Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Машинобудування і спеціальне промислове обладнання», мотивуючи свої позовні вимоги тим, що він від 25.11.2008 року працювалав на підприємстві відповідача та був звільнена з роботи за п. 1 ст.. 40 КЗпП України, однак остаточного розрахунку при звільненні з ним не провели, чим завдали йому моральну шкоду. Позивач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду представник позивача подав заяву з проханням розглядати справу без участі представника позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином, через канцелярію суду подав заяву з проханням розглядати справу без участі представника відповідача, позовні вимоги визнав в сумі 7717 грн. 68 коп. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, що не з'явилися. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач працював на Товаристві з обмеженою відповідальністю «Машинобудування і спеціальне промислове обладнання» на посаді терміста 5-го розряду з 25.11.2008 року по 29.04.2013 року, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 3 ). 29.04.2013 року позивач був звільнений з роботи згідно із п. 1 ст. 40 КЗпП України. При звільненні з позивачем розрахунку не було проведено. Відповідно до пояснень позивача з травня місяця 2012 заробітна плата виплачувалася йому частково в результаті чого утворилась заборгованість в розмірі 9000 грн. При звільненні з позивачем не було проведено розрахунок та не було його ознайомлено з наказом про звільнення. Позивач не одноразово як в усній так і в письмовій формі звертався до відповідача, Прокуратури м. Чернігова, Територіальної державної інспекції з питань праці у Чернігівській області, але відповідач не погашає заборгованість в добровільному порядку. Представник відповідача через канцелярію суду подав клопотання з поясненнями, в якому повідомив що 20.08.2013 року було розірвано договори на оренду виробничого приміщення і обладнання за ініціативою ОАО «ЧЕЗАРА», в зв'язку з чим підприємство припинило свою діяльність на невизначений термін. Протягом вересня - жовтня місяця працівники були звільнені. На підприємстві була утворена ліквідаційна комісія. Власниками було прийняте рішення про порушення справи про банкрутство. Відповідач визнає заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] в сумі 7717 грн. 68 коп. Відповідно до ст. 115 КЗпП України та ст. 24 ЗУ «Про оплату праці», заробітна плата працівнику виплачується регулярно. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата усіх належних йому сум проводяться в день звільнення. Згідно зі статтею 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Отже на користь позивача з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 7717 грн. 68 коп. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України № 13 від 24 грудня 1999 року, встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України, стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Враховуючи те, що були порушені нормальні життєві зв'язки позивача, порушення його прав відповідачем вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя, оскільки у позивача були відсутні засоби для існування, суд вважає достатнім розміром моральної шкоди, що необхідно стягнути на користь позивача із відповідача - 500 грн. Також необхідно стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 1000 грн. Також на користь держави належить стягнути судовий збір.

Outcome: partial