Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до КЗ «Путильська центральна лікарня» про скасування наказу F65-кз від 26.10.2018 року «Про скорочення штатної посади завідуючого поліклінічним відділенням», наказу F25 к-зв від 26.12.2018 року «Про припинення трудового договору», наказу F55-кз від 06.09.2018 року «Про відміну сумісництва лікаря-фтизіатра», поновлення на посаді, компенсації за час вимушеного прогулу. В позовній заяві вказує, що він працює в Путильській центральній районній лікарні з 19 жовтня 1990 року на різних посадах. За час роботи з березня 2012 року та по даний час з боку головного лікаря [PERSON] неодноразово були прояви упередженого ставлення до нього через його принципову позицію незгоди з методами керівництва лікарнею [PERSON] Ці факти неодноразово були встановлені Путильським районним судом Чернівецької області рішеннями від 07.03.2013 року та від 28.01.2014 року, якими було встановлено факти його незаконного звільнення з особистих мотивів зі сторони головного лікаря [PERSON]Д Зазначає, що 23 лютого 2018 року він був призначений на посаду виконуючого обовFязки головного лікаря КЗ «Путильська ЦРЛ». 02 травня 2018 року згідно наказу F4-пер від 02.05.2018 року він був переведений на посаду завідувача поліклінічним відділенням КЗ «Путильська ЦРЛ». Розпорядженням заступника голови Путильської районної ради Чернівецької області F46-к від 18 вересня 2018 року [PERSON] був звільнений з посади головного лікаря комунального закладу «Путильська центральна районна лікарня». Розпорядженням заступника голови Путильської районної ради Чернівецької області F47-к від 18 вересня 2018 року він був призначений на посаду виконуючого обовFязки головного лікаря комунального закладу «Путильська центральна районна лікарня» з 19 вересня 2018 року. Будучи звільненим з посади головного лікаря [PERSON] видав за своїм підписом наказ F65кз від 26 жовтня 2018 року «Про скорочення штатної посади завідуючого полікінічним відділенням», згідно з текстом якого посада завідуючого поліклінічним віддленням ЦРЛ , яку він займав, підлягає скороченню. При виданні наказу F 65 кз від 26.10.2018 року не було отримано обовFязкових умов передбачених ч.3 ст.32, п.6 ч.1 ст.36 та ч.2 ст.40 п.3 ч.1 ст. 42 КЗпП України, йому не було належним чином запропоновано рівнозначне заміщення посади з якої його мали б скоротити з мотивів скорочення штатної посади. Жодних повідомлень ні в усній, ні в письмовій формі про майбутнє скорочення та про пропозицію будь яких посад на заміщення, він не отримував. Не зважаючи на це [PERSON], будучи звільненим з посади головного лікаря КЗ «Путильська ЦРЛ» 26 грудня 2018 року видав наказ F 25 к-зв, яким звільнив його з посади завідуючого поліклінікою у звFязку зі скороченням штатної посади на підставі п. 1 ч. 1 ст.40 КЗпП України. Позивач в позові зазначає, що ознайомившись зі змістом записів в його трудовій книжці він виявив, що всупереч вимогам закону та інструкції про правила ведення трудових книжок працівників, в його трудовій книжці відсутній запис про його призначення на посаду виконуючого обовFязки головного лікаря комунального закладу «Путильська центральна районна лікарня» згідно розпорядження Путильської районної ради F 47-к від 18 вересня 2018 року, що суттєво впливає на розмір його грошового забезпечення, оплати праці та розмір розрахунку при звільненні. Окрім цього, видаючи оскаржуваний наказ F 25-к-зв від 26 грудня 2018 року, адміністрація лікарні порушила вимоги ч.1 ст.43 КЗпП України, якою передбачено обовFязковість попередньої згоди на звільнення з підстав, передбачених ст.40 КЗпП України, виборного профспілкового органу. В порушення вимог ст.43 КЗпП України жодного офіційного обгрунтованого подання до профспілкової організації про можливість його звільнення не було. В позові позивач вказує, що отримавши на руки трудову книжку, несподівано для себе він виявив, що 06 вересня 2018 року без будь яких законних підстав було видано наказ F55-кз, згідно з яким він був звільнений з посади лікаря-фтизіатра, де він працював за сумісництвом. На підставі викладеного та з врахуванням уточнених позовних вимог просить суд визнати незаконним його звільнення з посади завідуючого поліклінікою комунального закладу «Путильська центральна районна лікарня» та з посади лікаря - фтизіатра КЗ «Путильська ЦРЛ», відповідно скасувавши як незаконні накази головного лікаря КЗ «Путильська ЦРЛ» за F 65кз від 26.10.2018 року, F 25к-зв від 26 грудня 2018 року та наказ F55 від 06.09.2018 року та негайно поновити його на займаних посадах. ЗобовFязати КЗ «Путильська ЦРЛ» внести в його трудову книжку БТ-1 F 5706733 відповідні записи про недійсність запису F24 від 26.12.2018 року про його звільнення та зобовFязати внести до трудової книжки відповідний запис про його призначення на посаду виконуючого обовFязки головного лікаря комунального закладу «Путильська центральна районна лікарня» згідно розпорядження Путильської районної ради F47к від 18 вересня 2018 року та запису від 06.09.2018 року про звільнення з посади лікаря - фтизіатра. ЗобовFязати КЗ «Путильська ЦРЛ» здійснити повний розрахунок за весь час вимушеного з вини адміністрації закладу прогулу з урахуванням призначення на посаду виконуючого обовFязки головного лікаря комунального закладу «Путильська центральна районна лікарня» з 19 вересня 2018 року і до 14 лютого 2019 року та за виконання функцій лікаря - фтизіатра з 06 вересня 2018 року по 26 грудня 2018 року та за виконання обовFязків завполіклінікою КЗ « Путильська ЦРЛ» до повного вирішення питання судом. В судовому засіданні позивач уточненні позовні вимоги підтримав та надав пояснення аналогічні позовній заяві. Також зазначив, що розпорядження заступника голови районної ради від 18.09.2018 року за F47-к про призначення його виконуючим обовFязки головного лікаря в КЗ «Путильська ЦРЛ» зареєстроване не було, оскільки відмовились його реєструвати. Просив суд позов задовольнити. Представник КЗ «Путильська ЦРЛ» в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Просив суд позов задовольнити. Також просив суд не приймати до уваги відзив на позов. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобовFязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, позивач надав суду докази на підтвердження своїх доводів щодо позовних вимог, про скасування наказу головного лікаря КЗ «Путильська центральна лікарня» за F65-кз від 26.10.2018 року «Про скорочення штатної посади завідуючого поліклінічним відділенням». Скасування наказу (розпорядження) головного лікаря КЗ «Путильська центральна лікарня» за F25к-зв від 26.12.2018 року «Про припинення трудового договору з завідуючим поліклінічним відділенням [PERSON] на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України», поновлення на посаді завідуючого поліклінічним відділенням КЗ «Путильська центральна лікарня» та стягнення середнього заробітну плату за час вимушеного прогулу. Судом встановлено, що позивач [PERSON] на протязі тривалого часу працював в КЗ «Путильська центральна лікарня». 02 травня 2018 року згідно наказу F4-пер від 02.05.2018 року позивач був переведений на посаду завідувача поліклінічним відділенням КЗ «Путильська ЦРЛ», що підтверджується копією трудової книжки /а.с.22,23/. Наказом головного лікаря КЗ «Путильська центральна лікарня» за F65-кз від 26.10.2018 року, скорочено штатну посаду завідуючого поліклінічним відділенням та попереджено [PERSON] про вивільнення посади з 26 грудня 2018 року /а.с.164/. Наказом (розпорядження) головного лікаря КЗ «Путильська центральна лікарня» за F25к-зв від 26.12.2018 року, припинено трудовий договір з завідуючим поліклінічним відділенням [PERSON] на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України /а.с.170/. Суд задовольняючи позовні вимоги та скасовуючи вищевказані накази виходить з наступного. Згідно п.6 ч.1 ст.5-1 КЗпП України, - держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийняті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. За змістом абз.1 п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року F9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Приписами ч.2 ст.49-4 цього Кодексу передбачено, що ліквідація, реорганізація підприємств, зміна форм власності або часткове зупинення виробництва, що тягнуть за собою скорочення чисельності або штату працівників, погіршення умов праці, можуть здійснюватися тільки після завчасного надання професійним спілкам інформації з цього питання, включаючи інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про строки проведення звільнення. Власник або уповноважений ним орган не пізніше трьох місяців з часу прийняття рішення проводить консультації з професійними спілками про заходи щодо запобігання звільненню чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом'якшення несприятливих наслідків будь-якого звільнення. Як вбачається з матеріалів справи рішення про скорочення посади завідуючого поліклінічним відділенням прийнято без погодження з первинною профспілковою організацією працівників цього закладу, тобто з порушенням ст.49-4 КЗпП України. Також як видно з матеріалів справи, а саме згідно з п.6.2.7 Статуту КЗ «Путильська центральна районна лікарня», що затверджений рішенням ІV сесії Путильської районної ради VІ скликання від 10.03.2011 року за F39-04/11, - до виключної компетенції Путильської районної ради належить погодження організації структури Лікарні та штатного розпису. Водночас з приєднаного до матеріалів справи штатного розпису від 01.10.2018 року та з 27.12.2018 року КЗ «Путильська центральна районна лікарня», дані штатні розписи не погодженні з Путильською районною радою, що суперечить вимогам вищевказаного Статуту, докази що свідчили б протилежне в матеріалах справи відсутні та сторонами не надавались. Також факт порушення трудового законодавства КЗ «Путильська центральна районна лікарня» при звільненні [PERSON] встановлено актом інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю за FЧВ-1595/18/1498/АВ від 03.01.2019 року, що проведений управлінням Держпраці у Чернівецькій області. Системний аналіз вищевказаних правових норм та письмових доказів по справі дають суду підстави для висновку, що наказ за F65-кз від 26.10.2018 року та наказ (розпорядження) за F25к-зв від 26.12.2018 року видані з порушенням трудового законодавства, а також Статуту КЗ «Путильська центральна районна лікарня». Суд вважає, що слід зазначити, що не заслуговують на увагу посилання в позовній заяві позивача про те, що однією із підстав скасування оскаржуваних наказів, є те, що головний лікар [PERSON] був звільненим з посади, а тому не мав правових підстав видавати накази, оскільки як вбачається з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських сформувань станом на 07.02.2019 року керівником КЗ «Путильська центральна районна лікарня» був [PERSON] /а.с.95-101/. Відповідно до ст.235 КЗпП України, - у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Як видно з довідки, що видана бухгалтерією КЗ «Путильська центральна районна лікарня» заробітна плата [PERSON] на посаді завідуючого поліклінічним відділенням становить 8125грн. /а.с.160/. Внаслідок чого суд вважає, що необхідно стягнути з відповідача на користь позивача середню заробітну плату за час вимушеного прогулу на посаді завідуючого поліклінічним відділенням КЗ «Путильська центральна лікарня» з 26 грудня 2018 року по 08 травня 2019 року в сумі 35266 гривень 35коп. (4 місяці 7 робочих днів). Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і обFєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: partial