Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до СПД [PERSON] про стягнення\~ матеріальної та\~моральної шкоди. Свої вимоги мотивував тим, що 14.01.2015 року між ним та туристичним агентством «LIMPOPO», в особі СПД [PERSON], було укладено Договір на туристичне обслуговування від 14.01.2015 року. На виконання своїх зобовязань за вищевказаним договором він сплатив відповідачу грошові кошти в розмірі 80867,00 гривень за надання безпосередньо йому, його дружині [PERSON], та [PERSON] туристичних послуг поїздки до ОАЕ, що підтверджується прибутковим касовим ордером від 14.01.2015 року. Зазначена туристична поїздка повинна була відбутися в період з 10.02.2015 року по 21.02.2015 року строком 12 днів, однак 19.01.2015 року відповідач повідомив йому про те, що туристична послуга за вищевказаним договором не може бути йому надана, оскільки туроператор, з яким він уклав договір, припинив свою діяльність та грошові кошти будуть йому повернуті протягом двох тижнів. 03.03.2015 року ним та [PERSON] було спрямовано відповідачу вимогу про повернення сплачених грошових коштів, яка до теперішнього часу залишається не виконаною. Натомість, відповідачкою [PERSON] спрямована на їх адресу відповідь, з якої вбачається, що остання вважає себе не винною у даній ситуації та посилається на порушення з боку ТОВ «Хоттур» та ТОВ «Ньоз Тревел», з якими він договору не укладав. Про укладення між туристичним агентством «LIMPOPO», в особі СПД [PERSON], та ТОВ «Хоттур» генерального субагентського договору № 170 від 21.01.2011 року, а також про укладення, в свою чергу ТОВ «Хоттур» агентського договору № 1129/6 від 29.11.2013 року з ТОВ «Ньоз Тревел» він дізнався лише після отримання відповіді відповідача на їх заяву від 07.04.2015 року. При цьому, укладений між ним та туристичним агентством «LIMPOPO», в особі СПД [PERSON], договір на туристичне обслуговування від 14.01.2015 року не містить жодного посилання на те, що даний договір є агентським. Вважає, що наявність господарського спору між ТОВ «Хоттур» та ТОВ «Ньоз Тревел», банкрутство останнього, не впливає на відповідальність туристичного агентства «LIMPOPO», в особі СПД [PERSON], яке взяло на себе зобовязання з надання туристичного продукту. Таким чином, сплачені ним туристичні послуги не були надані відповідачем, у звязку з чим він просив суд стягнути з відповідачки на його користь: суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 80867,00 гривень, суму інфляційних витрат за порушення виконання зобовязання відповідачкою в розмірі 34772,81 гривень, 3 % річних за 2015 рік у розмірі 2426,00 гривень, 3% річних за 9 місяців 2016 року в розмірі 1819,50 гривень. Крім того, неправомірними діями відповідачки йому було завдано моральну шкоду, що полягає у душевних переживаннях через зрив запланованого відпочинку, у звязку з чим просив стягнути з відповідачки на його користь суму моральної шкоди в розмірі 10000,00 гривень. Також просив стягнути з відповідачки на його користь суму витрат, повязаних з розглядом даної справи. Після неодноразових уточнень позовних вимог, позивач просив стягнути з відповідачки на його користь: суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 80867,00 гривень, суму інфляційних витрат за порушення виконання зобовязання відповідачкою станом на 01.11.2017 року в розмірі 53453,05 гривень, 3 % річних за 2015, 2016 роки та за 10 місяців 2017 року в розмірі 6873,67 гривень, суму моральної шкоди в розмірі 10000,00 гривень, а також понесені та документально підтверджені судові витрати. Представник позивача адвокат [PERSON] у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові, просив їх задовольнити. У судове засідання 30.11.2017 року направив заяву про закінчення розгляду справи за його відсутністю. Представник відповідачки адвокат [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, просив відмовити у їх задоволенні в повному обсязі. 19.10.2017 року надав клопотання про закінчення розгляду справи за його відсутністю, свою позицію щодо невизнання позовних вимог виклав у наданих письмових дебатах. Відповідачка [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи за відсутністю її та її представника, у задоволенні позовних вимог просила відмовити з підстав, викладених у наданих письмових дебатах. Представник третьої особи ТОВ «Хоттур» у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, у задоволенні позову просив відмовити з підстав, викладених у письмових поясненнях. Представник третьої особи ТОВ «Ньоз Тревел» у судове засідання не зявився, про дату та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомив. Суд, зясувавши думку представників сторін, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва серії В02 № 502537 [PERSON] з 11.01.2007 року зареєстрована в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців як фізична особа підприємець /а.с. 14/ та є платником єдиного податку /а.с. 15/. Видом підприємницької діяльності відповідачки є надання туристичних послуг (туристичний продукт), відповідно до Закону України «Про туризм». 14.01.2015 року Турагентство «LIMPOPO» СПД [PERSON], надалі Турагент (ліцензія Державної служби курортів і туризму від 12.03.2007 року АВ №303078), в особі [PERSON], що діє згідно свідоцтва про реєстрацію № 22740000000014131 від 11.01.2007 року та за дорученням Туроператора, з одного боку, та [PERSON] з другого боку уклади Договір на туристичне обслуговування, відповідно до якого Турагент зобовязався, відповідно до заявки Туриста на бронювання, забезпечити надання комплексу туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобовязався на умовах даного договору прийняти та оплатити їх /а.с. 98-99/. Тур позивача, його дружини [PERSON] та [PERSON], зазначених у заявці на бронювання від 14.01.2015 року /а.с. 101/, до ОАЕ не відбувся, що не заперечувалося сторонами. Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до приписів ст. 20 Закону України «Про туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов'язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов'язується оплатити його. До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом. Договір на туристичне обслуговування укладається в письмовій чи електронній формі відповідно до закону. Відповідно до п. 2.1.2. Договору Турагент зобовязується забезпечити бронювання туристичних послуг відповідно до заявки Туриста. За п. 2.2.3 Договору турист зобовязується оплатити вартість туристичних послуг протягом 3 днів з моменту підписання даного Договору. У випадку здійснення короткотермінового замовлення (менш ніж за 7 днів до початку поїздки) Турист зобовязується оплатити повну вартість туристичних послуг, протягом 24 годин після підписання даного Договору. Відповідно до п. 3.2 Договору у випадку відмови Турагента від виконання даного Договору, Турист має право на відшкодування підтверджених документально збитків, заподіяних внаслідок розірвання даного Договору, крім випадку, коли це відбулося з вини Туриста. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про туризм» порушеннями законодавства в галузі туризму є порушення умов договору між туристом і суб'єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 32 Закону України «Про туризм» за неналежне виконання своїх зобов'язань туроператор, турагент, інші суб'єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі, відповідно до чинного законодавства. Розмір майнової відповідальності туроператора, турагента чи іншого суб'єкта туристичної діяльності не може перевищувати фактично завданих замовнику збитків з їх вини. Частинами 1, 2 ст. 33 Закону України «Про туризм» встановлено, що суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов'язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Заподіяна туристу моральна (немайнова) шкода, якою порушені його законні права, відшкодовується суб'єктом туристичної діяльності в порядку, встановленому законом. Згідно з ч. 13 ст. 20 Закону України «Про туризм» права й обов'язки, відповідальність сторін та інші умови договору між туроператором і турагентом визначаються відповідно до загальних положень про агентський договір, якщо інше не передбачено договором між ними, а також цим Законом. Агентські відносини регулюються главою 31 Господарського кодексу України, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 297 якого за агентським договором одна сторона (комерційний агент) зобов'язується надати послуги другій стороні (суб'єкту, якого представляє агент) в укладенні угод чи сприяти їх укладенню (надання фактичних послуг) від імені цього суб'єкта і за його рахунок. Агентський договір повинен визначати сферу, характер і порядок виконання комерційним агентом посередницьких послуг, права та обов'язки сторін, умови і розмір винагороди комерційному агентові, строк дії договору, санкції у разі порушення сторонами умов договору, інші необхідні умови, визначені сторонами. Майнову відповідальність несе суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, порушив умови договору між туристом і суб'єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та за вини якого замовнику (туристу) завдано збитків. Такий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 03.07.2013 року №6-42цс13, й відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. З пояснень представника відповідачки адвоката [PERSON] вбачається, що 21.01.2011 року між ТОВ «Хоттур» (далі турагент) і СПД [PERSON] (далі субагент) був укладений генеральний субагентський договір на реалізацію туристичного продукту № 170, згідно з п. 2.1 якого Субагент зобовязується за винагороду надати послуги Турагента з реалізації Турпродукту туроператорів, від імені, в інтересах і за рахунок туроператорів і під контролем Турагента, шляхом укладення договорів на туристичне обслуговування, а також здійснювати «онлайн» бронювання в реальному часі, факсі і електронною поштою і здійснювати інші дії, спрямовані на забезпечення надання Туроператором Турпродукту. Дана обставина не заперечується представником ТОВ «Хоттур» у наданих письмових поясненнях по справі. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, рішенням Господарського суду м. Києва від 14.04.2015 року по справі № 910/4493/15-г було встановлено, що між ТОВ «Хоттур» (далі турагнет) та ТОВ «Ньюз Тревел» (далі туроператор) було укладено Агентський договір №1129/6 від 29.11.2013 року. У відповідності до п.2.1. Договору Турагент зобов'язується за дорученням та від імені Туроператора за винагороду здійснювати посередницьку діяльність по укладенню договорів на туристичне обслуговування з третіми особами туристами. Відповідно до пп.3.1.2. Договору Туроператор зобов'язується прийняти до розгляду Замовлення, що надходять від Турагента, за умови відповідності таких Замовлень правилам тарифів та положенням цього Договору, і направляти підтвердження або відмову від прийняття Замовлення до виконання. Згідно пп. 3.1.4. Договору Туроператор зобов'язується у відповідності з проведеним бронюванням туристичних послуг, оформляти туристичні ваучери, проїзні документи, страхові поліси на ім'я туристів, а також програми турів та передавати їх представнику Турагента або безпосередньо Замовникам. До обов'язків Турагента згідно пп. 3.2.1., 3.2.2., 3.2.3. Договору віднесено, зокрема, обов'язок своєчасно замовляти Турпродукт шляхом подання Туроператору Замовлення у письмовій формі, по факсу чи в інший спосіб, що встановлений цим Договором; укладати договори на туристичне обслуговування з третіми особами (туристами), здійснювати переказ Туроператору вартості Турпродукту в порядку, визначеному в розділі 4 цього Договору, незалежно від розміру або строку фактичного одержання Турагентом такої вартості від Замовника туристичних послуг. З матеріалів справи також вбачається, що ТОВ «Хоттур» згідно заявки Субагента Н287189 від 14.01.2015 року оформило рахунок-фактуру № СФ-310 /а.с. 71/ на суму 47731,02 гривень, що був сплачений Субагентом у повному обсязі. Також, згідно з заявкою Субагента Н287189 від 14.01.2015 року ТОВ «Хоттур» оформило рахунок-фактуру № СФ-311 /а.с. 72/ на суму 31747,34 гривень, що був сплачений Субагентом у повному обсязі. Вказані суми були перераховані Субагентом у рахунок оплати за відпочинок туристів [PERSON] і [PERSON] та підлягали перерахуванню туроператору ТОВ «Ньюз Тревел». ТОВ «Хоттур» було перераховано ТОВ «Ньюз Тревел» кошти в сумі 31410,36 гривень та 47229,42 гривень, що підтверджується платіжними дорученнями від 15.01.2015 року № 80035 /а.с. 75/ та № 80037 /а.с. 76/. Обставинами справи встановлено, що анулювання турів ТОВ «Ньюз Тревел» здійснено з вини туроператора, при цьому турагенти (ТОВ «Хоттур» та субагент СПД [PERSON]В.) виконали свої посередницькі функції та не несуть відповідальності за анулювання туристичного продукту. З наведеного вбачається, що ТОВ «Ньюз Тревел» не виконало своїх зобовязань перед туристами, та на даний час сплачені кошти за надання туристичного продукту туроператором залишаються не повернутими. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачка виконала взяті на себе зобов'язання за договором доручення на туристичне обслуговування, при цьому докази, які б свідчили про порушення СПД [PERSON] прав позивача, як споживача туристичних послуг, суду не було представлено. Одночасно, позивачем та його представником у судовому засіданні не заявлялося клопотання про заміну відповідача, представник позивача наполягав на стягненні грошових коштів саме з СПД [PERSON]. Відповідно до ст. 10 ЦПК України судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони зобовязані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч.1 ст.60 ЦПК України), крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. З урахуванням таких вимог закону, саме на позивача [PERSON] покладено процесуальний обовязок довести наявність обставин, що давали б право останньому на стягнення з відповідача на його користь матеріальної шкоди, завданої ненаданням комплексу туристичних послуг (туристичного продукту) та, як наслідок, виникнення підстав для нарахування інфляційних витрат та 3% річних за неналежне виконання зобовязань з утворених правовідносин. Однак, з матеріалів цивільної справи вбачається, що факт сплати позивачем [PERSON] грошових коштів за надання комплексу туристичних послуг (туристичного продукту) в розмірі 80867,00 гривень саме відповідачці СПД [PERSON] не було підтверджено жодними обєктивними доказами. Зокрема, прибутковий касовий ордер від 14.01.2015 року /а.с. 13/, відповідно до якого СПД [PERSON] «ТА «LIMPOPO»» було прийнято від [PERSON] грошові кошти в розмірі 80867,00 гривень, не було представлено суду в оригіналі, а долучено до матеріалів лише його копію, що позбавляє можливості суд зробити висновок про достовірність даного платіжного документу, у звязку з чим суд не може визнати даний документ належним та допустимим доказом по справі та покласти в основу прийнятого рішення. До зазначеного прибуткового касового ордеру також не було долучено відповідної квитанції. Зокрема, в ході витребування доказів по даній цивільній справі, відповідно до ухвали суду від 19.07.2017 року, було встановлено, що СПД [PERSON] у своїй діяльності взагалі не веде касову книгу, не має касового апарату, а відтак оригінал прибуткового касового ордеру від 14.01.2015 року відсутній, як такий, взагалі. Також, суд не бере до уваги надану представником позивача квитанцію до прибуткового касового ордеру від 14.01.2015 року про прийняття СПД [PERSON] від [PERSON] грошових коштів у розмірі 80867,00 гривень /а.с. 100/, оскільки [PERSON] не є позивачкою по справі, суд не розглядає вимоги останньої до відповідачки, тому даний документ не є належним доказом по справі. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позов у судовому засіданні не доведений, а тому не підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Беручи до уваги, що порушення прав позивача з боку СПД [PERSON] не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідачки на його користь моральної шкоди в розмірі 10000,00 гривень. Враховуючи, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, відповідно до ст. 88 ЦПК України, не підлягають задоволенню вимоги про стягнення з відповідачки та користь позивача витрат по сплаті судового збору в розмірі 908,67 гривень (100,00 + 808,67 гривень). На підставі викладеного та

Outcome: dismissed