Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 07 вересня 2009 року в місті Стаханов Луганської області померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із: житлового будинку № 2, що знаходиться за адресою: Луганська область, місто Алмазна, вулиця Ілліча, право власності на який належало померлій [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу посвідченого 30.10.1986 року Алмазнянським міським виконавчим комітетом, за реєстром №328; земельної ділянки №329 кадастровий номер 4420955700:03:001:0041 площею 4,3342 га у межах згідно з планом, що розташована на території [PERSON] сільської ради Білокуракинського району Луганської області, право власності на яку на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку ЛГ №013902, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №501 належала померлій [PERSON] та земельної частки (паю) розміром 9,56 умовних кадастрових гектар залишок якої становить 4,43 умовних кадастрових гектар (сіножатей та пасовищ) із земель колишнього КСП «Заріччя», право на яку на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0114009 виданого згідно рішення Білокуракинської районної державної адміністрації 20.01.1997р. за №21 і зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Заріччя» від 03.03.1997р. за №285 належало [PERSON] та на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом згідно з розпорядженням голови Білокуракинської районної державної адміністрації від 04.04.200р. було передано та перейшло у власність померлої [PERSON] На момент смерті [PERSON] була зареєстрована одна. За життя вона на випадок своєї смерті, відносно належного їй майна, зробила розпорядження у вигляді заповіту згідно з яким все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, а також взагалі все те, що належало б їй на день смерті і на що вона б мала за законом права померла заповідала рідній матері позивача [PERSON], яка вже після її смерті, являючись єдиною та належною спадкоємицю майна за заповітом та подавши до Стахановської державної нотаріальної контори у встановлений законом шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини отримала Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на належний померлій житловий будинок, що становить частину спадкового майна, а іншу спадщину у вигляді земельної ділянки та земельної частки (паю) переоформити не встигла, бо 23 травня 2018 року в смт. Ясенівський міста Ровеньки Луганська область, Україна померла. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім належного їй права власності на майно, належить і прийнята спадщина після померлої [PERSON] У встановлений законом строк позивач, перемістившись на підконтрольну уряду територію звернувся із заявою про прийняття спадщини після померлої матері [PERSON] Проте, у видачі свідоцтва після померлої [PERSON] йому було відмовлено нотаріусом через те, що спадкова справа на майно та майнові права померлого на території України спадкодавця може бути заведена тільки одна. А з огляду на те, що нотаріальна дія повинна бути здійснена тим нотаріусом, де була заведена спадкова справа після померлої [PERSON], тобто державним нотаріусом Стахановської державної нотаріальної контори в місті Кадіївка (колишня назва Стаханов), яке є тимчасово окупованою територією України, на якій легітимні державні органи влади та установи не працюють, а документи, що залишились на вказаній території є всі підстави вважати втраченими. Унеможливлення реалізації своїх спадкових справ і спонукало його, як єдиного та належного спадкоємця звернутися до суду з позовом, в якому\~\~позивач просить визнати за ним право власності на спадкове майно. В судове засідання позивач та представник позивача не зявилися, надали суду заяву про розгляд справи без їх участі. Заявлені позовні вимоги підтримали повністю. В судове засідання представник відповідача [PERSON] селищної ради Білокуракинського району не зявився, подавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, надали заяву про визнання позовних вимог. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, докази по справі кожен окремо та в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.09.2009 року у віці повних 65 років в місті Стаханов Луганська область померла [PERSON], про що відділом реєстрації актів цивільного стану Стахановського міського управління юстиції Луганської області було зроблено актовий запис за №1145 та видано Свідоцтво про смерть серії І-ЕД № 217713 (а.с.7). Відповідно до домової книги про прописку громадян по вул. Ілліча в будинку №2 м. Алмазна м. Стаханов Луганська область на момент смерті [PERSON] проживала та була зареєстрована сама (а.с.8-14). Із Державного акту на право власності на земельну ділянку ЛГ №013902, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №501 (а.с.18) вбачається, що померлій [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка №329 кадастровий номер 4420955700:03:001:0041 площею 4,3342 га у межах згідно з планом, що розташована на території [PERSON] сільської ради Білокуракинського району Луганської області, а відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0114009 виданого згідно рішення Білокуракинської районної державної адміністрації 20.01.1997р. за №21 і зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Заріччя» від 03.03.1997р. за №285 право за яким належало [PERSON] та на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом згідно з розпорядженням голови Білокуракинської районної державної адміністрації від 04.04.200р. було передано та перейшла у власність померлої [PERSON] земельна частка (пай) розміром 9,56 умовних кадастрових гектар залишок якої становить 4,43 умовних кадастрових гектар (сіножатей та пасовищ) із земель колишнього КСП «Заріччя» (а.с.20). Із заповіту, який 23.02.2005р. було посвідчено [PERSON], секретарем виконавчого комітету Алмазнянської міської Ради Луганської області та зареєстровано в реєстрі за № 45 вбачається, що на випадок своєї смерті, все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, а також взагалі все те, що належало б їй на день смерті і на що вона б мала за законом права померла [PERSON] заповідала рідній матері позивача [PERSON] [INFO]. Із дослідженого в судовому засіданні Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.05.2010р. ВМТ №461354, зареєстрованого в реєстрі за №2-880 вбачається, що державним нотаріусом Стахановської державної нотаріальної контори Луганської області [PERSON] було заведено спадкову справу № 965 та на імя [PERSON] видано вказане свідоцтво на житловий будинок № 2, що знаходиться за адресою: Луганська область, місто Стаханов, місто Алмазна, вулиця Ілліча, право власності на який належало померлій [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу посвідченого 30.10.1986 року Алмазнянським міським виконавчим комітетом, за реєстром №328 (а.с.16). Із домової книги про прописку громадян по вул. Ілліча в будинку №2 м. Алмазна м. Стаханов Луганська область вбачається, що в 2010 році було внесено зміни про власника та з 01.10.2010р. власником та єдиною зареєстрованою в ній особою була [PERSON] (а.с.8-10). 23 травня 2018 року в смт. Ясенівський міста Ровеньки Луганська область, Україна у віці 71 років померла [PERSON], про що Старобільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області було зроблено відповідний актовий запис № 575 та видано Свідоцтво про смерть І-ЕД № 524551. Відповідно до копії паспорту на імя [PERSON] (а.с.24) померла з 01.10.2010р. по день смерті була зареєстрована одна за місцем належного їй домоволодіння, що знаходиться по вул. Ілліча в будинку №2 м. Алмазна м. Стаханов Луганська область. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ЕД № 276162 позивач [PERSON] є рідним сином [PERSON] (а.с.27). Як вбачається із матеріалів справи, після померлої [PERSON] спадщину прийняла та частково здійснила переоформлення на своє імя [PERSON], за заявою якої було заведено спадкову справу в м. Стаханов Луганської області, яке є тимчасово окупованою територією, але залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки та земельної частки (паю), що знаходяться на території [PERSON] селищної ради Білокуракинського району Луганської області, а після померлої [PERSON] позивач у встановлений шестимісячний строк звернувся до Білокуракинської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] за місцезнаходженням спадкового майна та переоформив спадкове майно на своє імя. З матеріалів справи вбачається, що місце проживання та реєстрації позивача та смерть його матері сталися в смт. Ясенівський міста Ровеньки Луганська область, Україна, а заведена спадкова справі після померлої [PERSON], як і місце реєстрації та домоволодіння в якому була зареєстрована померла матір позивача [PERSON] є місто Кадіївка (колишнє Стаханов) Луганська область Україна, які відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-VII від 15.04.2014р. є тимчасово окупованою територією України, на якій легітимні державні органи влади та установи не працюють. Згідно із частиною 1 статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-VII від 15.04.2014р. тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», норми якого стосуються тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо , зокрема, дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії. Відповідно до\~п.3.1\~Методичних рекомендацій\~щодо вчинення\~нотаріальних дій,\~пов'язаних\~із вжиттям\~заходів щодо\~охорони спадкового\~майна,\~видачею свідоцтв\~про право\~на спадщину\~та свідоцтв\~про право\~власності на\~частку в\~спільному майні\~подружжя,\~схвалених Рішенням\~Науково-експертної\~ради з\~питань нотаріату\~при Міністерстві\~юстиції України\~від 29.01.2009р.,\~заява (інше\~звернення),\~що стали\~підставою для\~відкриття провадження\~по спадковій\~справі,\~підлягає реєстрації\~у Книзі\~обліку в\~день надходження. Перед реєстрацією документа в Книзі обліку нотаріус повинен перевірити наявність заведеної спадкової справи за даними Спадкового реєстру.\~З метою\~фіксації документальної\~інформації,\~необхідної для\~посвідчення нотаріусом\~переходу прав\~спадкодавця до\~спадкоємців,\~нотаріус заводить\~спадкову справу. Спадкова справа на майно та майнові права померлого на території України спадкодавця може бути заведена тільки одна. Згідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають другий з подружжя, який пережив спадкодавця... . Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.5 цієї статті незалежно від часу прийняття спадщини вона належать спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. До способів набуття права власності відносяться юридичні факти, що базуються на правоприємстві, зокрема, спадкування. Згідно до ст. 77 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved