Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 07 березня 2003 року він уклав шлюб з відповідачкою, про що відділом реєстрації актів громадського стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області був зроблений відповідний актовий запис № 17. В період шлюбу в них народилась дитина: син [PERSON] , [INFO] . Позивач посилається на те, що подружні стосунки між ними не склалися через різні характери, погляди на сімейне життя, на побутову сімейних стосунків. Крім того відповідачка не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у позивача, не здатна підтримувати нормальну моральну атмосферу, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Все це призвело до втрати почуттів між ними та припинення шлюбних відносин, спір про місце проживання дитини відсутній. Позивач в підготовче засідання не з`явився, згідно заяви просив розглянути справу за його відсутності, позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити, вважає що сім`ю зберегти не можливо, оскільки сімейно - шлюбні стосунки з відповідачкою припинено з січня 2020 року, в зв`язку з чим заперечує проти надання строку на примирення, спір про поділ майна, місце проживання та утримання дитини відсутній (а.с. 18). Відповідачка в підготовче засідання не з`явилася про час та місце підготовчого засідання повідомлялася належним чином, надала суду заяву в якій позов визнав та не заперечувала проти розірвання шлюбу, вважає, що зберегти сім`ю не можливо, оскільки сімейно - шлюбні відносини з позивачем припинено з грудня 2019 року, в зв`язку з чим заперечує проти надання строку на примирення, просила проводити розгляд справи у її відсутність, спір про поділ майна, місце проживання та утримання дитини відсутній (а.с. 19). У зв`язку з неявкою у підготовче засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 07 березня 2003 року, що зареєстрований відділом реєстрації актів громадського стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 17, дана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] видане 07 березня 2003 року відділом реєстрації актів громадського стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області (а.с. 5). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] видане 20 лютого 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області, в період шлюбу у сторін народилась дитина - син [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Спільне життя подружжя не склалося через різні характери, погляди на сімейне життя, побудову сімейних стосунків, що спричинило втрату між ними почуттів. Примиритися сторони не бажають, про що свідчить та обставина, що сторони з січня 2020 року припинили сімейно-шлюбні відносини та до цього часу не поновили їх, а відповідачка не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). За таких підстав, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідачки, тому є достатні підстави для задоволення позову відповідно до ст.ст. 105, 112 СК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України - у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, у зв`язку із визнанням відповідачкою позову до початку розгляду справи по суті, і задоволенням позовних вимог, з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп., сплачений ним під час звернення з позовом до суду, інші 50% судового збору в розмірі 384 грн. 20 коп. слід повернути позивачу з державного бюджету (а.с. 3). На підставі викладеного, ст.ст. 105, 112 СК України,

Outcome: approved