Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, просить ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на корись ПрАТ «ПРОСТО-страхування» суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 12 280,50 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 18.07.2014р. між позивачем та [PERSON] укладено договір страхування № ПКС 1400774, предметом якого були майнові інтереси потерпілого, пов'язані з експлуатацією транспортного засобу «Subaru FORESTER», д.н.з. [NUMBER]. 08.01.2015р. за адресою м. Львів, вул. Галицька сталась ДТП за участю транспортного засобу «ЗАЗ» д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача та застрахованого транспортного засобу під керуванням [PERSON], внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Потерпілий своєчасно звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування. Розмір такого відшкодування становив 12 280,50 грн. та у встановленому законом порядку був виплачений позивачем. Натомість, постановою Личаківського районного суду м. Львова 24.04.2015р. винним у ДТП визнано відповідача. Враховуючи своє право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 12 280,50 грн. просить стягнути з відповідача в примусовому порядку. В судове засідання представник позивача не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Скерувала до суду заяву в якій справу просить слухати у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 215 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 18.07.2014р. між позивачем, як страховиком та [PERSON] як страхувальником укладено договір добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу «Subaru FORESTER», д.н.з. [NUMBER] (а.с.3). Згідно довідки органу ДАІ від 20.03.2015р. (а.с.8), 08.01.2015р. за адресою м. Львів, вул. Галицька сталась ДТП за участю транспортного засобу «ЗАЗ» д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача та застрахованого транспортного засобу під керуванням [PERSON] Постановою Личаківського районного суду м. Львова від 24.04.2015р. (а.с.11-12), яка набрала законної сили, відповідача визнано винним у вчиненні згаданої ДТП. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. За наслідками проведення розслідування страхового випадку позивачем затверджено страховий акт (а.с.35) та проведено страхове відшкодування в розмірі 12 280,50 грн., що стверджується копією платіжного доручення від 27.02.2015р. (а.с.36). Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Статтею 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено в частині другій статті 16 ЦК України. На основі аналізу зазначених правових норм, Верховний Суд України під час розгляду цивільної справи № 2-2587цс15 з аналогічним предметом спору сформулював праву позицію від 23.12.2015р., згідно з якою роз'яснив, що страховик, який виплатив страхове відшкодування має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування. В цій справі Верховний Суд України визнав обґрунтованими та задовольнив вимоги страховика, що виплатив страхове відшкодування на підставі договору добровільного страхування, до винуватця ДТП, незважаючи на наявність в останнього застрахованої цивільно-правової відповідальності. В іншій справі № 6-2808цс15 від 20.01.2016р. Верховний Суд України висловився про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. При цьому, таке абсолютне право не пов'язане безпосередньо з особою потерпілого. Відповідно до статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. Такими законами, зокрема, є норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких, як згадувалась вище, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Оскільки в таких правовідносинах не виникає нового зобов'язання, а лише змінюється кредитор, абсолютний характер права вимоги зберігається і не може бути постановлений в залежність від наявності спору між винуватцем ДТП та його страховиком. За таких обставин, позов слід визнати обґрунтованим та задовольнити в повному обсязі. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1378 грн., сплата якого підтверджується відповідною квитанцією (а.с.37). На підставі наведеного та

Outcome: approved