обліковувався під №20-а. Будинок під №18-а, який було змінено на №20, до зміни номеру належав [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] належав житловий будинок №20-а по провулку О.Кошового м.Коростень, номер якого змінено на №18-а. Отже, обтяження, яке було накладено 14.03.1964 р. на майно [PERSON] стосувалось будинку №18-а по вул.О.Кошового м.Коростень, який з 1986 року являється будинком №20, а на той час будинок, який придбав позивач мав №20-а. Обтяження, яке зареєстровано як обтяження, накладене на будинок №20-а по вул.О.Кошового м.Коростень, фактично стосувалось будинку №20-а по провулку О.Кошового м.Коростень, який належав [PERSON]. Зазначене свідчить про те, що вищевказані обтяження стосувались майна інших осіб, однак рахуються як обтяження, що накладені на майно, яке на даний час належить позивачеві. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи, що реєстрація відповідачами заборон на майно позивача створює перешкоди в реалізації права на розпорядження належним позивачеві майном, позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved