Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи вимоги тим, що відповідно до укладеного договору від 20 лютого 2012 року відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 1300 грн. Відповідачка зобов`язалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії. Банк виконав свої зобов`язання за договором, надавши відповідачці кредит у розмірі встановленому договором. Відповідачка належним чином не виконувала передбачені договором зобов`язання, внаслідок чого станом на 31 жовтня 2019 року утворилася заборгованість у розмірі 106412,98 грн., яка складається з: 1299,39 грн. заборгованість за кредитом, 98470,11 грн. - за відсотками за користування кредитом, 1100 грн. - за пенею, штрафи - 500 грн., 5043,48 грн. Тому, посилаючись на зазначені обставини, позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за договором № б/н від 20 лютого 2012 року в розмірі 106412,98 грн та судові витрати. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про день слухання справи сповіщена належним чином. Дослідивши докази по справі суд встановив, що 20 лютого 2012 року між сторонами укладено договір б/н, згідно з умовами якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 1300 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Отримавши кредит, відповідачка не виконувала належним чином свої зобов`язання внаслідок чого виникла заборгованість, загальний розмір якої становить 106412,98 грн, яка складається з заборгованості за: кредитом в сумі 1299,39 грн., відсотками за користування кредитом в сумі 98470,11грн., пенею в сумі 1100 грн., штрафи - 500 грн., 5043,48 грн. Частиною 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. У відповідності до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно до вимог ст.1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача вимагати повернення всієї суми кредиту. Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3ст. 549 ЦК України). За положенням ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності за одне й те саме правопорушення. Правовий висновок викладено в постанові ВСУ від 11 жовтня 2017 року № 6-1374цс17. Вимоги позивача про стягнення з відповідачки штрафних санкцій, а саме: штрафу 500,00 грн. (фіксована частина) та штрафу 5043,48 грн. (процентна складова) задоволенню не підлягають, оскільки покладення на відповідачку [PERSON] подвійної цивільно-правової відповідальності одного і того ж виду за одне і теж саме порушення договірного зобов`язання не відповідає вимогам ст.61 Конституції України. Ураховуючи вищевикладене, норми чинного цивільного законодавства України, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк».

Outcome: partial