Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 23.03.2012 року між ПАТ «КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір № б/н та [PERSON] Відповідачу надано кредит у тимчасове користування на умовах повернення, строковості та платності у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку у розмірі 6 000 грн. 00 коп. Відповідно до умов договору встановлена плата за користуванням кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості. [PERSON] зобов'язалась щомісячно здійснювати погашення заборгованості відповідно до умов договору згідно графіку погашення кредиту та процентів. У зв'язку із невиконанням зобов'язань просив суд стягнути з відповідача заборгованість перед банком, що становить 18 182 грн. 48 коп. та покласти на відповідача судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. В матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за його відсутністю. Представник відповідача заперечувала щодо задоволення позову. Пояснила, що [PERSON] не користувалась наданою карткою, а отже і не може мати зазначеного представником ПАТ КБ «Приватбанк» боргу. До того ж представник [PERSON] заначаив про те, що позивачем пропущено строк позовної давності для зхисту прав фінансової установи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що 23.03.2012 року між ПАТ «КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір № б/н та [PERSON], шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку. Відповідно до вимог ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно умовами Кредитного договору позивач надав, а відповідач прийняв грошові кошти у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку у розмір 6 000 грн. 00 коп., у тимчасове користування на умовах повернення, строковості та платності у сумі, яку [PERSON] разом з нарахованими відсотками в розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з п. 9.12 умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. У зв'язку із неповерненням відповідачем грошових коштів станом на 29.02.2016 р., як свідчить розрахунок наданий представником позивача, заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 18 182 грн.48 коп. Заборгованість складається із: заборгованості за кредитом у сумі 5 819 грн. 34 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 9 521 грн. 12 коп., заборгованість за пенею та комісією - 1 500 грн. 00 коп., штраф (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп., штраф (процентна складова) - 842 грн. 02 коп. Представник [PERSON] зазначив про те, що відповідач не користувався грошовими коштами, а отже і не має заборгованості. Проте, суд не може покласти доводи представника відповідача в основу рішення, оскільки, як свідчать додані ПАТ КБ «Приватбанк» до заперечень на заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення докази, а саме виписки по кредитному рахунку, відповідач не тільки знімав кошти з карткового рахунку, а й частково здійснював погашення заборгованості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно положень ст. 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Умови договору порушені позичальником, строки виконання зобов'язання ним не виконані, кредит не повернуто. Згідно до п. 5.1 кредитного договору банк має право призупинити дію картки, а також відмовити в продовженні строку дії картки, якщо будуть здійснені операції, які суперечать інтересам клієнта або банку, з використанням карток або нанесеної на них інформації. Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. При цьому суд не може погодитись і з твердженнями представника [PERSON] щодо пропуску строку позовної давності та можливості застосування наслідків пропуску такого строку, встановлений ст. 267 ЦК України, з огляду на наступне. Приписами ст. 257 ЦК України встановлено, щозагальна позовна давність становить три роки. Положеннями ч. 1 ст. 259 ЦК України встановлено, що позовна давність може бути збільшена за домовленістю сторін.. Як свідчить підписана сторонами анкета-заява про приєднання умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, позичальник приєднався до запропонованих банком умов та погодився на збільшення строку позовної давності до 50 років. За таких обставин, враховуючи, що відповідач не виконав належним чином взятих на себе зобов'язань, суд вважає за можливе задовольнити позов ПАТ КБ «Приватбанк» та стягнути з відповідача на його користь суму у розмірі 18 182 грн. 48 коп. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст. 88 ЦПК України. Враховуючи наведене, на підставі ст. 526, 1054 ЦК України,

Outcome: approved