Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення 50282,21 грн. заборгованості за кредитним договором. Представник позивача просив про розгляд справи у його відсутності, вимоги позову підтримав. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності представника позивача, заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Обставини справи, встановлені судом. 30.06.2015 року між позивачем ТОВ «Лайм-Фінанс» та [PERSON] був укладений кредитний договір №ЛФ-12037955\~\~про надання кредиту в сумі 3200,00 грн. зі сплатою відсотків розміром 2%\~\~від суми наданого кредиту за кожен день користування ним в строк до 05.11.2015 року. Банк виконав свої зобов'язання за договором кредиту, проте відповідач належним чином не виконує умови зазначеного кредитного договору, у зв'язку з чим станом на 30.05.2017 року утворилась заборгованість в розмірі 50282,21 грн, з яких: заборгованість по кредиту\~3200,00 грн.; прострочені відсотки\~1024,00 грн.;\~\~пеня\~45760,00 грн.; штраф - 100 грн.; сума нарахованих 3% річних\~198,21 грн. Відповідно до договору факторингу №ЛФ-29/12-15 від 29.12.2015 року ТОВ «Лайм-Фінанс» відступило право вимоги на користь нового кредитора ТОВ «Восток Фінексперт». 16.01.2017 року\~\~ТОВ «Восток Фінексперт» надіслало [PERSON]\~\~вимогу про повернення кредиту. Статтею 14 ЦК України\~встановлено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з положеннями статей\~530,\~612 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у термін, встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст. 599 ЦК України\~зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 1054 ЦК України\~встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст.\~ст. 1050 ЦК України\~встановлено, що якщо\~\~договором\~\~встановлений обов'язок\~\~позичальника повернути\~\~позику\~\~частинами\~\~(з\~\~розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. За такого, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав зобов'язань, узятих на себе за договором, у зв'язку з чим з нього необхідно стягнути на користь позивача заборгованість по кредиту\~3200,00 грн.; прострочені відсотки\~1024,00 грн.; штраф - 100 грн.; суму нарахованих 3% річних\~198,21 грн. Разом з тим, суд не погоджується з розміром пені. Так, Рішенням Конституційного Суду України від 11.07.2013р. у справі № 1-12/2013 визначено, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій\~статті 627 ЦК України\~засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Як зауважував Конституційний Суд України, межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг. Захист від цих зловживань базується на положеннях законодавства, зокрема частини третьої\~статті 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Статтею 69 Закону України «Про Конституційний Суд України»\~встановлено, що рішення і висновки Конституційного Суду України рівною мірою є обов'язковими до виконання. Таким чином, відповідно до ч. 3\~ст. 551 ЦК України\~розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Таким чином, суд дійшов висновку, що в даному випадку розмір неустойки у вигляді пені значно перевищує розмір збитків, а тому розмір пені повинен бути зменшений до 10000,00 грн., з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. Враховуючи вищевикладене, позов підлягає частковому задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 1600,00 грн.

Outcome: partial