Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАРМАША», третя особа: Директор ТОВ «ФАРМАША» Кардаш Віктор Леонідович, про зміну формулювання причини звільнення, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовує наступним, а саме вона з 04.05.2015 року, працювала в аптеці №4, м. Боярка, вул. Хрещатик 4-А, ТОВ «ФАРМАША». Обіцяна зарплата була 4000 грн., зарахування якої повинно було проводитись на банківську картку, але в наказі від 04.05.2015 року про прийняття її на роботу зазначено, що вона прийнята на посаду маркувальника в аптеку №4, яка знаходиться за адресою м.Боярка, вул. Хрещатик, 4-А з 04 травня 2015 року з окладом згідно штатного розкладу в розмірі 1230 грн. з випробувальним терміном 1 місяць. В наказі про прийняття на роботу не було зазначено, що вона прийнята на роботу з повною матеріальною відповідальністю. На той час, як вона прийшла на роботу, інвентаризація в аптеці ще не проводилась з моменту її відкриття, тобто з 05.02.2015 року. До 12.06.2015 року вона працювала в «середній зміні», тобто з 10-00 до 19-00 крім суботи та неділі (режим роботи аптеки з 8-00 до 21-00 щоденно), а 14.06.2015 року завідувач аптеки повідомив, що по рішенню офісу, вона переходить працювати на повну зміну замість відсутньої [PERSON], тому, що помітили недостачу дорогих препаратів і підозрюють в цьому [PERSON] Завідувач аптеки провів з нею бесіду і вона згодилась заплатити, проте пізніше сказала, що її примусили дати на це письмову згоду, і вона відмовляється платити. Завідувач аптеки повідомив, що 17.06.2015 року буде проведена інвентаризація і потрібно прийти всім, але [PERSON] не з'явилась. По закінченню інвентаризації оголосили суму недостачі у розмірі 138912,49 грн. З офісу передали, що будуть порушувати кримінальну справу, якщо вони, співробітники аптеки, не відшкодують збитки. Через деякий час всіх співробітників викликали по черзі на розмову з приводу недостачі і сказали, що будуть знімати з зарплатні гроші на відшкодування збитків. Вона не їздила, тому що одна з інших працівниць захворіла і їй потрібно було працювати замість неї. З її зарплатні 2 рази знімали частину грошей (недоплатили обіцяне). Потім за наказом завідувача аптеки всі написали пояснювальну для слідчого, поїхала до офісу, щоб звільнитися, то співробітниця, яка займається кадрами сказала її ніхто не звільнить поки вона не відшкодує збитків і що на всіх них, співробітників завели кримінальну справу, ведеться слідство. Вона відправила відповідачу заяву від 10.07.2015 р. на звільнення за бажанням поштою, отриману відповідачем 13.07.2015р. Після цього їй передали з офісу, що вона маю відпрацювати 14 днів. Пізніше з офісу відповідача їй передали лист, як відповідь на її заяву про звільнення, в якому було написано, що її буде звільнено за пунктом 2 частини 1 статті 41 КЗпП України. 28.07.2015 року вона отримала наказ про звільнення з посади маркувальника за втратою довір'я з 27 липня 2015 року. Підстава: акт інвентаризації від 17.06.2015 року. При звільненні її з роботи не вбачається, що була проведена належна перевірка, яка б встановила факти її винних дій як працівника відповідача, які б давали підстави для втрати до неї довіри, сама підозра, якщо не встановлено конкретні факти, не може бути підставою для втрати довір'я до працівника. Так як неправильне формулювання причини звільнення в трудовій книжці перешкоджало її працевлаштуванню, суд, одночасно повинен прийняте рішення про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Діями відповідача, що виразилися в звільненні з роботи без належної перевірки, без встановлення винних дій, їй завдано моральну шкоду, яка виразилася в психологічному дискомфорті, прикладенні додаткових зусиль для організації життя. До цього часу, з таким формулюванням звільнення вона не може влаштуватись на роботу, що негативно відображається на майновому забезпеченні сім'ї, що призводить до душевних переживань та страждань. В зв'язку з цим завдану і відповідачем моральну шкоду вона оцінює в розмірі 15000 грн. Просить суд на підставі ст.ст. 2, 38, 41, 130, 135-2, 138, 232, 235, 237-1 КЗпП України визнати незаконним і скасувати наказ по ТОВ «ФАРМАША» від 27.07.2015 р. про звільнення з посади маркувальника за втратою довір'я з 27 липня 2015 року, вважати її звільненою з посади маркувальника за власним бажанням по ст. 38 КЗпП України днем 27 липня 2015 року, визнати незаконним запис в трудовій книжці про її звільнення, зобов'язати ТОВ «ФАРМАША» внести в трудову книжку запис про звільнення за власним бажанням та стягнути з ТОВ «ФАРМАША» середній заробіток за час вимушеного прогулу і 15000 грн. на відшкодування моральної шкоди. У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали у повному обсязі, просили його задовольнити. Представник відповідача та третя особа проти задоволення позову заперечували. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 04.05.2015 року [PERSON] прийнята на посаду маркувальника ТОВ «ФАРМАША» в аптеку №4, яка знаходиться за адресою: м. Боярка, вул. Хрещатик, 4 А з окладом згідно штатного розкладу в розмірі 1230 грн. з випробувальним терміном 1 місяць. За складеним 17.06.2015 року інвентиразиційним описом товарно-матеріальних цінностей (склад 04, м. Боярка, вул. Хрещатик, 4-а) виявлена недостача, причина якої зазначено: виявлено крадіжку фармацевтом [PERSON] 10.07.2015 року позивач звернулася до ТОВ «ФАРМАША» із заявою про звільнення її з обійманої посади за власним бажанням. 27.07.2015 року [PERSON] звільнено з посади маркувальник за втратою довір'я, підстава - акт інвентаризації від 17.06.2015 року. Так відповідно до ст. 41 КЗпП України крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках зокрема винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу. Згідно ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. За посадовою інструкцією у позивача як маркувальник входили наступні обов'язки, а саме здійснення приймання лікарських засобів та виробів медичного призначення, засобів особистої гігієни та санітарії тощо і відповідності їх назв, кількості та серій супровідним документам. При позитивному результаті вхідного контролю, проведеного уповноваженою особою, проводить маркування та розміщення їх по місцях зберігання. Допомагає фармацевтам і провізорам в оформленні вітрин з максимальною інформацією про наявність лікарських засобів. За поясненнями представника відповідач та наданими документами (посадова інструкція уповноваженої особи наказ про переведення на посаду завідуючого аптеки з виконанням обов'язків уповноваженої особи) у підрозділі аптеки №4 в м. Боярка по вул. Хрещатик, 4-А в період роботи [PERSON] лише уповноважена особа проводила вхідний контроль лікарських засобів, виявлення неякісних, субстандартних та фальсифікованих лікарських засобів, перевірка цілісності торгових упаковок лікарських засобі, тощо. Позивачка не приймала та не могла здійснювати приймання лікарських засобів, її виключним обов'язком було маркування лікарських засобів. Крім того, за наданими відповідачем додатками до договорів поставки вбачається, що [PERSON] не була особою, якій було довірено отримання товарно-матеріальних цінностей. Під безпосереднім обслуговуванням грошових і товарних цінностей розуміється їх прийняття, збереження, транспортування, розподіл тощо, а тому у суду відсутні підстави вважати, що позивач за посадою маркувальника безпосередньо обслуговувала грошові і товарні цінності. Крім того, позивачка підписала договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність від 16.01.2015, однак у договорі відсутня дата підписання нею цього договору. Також, договір підписаний [PERSON] як фармацептом, тоді як вона займала посаду маркувальника. Також, слід звернути увагу на те, що за інвентаризаційним описом причиною недостачі являється крадіжка фармацевтом [PERSON], будь-які докази винних дій [PERSON] суду надані не були, а тому відсутні підстави говорити про якісь винні дії позивачки. Відповідно до ч. 3 ст. 235 КЗпП України у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов'язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Якщо неправильне формулювання причини звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу в порядку і на умовах, передбачених частиною другою цієї статті. За таких обставин, суд вважає формулювання причини звільнення позивача «за втратою довір'я» неправильним та необхідно його змінити на «за власним бажанням». Враховуючи, що неправильне формулювання причини звільнення перешкоджало працевлаштуванню позивача, а тому необхідно стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу. При обчисленні розміру середнього заробітку за час затримки суд виходить з Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року. При цьому, суд виходить із нарахованої заробітної плати за останні два місяці роботи позивача, а саме червень, липень 2015 року. Отже, 1230 грн. (червень 2015 року) + 1239,74 грн. (липень 2015 року) / 39 відпрацьованих днів = 63,32 грн. (середньоденна заробітна плата) х 181 день (час вимушено прогулу) = 11460,92 грн. Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає, що неправомірними діями відповідача щодо незаконного звільнення позивача йому завдано моральні страждання, а тому з відповідача підлягає стягненню 3000 грн. на відшкодування моральної шкоди, частково задовольнивши вимоги в цій частині. З викладеного,

Outcome: partial