Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ « Вердикт капітал», 3-я особа АТ « УкрСиббанк» про визнання договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11328606000 від 04.04.2008 року недійсним. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 04.04.2008 року між АКІБ « УкрСиббанк» та ним укладено договір про надання споживчого кредиту № 11328606000, за умовами якого банк зобов,язався надати йому кредитні кошти в розмірі 31290,00 доларів США, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13,50 % річних. Позивач зобов,язався повернути кредит в повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту, але не пізніше 03.04.2015 року. В забезпечення виконання зобов,язань за кредитним договором від 04.04.2008 року між АКІБ « УкрСиббанк» та ним було укладено договір застави № 11328606000, за умовами якого предметом застави є транспортний засіб Ssang Yong Kyron,2008 року випуску держномер [NUMBER] . Рішенням Загальних зборів акціонерів від 27.10.2009 року АКІБ « УкрСиббанк» з метою приведення своєї діяльності у відповідність до норм Закону України « Про акціонерні товариства» змінив своє найменування на ПАТ « УкрСиббанк». Згідно протоколу загальних зборів учасників ТОВ « Кредекс Фінанс» № 01/08-2019 від 01.08.2018року ТОВ « Кредекс Фінанс» перейменовано на ТОВ « Вердикт Капітал». 20.04.2012 року між ПАТ « УкрСиббанк» та ТОВ « Вердикт Капітал» укладено договір факторингу, за умовами якого останньому передано право вимоги за кредитами, в тому числі і за кредитним договором № 11328606000 від 04.04.2008 року. У 2018 року ТОВ « Вердикт Капітал» звернувся до нього та [PERSON] в суд з позовною заявою, в якій просив стягнути з [PERSON] на їх користь 2000,00 грн. та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 11328606000 від 04.04.2008 року звернути стягнення на предмет застави автомобіль Ssang Yong Kyron,2008 року випуску держномер [NUMBER] , який йому належить, шляхом продажу вказаного транспортного засобу та укладенням від його імені договору купівлі продажу будь яким способом з іншою особою покупцем зі зняттям транспортного засобу з обліку в органах ДАІ України. Крім того, просили надати їм право підпису від імені власника усі дії, необхідні для зняття транспортного засобу з обліку та вилучити у нього автомобіль, що є предметом застави, а також комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, номерні знаки, відшкодувати судові витрати. Рішенням суду від 08.11.2018 року позовні вимоги ТОВ « Вердикт Капітал» залишені без задоволення. У 2020 році ТОВ « Вердикт капітал» знову звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості та просив стягнути з нього 239240,53 грн. Рішенням суду від 09.04.2020 року позовні вимоги ТОВ « Вердикт капітал» залишені без задоволення. У зв,язку з чим позивач вважає, що є всі підстави для задоволення його позову у повному обсязі. \~ \~ \~ \~Ухвалою судді\~ \~від 25\~серпня 2020\~ року\~ \~позовну \~заяву \~прийнято \~до розгляду, відкрито провадження по вищевказаній справі та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 26.11.2020 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. 28.09.2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно якого представник відповідача заперечує проти задоволення позовних вимог, просить в позові відмовити у повному обсязі посилаючись на те, що кредитний договір, який підписаний сторонами та які досягли згоди, з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, при цьому позивач на момент укладення догвору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому частково виконував його умови, а так само, для отримання кредитних коштів позивач мав можливість обрати будь яку іншу з належною діловою репутацією банківську або кредитну установу, зареєстровану у передбаченому законодавством порядку, яка має відповідні дозволи, ліцензії тощо, але все ж таки звернувся з цього приводу саме до АКІБ « УкрСиббанк» правонступником прав та обов,язків якого виступає ПАТ « УкрСиббанк», при цьому, якщо позивач вважав умови укладеного кредитного договору для себе несправедливими, він мав право згідно ст.11 Закону України « Про захист прав споживачів» відкликати свою згоду на укладання наведеного договору, але не відкликав згоду на укладання договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу. Відкликання згоди не оформив письмовим повідомленням, яке споживач зобов,язаний подати особисто чи через уповноваженого представника та одночасно не повернув кредитодавцю кошти або товар, одержані з укладеним договором. Після підписання договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу та одержання примірнику цього договору, позивач від кредиту не відмовився, використав кредитні кошти на власні потреби ( купівлю автомобілю), а тому, відсутні підстави, які позивач зазначає в позовній заяві та повністю спростовуються. Відповідно до п.3 ст. 267 ЦК україни представник відповідача просив суд застосувати строк позовної давності до заявлених позовних вимог. 28.09.2020 року до суду нійшли пояснення представника АТ « УкрСиббанк», в яких він зазначив, що вважає позовні вимоги необгрунтованими, оскільки наявність або відсутність згоди позивача на укладання в 2012 році договору факторингу, стороною якого є інші ( не позивач) особи ніяк не впливає на дійсність кредитного договору та не є підставою для визнання його недійсним. Крім того, підставою для визнання договору недійсним не може бути порушені строки позовної давності для стягнення заборгованості за оспорюваним кредитним договором. А те, що в оспорюваному кредитному договорі не встановлена конкретна дата повернення всієї суми кредиту, що унеможливлює його виконання, це не може бути підставою для визнання оспорюваного договору недійсним враховуючи приписи ст. 203 ЦК України та вказане твердження позивача не відповідає дійсності пунктом 1.2.2. кредитного договору встановлено обов,язок позичальника повернути кредит в повному обсязі в строк не пізніше 3 квітня 2015 року, тому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення представника позивача адвоката Курило М.І., представника відповідача [PERSON] , дослідивши докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено,що 04.04.2008 між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 1132860600, за умовами якого банк зобов`язався надати [PERSON] кредитні кошти в розмірі 31290,00 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом, інших передбачених платежів в сумі, строки та на умовах, передбачених договором. Позичальник [PERSON] зобов`язався повернути кредит в повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту, але не пізніше 03.04.2015 року. Між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» 20.04.2012 року укладено договір факторингу № 05/12, за умовами якого останньому передано право вимоги за кредитами, в тому числі і за кредитним договором № 11328606000 від 04.04.2008 року. Згідно протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Кредекс Фінанс» № 01/08-2018 від 01.08.2018року ТОВ «Кредекс Фінанс» перейменовано на ТОВ «Вердикт Капітал» та змінено юридичну адресу товариства. Рішенням Комінтернівського\~районного суду\~м.\~Харкова від\~08.11.2018\~року \~позовні \~вимоги \~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Вердикт Капітал»\~до [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~третя особа\~ Публічне\~акціонерне товариство\~«УкрСиббанк»,\~про стягнення\~заборгованості,\~звернення стягнення\~на предмет\~застави залишено без задоволення в зв`язку з пропуском строку звернення до суду з позовом. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харковавід 09.04.2020 року позовні вимоги ТОВ « Вердикт капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості також залишено без задоволення в зв`язку з пропуском строку звернення до суду з позовом. Відповідно статтей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частинами першою - третьої, п`ятою\~статті 203 ЦК України\~зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до вимог частини першої\~статті 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. За приписами частин першою та другою\~статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»\~( у редакції, чинній на час укладення договору) у договорі про споживчий кредит зазначаються:\~\~ 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту; 4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення);\~\~8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені; 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору. У договорі про споживчий кредит можуть бути зазначені інші умови, визначені законом та за домовленістю сторін. Банк у письмовій формі надав [PERSON] 1 у повному обсязі всю необхідну інформацію, кредитний договір містить усі умови, передбачені положеннями\~Закону України «Про споживче кредитування», сторони узгодили всі істотні умови договору, про що свідчить його підпис на договорі, а тому договір є домовленість двох сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов,язків згідно його змісту. Крім того, відповідно до умов договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу, зокрема п. 7.2 розділу 7 підписанням наведеного договору, позивач свідчив проте, що всі умови договору про надання споживчого кредиту на заставу транспортного засобу йому зрозумілі і він вважає їх справедливими по відношенню до себе та підтверджував свою здатність виконувати умови даного договору, зазначив, що розуміє та вважає справедливими всі умови договору, свої права та обов,язки за договором і погоджується з ними. Згідно з частинамин першої та другої\~статті 11 Закону України «Про споживче кредитування»\~після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої\~статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»\~умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року в справі № 761/26815/17 (провадження № 61-353сво18) зроблено висновок, що «недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим». Згідно частини другої\~статті 215 ЦК України\~недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Пленум Верховного Суду України в п.п.2,12 Постанови від 28.04.1978 року № 3 « Про судову прктику в справах про визнання угод недійсними» роз,яснив, що угода може бути визнана недійсною лише на підставі та з наслідками, передбаченими законом, а тому, в кожній справі про визнання угоди недійсною, суд має встановити ті обствини, з якими закон пов,язує визнання угоди недійсною, та настання визначених юридичних наслідків. У відзові на позовну заяву представник відповідача заявив про застосування до вимог позивача позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки ( стаття 257 ЦК України). При цьому, відповідно до ч. 1 та ч.5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об,єктивні ( сам факт порушення права), так і суб,єктиівні ( особа довідалася або повинна була довідатись про це порушення) чинники. Аналіз стану поінформованості особи, вираженого дієсловами « довідалася» та « могла довідатися» ц ст. 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумцію можливості та обов,язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду,недостатньо. Разом з тим, згідно із ч.3,ч.4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Виходячи зі змісту ст.ст. 256, 261 ЦК України позовна давність є строком пред,явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб,єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи- носія порушеного права ( інтересу). При цьому, як у випадку пред,явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред,явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з того самого моменту коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила. Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого ст. 81 ЦПК України, про обов,язковість доведення стороною спору так обставин, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше. Перевіряючи дотримання позивачем строку позовної давності, суд приходить до висновку, що позивачем [PERSON] при зверненні до суду із позовом такий строк пропущено, оскільки суду не надано доказів, що він не знав і не міг знати про порушення його прав, оскільки він є стороною кредитного договору, укладеного 04.04.2008 року, сторони досягли домовленості щодо всіх його істотних умов, позивач здійснював платежі на виконання зазначених умов, тобто був обізнаний щодо змісту кредитного договору з моменту його вчинення, а тому перебіг трирічного строку позовної давності за вимогами до кредитного договору почався 04 квітня 2008 року, разом з тим, з позовом позивач звернувся до суду 19 серпня 2020 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності, що має наслідком відмову у задоволенні позову. Доводи позивача на те, що 20.04.2012 року між АТ « УкрСиббанк» та ТОВ « Кредекс Фінанс» було укладено договір факторингу № 05/12, за яким останньому передано право вимоги за даним договором без попередньої його згоди, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки ніяк не впливають на дійсність кредитного договору між позивачем та АКІБ « УкрСиббанк» від 04.04.2008 року та не є підставою для визнання його недійсним. Доводи позивача щодо порушення строків позовної давності ТОВ « Вердикт Капітал» при зверненні їх до суду з позовом про стягнення заборгованості з позивача за кредитним договором,суд не пирймає, оскільки пропуск строку позовної давності є виключно підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за правочином, за яким пропущено такий строк, а не підставою для визнання договору недійсним. Твердження позивача, що в оспорюваному кредитному договорі не встановлена конкретна дата повернення всієї суми кредиту, що унеможливлює його виконання, суд також до уваги не приймає, оскільки вказане не може бути підставою для визнання зазначеного договору недійсним. Крім того, п 1.2.2. оспорюваного договору вказано: позичальник зобов,язаний повернути кредит у повному обсязі в термін та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку до договору, але в будь якому випадку не підніше 03 квітня 2015 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов договору. Враховуючи викладене, на підставі належним чином оцінених доказів, суд приходить до висновку, що спірний договір кредиту був підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов цього договору, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Позивач на момент уклдення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов цього договору та в подальшому деякий час його виконував його умови,протягом дії кредитного договору не звертався до банку з пропозицією про внесення будь яких змін до запропонованої редакції договору, за роз,ясненням положень, які були йому не зрозумілі, або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, тим самим погоджуючись зі всіма умовами такого договору. Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За вказаних\~обставин,\~суд приходить\~до висновку\~про відмову\~у задоволенні\~позовних вимог\~ [PERSON] \~до ТОВ « Вердикт капітал», 3-я особа АТ « УкрСиббанк» про визнання договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу недійсним у зв,язку зі спливом позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed