Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, мотивуючи позовні вимоги тим, що в жовтні 2017 року банк запустив проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю даного проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms. 08.06.2019 року відповідач [PERSON] , звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 08.06.2019 року. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язався виконувати його умови. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит в розмірі 10 000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Позивач зазначає, що у зв`язку з порушенням відповідачем [PERSON] , взятих на себе кредитних зобов`язань, станом на 24.06.2020 року утворилася заборгованість, що становить 23 260, 62 грн., і складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредита) в сумі 23 260, 62 грн. На підставі вищевикладеного, позивач просить стягнути на його користь з відповідача вищезазначену заборгованість та витрати на сплату судового збору. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив задовільнити, відносно ухвалення заочного рішення по справі не заперечив. В судові засідання відповідач по справі повторно не з`явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений в порядку передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Про причини неявки в судові засідання відповідач суд не повідомляв, своїм правом на надання відзиву на позов він не скористався, заяв про відкладення слухання справи чи розгляд справи за його відсутності до суду не надіслав. Відповідно до вимог ч. 1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Беручи до уваги те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. З розрахунку (а.с.5-7), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що станом на 24.06.2020 року банк нарахував заборгованість в сумі 23 260, 62 грн., яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредита) в сумі 23 260, 62 грн. З анкети-заяви, витягу з умов обслуговування рахунків фізичної особи та додатків до нього (а.с. 8, 9-23), досліджених в судовому засіданні, вбачається, що 08.06.2019 року відповідач оформив заявку на отримання кредиту на умовах запропонованих позивачем. З ліцензії, виписки та статуту (а.с. 28-31), досліджених в судовому засіданні вбачається, що ПАТ «Універсал Банк» (ПАТ «Універсал Банк») 20.01.1994 року внесений до державного реєстру банків та має право надання банківських послуг, визначених ч. 3 ст. 47 Закону України «Про банки і Банківську діяльність». Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований, між сторонами склалися цивільні правовідносини, позовні вимоги пов`язані з спорами, що виникають із кредитних договорів і підлягають до задоволення, так як в судовому засіданні було встановлено, що відповідно до укладеного договору від 08.06.2019 року відповідач [PERSON] , звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 08.06.2019 року. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язався виконувати його умови. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит в розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. За умовами договору відповідач зобов`язався сплачувати мінімальний щомісячний платіж у строки встановлені в Мобільному Додатку, в тому числі і відсотки за користування кредитом, встановлені Тарифами Банку, в даному випадку 38,4% річних, а у разі прострочення зобов`язання 76,8% річних. У разі порушення строків погашення кредитних коштів клієнт повинен сплатити пеню передбачену Тарифами банку, а саме: пеня від 121 дня (до повного погашення) у розмірі 6,4 % на місяць від суми загальної заборгованості за кожен день прострочення виконання. Проте, відповідач не виконав свої обов`язки належним чином і станом 24.06.2020 року банк нарахував заборгованість в сумі 23 260, 62 грн., яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредита) в сумі 23 260, 62 грн. Вказані обставини стверджуються матеріалами справи та не були оспорені в судовому засіданні. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст. ст. 526, 530, 549-552, 1050, 1054 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Суд враховує те, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, але від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, заяви про розгляд справи за його відсутності чи про відкладення її розгляду. Крім цього, суд приймає до уваги те, що позивач не заперечує проти ухвалення рішення у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Суд бере до уваги, що згідно з вимогами ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень та вважає, що в судовому засіданні позивачем було доведено, що відповідач не виконав своїх зобов`язань за кредитним договором і станом на 24.06.2020 року банк нарахував заборгованість в сумі 23 260, 62 грн., яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредита) в сумі 23 260, 62 грн., а відповідачем не було доведено того, що заборгованість сплачена чи, що існують обставини, які виключають необхідність сплати боргу. Тому суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги про стягнення заборгованості по сплаті кредиту повністю і стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору виходячи з розрахунків наданих позивачем. В частині стягнення судових витрат суд вважає необхідним вимоги позивача задовольнити в силу ст. 141 ЦПК України. На підставі вище наведеного,

Outcome: approved