Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 29 грудня 2011 року між ним та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 002-03500-291211, на підставі якого банк надав позичальнику кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі \~5 000,00 гривень, шляхом відкриття відновлюваної кредитної лінії, ліміт якої встановлено позивачем самостійно. Позивач відкрив відповідачу [PERSON] картковий рахунок № 26255905569769 в національній валюті та видав платіжну картку, зобовязавшись здійснювати її обслуговування на умовах, викладених в Правилах здійснення операцій за картковими рахунками. В порушення умов кредитного договору відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, в звязку з чим станом на 19 червня 2015 року за ним виникла заборгованість в сумі 19459,92 гривень, яка складається з: -тіла кредиту в сумі 6298,37 гривень; -простроченого тіла кредиту в сумі 6718,65 гривень; -заборгованості за відсотками в сумі 6442,90 гривень. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 002-03500-291211 від 29 грудня 2011 року в сумі 19459,92 гривень. В судове засідання представник позивача не зявився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У звязку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (надалі позивач або Банк) та відповідачем укладено кредитний договір № 002-03500-291211, на підставі якого банк надав позичальнику кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі \~5 000,00 гривень, шляхом відкриття відновлюваної кредитної лінії, ліміт якої встановлено позивачем самостійно. Позивач відкрив відповідачу [PERSON] картковий рахунок № 26255905569769 в національній валюті та видав платіжну картку, зобовязавшись здійснювати її обслуговування на умовах, викладених в Правилах здійснення операцій за картковими рахунками. З огляду на викладене вбачається, що між сторонами склались правовідносини, передбачені главою 71 ЦК України, та між ними укладено кредитний договір /а.с 3-4/. Відповідно до п. 1.6 кредитного договору кредитні кошти та власні кошти Держателя використовуються для розрахунків за товари чи послуги, які придбані Держателем у субєктів господарювання, зняття готівки, виконання Держателем своїх зобовязань перед банком за Договором, та вчинення інших операцій, передбачених Договором. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як передбачено ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Отже, позичальник зобов'язаний виконувати кредитний договір відповідно до його умов та вимог закону. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов'язання належним чином не виконує, допустив прострочення повернення кредиту і сплати відсотків за його користування, внаслідок чого станом на 19 червня 2015 року у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 19459,92 гривень, яка складається з: -тіла кредиту в сумі 6298,37 гривень; -простроченого тіла кредиту в сумі 6718,65 гривень; - заборгованості за відсотками в сумі 6442,90 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості /а.с. 6/. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача повинна бути стягнута сума заборгованості у розмірі 19459,92 гривень. Розглядаючи питання щодо стягнення судових витрат по справі суд,

Outcome: approved