Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області про встановлення факту належності та визнання права власності за спадщиною. З уточненої позовної заяви, вбачається, що [INFO] померла мати позивача, [PERSON] . Заповіту вона не залишила. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК позивач є спадкоємцем першої черги за законом. Інших спадкоємців першої черги у матері немає. Після її смерті залишився житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ), але реєстрацію права власності на зазначене майно при житті матері проведено не було та правовстановлюючий документ відсутній. У встановлений законом строк, позивач звернувся до нотаріуса за місцем проживання з наміром прийняти спадщину. Нотаріус відмовив позивачу у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа та реєстрації права власності на житловий будинок, про що надав інформаційний лист та рекомендував звернутися до суду для вирішення цього питання. Житловий будинок було зареєстровано за дідом та бабою матері позивача [PERSON] та [PERSON] . Прадід, [PERSON] , помер в 1956 році. Після його смерті, прабабуся [PERSON] прийняла спадщину, так як постійно проживала разом з ним і після його смерті фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Прабаба, [PERSON] , померла [INFO] . [PERSON] , постійно проживала разом зі своїми дідом та бабою. Після смерті прабаби [PERSON] , вона фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, тобто житловим будинком що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ) де і проживала весь час до дня своєї смерті. Вона здійснювала поточний ремонт будинку, оплачувала комунальні платежі. Інших спадкоємців за законом чи за заповітом, які прийняли спадщину після померлих прадіда та прабаби не було. Її батько [PERSON] , який помер [INFO] ніколи не проживав та не опікувався ними та на спадкове майно не претендував. Після відкриття провадження у справі позивачем було надано заяву, відповідно до якої він просив розглянути справу без його участі та позовні вимоги підтримує. Представник відповідача - Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області, в судове засідання не прибув, надав заяву в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, з позовом згоден, зауважень не має. На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін ухвалює рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав в підготовчому судовому засіданні, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 28.04.1986 р, запис акта про народження № 39 - рос. « [PERSON] » та рос. « [PERSON] » є батьками: рос. « [PERSON] », [INFO] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 16.08.1946 р., запис акта про народження № 121 - рос. « [PERSON] » та рос. « [PERSON] » є батьками: рос. « [PERSON] », [INFO] . Відповідно до актового запису про народження № 79, від 27.10.1958 р. - рос. « [PERSON] » та рос. « [PERSON] » є батьками: рос. « [PERSON] », [INFO] . З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00021500368 від 21.11.2018 р. вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] укладено 08.11.1962 р. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище « [PERSON] ». З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу № 00021500499 від 21.11.2018 р. вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 29.11.1965 р . Після розірвання шлюбу [PERSON] присвоєне прізвище « [PERSON] ». З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00021499503 від 21.11.2018 р. вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] укладено 18.01.1966 р. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище « [PERSON] ». Як вказано в записі акту про смерть № 51, виданого Виконавчим комітетом Вілковської Міської Ради Депутатів Трудящих Одеської області, актовий запис № 51, рос. « [PERSON] », помер [INFO] Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 21.11.2018 р. Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області та зареєстрованого Виконавчим комітетом Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області, актовий запис № 18, [PERSON] , померла [INFO] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Виконавчим комітетом Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області, актовий запис № 37, [PERSON] , помер [INFO] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 583, [PERSON] , померла [INFO] . З висновку про реєстрацію домоволодіння від 05.08.1954 р. вбачається, що [PERSON] та [PERSON] належить на праві забудови домоволодіння по [ADDRESS] . Рішенням Вилківської міської ради № 201 від 24.12.2018 р. присвоєно житловому будинку адресу: [ADDRESS] [ADDRESS] частина якого належала [PERSON] , померлій [INFO] . З довідки виконавчого комітету Вилківської міської ради Одеської області № 1000/02-13 від 14.06.2019 р. вбачається, що [PERSON] , яка померла [INFO] на день смерті була зареєстрована в [ADDRESS] , з нею за цією адресою була зареєстрована її онука [PERSON] , [INFO] . Відповідно довідки КП КРР «РБТІ» № 670 від 18.09.2018 р., станом на 01.01.2013 р. право власності на житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS] , колишня [ADDRESS] не зареєстровано. Згідно технічного паспорта на будинок КП КРР «БТІ» від 18.09.2018 року житловий будинок, розташований в [ADDRESS] складається з: літ. А - житловий будинок, житловою площею 30,3 кв.м., загальною площею 54,1 кв.м., господарських будівель: літ. Б - кухня, літ. В - літня кухня, літ. Г - убиральня, № І,І - надвірні споруди. Як вбачається з інформаційного листа від 11.02.2019 р. № 36/01-16, приватний нотаріус Юрченко М.Є. роз`яснив, що оскільки не подано правовстановлюючих документів на житловий будинок, за відсутності цих документів, це питання вирішується в судовому порядку. З інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 55070832 від 11.02.2019 р. сформованої приватним нотаріусом Юрченко М.Є. вбачається, що інформація у спадковому реєстрі відносно [PERSON] відсутня. З інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 60520549 від 11.06.2020 р. сформованої приватним нотаріусом Юрченко М.Є. вбачається, що інформація у спадковому реєстрі відносно [PERSON] відсутня. Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно заповітів/спадкових договорів № 60520551 від 11.06.2020 р. сформованої приватним нотаріусом Юрченко М.Є., заповідачем є рос. « [PERSON] », номер у спадковому реєстрі 2330671 дата посвідчення 04.03.1954 р., місце посвідчення - Кілійська районна державна нотаріальна контора. З інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 60520553 від 11.06.2020 р. сформованої приватним нотаріусом Юрченко М.Є. вбачається, що інформація у спадковому реєстрі відносно [PERSON] відсутня. Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно заповітів/спадкових договорів № 60520555 від 11.06.2020 р. сформованої приватним нотаріусом Юрченко М.Є., заповідачем є рос. « [PERSON] », номер у спадковому реєстрі 2330672 дата посвідчення 04.03.1954 р., місце посвідчення - Кілійська районна державна нотаріальна контора. При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства: У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації. Згідно ст. ст. 293, 315 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду. Відповідно до ст. 416, 418 ЦК УРСР /в редакції від 01.02.1923 р./ коло осіб, які закликаються до спадкування за законом та заповітом обмежується прямими низхідними (дітьми, онуками та правнуками) та пережившою дружиною померлого, а також непрацездатними та неімущими особами, які фактично перебували на повному утриманні померлого не менше одного року до його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 429 ЦК УРСР /в редакції від 01.02.1923 р./ якщо спадкоємець, присутній в місці відкриття спадщини, на протязі трьох місяців з дня вжиття заходів охорони не заявить належному суду про відмовлення від спадщини, він вважається таким, що прийняв її. Відповідно до п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595,я кщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як вказано в ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки,що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Як зазначено в ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що мати позивача [PERSON] на момент відкриття спадщини після власників будинку - [PERSON] та [PERSON] була неповнолітньою за віком та проживала і була зареєстрована з ними за однією адресою, отже, як особа, що була на їх утриманні прийняла спадщину відповідно до вищенаведених положень законодавства. Інших спадкоємців, які також прийняли б відповідну спадщину, судом не встановлено. Беручи до уваги, що позивач, як спадкоємець першої черги за законом згідно ст. 1261 ЦК України не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса в зв`язку з відсутністю документу, що посвідчує належність успадкованого майна його матері та позбавлений можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, суд приходить до висновку, що його право на спадщину підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved