Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Раївської сільської ради про визнання права власності, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 29 серпня 1994 року [PERSON] уклав договір купівлі - продажу будинку з Луб`янською сільською Радою на підставі рішення правління будівлю магазину під будинок, проте нотаріального договір як під час укладання, так і після цього не посвідчувався. З 1994 року позивач безперервно користується будинком садибного типу з господарськими будівлями та спорудами. Відповідно Інформаційної довідки від 13.12.2019 року вих.№ 1607 КП «Синельниківське МЕТІ» згідно архівних даних повідомляє, що житловий будинок, господарські будівлі та споруди розташовані за адресою [ADDRESS] заінвентаризовані за [PERSON] . Право власності станом на 31.12.2012 року в бюро не зареєстровано. В ціломі на земельній ділянці розташовані : А1-1 житловий будинок загальною плошею 80,5 кв.м., житловою 42,5 кв.м., а2-1 прибудова, Ж навіс, Г гараж,П погріб, В сарай, Б сарай, Д сарай, Е вбиральня, №1 огорожа. Будинок, господарські будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці яка належить [PERSON] на підставі державного акту від 24.07.2001 ІІ-ДП 096204, кадастровий номер 1224883000:02:001:0230, місце розташування: [ADDRESS] , цільове призначення :02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), площа земельної ділянки 0,1760 га. Факт передачі грошових коштів за будинок, господарські будівлі та споруди підтверджуються квитанціями. У період до 01.01.2013 договори купівлі-продажу нерухомого майна підлягали нотаріальному посвідченню та державній реєстрації , а з 01.01.2013 року - лише нотаріальному посвідченню. Таким чином, з 01 січня 2013 року відповідно до ч.3 ст.640 ЦК договори купівлі-продажу нерухомості є укладеними з моменту їх нотаріального посвідчення, а право власності на об`єкт нерухомості переходить з моменту реєстрації такого права згідно з ч.4 ст334 ЦК України. За таких умов, викладений у п. 13 Постанови Пленуму ВСУ №9 висновок про відсутність підстав для застосування норм ч.2 ст.220 ЦК щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, не поширюється на договори, пов`язані з переходом прав на нерухомість, укладені після 01.01.2013 р. Просить визнати за [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) право власності на нерухоме майно, а саме на житловий будинок загальною площею 80,5 кв.м., житловою 42,5 ьсв.м. господарські будівлі та споруди розташовані за адресою : [ADDRESS] . Представник позивача до початку відкритого судового засідання надала суду заяву якою просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Позивач у судове засідання не з`явився. Відповідач до початку відкритого судового засідання надав суду заяву про розгляд справи за відсутності його представника, просили прийняти рішення згідно діючого законодавства. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що вимоги позивача підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до інформації КП «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської області від 13 грудня 2019 року № 1607, згідно архівних даних, житловий будинок, господарські будівлі та споруди, розташовані за адресою: [ADDRESS] заінвентарізовані за [PERSON] , право власності станом на 31 грудня 2012 року в бюро не зареєстровано. В цілому на земельній ділянці розташовані: А1-1 житловий будинок загальною плошею 80,5 кв.м., житловою 42,5 кв.м., а2-1 прибудова, Ж навіс, Г гараж, П погріб, В сарай, Б сарай, Д сарай, Е вбиральня, №1 огорожа. Згідно довідки від 18 серпня 2009 року, виданої виконкомом Луб`янської сільської ради Синельниківського району [PERSON] дійсно є головою домогосподарства в [ADDRESS] , згідно по господарської книги № 8, особовий рахунок № [NUMBER] . Відповідно до архівного витягу № Т-100 від 10 березня 2020 року, протоколом № 8 засідання правління КСП «Калініна» від 24 червня 1994 року вирішено продати [PERSON] стару будівлю господарського магазину, який знаходиться в с.Луб`янка. Факт передачі грошових коштів за вищевказаний будинок, господарські будівлі та споруди підтверджуються квитанціями. Згідно державного акту від 24.07.2001 ІІ-ДП №096204,[PERSON] належить земельна ділянка: кадастровий номер 1224883000:02:001:0230, місце розташування : [ADDRESS] , цільове призначення:02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), площа земельної ділянки 0,1760 га. Також, відповідно до довідки КСП «Калініна», [PERSON] дійсно сплатив повністю за стару будівлю будинку, розташовану за адресою: [ADDRESS] в сумі 46800 рублів. Згідно ст..655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ст..657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі Отже, недійсним визнається такий договір при умові недодержання вимоги щодо його нотаріального посвідчення, а у разі такого посвідчення, такий договір є дійсним. Судом було встановлено, що фактично договір купівлі-продажу між [PERSON] та Луб`янською сільською радою на підставі рішення правління був укладений та виконаний, Луб`янська сільська рада отримала обумовлену грошову суму, однак укласти договір в нотаріальному порядку ухилилися, у зв`язку з чим суд вважає можливим визнати такий договір дійсним та визнати за [PERSON] право власності на даний житловий будинок, господарські будівлі та споруди. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, встановленою. Також, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, що був сплачений ним при зверненні до суду у розмірі 908,00 грн., адже відповідно до ст.141 УПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved