Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх вимог вказав, що 17.08.2007 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір № DOXRRX07000381. Відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 2901,59 гривень, терміном з 17.08.2007 р. по 17.08.2009 р. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і Банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Згідно умов кредитного договору щомісяця в період сплати відповідач повинен надавати позивачу грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Відповідач не виконав свої зобов'язання належним чином, в наслідок чого у відповідача станом на 13.01.2014 року виникла заборгованість перед позивачем у сумі 37942,93 гривень. Просили стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу за кредитним договором у розмірі 37942,93 гривень, та відшкодування судових витрат 379,43 гривень. Представник позивача до судового засідання не з'явився, надав заяву с проханням розглянути справу у його відсутність, вказав, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в матеріалах справи містяться поштові повідомлення про надсилання судових повісток на адресу відповідача, причини неявки суду невідомі, тому суд у відповідності до ст. 224 ЦПК України розглядає справу в заочному порядку. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд вважає наступне. Матеріалами справи встановлено, що 17.08.2007 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір № 2901,59 гривень, терміном з 17.08.2007 р. по 17.08.2009 р. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і Банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві (а.с. 4) У судовому засіданні встановлено, що згідно умов кредитного договору щомісяця в період сплати відповідач повинен надавати позивачу грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. ( а.с. 5-8). У судовому засіданні було встановлено, що відповідач не виконав свої зобов'язання належним чином, в наслідок чого у відповідача станом на 13.01.2014 року виникла заборгованість перед позивачем у сумі 37942,93 гривень, з яких: - 2898,00 грн. - заборгованість за кредитом; - 13910,78 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 1906,38 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; - 500,0 грн. - штраф фіксована частина; - 1783,00 грн. - процентна складова, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 3). У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін). Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки. Згідно ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості. Також суд вважає, що підлягають задоволенню вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на його користь судових витрат, які були понесені ним у зв'язку із зверненням до суду і розглядом цієї цивільної справи, по сплаті судового збору у розмірі 379,43 гривень (а.с.14), що відповідає вимогам ст. 88 ЦПК України, оскільки ці витрати, які підтверджені документально квитанціями долученими до матеріалів справи, є судовими витратами, які у разі задоволення позову підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст. ст. 526, 530, 533, 554, 625, 1050 ЦК України,

Outcome: approved