Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив в рахунок погашення заборгованості в сумі 184418,13 доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 4838611,85 грн.) за кредитним договором №014/9967/74/60169 від 04.09.2007 року звернути стягнення на предмет іпотеки: квартиру, загальною площею 32,2 кв.м., житловою площею 17,1 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS], що належить [PERSON] на праві власності, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири (ВЕТ №189591), посвідченого приватним нотаріусом КМНО 04.09.2007 року за реєстровим №3839, в Державному реєстрі правочинів тим же нотаріусом 04.09.2007 року за реєстровим №2323691, - шляхом реалізації її на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Початкову ціну продажу встановити на рівні не менше, ніж 689000,00 грн. та стягнути судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до кредитного договору №014/9967/74/60169 від 04.09.2007 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було надано [PERSON] кредит в сумі 91350,00 доларів США строком до 30.09.2027 року зі сплатою 13% річних, а позичальник зобовязалась належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобовязання в порядку та строки, визначені договором. В забезпечення виконання умов кредитного договору 04.09.2007 року між позивачем та відповідачем був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Голяченко М.В., відповідно до умов якого виконання зобовязань за кредитним договором забезпечено нерухомим майном, а саме квартирою, загальною площею 32,2 кв.м., житловою площею 17,1 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS], що належить [PERSON] на праві власності, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири (ВЕТ №189591), посвідченого приватним нотаріусом КМНО 04.09.2007 року за реєстровим №3839, в Державному реєстрі правочинів тим же нотаріусом 04.09.2007 року за реєстровим №2323691. Банк свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі надавши відповідачу кредит в сумі 91350,00 доларів США. В свою чергу, боржник неналежно виконувала взяті на себе зобовязання, у зв'язку із чим банк звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 16.11.2011 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 04.04.2012 року, позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено та стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 1063422,55 грн. та судові витрати. Зазначив, що позичальник не виконує рішення суду та умови кредитного договору, у зв'язку із чим на адресу позичальника та майнового поручителя були направлені вимоги про виконання зобовязань за кредитним договором, які залишені без уваги. Станом на 22.09.2017 року заборгованість по кредиту становить 93734,97 доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 2459341,37 грн.), в тому числі прострочена заборгованість за кредитом 17628,67 доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 462526,61 грн.). Крім того, відповідачем не виконуються умови щодо сплати відсотків та станом на 22.09.2017 року заборгованість по сплаті відсотків становить 90683,16 доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 2379270,48 грн.), в тому числі прострочена заборгованості за відсотками 90449,46 доларів США (в еквіваленті НБУ на дату розрахунку 2373138,85 грн.). Враховуючи невиконання відповідачем основного зобовязання, позивач вважає, що має право звернутися з вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором боржника. На підставі викладеного просив позов задовольнити. Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 17.07.2018 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. У відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України справа призначена до розгляду. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву в якій позовні вимоги підтримала та просила справу розглядати без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявилась, про день і час розгляду справи повідомлялась належним чином, надіслала на адресу суду клопотання в якому просила відкласти розгляд справи, у зв'язку із тим, що вона не мала достатньо часу для підготовки відзиву на позовну заяву та надання відповідних доказів. Однак, суд вважає зазначене клопотання необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Провадження у справі відкрито 17.07.2018 року та ухвала про відкриття провадження у справі разом із позовною заявою з додатками до неї була направлена на адресу відповідача. Конверт з поштовим відправлення повернувся на адресу суду без вручення адресату з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Справа була призначена до розгляду на 17.10.2018 року та відповідачу було направлено судову повістку разом із копією позовної заяви з додатками до неї. Згідно зворотного поштового повідомлення зазначені документи були вручені 08.10.2018 року та у відомостях щодо отримувача зазначено «батько [PERSON]». Відповідач як на підставу для відкладення розгляду справи посилалась на те, що відзив подається до суду у 15-ти денний строк з дня вручення ухвали та враховуючи те, що вона не особисто отримала виклик до суду разом із пакетом документів, їй недостатньо часу для підготовки відзиву до суду. При цьому, суд зазначає, що у відповідності до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України справа була призначена до розгляду для заслуховування усних пояснень учасників справи, дослідження доказів тощо (ч. 8 ст. 279 ЦПК). Строк для подання відзиву встановлювався ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 17.07.2018 року, яку відповідач не отримала та у зв'язку із чим була викликана до суду. Таким чином, клопотання про відкладення розгляду справи не підлягає задоволенню. Крім того, відповідач не надала доказів неможливості прибуття в судове засідання, а лише зазначила про недостатність часу для підготовки відзиву. Суд, відповідно до ст.ст. 223, 280, 281 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у її відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечувала представник позивача. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Відповідно до ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору №014/9967/74/60169 від 04.09.2007 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було надано [PERSON] кредит в сумі 91350,00 доларів США строком до 30.09.2027 року зі сплатою 13% річних, а позичальник зобовязалась належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобовязання в порядку та строки, визначені договором. В забезпечення виконання умов кредитного договору 04.09.2007 року між позивачем та відповідачем був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Голяченко М.В., відповідно до умов якого виконання зобовязань за кредитним договором забезпечено нерухомим майном, а саме квартирою, загальною площею 32,2 кв.м., житловою площею 17,1 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS], що належить [PERSON] на праві власності, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири (ВЕТ №189591), посвідченого приватним нотаріусом КМНО 04.09.2007 року за реєстровим №3839, в Державному реєстрі правочинів тим же нотаріусом 04.09.2007 року за реєстровим №2323691 Банк свої зобовязання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит. В свою чергу, відповідач належним чином не виконала взятих на себе зобовязань за вищевказаним договором. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 16.11.2011 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 04.04.2012 року, позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено та стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 1063422,55 грн. та судові витрати. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Встановлено, що відповідач не виконує рішення суду та умови кредитного договору, у зв'язку із чим на адресу позичальника та майнового поручителя були направлені вимоги про виконання зобовязань за кредитним договором від 19.09.2017 року та про усунення порушення основного зобовязання від 19.09.2017 року, надавши можливість добровільно врегулювати заборгованість протягом 60 днів. Станом на 22.09.2017 року заборгованість по кредиту становить 93734,97 доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 2459341,37 грн.), в тому числі прострочена заборгованість за кредитом 17628,67 доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 462526,61 грн.). Крім того, відповідачем не виконуються умови щодо сплати відсотків та станом на 22.09.2017 року заборгованість по сплаті відсотків становить 90683,16 доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 2379270,48 грн.), в тому числі прострочена заборгованості за відсотками 90449,46 доларів США (в еквіваленті НБУ на дату розрахунку 2373138,85 грн.). Зазначене підтверджується розрахунком заборгованості наданого ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». Позивач просив в рахунок погашення заборгованості в сумі 184418,13 доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 4838611,85 грн.) за кредитним договором №014/9967/74/60169 від 04.09.2007 року звернути стягнення на предмет іпотеки: квартиру, загальною площею 32,2 кв.м., житловою площею 17,1 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS], що належить [PERSON] на праві власності, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири (ВЕТ №189591), посвідченого приватним нотаріусом КМНО 04.09.2007 року за реєстровим №3839, в Державному реєстрі правочинів тим же нотаріусом 04.09.2007 року за реєстровим №2323691, - шляхом реалізації її на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Початкову ціну продажу встановити на рівні не менше, ніж 689000,00 грн., на що слід зазначити наступне. Відповідно до п. 3.1.4 договору іпотеки від 04.09.2007 року, у випадку невиконання іпотекодавцями зобовязань за цим договором або кредитним договором, іпотеко держатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до п. 6 договору іпотеки та за рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свої вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завдані порушенням зобовязання, необхідних витрат повязаних з утриманням та реалізацією іпотечного майна. На підставі п. 6.2 договору іпотеки, позивач, як іпотеко держатель набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки та задовольнити всю суму зобовязання на момент звернення стягнення, у тому числі суму заборгованості за кредитом та відсотками, штрафними санкціями, комісійною винагородою незалежно від настання строку виконання основного зобовязання. Пунктом 6.1 договору іпотеки зазначено, що у разі порушення основного зобовязання, умов кредитного договору або умов цього договору іпотеко держатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Таким чином, з укладанням кредитного договору та іпотечного договору кредитор отримав законне право у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за кредитним договором, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на заставлене за іпотечним договором майном, а також стягнути з позичальника суму основного боргу за кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та пенею. Відповідно до висновку про вартість майна від 26.06.2018 року №ОА-НТ-1304/18, проведеного експертом [PERSON], середня ринкова вартість іпотечного майна складає 689000,00 грн. Відповідно до ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотеко держатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобовязання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Статтею 22 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що за рахунок предмета обтяження обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій договором. Розмір забезпеченої обтяженням вимоги визначається на момент її задоволення і включає: 1) відшкодування витрат, повязаних з предявленням вимоги і зверненням стягнення на предмет обтяження; 2) сплату процентів і неустойки; 3) сплату основної суми боргу; 4) відшкодування збитків, завданих порушенням боржником забезпеченого зобовязання або умов обтяження; 5) відшкодування витрат на утримання і збереження предмета обтяження.

Outcome: approved