Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу на договором фінансового кредиту. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 15 лютого 2014 року між позивачем ТОВ «Арт Фінанс» як кредитором та [PERSON] як позичальником був укладений договір фінансового кредиту №0114021402, за яким останній були надані кредитні кошти в сумі 1600 гривень 00 копійок зі строком повернення кредиту до 16 березня 2014 року та сплатою згідно п.1.2 процентів в розмірі 2% за кожен день користування кредитом. Відповідно до умов договору позивач передав відповідачеві 14 лютого 2014 року грошові кошти, а [PERSON] зобов'язалася в строки, обумовлені кредитним договором, отримані кредитні кошти та сплатити відсотки за користування кредитом, а у разі прострочення строку повернення кредиту та сплати процентів за ним сплачувати до процентів згідно п.п.1.2 додатковий процент у розмірі 1% від загальної суми кредиту за кожен день прострочення виконання. Відповідачем несвоєчасно та не у повному обсязі виконувались взяті зобов'язання, в зв'язку з чим заборгованість за договором про надання фінансового кредиту станом на 19 лютого 2015 року складає 15328 гривень 00 копійок, з яких заборгованість за кредитом 1600 гривень 00 копійок, по нарахованих відповідно до договору відсотках за користування кредитом - 672 гривні 00 копійок та пені 13056 гривень 00 копійок. Представник позивача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.32,35,46) у судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву (а.с.4), відповідно до якої прохали розглядати справу у відсутність їх представника, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, прохала їх задовольнити. Відповідач [PERSON], яка про день та час розгляду справи повідомлена належним чином згідно положень ч.5 ст.74 ЦПК України за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання шляхом направлення судової повістки рекомендованою кореспонденцію з повідомлення про вручення (а.с.47-48), звідки повернулась з відміткою «не проживає», в судове засідання не з'явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, як не надала і заперечень проти позову та доказів, що їх обґрунтовують. У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, але не з'явились в судове засідання, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст.10, 11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610, ст. 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однією із різновидностей зобов'язання є кредитний договір, укладений між сторонами відповідно до вимог ст.1054, ст.1055 ЦК України, який відповідно до ст. 629 цього Кодексу є обов'язковим до виконання сторонами. Судом встановлено, що 14 лютого 2014 року (а не 15 лютого 2014 року як зазначено в позовній заяві) між товариством з обмеженою відповідальністю «Арт Фінанс» як позикодавцем та відповідачем [PERSON] був укладений договір фінансового кредиту №0114021402, за яким останній були надані кредитних коштів строком на 30 календарних днів, який може бути продовжений за згодою сторін, в сумі 1600 гривні 00 копійок на особисті цілі позичальника зі строком повернення кредиту до 16 березня 2014 року та сплатою згідно п.1.1 процентів в розмірі 1,40% ( а 2% як зазначено в позовній заяві) за кожен день користування ним з терміном повернення коштів до 16 березня 2014 року, розмір яких при своєчасному поверненні кредиту складає 672 гривні (а.с.6-8,9,11-16). Відповідно до умов договору позивач передав відповідачеві 14 лютого 2014 року грошові кошти в сумі 1600 гривень згідно видаткового касового ордеру №41 (а.с.10), а [PERSON] зобов'язалася згідно п.3.1.3 в строки, обумовлені кредитним договором, повернути отримані кредитні кошти та сплатити відсотки за користування кредитом, а у разі прострочення строку повернення кредиту та сплати процентів за ним сплачувати до процентів згідно п.п.1.2 додатковий процент у розмірі 1% від загальної суми кредиту за кожен день прострочення виконання (п.4.1). Відповідно до п.4.1 договору у випадку порушення позичальником строків повернення кредиту та оплати процентів за користування ним, позичальник сплачує кредитору згідно п.п.2.3 додатковий процент у розмірі 1% від суми кредиту за кожен день прострочення (а.с.7). Позивач виконав умови договору та надав відповідачеві кредитні кошти, про що свідчить видатковий касовий ордер №41 від 14 лютого 2014 року (а.с.10), а відповідач [PERSON] в порушення умов договору не виконала взяті на себе зобов'язання по своєчасному поверненню кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом, в зв'язку з чим станом на 19 лютого 2015 року складає 15328 гривень 00 копійок, з яких заборгованість за кредитом 1600 гривень 00 копійок, по нарахованих відповідно до договору відсотках за користування кредитом - 672 гривні 00 копійок та пені (підвищених відсотків згідно п.2.3 договору) - 13056 гривень 00 копійок (а.с.5), а з зазначеного вбачається, що відповідачем порушено умови укладеного сторонами договору, в зв'язку з чим у позивача виникло право на звернення з даним позовом до суду до закінчення строку дії договору. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості з [PERSON] у відповідності до ст.ст. 611, 615 ЦК України є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Крім того, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути в зв'язку із задоволенням позову витрати по сплаті судового збору, який було сплачено позивачем при зверненні з позовом до суду, з урахуванням розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved