Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Житло-Буд», в якому просив суд визнати договір купівлі-продажу майнових прав від 09.08.2011 р. № 217-Щ на об'єкти нерухомості, укладений між Товариство з обмеженою відповідальністю «Житло-Буд» та [PERSON] - удаваним в частині покупця. Визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 120,8 кв.м., житловою площею 65,6 кв. м та на машиномісце [ADDRESS], загальною площею 21,3 кв.м. Виключити вищевказане нерухоме майно із спадкової маси померлого [INFO]. [PERSON] В обґрунтування доводів позовної заяви зазначив, що спірні об'єкти нерухомості були збудовані та придбані повністю за його кошти, і дійсним їх покупцем є він, а тому, договір № 217-Щ купівлі-продажу майнових прав від 09.08.2011 р. є удаваним в частині зазначення сторони покупця. Так, 09.08.2011 р. ним було внесено інвестиції в будівництво квартири [ADDRESS], загальною площею 120,80 кв.м., житловою площею 65,60 кв.м. та машиномісце [ADDRESS] у розмірі 1 474 000 грн. За взаємною домовленістю документальне оформлення вказаного договору купівлі-продажу, здійснював його близький друг - [PERSON], для чого позивач передав йому контакти продавця - Товариства з обмеженою відповідальністю «Житло-Буд» та грошові кошти 1500 000 грн. для придбання вищевказаних об'єктів нерухомості, у зв'язку з чим покупцем у договорі вказано особу - [PERSON] Після оформлення договору [PERSON] передав йому ключі від квартири [ADDRESS]; документи на квартиру та машиномісце: оригінал договору № 217- Щ купівлі - продажу майнових прав від 09.08.2011 року; технічний паспорт на квартиру від 16.09.2011 року; акт готовності об'єкту до експлуатації від 22.09.2011 року; копію державного акту від 09.08.2005 року. У 2012 році передав додаткову угоду від 8 жовтня 2012 року. 22 грудня 2012 року [PERSON] отримав свідоцтво на право власності на квартиру [ADDRESS] та передав його також позивачу. Пізніше [PERSON] передав позивачу документи на машиномісце: технічний паспорт на машиномісце [NUMBER] від 14.05.2014; акт приймання - передачі машиномісця [NUMBER] від 09.09.2014 року, згідно якого машиномісце [NUMBER] загальної площею 21,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] передано [PERSON]; довідку про виконання умов договору від 09.09.2014 року, згідно якої [PERSON] сплатив повністю кошти за машиномісце; витяг зі списку інвесторів від 09.09.2014 року. Враховуючі, дружні та довірливі відносини, він домовився з [PERSON] здійснити переоформлення квартири і машиномісця на ім'я позивача після закінчення будівництва будинку [ADDRESS], введення його в експлуатацію; отримання [PERSON] свідоцтва на право власності на них та їх реєстрації у встановленому законом порядку. В літку 2014 року позивач почав ремонт у спірній квартирі за власний кошт, для чого уклав з підрядною організацією (ТОВ «КСК-Блок») договір підряду № 17/06 від 17.06. 2014, на реалізацію якого ТОВ «КСК-Блок» виконано ремонтні роботи на загальну суму - 210 000 грн. [INFO] [PERSON] помер, в зв'язку з чим, ним у встановленому законом порядку не отримано та не зареєстровано свідоцтво про право власності на машиномісце [NUMBER], та не переоформлено на ім'я позивача спірні об'єкти нерухомості. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої увійшли спірні об'єкти нерухомості, та спадкоємцями яких за правилами першої черги за законом є відповідачі по справі. Договір купівлі-продажу № 217-Щ купівлі-продажу майнових прав від 09.08.2011 р. є удаваним правочином, оскільки укладений з метою приховування іншого правочину, а саме укладення даного договору між Товариства з обмеженою відповідальністю «Житло-Буд» та позивачем, а не із [PERSON] Позивач з часу укладення вказаного договору купівлі-продажу вважав себе власником квартири, придбаної за спірним договором купівлі-продажу, здійснив за власний кошт ремонт квартири та вчиняв інші дії, що свідчать про безумовне здійснення ним права власності на спірне майно. У судовому засіданні позивач, його представник підтримали вимоги позовної заяви, просили їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позові. Відповідач [PERSON] проти позову не заперечувала, надала пояснення з приводу фактичних обставин справи, в яких зазначила, що її родину та родину позивача пов'язують дружні відносини. Їй достовірно було відомо про оформлення її померлим чоловіком [PERSON] на його ім'я спірного нерухомого майна, придбаного за кошти позивача. Під час передачі коштів вона присутня не була, разом з тим, не заперечувала свого підпису на розписці про отримання коштів від 09.08.2011 р. Відповідачі [PERSON] [PERSON] проти позову не заперечували. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про судовий розгляд, в судове засідання не з'явилась, причини неявки суду не повідомила. Відповідачі [PERSON], [PERSON] будучи належним чином повідомленими про судовий розгляд, в судове засідання не з'явились, подали до суду заяви, в яких позов визнали, просили розгляд справи проводити у їх відсутність. Представник третьої особи подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Допитана в якості свідка [PERSON] дала покази, що вона є колишньою дружиною позивача. На сімейній раді з позивачем було прийнято рішення про придбання для їх спільного старшого сина [PERSON] квартири. На дану квартиру вирішено було витрати кошти спільного бюджету від продажу двох гаражів, квартири в м. Запоріжжя та будинку в с. Вольноандріївка Запорізької області. Оформленням придбання квартири займався [PERSON], з родиною якого у них були дружні відносини. Після придбання квартири [ADDRESS] вона зробила проект її ремонту, який проводив підрядник ТОВ «КСК-Блок», контролювала виконані роботи, проводила оплату виконаних робіт за кошти позивача. На даний час ремонт квартири триває. Свідок [PERSON] дав покази, що його компанія ТОВ «КСК-Блок» є підрядником при проведенні ремонту квартири [ADDRESS] на підставі договору підряду, укладеному із позивачем 17.06.2014 р. Позивач познайомив його з своєю дружиною [PERSON], яка займалася придбанням будівельних матеріалів, приймала виконану роботу, проводила розрахунки за виконану роботу. Позивача та його дружину сприймав як власників квартири. Свідок [PERSON] дав покази, що в серпні 2011 р. був присутнім при передачі позивачем [PERSON] грошових коштів на придбання квартири на вул. Щорса, після чого на власному автомобілі привіз останнього до офісу забудовника Товариство з обмеженою відповідальністю «Житло-Буд», що розміщувався на Майдані Незалежності в м. Києві. [PERSON] вийшов з машини з грошима та повернувся з документами на нерухомість. Свідок [PERSON] дав покази, що в 2011 р. обіймав посаду заступника Генерального директора Товариство з обмеженою відповідальністю «Житло-Буд». В липні-серпні до нього звернувся позивач по допомогу щодо придбання квартири в недобудованому будинку по [ADDRESS]. Після погодження всіх істотних умов договору позивач передав йому паспортні дані [PERSON] для оформлення договору, який в подальшому з останнім був укладений. Після здачі будинку в експлуатацію на ім'я [PERSON] було оформлено свідоцтво про право власності на квартиру та передані документи та ключі від квартири. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з огляду на наступне. 09.08.2011 р. між Товариство з обмеженою відповідальністю «Житло-Буд» (Продавець) та [PERSON] (Покупець) укладено договір № 217-Щ купівлі-продажу майнових прав, за умовами якого, з урахуванням Додаткової угоди від 08.10.2012, Продавець продає, а Покупець купує майнові права на наступні об'єкти нерухомості: квартиру [ADDRESS] загальною площею 120,80 кв.м. та машиномісце. Пунктом 1.4. вказаного договору передбачено, що продавець зобов'язаний передати Покупцю майнові права на об'єкт нерухомості, а Покупець прийняти їх в повному обсязі лише після повної сплати їх вартості, про що оформлюється Акт приймання-передачі майнових прав. Згідно п.п. 2.1, 2.2, 2.3 договору на момент його укладення вартість майнових прав 1 кв.м. для квартири становить 10656,94 грн., одного машиномісця - 160000,00 грн. Сторони домовились, що загальна вартість майнових прав на Об'єкт нерухомості на момент укладення цього договору становить 1474000 грн. При цьому, Покупець взяв на себе обов'язок сплатити погоджену сторонами вартість майнових прав в строк до 12.08.2011 р. Як зазначається позивачем, не заперечується відповідачем [PERSON], підтверджено показами свідка [PERSON], грошові кошти на придбання спірних об'єктів нерухомості в сумі 150000,00 грн. були передані позивачем [PERSON] Як зазначено позивачем та відповідачами не заперечується після отримання [PERSON] свідоцтва на право власності на квартиру [ADDRESS], він його передав позивачу. В подальшому [PERSON] передав позивачу документи на машиномісце: технічний паспорт на машиномісце [NUMBER] від 14.05.2014; акт приймання - передачі машиномісця [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] від 09.09.2014 року, згідно якого вказане машиномісце загальної площею 21,3 кв.м., передано [PERSON]; довідку про виконання умов договору від 09.09.2014 року, згідно якої [PERSON] сплатив повністю кошти за машиномісце [NUMBER]; витяг зі списку інвесторів від 09.09.2014 року. Переоформлення права власності на спірні об'єкти нерухомості [PERSON] та позивач на підставі дружніх, довірливих відносин домовилися оформити після закінчення будівництва будинку [ADDRESS], введення його в експлуатацію та отримання [PERSON] свідоцтва на право власності на них та їх реєстрації у встановленому законом порядку. Згідно інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно відомості про право власності на об'єкт нерухомості квартиру [ADDRESS] - відсутні. [INFO] [PERSON] помер, не встигши отримати та зареєструвати у встановленому законом порядку правовстановлюючі документи на спірні об'єкти нерухомості. Протягом усього часу від укладення договору позивач вважав себе власником квартири, придбаної за спірним договором купівлі-продажу майнових прав, вчиняв дії, що свідчать про безумовне здійснення ним права власності на спірне майно, зокрема, згідно договору підряду № 17/06 від 17.06.2014 позивач виступив замовником внутрішньо-оздоблювальних робіт у підрядника ТОВ «КСК-Блок» по ремонту квартири [ADDRESS].. Вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача з відповідним позовом до суду за захистом своїх порушених прав шляхом визнання договору купівлі-продажу майнових прав від 09.08.2011 удаваним в частині покупця, та визнання за позивачем, як покупцем за договором права власності на спірні об'єкти нерухомості та виключення такого майна із спадкової маси. Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав. Відповідно до ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили; якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 р., за удаваним правочином (стаття 235 ЦК) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. До удаваних правочинів наслідки недійсності, передбачені статтею 216 ЦК, можуть застосовуватися тільки у випадку, коли правочин, який сторони насправді вчинили, є нікчемним або суд визнає його недійсним як оспорюваний. Воля сторін в удаваному правочині спрямована на настання інших цивільно-правових наслідків, ніж ті, що передбачені правочином. Відповідно до ч. 1 ст. 202, ч. 3 ст. 203 ЦК України оскільки головним елементом угоди правочину) є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, то основним юридичним фактом, який підлягає встановленню судом є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договору та з'ясування питання про те, чи не укладена ця угода з метою приховати іншу угоду та яку саме. Укладення удаваного правочину само по собі не спричиняє недійсності правочину. Як зазначив Верховний Суд України в ухвалі від 12 березня 2009 року, постановленої у цивільній справі 6-11227вов08 за результатами перегляду у зв'язку з винятковими обставинами ухвали колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 20.12.2007 року, обґрунтовуючи позовні вимоги, Рада профспілки працівників митних органів України зазначала, що спірна квартира була придбана за кошти профспілки, що дійсним покупцем квартири була Профспілка працівників митних органів України, а тому зазначений договір купівлі-продажу є удаваним у частині покупця. Вирішуючи спір, суд у порушення вимог ст. ст. 214, 215 ЦПК України вищезазначені вимоги закону залишив поза увагою; усупереч зазначеним нормам не дав належної правової оцінки доводам позивача про те, що за договором купівлі-продажу спірної кварти в дійсності покупцем була Профспілка працівників митних органів України, що зазначена квартира була придбана за кошти профспілки й для профспілки, яка в послідуючому повинна була забезпечити житлом [PERSON], незважаючи на те, що вони мають правове значення для правильного вирішення спору. Вищевказані обставини стали підставою скасування рішень судів першої апеляційної, касаційної інстанцій та передачі справи на новий судовий розгляд. У випадку якщо особа, яка вважає себе власником майна, не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб, то відповідно до ст. 392 ЦК України права такої особи підлягають захисту шляхом пред'явлення позову про визнання права власності на належне цій особі майно. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В свою чергу, нормами ст. 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права, а також суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, грошові кошти, які були передані [PERSON], належали саме позивачу і передавались саме з метою купівлі майнових прав на спірні об'єкти нерухомості для позивача. Оскільки судовим розглядом встановлено, що за договором купівлі-продажу майнових прав на спірні об'єкти нерухомості в дійсності покупцем був Позивач, і зазначені об'єкти нерухомості були придбані за його кошти й для нього, що не заперечується відповідачами, які позов визнали, та показами свідків, суд приходить до висновку, що договір купівлі-продажу майнових прав від 09.08.2011 є удаваним правочином в частині покупця, оскільки був укладений з метою приховування іншого правочину, а саме укладення даного договору між Товариство з обмеженою відповідальністю «Житло-Буд» та позивачем, а не із [PERSON], з одночасним визнанням, що покупцем, а отже і власником за ним є позивач, за кошти якого і яким фактично була здійснена купівля спірних об'єктів нерухомості. Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. [INFO] [PERSON] помер, не встигши отримати та зареєструвати у встановленому законом порядку правовстановлюючі документи на спірні об'єкти нерухомості. За правилами ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої увійшли спірні об'єкти нерухомості, оскільки, вони фактично були придбані [PERSON] та [PERSON], як подружжям, під час шлюбу і належить їм на праві спільної сумісної власності. Крім того, 1/2 частина спірних об'єктів нерухомості входить до спадкової маси спадкодавця [PERSON], на яку за законом першої черги мають право претендувати його дружина - [PERSON], діти - [PERSON], [PERSON], [PERSON] та батьки - [PERSON], [PERSON]- відповідачі у справі. В ході судового розгляду суд дійшов висновку, що дійсним покупцем за договором купівлі-продажу майнових прав на спірні об'єкти нерухомості є позивач, що відповідачами не заперечується та визнається, а тому, спірне нерухоме майно не є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] та не входить до спадкової маси спадкодавця [PERSON] Таким чином, враховуючи наявність правових підстав для задоволення позову про визнання спірного договору купівлі-продажу майнових прав від 09.08.2011 удаваним в частині покупця, визнання позову відповідачами, суд дійшов висновку, що підлягають задоволенню похідні від цієї вимоги й інші позовні вимоги позивача, про визнання за ним права власності на спірні об'єкти нерухомості та виключення такого майна із спадкової маси, оскільки саме таким способом позивач може захистити та відновити своє порушене право.

Outcome: approved