Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просить визнати його таким, що втратив право користування квартирою № 3 в будинку № 3 по провулку Маяковського в місті Одесі. При цьому посилається на те, що йому на праві власності належить зазначена квартира. У даній квартирі зберігає реєстрацію свого місця проживання син позивача відповідач [PERSON] У 2013 році відповідач [PERSON] разом з матірю та сестрою переїхав до іншого житла у квартиру [ADDRESS] та з цього часу у належній позивачу квартирі [ADDRESS] не проживає. Позивач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про те, що позов підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу за його відсутністю. Відповідач в судове засідання не зявився. На його адресу судом направлялась судова повістка, від одержання якої відповідач відмовився, в наслідок чого, в силу ч. 8 ст. 76 ЦПК України, вважається належним чином сповіщеним про час і місце розгляду справи. Тому згідно ст. 224 ЦПК України сул вважає за можливе, зі згоди позивача, розглянути справу за відсутністю відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі розпорядження органу приватизації від 25 листопада 1996 року № 85906 та свідоцтва про право власності на житло від 25 листопада 1996 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Згідно довідки (витягу з домової книгу про склад сімї та реєстрацію) від 29.02.2016 р. № 1159 у квартирі [ADDRESS] значаться зареєстрованими три особи: позивач [PERSON], [INFO], відповідач [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09.12.2014 р., яке набрало законної сили 07.04.2015 р., у справі № 523/23227/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю встановлено, що [PERSON] проживає разом з матірю [PERSON] у квартирі [ADDRESS]. На підставі договору дарування від 15.01.2016 р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], р/н 11, [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв у власність 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Згідно довідки № 02 від 15.01.2016 р. [PERSON] зареєстрована постійно за адресою: [ADDRESS]. Разом з нею проживає її син [PERSON], [INFO] без реєстрації та донька [PERSON], [INFO] без реєстрації. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 13.09.2016 р. у справі № 523/10469/15-ц за позовом [PERSON] та [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] до закінчення навчання встановлено, що [PERSON] мешкає разом з матірю. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З урахуванням викладеного, суд вважає доведеним той факт, що відповідач [PERSON] впродовж більш, ніж одного року до звернення позивача [PERSON] з цим позовом не проживав та не користувався квартирою № 3 в будинку № 3 по провулку Маяковського в місті Одесі без поважних на те причин. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. В силу ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК України). На підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідача, який не проживає в спірній квартирі з 2013 року, слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS].

Outcome: approved