Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування своїх вимог зазначивши, що 27.02.2008 року між ПАТ [PERSON] банк «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ZRCWGA00004262, згідно умов якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 99500,00 доларів США на термін до 26.02.2028 року, з поверненням кредиту та сплатою відсотків за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими кредитним договором. Однак всупереч договірним зобов'язанням позичальником щомісячні платежі на повернення кредиту здійснювались не у повному обсязі та з порушенням строків, встановлених кредитним договором, в результаті чого утворилась заборгованість за кредитом, відсотками та комісією, а також іншими виплатами відповідно до умов договору. Таким чином, загальна сума боргу [PERSON] перед банком за вказаним кредитним договором станом на 07.06.2016 року складає 310296,90 доларів США. При цьому позивач вказав, що оскільки законодавством не передбачено обовязку банку вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, то кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Тобто просили стягнути з [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитом станом на 07.06.2016 року в сумі 76522,48 доларів США, заборгованість за відсотками за користування кредитом в сумі 43573,59 доларів США, а всього 120096,07 доларів США, що за курсом НБУ станом на 07.06.2016р. складає 2999999 (два мільйони девятсот девяносто девять тисяч девятсот девяносто девять) гривень 83 копійки, а також судовий збір у розмірі45000 (сорок пять тисяч) гривень. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просив суд позов задовольнити. Також вказав, що на теперішній час заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором значно більша, втім, банк просить стягнути з відповідача заборгованість, що утворилась станом на момент звернення з даним позовом до суду, тобто на 07.06.2016р. Також пояснив, що оскільки відповідач систематично порушував умови кредитного договору щодо розміру щомісячного платежу та строків його сплати, то при здійсненні ним чергового платежу за кредитним договором з такого платежу першочергово утримувались штрафні санкції, потім відсотки, і лише залишок суми йшов на погашення самого тіла кредиту, як передбачено умовами кредитного договору та вбачається з наданого банком розрахунку заборгованості та виписки з рахунку відповідача. Також підтвердив, що дійсно за кредитним договором № ZRCWGA00004262, укладеним з [PERSON], були відкриті декілька рахунків, а саме 29094059034061 рахунок для обліку сум погашеної заборгованості, зазначений в договорі. При цьому після надходження коштів на вказаний рахунок відповідно до умов договору кошти зараховувались на наступні рахунки 22034057222092 суми погашеної заборгованості за кредитом (тіло); 22071058208012 суми простроченої погашеної заборгованості за кредитом (тіло); 22088058208878 суми погашених відсотків; 220940558206295 суми прострочених погашених відсотків; 35789057907596 суми комісії; 35797057926343 суми простроченої комісії; 38007865500574 обмінна операція переведення отриманої пені у гривню. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» не визнав, пояснивши, що дійсно між позивачем та [PERSON] був укладений вказаний кредитний договір про надання грошових коштів в доларах США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі та порядку, встановленому договором. Вказані кредитні кошти [PERSON] отримав у повному обсязі. Погоджуючись з умовами договору, відповідач протягом деякого часу виконував його належним чином та здійснював відповідні платежі. В подальшому [PERSON] не мав змоги вчасно та у повному обсязі сплачувати суму по кредиту та здійснював платежі банку при наявності в нього такої можливості. Разом з тим, вважає, що заборгованість за вказаним кредитним договором значно менша, ніж та, яку вказує банк у позові. Так, [PERSON] сплатив банку 45733 долари США, однак в позові вказано, що [PERSON] по тілу кредиту сплачено лише 22977,52 долари США та заборгованість по тілу кредиту складає 76522,48 доларів США. Тобто вважає, що банком незаконно неврахована сплачена [PERSON] сума в 22755,48 доларів США за погашення тіла кредиту. Тому рахує, що заборгованість [PERSON] перед банком за вказаним кредитом становить близько 40-50 тисяч доларів. Також вважає незаконним зарахування банком сум, сплачених відповідачем, на різні рахунки. Просив у задоволенні позову відмовити. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. ст. 509, 1054 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язується вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Так, з матеріалів справи встановлено, що 27.02.2008 року між ПАТ [PERSON] банк «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ZRCWGA00004262, згідно умов якого банк надав [PERSON] кредит у розмір 99500,00 доларів США на термін до 26.02.2028 року з поверненням кредиту та сплатою відсотків за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими кредитним договором. (т. 1 а.с. 09-11). Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Однак, всупереч умовам кредитного договору та вимогам чинного законодавства України відповідач не сплачував щомісячні платежі на повернення кредиту у строк та у розмірах, встановлених п. 8.1., а також розділом 3 кредитного договору, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості (т. 1 а.с. 4-7, 66-68), а також випискою з рахунку № 29094059034061, відкритому відповідно до п. 8.2. кредитного договору на імя [PERSON] для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по договору (т. 1 а.с. 121-131), та кореспондуючих йому субрахунків № 22034057222092, № 22071058208012, № 22088058208878, № 220940558206295, № 35789057907596, № 35797057926343, № 38007865500574, відкритих відповідно до Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затвердженою постановою Правління НБУ № 280 від 17.06.2004р., на які з вказаного рахунку зараховувались окремо № 22034057222092 - суми погашеної заборгованості за кредитом (тіло); № 22071058208012 суми простроченої погашеної заборгованості за кредитом (тіло); № 22088058208878 суми погашених відсотків; № 220940558206295 суми прострочених погашених відсотків; № 35789057907596 суми комісії; № 35797057926343 суми простроченої комісії; № 38007865500574 обмінні операції переведення отриманої пені у гривню (т. 1 а.с. 76, а.с. 110-271, т. 2 а.с. 1-98). У зв'язку з порушенням зобов'язань по кредитному договору та відповідно до згаданого у рішенні розрахунку станом на 07.06.2016 р. відповідач має заборгованість у розмірі 310296,90 доларів США, з яких: - заборгованість за кредитом 76522,48 доларів США; - заборгованості по відсоткам за користування кредитом 78267,71 доларів США; - заборгованість по комісії за користування кредитом 2349,99 доларів США; - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 153156,72 доларів США. Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, з урахуванням наведених норм закону та встановлених обставин справи, враховуючи позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» щодо стягнення з відповідача лише частини заборгованості за договором, а саме заборгованості за кредитом та по відсоткам за користування кредитом станом на 07.06.2016р. у загальному розмірі 120096,07 доларів США, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість, що виникла у звязку з порушенням кредитного зобовязання станом на 07.06.2016р. у сумі 120096,07 доларів США, задовольнивши таким чином вимоги позивача у повному обсязі. Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача щодо значно меншої суми заборгованості [PERSON] за вказаним кредитним договором, оскільки вони повністю спростовуються наданою позивачем випискою з банківського рахунку відповідача № 29094059034061, відкритого на виконання вказаного кредитного договору. Доказів, які б підтверджували такі пояснення представника відповідача, а також власного розрахунку заборгованості за кредитним договором, суду надано не було. Копії квитанцій на підтвердження сплати сум за кредитним договором [PERSON], надані суду представником відповідача, повністю відповідають даним виписки з банківського рахунку відповідача № 29094059034061, відкритого на виконання вказаного кредитного договору, та висновків суду щодо існування заборгованості у встановленому в ході розгляду справи розмірі не спростовують. При цьому згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доводи представника відповідача щодо незаконності відкриття банком додаткових рахунків за вказаним кредитним договором та зарахування на них сплачених [PERSON] сум, на думку суду, на обсяг прав та обовязків [PERSON] за вказаним кредитним договором, а також на розмір існуючої заборгованості за кредитним договором не впливають, оскільки вказані рахунки відкриті на підставі ст. 68 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» й відповідно до Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затвердженою постановою Правління НБУ № 280 від 17.06.2004р., використовуються для детальної та повної реєстрації всіх банківських операцій з метою забезпечення потреб складання фінансової звітності банка та є субрахунками, кореспондуючими з рахунком № 29094059034061, відкритим на виконання п. 8.2. вказаного кредитного договору, саме з якого сплачені [PERSON] суми зараховувались у відповідному обсязі на вказані субрахунки. Також суд вважає, що підлягають задоволенню вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на його користь судових витрат, які були понесені ним у зв'язку із зверненням до суду по сплаті судового збору у розмірі 45000,00 грн. (а.с.1), що відповідає вимогам ст. 88 ЦПК України, оскільки ці витрати, які підтверджені документально квитанцією, залученою до матеріалів справи, є судовими витратами, які у разі задоволення позову підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст. ст. 509, 525, 526, 530, 625, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved