Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього заборгованості за договором купівлі-продажу. У підтвердження своїх позовних вимог зазначає, що між нею та відповідачем 22 серпня 2019 року було укладено договір купівлі-продажу металопластикових виробів. Загальна сума договору 8650,00 гривень. По договору була внесена передплата в розмірі 2800,00 гривень. Відповідно до п.1.1. Договору, позивач зобов`язався зняти розміри віконних отворів відповідача, виготовити, доставити та встановити вироби згідно із специфікацією. Відповідачем була погоджена специфікація на одне пластикове вікно. Згідно п.2.1. Договору, строк виготовлення та доставки продукції складає 21 робочий день з моменту внесення передплати. Відповідач отримав продукцію 30 серпня 2019 року за адресою [ADDRESS] , тобто в строки, передбачені договором. Відповідно до п.1.2 Договору, відповідач зобов`язався оплатити вартість виробів згідно з «Графіком погашення платежів», тобто повинен був сплатити 23.09.2019р. - 2900 гривень, які не сплатив, та 23.10.2019р. - 2950 гривень, які не сплатив до теперішнього часу. Отже, відповідач повинен сплатити 5850,00 грн. основного боргу, від виконання чого ухиляється. Відповідно до п.7.5. Договору відповідач зобов`язаний сплатити 1% пені за кожен календарний день прострочення від загальної суми заборгованості. Відповідно до п.7.8 сторони домовилися встановити відповідальність за прострочку виконання грошового зобов`язання в підвищеному розмірі 24 відсотки річних від простроченої суми. У зв`язку з викладеним позивач просив суд стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 5850,00 грн., пеню в розмірі 9733,00 грн., 24% річних 639,96 грн. Відповідач правом на подачу письмового відзиву на позов не скористався. Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами було укладено договір купівлі-продажу металопластикових виробів з відстрочкою платежу від 22 серпня 2019 року, відповідно п.1.1. до якого позивач зобов`язався виконати заміри віконних отворів відповідача, виготовити, доставити та встановити вироби згідно із специфікацією. А відповідач в свою чергу зобов`язався виконати оплату вартості металопластикових вікон відповідно до «Графіку погашення платежів» - 23.09.2019р. - 2900 гривень та 23.10.2019р. - 2950 гривень. Відповідно до п.2.2. загальна вартість заказу з доставкою та демонтажем склала 8650,00 грн. По договору була внесена передплата в розмірі 2800,00 гривень. Відповідно до п.7.5. Договору відповідач зобов`язаний сплатити 1% пені за кожен календарний день прострочення від загальної суми заборгованості. Відповідно до п.7.8 сторони домовилися встановити відповідальність за прострочку виконання грошового зобов`язання в підвищеному розмірі 24 відсотки річних від простроченої суми. Відповідач отримав продукцію 30 серпня 2019 року за адресою [ADDRESS] , тобто в строки, передбачені договором, однак повного розрахунку не здійснив. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зобов`язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання. Згідно зі змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК). Згідно ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. Отже, виходячи з того, що відповідачем умови договору виконані неналежним чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача основний борг в розмірі 5850,00 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Виходячи з даної норми Закону, значне перевищення в даному разі неустойки розміру збитків, суд вважає за необхідне зменшити пеню до 1000,00 грн., а всього 7489,96 грн. Крім того, суд вважає безпідставними вимоги щодо стягнення 24 % річних, оскільки договором передбачений вид забезпечення виконання зобов`язання пеня за прострочення платежів за договором, а накладення подвійної відповідальності за одне й те ж саме порушення законом не передбачено Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial