Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він, [PERSON] Сікоєвич, є власником буд. 3 по вулиці Осипенко у м. Синельникове, Дніпропетровської області. Даний факт підтверджується Договором дарування частини будинку. Відповідно до довідки виданої квартальним комітетом №14 від 18 червня 2017 року, у даному будинку зареєстрована [PERSON], [INFO], але фактично там не проживає з 18.08.2016 року. Відповідач на даний час прописаний (зареєстрований) за вищевказаною адресою, хоча фактично по даний час в зазначеному будинку не проживала та не з'являлась. Відповідач, який не проживає за адресою [INFO] втратив право на користування квартирою, внаслідок його відсутності без поважних причин понад один рік. Оскільки, за вищевказаною адресою відповідач не проживає, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються за них, чим об'єктивно порушуються його права, тому він змушений звернутися за захистом до суду. Просить визнати [PERSON], [INFO], такою що втратив право користування житловим приміщенням, а саме буд. 3 по вул. Осипенко у місті Синельникове Дніпропетровської області та примусово зняти її з реєстраційного обліку у його будинку. До початку судового засідання від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явилася по невідомим суду обставинам, про причини своєї неявки суду не повідомили, хоча про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином, не надали відзиви. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у відсутності їх представника, заперечень до вимог позивача не має та просить прийняти рішення на розсуд суду. Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступне. Відповідно до договору дарування частини жилого будинку від 27.07.1998 року, посвідченого державним нотаріусом першої синельниківської державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв у дар ? часимну жилого будинку, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, м. Синельникове, вул.. Осипенко, буд 3 (три). На земельній ділянці розмірі 764 кв.м. розташованого в цілому: глинобитний ? ч. обкладений цеглою жилий будинок А-1 житловою площею 32, 3 кв. м, глинобитний обкл.. 0,5 цеглою сарай Б-1, глинобитний сарай В-1, деревяні вбиральні Г-1, Д-1, штахетн. Огорожа №1, металеві водо колонки №2, №3. Згідно до інформації адресно-довідкового відділу ГУДМС України в Дніпропетровській області, а також домової книги в будинку № 3, що знаходиться по вулиці Осипенко в місті Синельникове Дніпропетровської області значаться зареєстрованою [PERSON], 01.-4.1994 року народження. Згідно довідки №14 від 18.06.2017 року, виданої Головою квартального комітету [PERSON], [PERSON], [INFO] за місцем реєстрації: вул.. Осипенко, 3а в м. Синельникове фактично не проживає з 18.07.2016 року, згідно показів сусідів Зуєвої і Сивупіч. У відповідності до\~ст.41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст.17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно з ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Оскільки договір найму житлового приміщення між сторонами не укладався, суд при розгляді спорів, що не урегульовані житловим законодавством, застосовує норми цивільного законодавства. Згідно ст.386 ЦК України, власник який має підстави передбачати можливість порушення свого права іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~ зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про позбавлення права користування житловим приміщенням. Виходячи з того, що\~Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~ є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення\~ст..7 цього Закону\~підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим таку вимогу, як позбавлення права користування житловим приміщенням. Суд вважає, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки відповідач не проживає у [INFO] більше одного року без поважної причини. На підставі викладеного та

Outcome: approved