Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив зобов`язати ПП «Фірма «ПРОТВАР І С» нарахувати та сплатити страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за періоди з 01.05.2004 року по 31.12.2004 року із заробітної плати позивача, яка складає 3079,00 грн., за період з 01.01.2006 року по 31.10.2008 року із заробітної плати позивача, яка складає 15878,00 грн., за період з 01.12.2008 року по 31.12.2010 року із заробітної плати позивача, яка складає 18711,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з червня 20021 року по лютий 2016 року він працював радіомеханіком в ПП «Фірма «ПРОТВАР І С». При цьому, в період з травня 2004 року по грудень 2010 року роботодавець позивача систематично не здійснював сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до ПФ України, що призвело до зменшення страхового стажу позивача, у зв`язку з чим просив позов задовольнити. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 02 березня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. 07 травня 2021 року від представника відповідача надійшли заперечення на позовну заяву в якому він просив розглядати справу у порядку загального позовного провадження. 17 травня 2021 року у клопотанні представника відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовлено. 18 травня 2021 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому він заперечував проти задоволення позовних вимог у зв`язку з тим, що ПП «Фірма «ПРОТВАР І С» перебувало на спрощеній системі оподаткування зі ставкою єдиного податку 10% суми виручки від реалізації продукції. Жодних претензій від податкової та Пенсійного фонду Товариство не отримувало. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Третя особа пояснення щодо позову в порядку, передбаченому ст. 181 ЦПК України, не подала. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що з копії трудової книжки серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] , у період з червня 2002 року по лютий 2016 року працював радіомеханіком в ПП «Фірма «ПРОТВАР І С». Також встановлено, що позивач отримував заробітну плату у ПП «Фірма «ПРОТВАР І С», про що свідчить записи в трудовій книжці. Відповідно, сплата єдиного соціального внеску мала здійснюватися на загальний фонд оплати праці, однак за інформацією з довідки пенсійного фонду Форми ОК-5 такі страхові внески в період з травня 2004 року по грудень 2010 року сплачено не було, тим самим порушено права застрахованої особи. Відповідно до ст. 253 КЗпП України особи, які працюють за трудовим договором (контрактом) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання або у фізичної особи, підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» базою нарахування єдиного внеску для підприємств, установ та організацій, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, є сума нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці». Відповідно до п. 3 розділу III Інструкції «Про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року № 449 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 04 травня 2018 року № 469) єдиний внесок згідно із Законом для платників, зазначених у підпункті 1 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, щодо кожної застрахованої особи встановлюється в розмірі 22 відсотків на суму нарахованої заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами. Положеннями ч. 2, 4, 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. Обчислення єдиного внеску за минулі періоди здійснюється виходячи з розміру єдиного внеску, що діяв на день нарахування (обчислення, визначення) заробітної плати (доходу), на яку відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. Платники єдиного внеску зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. При цьому платники, зазначені у п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з територіальним органом Пенсійного фонду за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань. Базовим звітним періодом є календарний місяць. Згідно з п. п. 5 п. 4 Положення про Пенсійний фонд затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 р. № 280 Пенсійний фонд України відповідно до докладених завдань, зокрема, формує та веде реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) та у складі зазначеного реєстру - реєстр платників страхових внесків до солідарної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Відповідач доказів добровільної сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування суду не надав, а викладені ним обставини у відзиві спростовуються матеріалами справи, з яких встановлено, що відповідач лише періодично не здійснював такі внески. Обставин, чому саме внески було здійснено періодично, відповідачем не зазначено. З огляду на викладене, враховуючи те, що відповідач відповідно до вимог чинного законодавства був зобов`язаний нарахувати та сплатити єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, на момент ухвалення рішення такий внесок відповідачем не сплачено, така бездіяльність відповідача є неправомірною, допустимих та належних доказів, які спростовували б вищевикладене, відповідачем не надано, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про зобов`язання відповідача нарахувати та сплатити страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за періоди з 01.05.2004 року по 31.12.2004 року із заробітної плати позивача, яка складає 3079,00 грн., за період з 01.01.2006 року по 31.10.2008 року із заробітної плати позивача, яка складає 15878,00 грн., за період з 01.12.2008 року по 31.12.2010 року із заробітної плати позивача, яка складає 18711,00 грн., підлягають задоволенню. Судовий збір в розмірі 908,00 грн. на підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного

Outcome: approved