Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Мошоринської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області і просить винести рішення, яким визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями і спорудами, побудованого але не прийнятого в експуатацію, в порядку спадкування по заповіту, розташованого за адресою: [ADDRESS], куди входять: житловий будинок А; сарай Б; сарай В; сарай Д; літня кухня Е; сіни е; сарай Ж; погріб Пд; вбиральня Г; погріб К; навіс И; саж З; огорожа «N», вартістю 60102 грн., після смерті бабусі [PERSON], яка померла [INFO]. Також просить надати йому дозвіл ввести в експлуатацію будинок [ADDRESS] та зареєструвати вказаний будинок в Державному реєстрі прав власників нерухомого майна. Свої вимоги обґрунтував тим, що його дід [PERSON], який перебував у зареєстрованому шлюбі з його бабусею [PERSON], за життя, в 1969 році, побудував житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS]. [PERSON] помер, до смерті побудований ним будинок в експлуатацію не ввів, відповідно не отримав документи які б підтверджувати його право власності на вказаний будинок. Його бабуся [PERSON], на момент смерті діда проживала разом з ним, тож прийняла спадщину після його смерті своїми фактичними діями, однак свідоцтво про право на спадщину вона не оформила. За життя бабуся [PERSON] заповіла йому все своє майно, яке складається з вказаного будинку та двох земельних ділянок. При зверненні до нотаріуса щодо оформлення спадщини, останній оформив йому право власності на дві земельні ділянки, які також входили в спадкове майно, однак в оформленні права власності на будинок відмовив, оскільки будинок не введений в експлуатацію і на нього відсутні правовстановлюючі документи. Зазначені обставини змусили його звернутися до суду з даним позовом. Позивач у судове засідання не з'явився, але його представник надав суду заяву, в якій підтримав заявлені вимоги [PERSON] та просив суд розглядати справу за його відсутності. Представник відповідача Мошоринської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області в судове засідання не з'явився, надіславши заяву, в якій не заперечує проти задоволення позовних вимог та просить справу розглянути за його відсутності. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступне. [PERSON], дійсно є онуком [PERSON], яка померла [INFO](а.с.8-10). Чоловік [PERSON]- [PERSON], який помер [INFO], з 1975 року і по день смерті був зареєстрований та проживав разом з дружиною в своєму будинку по [ADDRESS] (а.с.16). Виписка з погосподарської книги, що видана Мошоринською сіьською радою Кіровоградської області (а.с.17), свідчить про те, що головою домогосподарства житлового будинку по [ADDRESS] з 1971 року був [PERSON], який помер [INFO], з 2000 року головою домогосподарства була [PERSON], яка померла [INFO], будинок за вказаною адресою побудовано в 1969 році. В силу заповіту (а.с.24) [PERSON] усе майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належатиме їй за законом на день його смерті, заповіла [PERSON]. З матеріалів спадкової справи вбачається, що [PERSON] звернувся із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], інші спадкоємці, інші заповіти чи спадкові договори відсутні. При цьому [PERSON] видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на дві земельні ділянки, однак, постановою від 30.05.2018 року (а.с.25-26) нотаріусом відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями і спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], оскільки у спадкоємця відсутній документ, що посвідчує право власності на вказаний будинок на ім'я спадкодавця. Знам'янським районним комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями і спорудами по [ADDRESS] виготовлено технічний паспорт (а.с.18-23) З листа Знам'янського районного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» від 21.05.2018 року №315 (а.с.27-28) вбачається, що житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями і спорудами по [ADDRESS] належить [PERSON], [PERSON] побудував житловий будинок-А в 1969 році, господарсько-побутові будівлі і споруди: сарай-Б в 1971 році, сарай-В в 1971 році, сарай-Д в 1971 році, літня кухня-Е в 1972 році, сіни-е в 1972 році, сарай-Ж в 1972 році, погріб-Пд в 1971 році, вбиральню-Г в 1972 році, погріб -К в 1972 році, навіс -И в 1972 році, саж-З в 1971 році, огорожу № в 1971 році, а відтак побудоване не належить до самочинного будівництва і не потребує прийняття в есплуатацію, станом на 14.05.2018 року самочинно побудованих будівель, прибудов, перебудов, добудов, перепланувань не виявлено. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень ч.3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи викладене, те, що спадкодавець, спадщину після смерті якого бажає отримати позивач, за життя не звернувся до реєстраційних органів з метою державної реєстрації права власності на належне йому нерухоме майно, те, що за відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину, суд вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в частинівизнання права власності в порядку спадкування за заповітом, після смерті бабусі [PERSON], яка померла [INFO], на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями і спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS]. З роз'яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.09.2012 №10-1387/0/4-12 «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування», вбачається, що відповідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-ІУ, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Відповідно до ст.3 вказаного Закону, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно - правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення (Постанова від 13.06.2012 №6-54цс12). Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з ч.1 та ч.2 ст.5 Цивільного кодексу України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 №449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення» (втратила чинність). Тобто, до 05.08.1992 не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05.08.1992, при набутті права власності на такі об'єкти. (Лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011 №40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 05.08.1992»). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист Державної архітектурно-будівельної інспекція України від 30.07.2012 №40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів»). Згідно з п.3.4, 3.5, 3.6 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 за №7/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 28.07.2010 №1692/5), листом Міністерства юстиції України від 21.02.2005 №19-32/319, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. З цього ж положення вбачається, що рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. Враховуючи відсутність небхідності введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05.08.1992, при набутті права власності на такі об'єкти, позовні вимоги в частині надання дозволу на введення в експлуатацію задоволенню не підлягають. На підставі викладеного, ст.ст.328, 331, 1216, 1218, 1269 ЦК України, постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7,

Outcome: partial