Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на спадкове майно. Посилалися в позові на те, що 25 травня 2006 року Чернівецьким міським управлінням земельних ресурсів на підставі рішення 38 сесії 4 скликання Чернівецької міської ради від 08 грудня 2005 року № 882 був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,0950 га, яка розташована за адресою: м. Чернівці. пров. Миколаївський, 2, цільове призначення ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських будівель. Відповідно до даного акту, співвласниками на праві спільної сумісної власності вказаної земельної ділянки є: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. 15 січня 2009 року співвласник земельної ділянки [PERSON], який є батьком позивачи, помер, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції 16 січня 2009 року складено відповідний актовий запис за № 128. 30 грудня 2008 року [PERSON] склав заповіт, яким на випадок своєї смерті все належне йому майно, що буде належати йому на день смерті, заповів позивачці [PERSON]. Згідно із ст.ст. 1217, 1223 Цивільного кодексу України позивачка є спадкоємицею за заповітом. Для прийняття спадщини, у відповідності до норм ст.ст. 1268, 1269 Цивільного кодексу України, вона звернулась до Першої Чернівецької державної нотаріальної контори. На підставі її заяви 11 березня 2009 року була заведена спадкова справа щодо майна померлого [PERSON]. Нормами ст. 1297 Цивільного кодексу України визначено, що позивачі, як спадкоємці, які прийняли спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязані звернутись до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. 21 грудня 2015 року [PERSON] звернулась до Першої Чернівецької державної нотаріальної контори із відповідною заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку вище зазначеної земельної ділянки, яка належить її померлому батькові. Однак нотаріус повідомив про те, що видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частку земельної ділянки не зможе, оскільки відповідно до пунктів 4 та 6 глави 1 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після визначення (виділення) частки померлого у спільному майні. Тому при спадкуванні такої частки істотне значення має встановлення її розміру, що може бути зроблено як за життя спадкодавця, так і після відкриття спадщини. У звязку із цим 21 грудня 2015 року державним нотаріусом Першої чернівецької державної нотаріальної була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою нотаріус постановив: відмовити [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки площею 0,0950 га, що знаходиться в місті Чернівці по провулку Миколаївському, 2, у звязку з тим, що не визначена частка земельної ділянки, яка належить спадкодавцю [PERSON], із спільної сумісної власності, і що вчинення такої нотаріальної дії суперечить законові. Крім того нотаріусом було розяснено право на звернення до суду із позовом про встановлення часток у спільній сумісній власності. При проведенні судового розгляду справи позивачка по справі та її представник в зал судового засідання не з»явилися, направили письмову заяву в якій позов підтримали, просили його задовольнити, розгляд провести у їх відсутності. Відповідачі по справі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в зал судового засідання не з»явилися, направили письмову заяву в якій позов визнали повністю, просили розгляд провести у їх відсутності. Судом встановлено, що25 травня 2006 року Чернівецьким міським управлінням земельних ресурсів на підставі рішення 38 сесії 4 скликання Чернівецької міської ради від 08 грудня 2005 року № 882 був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,0950 га, яка розташована за адресою: м. Чернівці. пров. Миколаївський, 2, цільове призначення ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських будівель. Відповідно до даного акту, співвласниками на праві спільної сумісної власності вказаної земельної ділянки є: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. 15 січня 2009 року співвласник земельної ділянки [PERSON], який є батьком позивачи, помер, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції 16 січня 2009 року складено відповідний актовий запис за № 128. 30 грудня 2008 року [PERSON] склав заповіт, яким на випадок своєї смерті все належне йому майно, що буде належати йому на день смерті, заповів позивачці [PERSON]. Згідно із ст.ст. 1217, 1223 Цивільного кодексу України позивачка є спадкоємицею за заповітом. Для прийняття спадщини, у відповідності до норм ст.ст. 1268, 1269 Цивільного кодексу України, вона звернулась до Першої Чернівецької державної нотаріальної контори. На підставі її заяви 11 березня 2009 року була заведена спадкова справа щодо майна померлого [PERSON]. Нормами ст. 1297 Цивільного кодексу України визначено, що позивачі, як спадкоємці, які прийняли спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязані звернутись до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. 21 грудня 2015 року [PERSON] звернулась до Першої Чернівецької державної нотаріальної контори із відповідною заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку вище зазначеної земельної ділянки, яка належить її померлому батькові. Однак нотаріус повідомив про те, що видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частку земельної ділянки не зможе, оскільки відповідно до пунктів 4 та 6 глави 1 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після визначення (виділення) частки померлого у спільному майні. Тому при спадкуванні такої частки істотне значення має встановлення її розміру, що може бути зроблено як за життя спадкодавця, так і після відкриття спадщини. У звязку із цим 21 грудня 2015 року державним нотаріусом Першої чернівецької державної нотаріальної була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою нотаріус постановив: відмовити [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки площею 0,0950 га, що знаходиться в місті Чернівці по провулку Миколаївському, 2, у звязку з тим, що не визначена частка земельної ділянки, яка належить спадкодавцю [PERSON], із спільної сумісної власності, і що вчинення такої нотаріальної дії суперечить законові. Крім того нотаріусом було розяснено право на звернення до суду із позовом про встановлення часток у спільній сумісній власності. Також встановлено, що [PERSON] померла 20.08.2012 року і [PERSON] помер 18.12.2006 року . У відповідності до норм ст. 372 Цивільного кодексу України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Нормами ст. 89 Земельного кодексу України встановлено наступне. Земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки зокрема співвласників жилого будинку. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Оскільки співвласниками земельної ділянки, що знаходиться в місті Чернівці по провулку Миколаївському, 2 є семеро осіб, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], то розмір частки земельної ділянки, яка належить померлому [PERSON] становить 1/7 частка. За правилами ст. ст. 1216, 1217, 1218 Цивільного кодексу України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На підставі наведеного та

Outcome: approved