Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і свої вимоги мотивував тим, що 02 жовтня 2009 року відповідач за договором позики отримав у нього грошову суму - 56700 гривень, що підтверджується розпискою. Борг зобов'язався повернути з 15 по 18 січня 2010 року. Оскільки відповідач на неодноразові усні вимоги позивача вказану суму не повернув, ухиляється від добровільного вирішення спору, тому просив стягнути на його користь з відповідача суму боргу в розмірі 56700 гривень, 3 % річних на день винесення рішення, кошти в сумі 40650 гривень (різницю в курсі валют між днем надання позики та на момент подання позову) та сплачений при зверненні до суду судовий збір. В письмовій заяві представник позивача вимоги підтримав, просив розглянути справу без його участі. Відповідач до суду не з'явися, будучи сповіщеним про час та місце розгляду справи, своїх заперечень чи пояснень по суті вимог не надав, тому судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи. В зв'язку з неявкою сторін, фіксування процесу записуючими пристроями не здійснювалось. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 02 жовтня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] в простій письмовій формі укладено договір позики, відповідно до якого, відповідач отримав у позивача грошову суму - 56700 гривень та зобов'язався їх повернути в строк з 15 по 18 січня 2010 року. Про це була складена розписка (а.с. 5). Будь-якого посилання на те, що борг, наданий в гривнях, буде повертатись в доларах, вказана розписка не містить. Доказом, підтверджуючим укладення вказаного договору позивача між відповідачем є розписка, надана позивачем суду. Таким чином, судом встановлено, що позивач [PERSON] виконав взяті на себе зобов'язання за вказаним договором, передавши суму грошових коштів відповідачу, а останній не виконав свого обов'язку, не повернувши позивачу суми позики в обумовлені терміни. Вважаючи неповерненим суму позики, суд виходить з наступного. Відповідно ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Ст.ст. 59, 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Оскільки відповідачем не було надано суду належних та допустимих доказів того, що кошти за розпискою були повернуті, тому суд вважає доведеною ту обставину, що гроші позивачем відповідачу дійсно передавалися, а відповідачем у справі не надані суду прийнятні докази на підтвердження того факту, що в обумовлений строк борг був повернутий, тому сума боргу підлягає стягненню з відповідача в розмірі 56700 гривень, а також 3 % річних, розмір яких складає: за 2010 рік (з 18 січня по 31 грудня) - 1635,6 гривень; з 2011 по 2014 рік - 6804 гривні; за 2015 рік (з 01 січня по день винесення рішення) - 98,7 гривень; а всього - 8538,3 гривні. Що стосується стягнення різниці в курсах валют, то на думку суду вимоги позивача не підлягають задоволенню в цій частині, оскільки боргова розписка не містить такої умови, як повернення суми боргу в доларах чи з урахуванням зміни в курсі валют, а самі кошти в борг передавались в гривнях, тому за приписами ст.ст. 527, 625, 1049 ЦК України стягненню з відповідача підлягає саме сума коштів надана в борг в розмірі та формі її отримання відповідачем, тому вимоги позивача в цій частині не можуть бути задоволені. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, на користь позивача з відповідача підлягають стягненню (пропорційно до задоволених вимог) 652 гривні 38 копійок судового збору. На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 625, 1049 ЦК України,

Outcome: partial