Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні шляхом встановлення днів спілкування з дитиною сином [PERSON], [INFO]. В обґрунтуванні своїх позовних вимог посилався на те, що він з 06.09.2014 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. На даний час їх сім'я розпалася і з 2016 року він з відповідачем проживають окремо та рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 19 квітня 2017 року їх шлюб було розірвано. Від шлюбу вони мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO], який після припинення шлюбно-сімейних відносин залишився проживати з матір'ю. Через особисті неприязні стосунки між сторонами відповідач створює перешкоди позивачу у побаченнях з дитиною. Позивач прагне бачитись із сином систематично без присутності матері з можливістю проживання дитини у визначені дні в домівці батька. Тому просить суд: визначити спосіб його участі у вихованні сина шляхом побачень з сином кожної п'ятниці з 17.00 години до 08.00 години наступного понеділка без присутності матері, відпочинок у літній час 21 день за домовленістю з відповідачем без її присутності, зобов'язати відповідача повідомляти позивача про зміну місця проживання дитини, дозволити позивачу спільно із матір'ю дитини вирішувати всі суттєві і нагальні питання щодо виховання дитини, в тому числі відвідувати дитячий садок, школу, виїжджати із сином на відпочинок, на море, турбази, разом відвідувати різноманітні культурні заходи, У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача проти запропонованого графіку побачень позивача з дитиною заперечувала, посилаючись на те, що побачення батька з дитиною без присутності матері суперечать її інтересам та здоровю, також заперечувала проти місця проведення побачень. Представники третіх осіб в судове засідання не зявилися. Вислухавши учасників процесу, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач з 06.09.2014 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. На даний час їх сім'я розпалася і з 2016 року сторони проживають окремо та рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 19 квітня 2017 року їх шлюб було розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO], який після припинення шлюбно-сімейних відносин залишився проживати з матір'ю. Відповідач чинить перешкоди у спілкуванні ти вихованні спільного сина позивачу, оскільки вважає , що такі дії мають проходити в її присутності та у зручний для неї час. Положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка була ратифікована Україною 27.02.1991 року та набрала чинності для України 27.09.1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч. 1\~ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 1-5\~ст. 150 СК України\~батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно зі\~ст. 151 СК України\~батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Статтею 153 СК України\~передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч. 2-3\~ст. 157 СК України\~той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч. 1-4\~ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Враховуючи вік дитини, його життєві потреби, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково та усунути позивачу перешкоди в спілкуванні з дитиною та її вихованні шляхом визначення днів побачень позивачу з сином, малолітнім [PERSON], [INFO], кожну першу та третю суботу місяця з 10.00 години по 19.00 годину наступної за нею неділі без присутності матері, [PERSON], а також надати позивачу можливість спільного відпочинку з сином, [PERSON], [INFO], щорічно, раз на рік тривалістю 14 календарних днів влітку без присутності матері. В іншій частині позовних вимог суд вважає відмовити, оскільки такі не ґрунтується на вимогах закону. Суд не приймає до уваги заперечення проти позову представника відповідача щодо зустрічей з дитиною тільки в присутності відповідача, оскільки суду не надано належних та допустимих доказів тому, що спілкування позивача без присутності відповідача перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на корить позивача підлягають стягненню судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 640 грн.

Outcome: partial