Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і вимоги обґрунтовує тим, що з 08.02.1984 року по 31.10.2018 року він перебував у трудових відносинах з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання». 31.10.2018 року він звільнився з роботи за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником умов колективного договору (ч.3 ст.38 КЗпП України). Він працював за професією електрозварник ручного зварювання. Згідно до акту розслідування хронічного професійного захворювання від 24.10.2019 року йому були встановлені такі професійні захворювання: ХОЗЛ ІІ стадії токсико-пилової етіології в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень І ступеню. Легенева недостатність ІІ ступеню. Захворювання професійне. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху від тривалого впливу виробничого шуму (Основний діагноз). У п.17 акту зазначено, що професійне захворювання виникло через неефективне використання засобів індивідуального захисту, тривалий стаж роботи в умовах впливу шкідливих факторів. У п.18 Акту зазначено, що він здійснював проведення робіт в умовах підвищеного рівня пилу та виробничого шуму, що свідчить про те, що роботодавець не забезпечив виконання вимог щодо здорових та безпечних умов праці, як того вимагала ст.ст.6, 7, 13 Закону України «Про охорону праці», що підтверджує наявність вини відповідача у настанні шкідливих наслідків для здоров`я позивача. Відповідно до довідки виданої Спеціалізованою МСЕК м.Суми від 10.12.2019 року про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності, ступінь втрати працездатності склала 35% первинно. За рекомендацією лікарів він потребує медикаментозного лікування, забезпечення лікарськими засобами та виробами медичного призначення, реабілітаційне відділення санаторно-курортного закладу. Отримані ним професійні захворювання потягли за собою спричинення як фізичних так і моральних страждань. У зв`язку з профзахворюванням протягом тривалого часу він страждає через постійні сердечні та легеневі болі, що заподіює йому значні моральні страждання, переживання. Стан його здоров`я погіршується, змушений постійно лікуватися як амбулаторно, так і в стаціонарах, однак поліпшення не настає. Спричинену моральну шкоду йому важко оцінити в грошовому розмірі, але враховуючи ступінь та тяжкість наслідків втрати здоров`я, враховуючи те, що для нього одним з варіантів полегшення моральних страждань може бути санаторно-курортне лікування, зміна щоденного оточення та покращення життєво-побутових умов. Тому виходячи з принципу розумності та співмірності сума в 35000грн., є такою, що відповідає тяжкості його моральних страждань. Він оцінює кожен відсоток втрати своєї працездатності у 1000грн. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути на його користь з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» 35000грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явився, надав до суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги [PERSON] , підтримує повністю з зазначених в позові підстав та справу просив розглядати без його участі. Представник відповідача, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, наданий відзив на позов в якому зазначено, що відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди позивачу, оскільки відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, однак Позивач не надав жодного доказу, який би свідчив про заподіяння йому саме моральної шкоди. Отримання Позивачем професійних захворювань свідчить лише про можливість заподіяння моральної (немайнової) шкоди і аж ніяк не констатують такий факт, оскільки оцінка будь-яких явищ залежить від психофізіологічних особливостей їх сприйняття (оцінки) конкретної особи. Окрім наявності ряду захворювань єдиним доказом моральних страждань позивач вказує порушення стану здоров`я, порушення життєвих зв`язків та навичок, не надаючи при цьому будь-яких доказів на підтвердження цього. Таким чином, доказів спричинення позивачу Товариством моральної шкоди, розміру моральної шкоди, порядку її оцінки позивачем не надано. Згідно акту огляду МСЕК від 10.12.2019 року позивач підлягає раціональному працевлаштуванню, втрата працездатності встановлена 35%. Погоджуючись на доведені (запропоновані) позивачу умови праці, працюючи тривалий час у шкідливих умовах позивач усвідомлював можливі негативні наслідки для свого здоров`я. Зважаючи на вищевикладене, просять відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі, та справу розглянути без представника відповідача. Суд, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав: Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 08.02.1984 року по 31.10.2018 року перебував у трудових відносинах з Акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання». 31.10.2018 року позивач звільнений за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником умов колективного договору на підставі ч.3 ст. 38 КЗпП України. Викладені обставини підтверджуються копією трудової книжки позивача [PERSON] (а.с.7-8). Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 24 жовтня 2019 року [PERSON] були встановлені такі професійні захворювання: «ХОЗЛ ІІ стадії токсико-пилової етіології в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень І ступеню. Легенева недостатність ІІ ступеню. Захворювання професійне. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху від тривалого впливу виробничого шуму (Основний діагноз) (а.с.9-10). У пункті 17 вищевказаного акту зазначено, що професійне захворювання виникло через неефективне використання засобів індивідуального захисту, тривалий стаж роботи в умовах впливу шкідливих факторів. У пункті 18 Акту зазначено, що позивач здійснював проведення робіт в умовах підвищеного рівня пилу та виробничого шуму, що свідчить про те, що роботодавець не забезпечив виконання вимог щодо здорових та безпечних умов праці, як того вимагала ст.ст. 6, 7, 13 Закону України «Про охорону праці», що підтверджує наявність вини відповідача у настанні шкідливих наслідків для здоров`я позивача. Відповідно до довідки, виданої Спеціалізованою МСЕК м.Суми від 10.12.2019 року про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності, ступінь втрати працездатності [PERSON] склала 35 % первинно (а.с.11). Згідно з ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди проводиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя, за наявності причинного зв`язку. В зв`язку з професійними захворюваннями [PERSON] зазнає фізичних і моральних страждань, які полягають у погіршенні стану його здоров`я, і як наслідок необхідність тривалого лікування. Позивач має значні обмеження в життєдіяльності, звичках, бажаннях. Позивач змушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Так, відповідач створив неналежні умови праці позивача, внаслідок яких позивач отримав професійне захворювання зі стійкою втратою непрацездатності, що призвело його до моральних страждань і є підставою для відшкодування моральної шкоди. З матеріалів справи вбачається і підтверджується належними письмовими доказами (актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 24.10.2019 року - а.с.9-10; випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №07-01-13/823 (а.с.12), актом огляду МСЕК №687 від 10 грудня 2019 року), що внаслідок неправомірного виконання відповідачем обов`язків з питань охорони праці, порушено права [PERSON] , йому заподіяно моральну шкоду, яка полягає у стражданнях, яких позивач зазнав у зв`язку з хворобою, втратою професійної працездатності на 35%. Він вимушений проходити лікування, реабілітацю, докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно з ч.1, п.1 ч.2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Враховуючи характер, обсяг та тривалість моральних та фізичних страждань позивача [PERSON] , виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір в відшкодування моральної шкоди позивачу в сумі 14000грн., яка підлягає стягненню з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь [PERSON] . Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 768грн.40коп.

Outcome: partial