Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди Позовна заява мотивована тим, що на підставі ордеру на житлове приміщення [ADDRESS] [PERSON] надано право на заняття вказаної кімнати у гуртожитку. Місце проживання позивача з 14.09.2001 зазначено за адресою: [ADDRESS] . Приблизно у травні 2018 року. Відповідачем, як балансоутримувачем вказаного житлового будинку, незаконно була припинена подача електроенергії до кімнати [ADDRESS] , чим грубо порушені права позивача. 21 серпня 2018 року, позивач звернувся до відповідача з запитом щодо надання роз`ясень з приводу припинення електропостачання в його кімнаті. Однак, відповідь позивачем отримана не була. Натомість позивач звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2019 року позовні вимоги КП «Жилсервіс-5 ДМР були задоволені. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 10 березня 2021 року Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2019 року скасовано та у задовленні позовних вимог КП «Жилсервіс-5 ДМР відмовлено. Позивач, вважає дії відповідача противними, а тому звернувся до суду з даним позовом. На підставі вищевикладене позивач просить суд визнати дії відповідача щодо відключення електроенергії в кімнаті [ADDRESS] неправомірними та зобов`язати поновити електроенергію у вищезазначеній кімнаті; стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 50 000 грн. та стягнути судові витрати. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.04.2021, вищезазначена цивільна справа надійшла в провадження судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Богун О.О. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07.04.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою суду від 14.05.2021 клопотання позивача [PERSON] щодо розгляду цивільної справиу судовому засіданні з повідомленням сторін залишено без задоволення. Ухвалою суду від 01.06..2021 клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів задоволено, витребувано у КП «Жмлсервіс-5» ДМР відповіді на запит [PERSON] від 21.08.2018 вх. 3524. Сторони про відкриття провадження у справі повідомлені належним чином. 27.04.2021 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. (а.с.16-18). 31.05.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив. (а.с.40-41). Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини. Судом встановлено, що згідно ордеру №140 на жилу площу у гуртожитку, виданого на ім`я [PERSON] , останньому надано право на зайняття з родиною з 1 особи жилої кімнати № [NUMBER] площею 16,5 кв.м. по [ADDRESS] . Ордер видано на підставі спільного рішення адміністрації та Профспілкового комітету і договору найму жилого приміщення від 14 червня 2001 року. КП «Жилсервіс-5» ДМР є балансоутримувачем будинку [ADDRESS] . Місце проживання відповідача зареєстровано за адресою: [ADDRESS] з 14 вересня 2001 року. Позивач [PERSON] 21 серпня 2018 року звернувся до відповідача із запитом щодо надання довідки на підставі якої було припинено електропостачання кімнати [ADDRESS] . (а.с.3). Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Тобто, законодавство пов`язує право звернення за судовим захистом з думкою фізичної особи щодо порушення чи оспорювання її інтересів; об`єктивна наявність чи відсутність таких порушень встановлюється під час розгляду справи. Предметом спору у даній справі є відмова відповідача у задоволенні запиту позивача щодо поновлення постачання електроенергії в кімнату [ADDRESS] , викладена у відповіді на запит. Відповідно до статті 1 Закону України «Про звернення громадян» /далі Закон/, громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та зі скаргою про їх порушення. Згідно зі статтею 3 цього Закону, під зверненням громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб. З аналізу вищезазначених норм слідує, що громадянин має право на звернення зі скаргою з приводу статутної діяльності суб`єкта, або зі скаргою про порушення його соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів з метою їх поновлення у разі відмови йому у реалізації цих прав відповідно до раніше поданої заяви, клопотання. Відповідно до статті 4 Закону, до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності. Статтею 5 цього Закону передбачено, що у зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Відповідно до статті 16 Закону, скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду. До скарги додаються наявні у громадянина рішення або копії рішень, які приймалися за його зверненням раніше, а також інші документи, необхідні для розгляду скарги, які після її розгляду повертаються громадянину. Поданий позивачем запит від 21.08.2018 відповідачу не містить у собі обставин, які б вказували на порушення відповідачем прав позивача, зазначені у ст.4 цього Закону, і яке порушене право підлягає поновленню, а лише містить вказівки та вимоги, які на думку позивача повинен виконати відповідач, без достатнього їх обґрунтування у взаємозв`язку з порушенням відповідачем прав позивача у сфері публічно правових відносин. Отже, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивачу [PERSON] відповідачем була надана відповідь на підставі Закону України «Про звернення громадян» в межах поданого ним запиту, яку було подано з порушенням статей 1, 3, 4, 5, 16 Закону в частині невиконання ним вимог, викладених у його запиті, тому суд констатує відсутність порушень відповідачем прав позивача. Також слід зазначити, що позивачем не доведено того, що відповідачем було порушено право позивача на доступ до інформації, тому суд відмовляє у задоволенні позову позивачу за його недоведеністю та безпідставністю в частині визнання дій відповідача протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Пунктом 3 частини 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, серед іншого, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. За змістом ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода,завдана фізичнійабо юридичнійособі неправомірнимирішеннями,діями чибездіяльністю,відшкодовується особою,яка їїзавдала,за наявностіїї вини,крім випадків,встановлених частиноюдругою цієїстатті. Тобто, ч.1 ст. 1167 ЦК України визначає: по-перше, відповідальну за моральну шкоду особу, а саме: особу, яка її завдала; та по-друге, загальні умови відшкодування моральної шкоди і серед інших, наявність вини заподіювача, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174 ЦК України відповідно. Відповідно до статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Згідно зі статтею 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Фактично підставою для застосування такого виду відповідальності є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого, з урахуванням особливостей, передбачених статтею 1174 ЦК України є шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки зaподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Враховуючи, що заявлена позовна вимога про стягнення моральної шкоди є похідною від вимоги щодо визнання дій відповідача протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, у задоволенні якої суд відмовляє за відсутності протиправних дій або бездіяльності відповідача, що виключає відповідальність за заподіяну шкоду, суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги про стягнення моральної шкоди. Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати віднести на рахунок позивача.

Outcome: dismissed