Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно, та просив визнати право власності на гараж № [NUMBER] загальною площею 15,5 кв.м., який знаходиться за адресою [ADDRESS] та розташований на земельній ділянці розміром 0,0018 га., кадастровий номер 5324087705:05:002:0434 з цільовим призначенням для будівництва індивідуальних гаражів. У судове засідання представник позивача не з`явилася, попередньо надавши заяву про розгляд справи без її участі, заявлені позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача - у судове засідання не з`явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечували. Представник третьої особи Полтавської районної державної нотаріальної контори - у судове засідання не з`явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без їх участі, при прийнятті рішення покладаються на розсуд суду. Відповідно із положеннями ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі з таких підстав. Згідно зі ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. [PERSON] в 1987 році збудував гараж № [NUMBER] , який знаходиться за адресою [ADDRESS] . Вищезазначений гараж побудований на земельній ділянці розміром 0,0018 га., кадастровий номер 5324087705:05:002:0434 з цільовим призначенням для будівництва індивідуальних гаражів, є власністю [PERSON] , що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.6,7-9). Згідно технічного паспорту на гараж, виготовленого станом на 10.01.2020 року вбачається, що гараж збудований в 1987 році, площ забудови 18,7 кв.м., загальною площею 15,5 кв.м. (а.с.10-13). Рішенням Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області вісімнадцятої сесії сьомого скликання від 10.03.2017 року надано дозвіл [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,0024 га для будівництва індивідуального гаража в [ADDRESS] , гараж № [NUMBER] на території Щербанівської сільської ради Полтавського району (а.с.14). Відповідно до рішення тридцять третьої сесії сьомого скликання Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 26.05.2020 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] , для будівництва індивідуальних гаражів на території Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області. Передано безоплатно у приватну власність [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 5324087705:05:002:0434, загальною площею 0,0018 га, для будівництва індивідуальних гаражів, яка розташована в [ADDRESS] , гараж № [NUMBER] на території Щербанівської сільської ради Полтавського району (а.с.15). Позивач звертався до департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області з приводу оформлення гаража,проте останніми йому було відмовлено, оскільки гараж є самочинно збудованим (а.с.16). Згідно висновку №39 судового експерта Авдєєвої Н.М. від 20.07.2020 року, ринкова вартість гаража, який розташований за адресою: [ADDRESS] , гараж № [NUMBER] складає 50778 грн., відповідає вимогам ДБН в частині об`ємно-планувального рішення. Технічний стан гаража задовільний. Гараж є об`єктом завершеного будівництва і придатний для подальшої експлуатації (а.с.17-25). Статтею 328 ЦК України\~передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.3\~ст.375 ЦК України\~право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Згідно ч.4\~ст.375 ЦК України\~\~правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються\~статтею 376 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1\~ст. 376 ЦК України\~житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. З диспозиції норми ч. 1\~ст. 376 ЦК України\~випливає, що за наявності недотримання забудовником хоча б одного припису, який міститься в ній, будівництво вважається самочинним. Згідно з ч.2\~ст.376 ЦК України\~особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Відповідно до ч.5,6\~ст.376 ЦК України\~на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Особа, яка здійснила самочинне будівництво, має право на відшкодування витрат на будівництво, якщо право власності на нерухоме майно визнано за власником (користувачем) земельної ділянки, на якій воно розміщене. Постановою КМУ від 13 квітня 2011 року №461 «Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів»\~визначений механізм прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів. Відповідно до\~ст.331 ЦК України\~встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Пленум Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 12.\~Постанови від 30 березня 2012 року N 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)»\~роз`яснив, що у справах пов`язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга\~статті 376 ЦК). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга\~статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п`ята\~статті 376 ЦК). Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. Відповідно до частини першої\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно до ч.1\~ст.15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.3\~ст. 12 ЦПК України\~встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги є доведеними в судовому порядку та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved