Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, який в подальшому уточнив про зменшення розміру аліментів на утримання дитини, зміну договору в цій частині та зменшення розміру заборгованості по аліментам. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі судового рішення від 25.12.2012 року. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу, 09.02.2013 року сторони уклали між собою договір про сплату аліментів на дитину, відповідно до якого дитина постійно проживатиме разом зі своєю матір'ю, а [PERSON] сплачує щомісяця аліменти в розмірі 5000 гривень на користь [PERSON] на утримання їх спільної дитини. В подальшому між сторонами був підписаний договір про внесення змін до договору між батьками про сплату аліментів на дитину від 09.02.2013 року, за змістом якого сторони домовились внести зміни до пункту 3 договору між батьками про сплату аліментів на дитину, зменшивши щомісячний розмір аліментів з 5000 гривень до 3000 гривень. З певних обставин, позивач не міг вчасно сплачувати аліменти, в зв'язку з чим з ним утворилась заборгованість в розмірі 66000 грн. На сьогоднішній день змінились обставини в житті позивача, а саме 17 травня 2013 року позивач уклав шлюб з іншою жінкою і у них [INFO] року народилась друга дитина. Позивач офіційно працевлаштувався, перебуває на службі в органах внутрішніх справ, його офіційна заробітна плата не перевищує 4252 гривень в місяць. Інших доходів позивач не має, тому і не має змоги сплачувати аліменти в сумі, яка передбачена договором, тому звернувся з вказаним позовом до суду та просив зменшити суму аліментів, яка передбачена до сплати договором з 3000 грн. до ? частини від всіх його доходів щомісячно. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав в повному обсязі просив позов задовольнити. Відповідач та представник відповідача проти позову заперечували, посилаючись на те, що вимогу позову є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки в перш чергу є передчасними, так як позивач не звертався до відповідачки з пропозицією досудового врегулювання спору. Крім того, розмір аліментів вже зменшувався на прохання позивача як раз в зв'язку з тими ж обставинами, з якими позивач звернувся зараз в даному позові. Просили в позові відмовити. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 25.09.2008 року між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу, [INFO] року у них народилась донька [PERSON]. Спільне життя між сторонами не склалось та за рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 25.12.2012 року шлюб між ними було розірвано. 09.02.2013 року між сторонами був укладений договір між батьками про сплату аліментів, відповідно до п.п.2,3 якого дитина постійно проживає з відповідачкою та позивачем щомісячно сплачуються відповідачці аліменти на тримання дочки в розмірі 5000 грн. 08.10.2013 року договором про внесення змін до договору між батьками про сплату аліментів, а саме до п.3 були внесені зміни, відповідно до яких за домовленістю сторін була зменшена сума аліментів на утримання дитини з 5000 грн. до 3000 грн. В зв'язку з неналежним виконанням умов договору щодо своєчасної сплати аліментів наразі за позивачем утворилась заборгованість в розмір 66000 грн, розмір якої сторонами в судовому засіданні не заперечувався. З даного приводу, виходячи із пояснень позивачки та її представника, відповідачка звернулась до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису про стягнення суми заборгованості за Договором між батьками про сплату аліментів від 09.02.2013 року із змінами від 08.10.2013 року. Це також підтверджується копією заяви відповідачки до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Синиці Т.В. Судом також встановлено, що 17.05.2013 року позивач повторно зареєстрував шлюб з громадянкою [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу. Від шлюбу, [INFO] року у них народилась дитина - син [PERSON]. З 05.02.015 року та по теперішній час позивач перебуває на службі в органах внутрішніх справ, обіймає посаду міліціонера батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Київ-1» ГУ МВС України в м.Києві та отримує заробітну плату в розмірі в середньому 4200 грн. З пояснень представника позивача встановлено, що нразі позивач перебуває на службі в зоні АТО. Згідно з наданих доказів представником відповідача, а саме відповідних характеристик на [PERSON], встановлено, що відповідачка працює на посаді прес-секретаря народного депутата України М.В. Гаврилюка на громадських засадах. Крім того, відповідачка являється волонтером Громадьскої організації «Козацька звитяга». Відповідно до вимог ст.182 СК України, встановлюючи розмір аліментів судом повинно бути враховано стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ст. 181 СК України визначено спосіб утримування як для того з батьків з ким проживають діти так і для того який проживе окремо. Системний аналіз зазначених двох статей Кодексу дає змогу стверджувати, що обов'язок про утримання сумісних дітей законодавцем розділено на дві рівних частини, відтак при встановленні, як розміру аліментів так і розміру можливого їх зменшення, суд повинен врахувати і матеріальні статки та фінансові можливості іншого із батьків, який не є платником аліментів. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд вважає, що обставини на які посилається позивач для зменшення розміру аліментів знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Суд вважає такими, що не доведені в судовому засіданні доводи представника відповідача, що вказані позивачем обставини щодо підстав зменшення розміру аліментів мали місце при попередньому зменшенні розміру аліментів, обумовленому домовленістю сторін внесенням змін 8.10.2013 року в договір між батьками про сплату аліментів від 09.02.2013 року. Отже, суд вважає за можливе, з урахуванням наявних доказів того, що позивач отримує стабільну визначену заробітну плату, виходячи з її розміру, зменшити розмір аліментів встановлений п.3 Договору між батьками про сплату аліментів з 3000 грн. до 1/3 частини від всіх його доходів. Що стосується зменшення заборгованості по аліментах з 66000 грн. до 30000 грн., суд виходить з наступного. Відповідно до ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його важкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Надані позивачем та представником позивача докази щодо зменшення розміру заборгованості по аліментам не можуть прийнятись судом до уваги, як виключні обставини, обставини які мають значне істотне значення для звільнення позивача від сплати вказаної заборгованості, при цьому не порушуючи інтересів дитини. Оцінюючи належність, допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. На підставі викладеного та

Outcome: partial