Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Державної Казначейської служба України, Міністерства внутрішніх справ України, Офісу Генерального Прокурора, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Прокуратури Дніпропетровської області, треті особи: Дніпропетровська місцева прокуратура № 1, Амур-Нижньодніпровський відділ поліції Дніпровського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю державних органів, з урахуванням уточнень позовних вимог просив суд стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь [PERSON] 100\~000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, та витрати, понесені позивачем у зв`язку із розглядом цієї справи. Позовні вимоги обґрунтовуючи тим, що станом на 2016 рік позивач проживав разом із дружиною - [PERSON] , та сином [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . За цією ж адресою мешкав і батько позивача [PERSON] , [INFO] . Після роботи, 16 липня 2016 року, позивач забрав з роботи свою дружину і, приблизно, о 19-ій годині приїхав додому за вказаною адресою. Дома позивача чекав син. Приблизно о 21-ій годині до позивача завітав його брат [PERSON] , який був у нетверезому стані. Це проявлялося по запаху з порожнини рота, нерозбірливому вимовлянні слів, порушенні координацій руху та постійними нецензурними висловлюваннями, окрім того в нього в руках була літрова пластикова пляшка пива наполовину порожня. Позивач неодноразово робив йому зауваження з приводу нецензурних висловлювань у присутності дружини та неповнолітнього сина, на що [PERSON] ніяк не реагував. Пробувши в позивача нетривалий час, [PERSON] кудись пішов за територію домоволодінь. Після 22-гої години, коли позивач разом із сином знаходились в будинку, а дружина перебувала на подвір`ї, позивач почув крик своєї дружини з вулиці, і відразу вискочив з будинку. На вулиці позивач помітив як його батько [PERSON] , стоячи спиною до дверей літньої кухні, правою рукою тримав дружину позивача за волосся, пригнувши її обличчям до землі, а долонею лівої руки бив її по голові, наносячи удари зверху вниз. А брат в цей час бив дружину позивача руками, зібраними в кулак та ногами в тулуб, в район живота. Позивач кинувся на захист дружини. За цей час батько позивача встиг нанести 2-3 удари руками, а брат близько 10 ударів дружині. Позивач встиг відштовхнути спершу брата та загородити від нього дружину, і схватити батька за праву руку, якою він тримав дружину за волосся, після чого, батько впав на літню кухню, а позивач припав на коліна. В цей час брат стояв ліворуч від позивача біля столу, на якому вони цеглою утримували скатертину, якою накривали стіл. [PERSON] взяв зі столу цеглину - шлакоблок сірого кольору та наніс позивачу 2-3 удари шлакоблоком по голові в районі потилиці. Позивач впевнений, що це був шлакоблок, оскільки після нанесених ударів помітив, як він упав поруч із ним. На шлакоблоці була кров позивача. На деякий час позивач втратив свідомість. В стані запаморочення, коли позивач піднімався із землі, помітив, як його батько наніс йому палкою спочатку один удар в обличчя вище правого ока справа, і після цього отримав від батька ще декілька ударів по голові тією ж палкою. [PERSON] , якою батько наносив удари позивачу складала собою квадратний брус, розмірами 40X50 мм довжиною близько 50-70 см. В цей час [PERSON] наносив позивачу удари зламаним держаком від лопати по тулубу та ногам. Наніс приблизно 6-7 ударів. Після цього позивач остаточно втратив свідомість. Після цього, [PERSON] схватив позивача за волосся і потягнув за літню кухню, а батько допомагав йому, підштовхуючи позивача ззаду. Затягнувши позивача за літню кухню, кинули його на дровню, позивач впав на живіт, в цей час батько стояв ліворуч, а брат був праворуч від позивача. Батько тримав в руках брус а брат металеву арматуру і завдали цими предметами декілька ударів по спині та ногах, після чого позивач скотився з дровні, перевернувшись на спину. [PERSON] стояв в районі голови позивача та душив його за шию двома руками, а брат тримав позивача за ліву ногу. В цей час позивач чітко чув та запам`ятав ці слова на все життя батько, звертаючись до [PERSON] , сказав йому, щоб той проткнув пузо позивачу, щоб одним (далі нецензурне слово) стало менше, менше буде проблем. [PERSON] , намагаючись проткнути живіт позивача, замахнувся арматурою, тримаючи її в правій руці як спис, наніс позивачу удар спрямований в район живота, але позивач, злякавшись, встиг зігнути право ногу в коліні, таким чином, що закрив живіт, і [PERSON] проткнув арматурою коліно позивача. Від нестерпного болю, позивач схопив себе за коліно, і знову втратив свідомість. Після того, як позивач прийшов до тями, біля нього нікого не було. Позивач виліз із-за літньої кухні з арматурою в нозі. Витяг арматуру. В цей час на подвір`ї нікого не було. Позивач помітив, що відчинена калітка, яка веде з подвір`я на город, і попрямував туди, коли позивач вийшов за калітку, отримав ще один удар палкою по голові від [PERSON] , після чого припав до стіни літньої кухні. Піднявши голову, помітив в районі вулиці світло ліхтаря і щосили спрямував туди. Це опинились працівники поліції. Вони вивели позивача на вулицю та посадили під бетонний паркан. Потім повиходили сусіди. Позивач просив про допомогу. В цей час батько та брат вибігли на вулицю і в присутності працівників поліції та швидкої допомоги висловлювали погрози на адресу позивача та адресу його сім`ї. Вказані свідчення містяться в матеріалах справи у кримінальному провадженні №12016040630002203 внесеному до ЄРДР 17.07.2016 року, де позивач був допитаний у якості потерпілого та двічі під час проведення слідчих експериментів. Починаючи з 17.06.2016 року по теперішній час особи, на яких позивач, його дружина та син, будучі повідомлені про кримінальну відповідальність за неправдиві свідчення, вказують як на тих, що скоїли вказаний злочин, навіть не підозрюють про звернення до поліції з приводу їх дій. Жодних заходів, навіть профілактичних співбесід, з ними не проводив, внаслідок чого вказані події повторилися влітку 2019 року. 14 січня 2017 року заступник начальника СВ Амур-Нижньодніпровського відділу поліції ДВП ГУНП в Дніпропетровській області Захаренко О.А. виніс незаконну постанову про закриття кримінального провадження. Після чого, позивачем та його представником - адвокатом Масловим С.С., було здійснено безліч дій: скарги слідчому судді від 20.05.2019 року на постанову про закриття кримінального провадження, звернення до Прокурора Дніпропетровської області від 26.06.2019 року, звернення до Першого слідчого відділу територіального управління ДБР від 19.06.2019 року, звернення до Генерального прокурора України від 09.07.2019 року, звернення до Начальника Національної поліції України від 19.07.2019 року, скарга слідчому судді від 03.07.2019 року про зобов`язання уповноваженої особи першого слідчого відділу Територіального управління ДБР призначити відповідну посадову особу та внести відомості до ЄРДР про кримінальне правопорушення, скарга слідчому судді від 04.06.2019 року, безліч клопотань про проведення слідчих дій та інших звернень. 19 червня 2019 року позивачем було направлено до першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань заяву про вчинення кримінального правопорушення щодо невиконання посадовими особами Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ухвали слідчого судді від 06.06.2019. Заява позивача відповідно до інформації з офіційного сайту УКРОШТА була отримана відповідальною особою першого слідчого відділу Територіального управління ДБР 26 червня 2019 року, проте до теперішнього часу ніяких повідомлень позивач не отримував. 29 червня 2019 року адвокат Маслов С.С. звернувся до Прокуратури дніпропетровської області з повідомленням про перебіг подій, описаних вище та просив вжити відповідних заходів, на що отримав лист від 01.07.2019 року про направлення та організацію розгляду та прийняття рішення відповідно до чинного законодавства в Дніпропетровську місцеву прокуратуру № 1. До теперішнього часу інформація щодо результатів розгляду звернення відсутня. 03 липня 2019 року в зв`язку із невнесенням уповноваженою особою першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань відповідних відомостей до ЄРДР адвокат [PERSON] звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України. Відповідно до інформації з офіційного сайту УКРОШТА Октябрський районний суд м. Полтави не забрав відправлення. Внаслідок цієї незаконної бездіяльності органів досудового слідства та процесуального керівництва досудовим слідством позивачу завдано майнової та моральної шкоди. Моральна шкода, завдана позивачу полягає в моральних стражданнях та переживаннях, які він переніс під час отримання та читання очевидної незаконної постанови про закриття кримінального провадження, ознайомлення з матеріалами справи і встановлення того, що вилучені під час слідчих дій речові докази - всі втрачені, жодна посадова особа за це не понесла ніякої відповідальності. Усвідомлення витонченого знущання над позивачем, що викликало у нього почуття душевного болю, оскільки слідчі [PERSON] , [PERSON] та інші посадові особи, до яких позивач звертався, явно таким чином знущаються над позивачем всупереч чинному законодавству держави Україна, оскільки все це посилює відчуття незахищеності та відчаю, у зв`язку із такою безвихіддю. Крім цього, позивач змушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, а необхідність поновлення прав змусила його вживати додаткових заходів для їх захисту в суді. Крім цього, позивач вчергове змушений звертатись до суду, що вимагає від нього додаткових витрат часу та свідчить про моральне та психологічне насилля над позивачем шляхом неналежного виконання своїх службових обов`язків посадовими особами, що привело до порушення честі та гідності і посилення впевненості безладдя, безвладдя та безкарності у системі органів державної влади та підриві авторитету державної влади. Незаконне рішення слідчого та подальша тривала бездіяльність слідчих, злочинна недбалість/халатність з втрати речових доказів, бездіяльність керівництва та процесуальних керівників свідчить про те, що посадові особи не дотримуються конституційних положень та покладених на них державою Україна обов`язків, а взагалі їх ігнорують, як органи державної влади держави Україна, що не сприяє авторитету держави у відношенню до позивача як людини і громадянина, так і реалізації його конституційних прав і свобод. Дніпропетровська місцева прокуратура № 1, маючи статус відповідача, надала до суду відзив (Т-1, а.с. 65-70), в якому зазначено про непогодження з позовними вимогами в повному обсязі, вважає такі вимоги безпідставними та необґрунтованими. Вивченням тексту позовної заяви [PERSON] не встановлено, які саме вимоги заявлено позивачем до органів прокуратури та чим вони можуть бути підтверджені. Так, встановлено що в провадженні слідчого відділу Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження №12016040630002203 за ч. 1 ст.122 КК України. 17.07.2016 до АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення від гр. [PERSON] , [INFO] , про те, що 16.07.2016 його брат [PERSON] , [INFO] , та батько [PERSON] , [INFO] ,знаходячись за адресою: вул.Луговська, 85, м. Дніпро, нанесли йому тілесні ушкодження. Під час проведення досудового розслідування проведено ряд слідчих дій, а саме допитано потерпілого [PERSON] , допитано в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , проведено огляд місця події. Відповідно до висновку спеціаліста №3357 від 31.08.2016 [PERSON] було нанесені легкі тілесні ушкодження та середнього ступеня тяжкості. 14.01.2017 року заступником начальника СВ Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області Захаренко О.А. винесено постанову про закриття кримінального провадження №12016040630002203 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. 23.05.2019 року постанову заступника начальника слідчого відділу Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області Захаренко О.А. про закриття кримінального провадження №12016040630002203 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України - скасовано та зобов`язано уповноважену особу Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області внести відповідні відомості до ЄРДР та відновити досудове розслідування у кримінальному провадженні. В подальшому, в ході досудового розслідування 17.07.2019 в якості потерпілих допитано [PERSON] , [INFO] , [PERSON] та [PERSON] . Слідчим оперативним підрозділам АНД ВП надано доручення про проведення слідчих дій, а саме проведення по будинкового обходу прилеглих вулиць з метою встановлення свідків даного кримінального правопорушення, забезпечення явки [PERSON] та [PERSON] , зібрання характеризуючого матеріалу на останніх, проведення повторних допитів потерпілих, проведення за участі потерпілих слідчого експерименту та проведення інших слідчих дій. Таким чином, на даний час досудове розслідування вищезазначеного кримінального провадження триває, після проведення всіх необхідних слідчих дій буде прийнято остаточне процесуальне рішення. Відповідно до ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06.06.2019 у справі №199/4051/19 задоволено скаргу адвоката Маслова С.С. в інтересах [PERSON] на бездіяльність начальника СВ Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області щодо не розгляду клопотання про проведення слідчих дій та зобов`язано уповноважену особу СВ Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області по кримінальному провадженню №12016040630002203 з урахуванням вимог ст.220 КПК України розглянути клопотання адвоката Маслова С.С. від 29.05.2019 за вх.№747, про що письмово повідомити останнього. Слідчим слідчого відділу Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області Колядою А.Ю. за вих.№45.1/СВ-2862 від 06.06.2019 надано відповідь адвокату Маслову С.С. щодо задоволення його клопотання від 29.05.2019 за вх.№747. Таким чином, на час винесення ухвали суду від 06.06.2019 у справі №199/4051/19, якою задоволено скаргу адвоката Маслова С.С. в інтересах [PERSON] на бездіяльність начальника СВ Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області та зобов`язання уповноваженої особи СВ Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області по кримінальному провадженню №12016040630002203 клопотання адвоката від 29.05.2019 за вх.№747, слідчим Колядою А.Ю., фактично було розглянуто, про що письмово повідомлено адвоката. Таким чином, відсутній факт бездіяльності органу досудового розслідування щодо не розгляду клопотання адвоката Маслова С.С. від 29.05.2019 за вх.№747. Окрім ухвали слідчого судді від 06.06.2019, якою задоволено скаргу адвоката Маслова С.С. в інтересах [PERSON] на бездіяльність начальника СВ Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області щодо не розгляду клопотання про проведення слідчих дій, та станом на час розгляду позову в суді, клопотання адвоката розглянуто та задоволено, слідчим проведено ряд слідчих дії, зазначених адвокатом у його клопотанні, ніякими іншими доказами позовні вимоги [PERSON] не обґрунтовано. Крім того, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, шкоди та її розміру, причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювана та шкодою, вини. При цьому, в матеріалах цивільної справи відсутні докази, що дії (бездіяльність) працівників органів поліції або органів прокуратури визнані у встановленому законом порядку незаконними (протиправними), наявність завданої позивачу шкоди та її розміру, причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювачів та шкодою, вини. Амур-Нижньодніпровське відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, маючи статус відповідача, також надало до суду відзив (Т-1, а.с. 112-117), в якому виклала свої заперечення проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, які є аналогічними з викладеними Дніпропетровською місцевою прокуратурою № 1 у відзиві . Маючи статус третьої особи, Прокуратура Дніпропетровської області надала до суду письмові пояснення (Т. 1, а.с. 166-171). Прокуратура Дніпропетровської області не погоджується з позовними вимогами [PERSON] , вважає їх безпідставними та необґрунтованими нормами матеріального права. Зважаючи на те, що підставою для відшкодування шкоди позивач зазначив бездіяльність правоохоронних органів в частині неналежного виконання своїх службових обов`язків, пов`язаних неналежним розслідуванням кримінальної справи за його заявою і неналежне реагування на його скарги, то відсутні спеціальні підстави для застосування ст. 1176 ЦК України. Позивачем не доведено належними та допустимим доказами факту заподіяння йому моральних страждань, причинно-наслідкового зв`язку між заподіянням моральних страждань і оціненою позивачем шкодою. Самі по собі факти неправомірності певних дій чи бездіяльності за відсутності доведеного факту наявності вищезазначених втрат немайнового характеру, не є підставою для відшкодування моральної шкоди. Наявність такої шкоди відповідно до загальних засад змагальності цивільного процесу, підлягає доведенню особою, що порушує питання про її відшкодування. Наявність моральної шкоди доводиться потерпілим, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Такі процесуальні рішення, на які посилався позивач, є предметом оскарження відповідно до вимог КПК України, тобто є механізмом реалізації прав особи на контроль в порядку кримінального судочинства за діяльністю уповноважених осіб на здійснення функцій органу досудового розслідування. При цьому, рішення слідчого судді не є преюдиційними, та позивачем залишено поза увагою висновки, які викладені в рішенні ЄСПЛ «Гарнага проти України», згідно яких Європейський суд вважає, що констатація порушення сама по собі становить достатню справедливу сатисфакцію за будь-яку моральну шкоду, якої зазнав заявник. Таким чином, вимоги [PERSON] про стягнення заподіяної моральної шкоди у розмірі 100\~000,00 грн. є безпідставними, не підтвердженими належними та допустимим доказами, та такими, що не ґрунтуються на вимогах законодавства. Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області у поданому до суду відзиві (Т. 1, а.с. 175-182) заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, зазначивши про обставини, які є аналогічними з викладеними Дніпропетровською місцевою прокуратурою № 1 у відзиві. Окремо наголосили на тому, що дії органу досудового розслідування не оскаржувались та незаконними судом не визнавались, а тому вважають доводи позивача щодо незаконності дій органів досудового розслідування безпідставними та необґрунтованими. Вважають, що слідчі Амур-Нижньодніпровського ВП, під час здійснення досудового розслідування кримінального провадження №12016040630002203 від 17.07.2016, діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Зазначають, що позивач не надав суду доказів, які б підтверджували факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, психосоматичних та психоемоційних змін, доказів необхідності застосування додаткових зусиль для нормалізації життєвих зв`язків і відновлення стосунків з оточуючими людьми, як і доказів втрати чи погіршення таких зв`язків, стану та стосунків в наслідок неналежного, на думку останнього, досудового розслідування кримінального провадження № 12016040630002203. Представник Офісу Генерального прокурора у поданому відзиві (Т. 2, а.с. 43-49) зазначив, що до Генеральної прокуратури України, Офісу Генерального прокурора надходили звернення адвоката позивача Маслова С.С. від 09.07.2019 та [PERSON] від 31.01.2020 щодо стану досудового розслідування у кримінальному провадженні, незгоди з прийнятими процесуальними рішеннями, неправомірних дій працівників Амур-Нижньодніпровського ВП Дніпровського відділення поліції ГУНП у Дніпропетровській області, невнесення відомостей до ЄРДР. Враховуючи, що у зверненні адвоката Маслова С.С. від 09.07.2019 йшлося, зокрема, про невнесення Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Полтаві, відомостей до ЄРДР за заявою позивача, зазначене звернення 22.07.2019 обґрунтовано направлено за належністю до вказаного органу для організації розгляду та інформування заявника, про що одночасно повідомлено автора звернення. Крім того, відповідно до ст. 17 Закону України «Про прокуратуру» прокурором вищого рівня для керівника окружної прокуратури, його першого заступника та заступників є керівник відповідної обласної прокуратури чи його перший заступник або заступник; для керівника обласної прокуратури, його першого заступника та заступників - Генеральний прокурор чи його перший заступник або заступник відповідно до розподілу обов`язків. Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва у кримінальному провадженні № \~ \~ \~ \~12016040630002203 здійснюють прокурори Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1. За таких обставин звернення позивача від 31.01.2020 щодо незгоди з прийнятими процесуальними рішеннями та діями слідчих у згаданому кримінальному провадженні 24.02.2020 обґрунтовано направлено до прокуратури Дніпропетровської області для розгляду, проведення перевірки доводів звернення та вжиття заходів реагування, про що одночасно повідомлено заявника із роз`ясненням порядку оскарження відповіді. Таким чином, Генеральна прокуратура України, Офіс Генерального прокурора при розгляді звернень [PERSON] та його адвоката Маслова С.С. діяли на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з урахуванням положень ст. 216 КПК України (підслідність) та ст. 218 КПК України (місце проведення досудового розслідування). Також, наголошено на тому, що у жодному судовому рішенні, на які посилається позивач, не досліджувались питання правомірності рішень, дій чи бездіяльності Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора), її (його) посадових і службових осіб, будь-яких висновків з цього приводу судами не приймалось. Не встановлено таких обставин і будь-якими іншими судовими рішеннями. Позовна заява [PERSON] не містить будь-яких вимог до Офісу Генерального прокурора. З огляду на викладене, Офіс Генерального прокурора не є належним відповідачем у справі. Міністерство внутрішній справ України також не погоджується з позовними вимогами в повному обсязі, про що надано до суду відзив (Т. 2, а.с. 105-108), в якому зазначено, що Міністерство внутрішніх справ України не є учасником правовідносин із яких виник спір, прав та обов`язків позивача не порушувало, у зв`язку із чим вважає заявлені до нього позовні вимоги безпідставними. Як вбачається із матеріалів справи, 16.06.2016 року позивачу було завдано тілесних ушкоджень. 17.06.2020 згідно поданої позивачем заяви про вчинення щодо нього кримінального правопорушення СВ Амур-Нижньодніпровського відділу поліції Дніпровського відділення поліції ГУ НП в Дніпропетровській області до ЄРДР внесено відомості про кримінальне провадження № 12016040630002203. Отже, досудове розслідування у вказаного вище кримінального провадження здійснювалося територіальним органом Національної поліції України. Згідно з ч. 1 ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями. Таким чином, у разі наявності відповідних правових підстав, вказані вище юридичні особи самостійно несуть цивільну відповідальність. Оскільки Міністерство внутрішніх справ України прав та охоронюваних законом інтересів Позивача не порушувало, нормами матеріального права на відповідача обов`язку відшкодування завданої позивачу кримінально караним діянням шкоди не покладено, тому вважають, що МВС України є неналежним відповідачем у справі. Також наголошують на недоведеності позовних вимог про стягнення моральної шкоди. Ухвалою від 26 вересня 2019 року відкрито провадження по справі та визначено проводити її розгляд за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 08 липня 2020 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. 03 грудня 2020 року справу розглянуто по суті з ухваленням рішення. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві з урахуванням уточнень. Представники відповідачів в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала в повному обсязі, надавали пояснення, аналогічні викладеним у відзивах. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду сповіщені належним чином. Вислухавши представників сторін, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що в провадженні слідчого відділу Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження №12016040630002203 за ч.1 ст.122 КК України. 17.07.2016 до АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення від гр. [PERSON] , [INFO] , про те, що 16.07.2016 його брат [PERSON] , [INFO] та батько [PERSON] , [INFO] знаходячись за адресою: [ADDRESS] нанесли йому тілесні ушкодження, про що зазначено у витязі з ЄРДР (Т.1, а.с. 42). Відповідно до висновку спеціаліста №3357 від 31.08.2016 [PERSON] були нанесені легкі тілесні ушкодження та середнього ступеня тяжкості (Т.1, а.с. 45-47). 14.01.2017 року заступником начальника СВ Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області Захаренко О.А. винесено постанову про закриття кримінального провадження №12016040630002203 на підставі п.2 ч. 1 ст.284 КПК України. 20 травня 2019 року [PERSON] звернувся до слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська із скаргою в порядку ст. 303 КПК України на постанову про закриття кримінального провадження. Ухвалою слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2019 року постанову заступника начальника слідчого відділу Амур-Нижньодніпровського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління національної поліції у Дніпропетровській області, Захаренко О.А., про закриття кримінального провадження №12016040630002203 від 17.07.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України скасовано та зобов`язано уповноважену особу Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області внести відповідні відомості до ЄРДР та відновити досудове розслідування у кримінальному провадженні. Під час досудового розслідування 17.07.2019 в якості потерпілих допитано [PERSON] , [INFO] , [PERSON] та [PERSON] . Слідчим оперативним підрозділам АНД ВП надано доручення про проведення слідчих дій, а саме проведення по будинкового обходу прилеглих вулиць з метою встановлення свідків даного кримінального правопорушення, забезпечення явки [PERSON] та [PERSON] , зібрання характеризуючого матеріалу на останніх, проведення повторних допитів потерпілих, проведення за участі потерпілих слідчого експерименту та проведення інших слідчих дій. Зазначених обставин під час судового розгляду справи позивачем не спростовано. Відповідно до ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 06.06.2019 у справі №199/4051/19 задоволено скаргу адвоката Маслова С.С. в інтересах [PERSON] на бездіяльність начальника СВ Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області щодо не розгляду клопотання про проведення слідчих дій та зобов`язано уповноважену особу СВ Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області по кримінальному провадженню №12016040630002203 з урахуванням вимог ст.220 КПК України розглянути клопотання адвоката Маслова С.С. від 29.05.2019 за вх.№747, про що письмово повідомити останнього. Слідчим слідчого відділу Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області Колядою А.Ю. за вих.№45.1/СВ-2862 від 06.06.2019, тобто в день винесення ухвали суду від 06.06.2019 у справі №199/4051/19, надано відповідь адвокату Маслову С.С. щодо задоволення його клопотання від 29.05.2019 за вх.№747, копія якого міститься в матеріалах справи (Т.1, а.с. 71). На даний час досудове розслідування вищезазначеного кримінального провадження триває. Враховуючи вищевикладене, саме вироком суду буде встановлено осіб, якими було спричинено шкоду здоров`ю позивачу, та саме на цих осіб має бути покладено обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди. 09.07.2019 та 31.01.2020 до Генеральної прокуратури України, Офісу Генерального прокурора надходили звернення адвоката позивача Маслова С.С. та [PERSON] щодо стану досудового розслідування у кримінальному провадженні, незгоди з прийнятими процесуальними рішеннями, неправомірних дій працівників Амур-Нижньодніпровського ВП Дніпровського відділення поліції ГУНП у Дніпропетровській області, невнесення відомостей до ЄРДР. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень тау спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Звернення адвоката Маслова С.С. від 09.07.2019 зокрема, про невнесення Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Полтаві, відомостей до ЄРДР за заявою позивача, направлено за належністю до вказаного органу для організації розгляду та інформування заявника, про що одночасно повідомлено заявника. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про прокуратуру» прокурором вищого рівня для керівника окружної прокуратури, його першого заступника та заступників є керівник відповідної обласної прокуратури чи його перший заступник або заступник; для керівника обласної прокуратури, його першого заступника та заступників - Генеральний прокурор чи його перший заступник або заступник відповідно до розподілу обов`язків. Згідно з п. 3 розд. II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 до дня початку роботи обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження здійснюють відповідно регіональні прокуратури, місцеві прокуратури. Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва у кримінальному провадженні № 12016040630002203 здійснюють прокурори Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1. За таких обставин звернення позивача від 31.01.2020 щодо незгоди з прийнятими процесуальними рішеннями та діями слідчих у згаданому кримінальному провадженні 24.02.2020 обґрунтовано направлено до прокуратури дніпропетровської області для розгляду, про що одночасно повідомлено заявника із роз`ясненням порядку оскарження відповіді. Таким чином, Генеральна прокуратура України, Офіс Генерального прокурора при розгляді звернень [PERSON] та його адвоката Маслова С.С. діяли на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з урахуванням положень ст. 216 КПК України (підслідність) та ст. 218 КПК України (місце проведення досудового розслідування). Згідно ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Так, позивач у своєму позові вказує на підстави відшкодування моральної шкоди, посилаючись на норму ст. 1174 ЦК України. Статтею 1174 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичні особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової особи або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Вказана норма підлягає застосуванню у випадку, коли є відомою конкретна посадова особа або службова особа органу державної влади, органу місцевого самоврядуванням, незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю якої завдано шкоди фізичній або юридичній особі. (Правова позиція, викладена в у постанові Верховного Суду від 22.12.2018 по справі № 638/13100/14-ц, ЄРСР 73124935). Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 92 Конституції України, засади цивільно-правової відповідальності визначаються виключно законами України. Частиною 7 статті 1176 Цивільного кодексу України визначено, що порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Статтею 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначений вичерпний перелік випадків, в яких виникає право на відшкодування шкоди, в яких обов`язкове визнання незаконними дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури чи суду. Як протиправну бездіяльність слід розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені. При цьому для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи. З матеріалів цивільної справи вбачається, що дії органу досудового розслідування не оскаржувались та незаконними судом не визнавались, а тому доводи позивача щодо незаконності дій органів досудового розслідування безпідставними та необґрунтованими. Згідно з вимогами ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач не надав суду доказів, які б підтверджували факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, психосоматичних та психоемоційних змін, доказів необхідності застосування додаткових зусиль для нормалізації життєвих зв`язків і відновлення стосунків з оточуючими людьми, як і доказів втрати чи погіршення таких зв`язків, стану та стосунків в наслідок неналежного, на думку останнього, досудового розслідування кримінального провадження № 12016040630002203. Крім того, відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд під час ухвалення судового рішення по справі, повинен виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Так, розмір відшкодування моральної шкоди має бути достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Зміст позовних вимог [PERSON] фактично зводиться до незгоди з діями працівників слідчого відділу Амур-Нижньодніпровського ВП та органів прокуратури (Дніпропетровської місцевої прокуратури №1) при проведенні досудового розслідування вищезазначеного кримінального провадження, проте суд вважає, що вказані обставини, не підпадають під дію ст. 1167 ЦК України, згідно із якою моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті, оскільки у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про визнання спірних дій (бездіяльності) відповідачів незаконними. Крім того, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, шкоди та її розміру, причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювана та шкодою, вини. При цьому, в матеріалах цивільної справи відсутні докази, що дії (бездіяльність) працівників органів поліції або органів прокуратури визнані у встановленому законом порядку незаконними (протиправними), наявність завданої позивачу шкоди та її розміру, причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювачів та шкодою, вини. Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суд давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00 параграф 23, ЄСПЛ від 18.07.2006 року). Частинами 1 та 2 ст. 89 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги до Державної Казначейської служба України, Міністерства внутрішніх справ України, Офісу Генерального Прокурора, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Прокуратури Дніпропетровської області, про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю державних органів, необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Питання судових витрат вирішено у відповідності до ст. 141 ЦПК України, в даному випадку судові витрати не відшкодовуються та відносяться на рахунок держави.

Outcome: dismissed