Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з останнього на його користь коштів, надміру виплачених за призначеною щомісячною адресною допомогою особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання в сумі 18 221,81 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що за заявами відповідача від 14.01.2015р., 15.07.2015р. та від 16.01.2016р. Личаківським відділом соціального захисту управління соціального захисту ДЕП ЛМР йому призначено щомісячну адресну допомогу особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за періоди з 14.01.2015р. по 13.07.2015р., з 14.07.2015р. по 13.01.2016р. та з 16.01.2016р. по 15.07.2016р. В заявах відповідача, поданих для отримання такої допомоги останній зазначив, що в його володінні та у володінні членів сім'ї немає житлових приміщень, розташованих в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та районів проведення антитерористичної операції. Однак, в ході проведення перевірки поданих документів виявлено, що у власності його доньки є квартира за адресою [ADDRESS] загальною площею 80,7 кв.м., а у власності дружини - житловий будинок за адресою [ADDRESS] загальною площею 51,1 кв.м. В такому випадку грошова допомога не призначається, а суми надміру виплаченої допомоги, призначеної внаслідок подання недостовірних документів підлягають поверненню. Відповідні вимоги про повернення надміру виплачених коштів скеровувались на адресу відповідача 28.04.2016р. та 26.05.2016р., однак вони залишились проігнорованими. Тому, дані кошти просить стягнути в примусовому порядку. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, скерував до суду заяву, в якій справу просить слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в ній докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 215 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб, відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України встановлюються Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» Згідно ч. 2 ст. 7 цього Закону, Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Внутрішньо переміщена особа, відповідно до ч. 1 ст. 9 цього Закону має право в тому числі на оплату вартості комунальних послуг, електричної та теплової енергії, природного газу в місцях компактного поселення внутрішньо переміщених осіб (містечках із збірних модулів, гуртожитках, оздоровчих таборах, будинках відпочинку, санаторіях, пансіонатах, готелях тощо) за відповідними тарифами, встановленими на такі послуги та товари для населення; отримання соціальних та адміністративних послуг за місцем перебування. В судовому засіданні встановлено, що на підставі заяв відповідача від 14.01.2015р., 15.07.2015р., 16.01.2016р. (а.с.4, 5, 6) позивачем прийнято відповідні рішення від 14.01.2015р., 20.07.2015р. та від 18.01.2017р. (а.с.7, 8, 9) та призначено відповідачу щомісячну адресну допомогу особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання. Відповідно до даних, що зазначив відповідач в цих заявах, будь-хто із членів її сім'ї не має у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції. Однак, згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.11, 12), у власності дружини відповідача [PERSON] наявний житловий будинок за адресою [ADDRESS] загальною площею 51,1 кв.м. У власності доньки відповідача - [PERSON] - квартира за адресою [ADDRESS] загальною площею 80,7 кв.м. За змістом частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Так, відповідно до статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, але за умови відсутності: а) рахункової помилки зі сторони платника; б) недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Враховуючи недобросовісність дій відповідача, які полягають у прихованні відомостей щодо наявності в останнього на праві власності квартири, обмеження, передбачені ст. 1215 ЦК України на дані правовідносини не поширюються, а безпідставно набуте майно підлягає поверненню. Відповідно до п.6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року №505, в редакції, чинній на момент прийняття рішення від 14.01.2015р., грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім'ї має у володінні житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції. Згідно цієї норми в редакції, чинній на момент прийняття рішення від 20.07.2015р. та від 18.01.2016р., грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім'ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення. За змістом п. 11 цього Порядку, уповноважений представник сім'ї, якому призначено грошову допомогу, зобов'язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім'ї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку. Як вбачається з розрахунку надмірно виплачених коштів (а.с.10), відповідачу було здійснено переплату державної допомоги на суму 18 221,81 грн. Відповідні вимоги позивача про повернення таких коштів (а.с.14, 15) залишились невиконаними і тому, позов належить визнати обґрунтованим та задовольнити в повному обсязі. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, його розмір, який становить 1600 грн. належить стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі наведеного та

Outcome: approved