Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання договору на купівлю споживчих товарів і стягнення з відповідача отриманих на виконання вказаного договору грошових коштів. В позові зазначив, що 6 жовтня 2016 року сторони уклали договір купівлі-продажу металевопластикових конструкцій, вартість якого становить 16871 грн. Позивач згідно з умовами договору вніс передплату у сумі 13500 грн. Залишок у сумі 3371 грн. за домовленістю сторін мав оплатити після початку робіт, повязаних з виконанням договору. Виконавець тривалий час не розпочинав роботи відповідно до умов договору, і лише в травні 2017 року позивач отримав повідомлення про те, що роботи розпочнуться після внесення ним не обумовленої договором суми, а тієї, що дорівнює 7000 грн. Не погодившись на таку зміну умов договору, позивач заявив вимогу про повернення сплачених сум, проте до теперішнього часу ані сплачених за договором грошових коштів, ані відповіді на листи від 21.10.2017 року та від 13.11.2017 року [PERSON] не отримав. У звязку з викладеним позивач просить розірвати договір через істотне порушення відповідачем його умов, внаслідок чого позивач позбавлений можливості отримати те, на що він розраховував при укладенні договору, а також стягнути на його користь сплачені ним грошові кошти у сумі 13500 грн. В судове засідання позивач не зявився, надавши суду письмове звернення, яке містять прохання про задоволення позову і вирішення справи без його участі, а також згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Наведені обставини в силу ст. ст. 211, 223 ЦПК України є підставою для проведення судового розгляду у відсутність позивача. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце вирішення справи, до суду не зявився з невідомих причин, заперечень проти позову, заяви про розгляд справи у його відсутність не надав. За згаданих обставин зі згоди позивача, висловленої у його письмовому зверненні, суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України ухвалює про вирішення спору при заочному розгляді. Оцінивши доводи заяви, зясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд доходить висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з таких міркувань. Судом встановлено, що 6 жовтня 2016 року сторони уклали договір без номеру, відповідно до якого відповідач (Виконавець за договором) зобовязується організувати роботи по передачі у власність позивача (Замовника за договором) віконних ПВХ конструкцій за розцінками Виконавця загальною вартістю 16871 грн. (а. с. 4) з авансом в сумі 13500 грн. Вказану суму позивачем внесено до каси відповідача, як випливає із змісту товарного чеку № 187 від 06.10.2016 року (а. с. 5). Як випливає зі змісту претензій від 27.10.2017 року та від 13.11 року (а. с. 6, 8), позивач пропонує відповідачу виконати умови договору, тобто здійснити поставку металевопластикових конструкцій . \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 905 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем у разі наявності його вини у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір про надання послуг, в якому замовником є фізична особа, є публічним договором, тому суд знаходить за можливе при вирішенні спору застосовувати правила законодавства про захист прав споживачів. В преамбулі Закону України «Про захист прав споживачів» зазначено, що цей Закону регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками та продавцями товарів, виконавцями робіт і послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів, а споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не повязаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обовязків найманого працівника . Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином згідно до вимог договору та цивільного законодавства. Надані суду письмові докази, зокрема: договір купівлі-продажу металевопластикових конструкцій, товарний чеки про сплату послуг за договором, сертифікат на отримання тридцяти відсоткової знижки, вказують на характер правовідносин сторін і підтверджують обґрунтованість позову. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, як випливає зі змісту ст. 525 ЦК України. За змістом ч. 12 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо після укладення договору стане очевидним, що вартість робіт (послуг) може істотно зрости, ніж можна було очікувати під час укладення договору, виконавець зобов'язаний негайно повідомити про це споживача. Споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) без штрафних санкцій з боку виконавця у разі виникнення обставин, передбачених в абзацах першому та другому цієї частини. З наведеного положення законодавства про захист прав споживачів випливає, що за умови істотного зростання вартості послуг, про яку виконавцем повідомлено споживача, останній вправі відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг). У звязку з викладеним поведінка позивача, коли він не погодився на зростання вартості договору, є правомірною, як правомірними є і його очікування повернення йому переданих в рахунок виконання умов договору грошових коштів, тому суд знаходить всі підстави для задоволення позову в цій частині. Право позивача відмовитися від договору за наведених обставин внормоване законодавством про захист прав споживачів. Крім того, таке його право закріплено в статті 651 ЦК України, відповідно до якої договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. При цьому істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Суд вважає, що одностороннє підвищення вартості послуг є такою зміною договору, що ускладнює реалізацію позивачем намірів, якими він керувався при укладенні договору, тому суд знаходить за можливе застосувати судовий захист і в цій частині і ухвалити про розірвання договору між сторонами. Судовий збір, пільги щодо сплати якого має позивач, належить стягнути з відповідача у доход держави.

Outcome: approved