Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання дійсним договору купівлі - продажу засобів та визнання права власності на приміщення. Свої вимоги мотивує тим, що 05.01.2004 року між Спільним підприємством «[PERSON] плодоовочевий консервний завод», від імені якого діяв [PERSON] та ним, позивачем, було укладено договір купівлі-продажу засобів, згідно якого СП «[PERSON] плодоовочевий консервний завод» продав, а він\~ купив частину піднавісу цегляного (позначено літерою Б) загальною площею 40,00 кв. м, що знаходиться за адресою м.Кролевець, вул. Сверлова, 8, загальною вартістю 1640,00 грн.\~ Рішенням шостої сесії сьомого скликання [PERSON] міської ради від 18.02.2016 року «Про перейменування вулиць, провулків, арки та парку в місті Кролевець» назву вул. Свердлова було перейменовано на вул. Соборна. 05.01.2004 року було оформлено накладну, згідно якої він, [PERSON], одержав, а СП «[PERSON] плодоовочевий консервний завод» відпустив йому частину піднавісу цегляного (частина будівлі сараю цегляного) загальною площею 40,00 кв. м, за адресою\~ м.Кролевець, вул. Соборна, 8, загальною вартістю 1640 грн. 00 коп. Після прийняття частини будівлі сараю цегляного він почав використовувати дане приміщення, виконав ряд ремонтних робіт: укріпив стіни сараю, відремонтував дах, встановив\~\~ металеві двері та інше. Він неодноразово звертався до відповідача з вимогою здійснити державну реєстрацію речового права на нерухоме майно (частини будівлі сараю цегляного)\~ загальною площею 40,00 кв.м за ним,\~ [PERSON], але відповідач всіляко ухилявся від реєстрації,\~ 29.01.2004 року з метою ухилення від реєстрації речового права на нерухоме майно відповідачем проведено перереєстрацію Спільного підприємства «[PERSON] плодоовочевий консервний завод» в Підприємство райспоживспілки «[PERSON] плодоовочевий консервний завод», а згодом Підприємство райспоживспілки «[PERSON] плодоовочевий консервний завод» було реорганізовано в [PERSON] районну спілку споживчих товариств, у звязку з чим за ним, позивачем, неможливо провести державну реєстрацію речового права на нерухоме майно. В грудні 2017 року на\~ частину будівлі сараю (позначено літерою Б) загальною площею 40,00 кв.м, за адресою м.Кролевець, вул. Соборна, 8, він виготовив технічний паспорт\~ та іншу технічну документацію. Дії відповідача порушують його право на законну реєстрацію\~ за ним права власності на нерухоме майно - частину будівлі сараю (позначено літерою Б) загальною площею 40,00 кв.м, що знаходиться за адресою м.Кролевець, вул. Соборна, 8. Вважає можливим застосувати до правовідносин щодо державної реєстрації права власності, а саме випадку ухилення однієї із сторін від такої державної реєстрації, положення ч.2 ст.220 ЦК України за аналогією закону, які надають можливість іншій стороні визнати договір дійсним (вчиненим) в судовому порядку. Вважає, що договір купівлі-продажу засобів, згідно з яким СП «[PERSON] плодоовочевий консервний завод» продав, а він, [PERSON], купив частину будівлі сараю цегляного (позначено літерою Б) загальною площею 40,00 кв.м, за адресою м.Кролевець, вул. Соборна, 8, загальною вартістю 1640 грн. 00 коп., є дійсним, оскільки сторони, які уклали даний договір, виконали всі вимоги, передбачені ст.ст.203, 655 ЦК України. Посилаючись на викладене, позивач просить суд визнати дійсним договір купівлі - продажу засобів, укладений між Спільним підприємством [PERSON] плодоовочевий консервний завод та [PERSON] 5.01.2018 року, частини піднавісу цегляного (частини будівлі сараю цегляного) загальною площею 40,00 кв.м, що знаходиться за адресою Сумська область, м.Кролевець, вул. Соборна, 8, визнавши за ним право власності на вказане приміщення. Відповідачем [PERSON] районною спілкою споживчих товариств подано до суду відзив на позовну заяву та додані до нього документи (а.с.32-36, 37-51), у якому відповідач просить повністю залишити без задоволення позовні вимоги\~ [PERSON] у звязку з тим, що\~ позов необґрунтований та у звязку з пропуском строків позовної давності, застосувавши позовну давність. Відповідач зазначає, що позивачу рішенням Кролевецького районного суду від 12.10.2018 року повністю відмовлено в задоволенні позову про визнання права власності на нерухоме майно - частину сараю площею 52,2 кв.м, що розташований по вулиці Соборна, 8 в м.Кролевець, позначений в технічному паспорті літ.Б, загальною площею 91,0 кв.м. За адресою вул. Соборна, 8 в м. Кролевець піднавісів ніколи не було, що підтверджується технічним паспортом від 2009 року\~ колишнього Підприємства райспоживспілки [PERSON] ПКЗ (на даний час [PERSON] райспоживспілка). Свого технічного паспорта позивач не має та не може мати, оскільки законним власником сараю під літ. Б є [PERSON] райспоживспілка. Також, названий позивачем договір купівлі-продажу неосновних засобів від 05.01.2004 року без номеру - частини піднавісу цегляного площею 40 кв.м є неукладеним та не міг бути укладеним, оскільки не було вчинено дій згідно ч.2 ст.640 ЦК України. На той час Спільне підприємство «[PERSON] плодоовочевий консервний завод» було визнано банкрутом та всі його активи знаходились в податковій заставі. Повноваження ліквідатора одноособово здійснювала Державна податкова інспекція в [PERSON] районі. Одночасно ліквідатор Державна податкова інспекція в [PERSON] районі застосувала податкову заставу відносно активів СП «[PERSON] ПКЗ», що підтверджується листом Глухівської міжрайонної державої податкової інспекції від 28.05.2008 року, в якому також зазначено, що згідно законодавства всі операції із заставленими активами проводяться з узгодженням з податковим органом. Зазначене підтверджує необґрунтованість позову. Крім того, піднавіс, який знаходився тільки біля ковбасного цеху по вул.Кооперативна, 7, та який вже розібраний разом із цехом після банкрутства СП «[PERSON] ПКЗ», і сарай по вул. Соборна, 8 це різні обєкти і їх продаж мав право здійснити лише Ліквідатор з\~ укладенням відповідного договору з актом приймання-передачі обєкта та з одержанням на відповідний розрахунковий рахунок коштів для погашення боргів СП «[PERSON] ПКЗ» перед бюджетом. Позивач\~ відповіді на відзив до суду не подав. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник відповідача проти позову повністю заперечив, просить відмовити в задоволенні позовних вимог, підтримав позицію відповідача, зазначену у відзиві на позовну заяву. В ході судового розгляду пояснив, що [PERSON] районна спілка споживчих товариств є правонаступником підприємства райспоживспілки «[PERSON] плодоовочевий консервний завод». Від нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу, про який веде мову позивач, [PERSON] районна спілка споживчих товариств не ухилялась. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] дав показання про те, що він був директором підприємства СП «[PERSON] плодоовочевий консервний завод», а потім підприємства райспоживспілки «[PERSON] плодоовочевий консервний завод», [PERSON] звернувся до СП «[PERSON] плодоовочевий консервний завод» щодо продажу частини\~ піднавісу цегляного\~ по вул. Свердлова, 8. Був складений договір, обєкт переданий, гроші внесені в касу підприємства. СП «[PERSON] плодоовочевий консервний завод» не ухилялось від\~ нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу засобів від 05.01.2004 року, частини піднавісу цегляного площею 40 кв. м. Суд, заслухавши вступне слово сторін та їх додаткові пояснення, показання свідка, вивчивши відзив відповідача, та дослідивши наявні в справі докази, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно довідки від 10.04.1997 року Сумського обласного управління статистики про внесення до Єдиного державного реєстру Спільного підприємства «Плодоовочевий консервний завод» [PERSON] райспоживспілки ідентифікаційний код 01197855, за змістом якої керівником вказаного підприємства зазначений [PERSON] (а.с. 11). Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 № 646117 підприємство райспоживспілки «[PERSON] плодоовочевий консервний завод» ідентифікаційний код юридичної особи 01197855 , зареєстровано як юридична особа 29 січня 2004 року (а.с. 12). Згідно технічного паспорту на будівлю магазину по вул. Соборна, 8, м.Кролевець, (технічний опис прибудов, надбудов і підвалів) нерухоме майно складається з підвала літ. пд, сараю літ. Б-1, гараж літ. В, гараж літ. Г, огорожа літ. №1-2 (а.с. 13-16). Згідно договору купівлі-продажу засобів від 05.01.2004 року, укладеного між [PERSON] плодоовочевим консервним заводом в особі директора [PERSON] та [PERSON], [PERSON] ПКЗ продав, а [PERSON] купив частину піднавісу цегляного площею 40 кв. м, загальною вартістю 1640 грн. 00 коп. (а.с.17), договір скріплено печаткою СП «[PERSON] плодоовочевий консервний завод». Рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 12 жовтня 2018 року, яке набрало законної сили , встановлено , що наданий позивачем договір купівлі-продажу основних засобів від 05.01.2004 року, укладений між підприємством райспоживспілки «[PERSON] плодоовочевий консервний завод» та [PERSON], на день укладення договору, 05.01.2004 року, підприємства райспоживспілки «[PERSON] плодоовочевий консервний завод» не існувало (а.с. 47-50). За змістом листа Глухівської міжрайонної державої податкової інспекції Сумської області від 28.05.2008 р. № 2719/10/24-012 в звязку з податковою заборгованістю, що виникла раніше, та введенням в дію статті 6 Закону України Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами №2181-ІІІ від 21.12.2000 року ДПІ у [PERSON] районі керівництву СП Плодоовочевий консервний завод було направлено: першу податкову вимогу №1/36 від 01.11.2001 року на суму 1175 грн. 47 коп., другу податкову вимогу №2/208 від 13.12.2001 року на суму 1393 грн. 12 коп., згідно яких усі активи підприємства перебувають у податковій заставі (а.с.44-45). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 108036569 від 18.12.2017 власник 961/1000 частки нерухомого майна нежитлового приміщення будівлі магазину «Дари природи», яке розташоване за адресою Сумська область, м.Кролевець, вул. Соборна (Свердлова), будинок 8, - [PERSON] районна спілка споживчих товариств (підстава виникнення права власності постанова Про реорганізацію (приєднання) підприємства райспоживспілки [PERSON] плодоовочевий консервний завод від 17.04.2013, постанова про затвердження ліквідаційного балансу та акту прийому-передачі справ від 23.07.2013, рішення Господарського суду Сумської області від 14.04.2008). Опис обєкта: Загальна площа 1207,8 кв.м, опис:\~ Будівля магазину літ. А-2 з господарськими будівлями: сарай літ. Б, гараж літ. В, гараж літ. Г, огорожа літ. № 1-2 (а.с. 46). За змістом\~ ч. 1 ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Відповідно до ч.1 ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно до ст.640 ЦК України, договір, який підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Частиною 2 ст. 215 ЦК України, передбачено, якщо недійсність правочину встановлена законом такий правочин є нікчемним. У випадках, встановлених ЦК України нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Згідно ч.1, ч.2 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно ч.2 ст. 220 ЦК України суд може визнати дійсним договір, укладений з порушенням нотаріальної форми з метою захисту інтересів добросовісного учасника цивільних правовідносин за наявності таких умов: 1) сторони домовились щодо всіх істотних умов договору; 2) відбулося повне або часткове виконання договору; 3) одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення. Проаналізувавши\~ матеріали справи та зміст вказаної норми ч.2 ст. 220 ЦК України, суд приходить до висновку про те, що сторони не виконали домовленість стосовно всіх істотних умов договору купівлі-продажу засобів - частини піднавісу цегляного площею 40 кв.м, а саме, щодо предмета договору. В договорі купівлі-продажу засобів від 05.01.2004 року, частини піднавісу цегляного площею 40 кв. м, адреса нерухомого майна не зазначена, а предмет визначений як істотна умова будь-якого цивільно-правового договору. Таким чином, не підтверджується письмовими доказами, що сторони домовилися щодо істотних умов договору. Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. На позивача покладений обовязок з врахуванням предмету і підстав позову довести в суді ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх позовних вимог. Тобто, відповідно до вимог ст.ст.12, 13 ЦПК України\~- позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст. 78 - 80 ЦПК України, зазначені ним обставини. Позивач не надав доказів тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог про те, що сторони домовилися щодо істотних умов договору, одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення. [PERSON], будучи допитаним в якості свідка, не підтвердив в суді про те, що продавець ухилявся від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу засобів від 05.01.2004 року, частини піднавісу цегляного площею 40 кв. м. Представник [PERSON] районної спілки споживчих товариств в судовому засіданні підтвердив, що [PERSON] РССТ є правонаступником підприємства райспоживспілки «[PERSON] плодоовочевий консервний завод», від нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу, про який веде мову позивач, [PERSON] РССТ не ухилялась. Позивач не надав доказів того , що продавець був власником товару, а за змістом ч. 1 ст. 658 ЦК України право продажу товару належить власникові товару. Також позивач не надав доказів тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог про те, що він\~ неодноразово звертався до відповідача з вимогою здійснити державну реєстрацію речового права на нерухоме майно (частини будівлі сараю цегляного)\~ загальною площею 40,00 кв.м, але відповідач всіляко ухилявся від реєстрації. Крім того, позивачем не спростовано заперечення відповідача та надані ним докази\~ (а.с.44-45) про те, що майно СП Плодоовочевий консервний завод перебувало у податковій заставі, а за змістом ч. 1 ст. 37 Закону України від 18 листопада 2003 року\~ № 1255-IV до публічних обтяжень належать серед іншого податкова застава, і продаж такого майна з урахуванням діючого на той час законодавства, зокрема Закону України від 21 грудня 2000 року N 2181-III, потребувало попередньої згоди податкового органу. Аргументи, наведені позивачем та його представником щодо підстав задоволення позову, є необґрунтовані та не заслуговують на увагу суду. Виходячи з викладеного, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач та його представник як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Суд не вбачає підстав задовольнити позов з мотивів, зазначених позивачем, про визнання дійсним договору купівлі - продажу засобів, укладеного між спільним підприємством [PERSON] плодоовочевий консервний завод та [PERSON] 5 січня 2018 року, частини піднавісу цегляного площею 40 кв. м, за адресою Сумська область, м.Кролевець, вул. Соборна, 8, та визнання права власності на вказане приміщення. Судом встановлено, що договор купівлі - продажу нерухомого майна між спільним підприємством [PERSON] плодоовочевий консервний завод та [PERSON] 5 січня 2018 року не укладався і\~ зазначене не підтверджується письмовими доказами . Вирішуючи питання про судові витрати, які складаються з судового збору та витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 2, 22, 23), суд виходить з того, що згідно ст. 141 ЦПК України понесені витрати покладаються на позивача, фактично ним сплачені. Відповідно до ст. ст. 220 ЦК України,

Outcome: dismissed