Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього на свою користь неустойки (пені) у розмірі одного відсотка за кожен день прострочення від суми несплачених аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за період з 21 листопада 2019 року по 22 січня 2021 року включно в сумі 16415,98 грн. В підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що шлюб між сторонами розірвано рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2019 року, діти проживають з позивачем. З відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи стягнення з 21 листопада 2019 року і до досягнення дітьми повноліття. Відповідач не сплачував вчасно аліменти, присуджені судом, у зв`язку з чим виникла заборгованість по сплаті аліментів. Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням виплачувати аліменти вчасно, також з відповідачем проводив бесіду державний виконавець, однак відповідач не виплатив заборгованість по аліментам. Відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, здійсненого державним виконавцем Чечелівського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), станом на 03 грудня 2020 року заборгованість складає 16415,98 грн. Вказує, що до відповідача не застосовувалися заходи, передбачені ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження». Загальна сума пені за період з 21 листопада 2019 року по 22 січня 2021 року включно становить 57028,17 грн. Оскільки відповідно до ст. 196 СК України одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) не більше 100 відсотків заборгованості, сума позову становить 16415,98 грн. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 13 квітня 2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач вказує, що позивачем не доведені обставини, на які він посилається, вина відповідача щодо утворення заборгованості по сплаті аліментів відсутня, вимоги позивача суперечать положенням матеріального права, судовій практиці Верховного суду та Європейського суду з прав людини, а також не відповідають фактичним обставинам життя сторін. Вказує, що починаючи з 19 листопада 2019 року і по теперішній час він офіційно працює на посаді начальника дільниці поліуретанового лиття на ТОВ «ОТІС ТАРДА» та отримує офіційну зарплату. 07 липня 2020 року Чечелівський ВДВС у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції направив за місцем роботи відповідача до виконання та до відома постанову від 07 липня 2020 року, винесену при примусовому виконанні судового наказу №204/8190/19 від 17 грудня 2019 року, що видав Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська, з якими відповідач був ознайомлений під розпис 20 липня 2020 року. Починаючи з серпня 2020 року з відповідача почали утримувати аліменти на [PERSON] , [PERSON] в твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Починаючи з січня 2020 року донька [PERSON] зареєстрована та постійно проживає разом з відповідачем. З того моменту, як відповідач фактично дізнався про необхідність сплати аліментів, а саме з 06 липня 2020 року, позивач отримує аліменти на двох дітей, при цьому будь-якої матеріальної участі у житті неповнолітньої [PERSON] , яка з нею разом не проживає з лютого 2020 року, не приймає та використовує кошти, які судом призначені для задоволення потреб дитини у власних цілях та інтересах. Відповідач вважає, що заборгованість по аліментам утворилася не з його вини та наразі ним вчиняються активні дії на її погашення шляхом вирахування із заробітної плати суми заборгованості, додаткового доходу відповідач не має та на його повному матеріальному утриманні знаходиться неповнолітня [PERSON] , в той час як позивач отримує на неї аліменти та просить суд стягнути неустойку (пеню) на обох дітей, у зв`язку з чим наразі матеріальної можливості для сплати пені у розмірі 16415,98 грн у відповідача немає. Враховуючи викладене, просив відмовити у позові в повному обсязі. У разі задоволення позовних вимог, просив суд зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану на суму, яка утворилася в результаті заборгованості на неповнолітню [PERSON] , яка фактично з матір`ю не проживає. 12 травня 2021 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач вказує, що відповідач повідомив суду неправду про те, що донька [PERSON] має постійне місце проживання з відповідачем, оскільки [PERSON] має місце проживання і з мамою, і з татом, їй вже 14 років та вона вирішує чи в мами чи у тата буде залишатися на ніч. Відповідач проживає ближче до школи, яку відвідує дочка, тому вона залишається у тата досить часто. Також просить визнати недопустимими та недостатніми докази, на підставі яких відповідач пропонує зробити висновок, що місце проживання доньки з відповідачем, адже законом визначені конкретні документи, якими встановлюється місце проживання дитини, а саме рішенням суду або висновком органу опіки та піклування. Зазначає, що місце проживання дітей зареєстроване за адресою проживання відповідача у зв`язку з тим, що останній не надає згоди на зміну реєстрації місця проживання дітей. Докази, надані відповідачем, а саме Акт оцінки потреб сім`ї №216 та Висновок оцінки потреб сім`ї є недопустимими, оскільки отримані з порушенням порядку, встановленого законом. Враховуючи перелік обставин, які дають право проводити оцінку житлових потреб дитини, позивач робить висновок, що відсутня необхідність проводити оцінку потреб [PERSON] та вищевказані документи складені безпідставно. Зауважує, що забезпечує доньку матеріально, витрачаючи кошти на одяг, продукти та інші потреби доньки, та витрачає на своїх дітей в три рази більше коштів, ніж розмір аліментів відповідача. Також позивач повідомляє, що самостійно організовує та оплачує відпочинок обох дітей, діти доглянуті та позитивно характеризуються за місцем навчання, про що свідчать характеристики на [PERSON] та [PERSON] з КЗО «НВК 120» ДМР. Крім того, позивач не погоджується з твердженням відповідача про те, що він дізнався про судовий наказ про стягнення аліментів лише в липні 2020 року, оскільки позивач постійно інформувала відповідача про хід розгляду справи про стягнення аліментів, відповідач знав про видачу судового наказу про стягнення аліментів, тому і почав запрошувати дочку з січня 2020 року залишатися у нього вдома на ніч та організовувати безпідставну оцінку потреб сім`ї. Звертає увагу, що відповідач довго ухилявся від сплати аліментів, доки 06 липня 2020 року авто відповідача не зупинив автопатруль на межі Дніпропетровської та Запорізької області, авто хотіли відправити на штраф майданчик у зв`язку із забороною керувати транспортним засобом через заборгованість по аліментам. Враховуючи викладене, позивач стверджує, що борг, який утворився у зв`язку з не сплатою аліментів, виник лише з вини відповідача, відповідач зібрав і надав суду недопустимі, недостатні та недостовірні докази з метою ухилення від сплати аліментів. Просить захистити права дітей на належне матеріальне забезпечення та задовольнити позов у повному обсязі. 24 травня 2021 року до суду надійшла заява відповідача, в якій він зазначив, що дійсно станом на 03 грудня 2020 року заборгованість зі сплати аліментів становила 16415,98 грн. Додатково також повідомив, що відомості зазначені позивачем у відповіді на відзив є неправдивими, їх дочка [PERSON] мешкає тільки з відповідачем з січня 2020 року по даний час та за весь період у матері була лише три рази. Акт оцінки потреб сім`ї, наданий позивачем, був складений управлінням-службою у справах дітей по ініціативі позивача, але потім вона ж і забрала свою заяву 09 липня 2020 року. Чеки, які надає позивач, не мають відношення до даної справи, оскільки відповідно до них платником була [PERSON] бабуся [PERSON] , яка зробила подарунок. Зазначає, що він повністю забезпечує доньку, яка проживає з ним, в той час як позивач отримує аліменти та за весь час придбала для доньки 2 шт. джинсів приблизно 500 грн, светр 200 грн, кросівки 400 грн, а куди інші кошти витрачаються невідомо. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини. Сторони з 22 вересня 2006 року перебували у шлюбі, який рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2019 року, що набрало законної сили 04 липня 2019 року, розірвано (а.с.13-15). Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.9,10). 02 грудня 2019 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська видано судовий наказ, яким cтягнуто з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошові сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи стягнення з 21 листопада 2019 року та до досягнення дітьми повноліття (а.с.5). Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 жовтня 2020 року в задоволенні заяви [PERSON] про перегляд рішення про видачу судового наказу за нововиявленими обставинами в порядку ч.8 ст.170 ЦПК України у цивільній справі за заявою [PERSON] про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей відмовлено; судовий наказ №204/8190/19, виданий Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровська 02 грудня 2019 року, залишено в силі (а.с.6-7). Станом на 03 грудня 2020 року заборгованість згідно виконавчого листа №204/8190/19 від 17 грудня 2019 року відповідача складає 16415,98 грн (а.с.8). Вирішуючи пред`явлені позовні вимоги судом враховується наступне. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 % заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року судам роз`яснено, що передбачена ст.196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Частиною 4 ст. 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. При визначенні суми неустойки (пені) суд керується правовою позицією, викладеній в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16, якою визначено, що розмір пені за місячним платежем розраховується наступним чином: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Крім того, у разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. Виходячи з наявної заборгованості по аліментам розмір пені станом на 22 січня 2021 року складає: Номер з/пМісяць, рікНараховано, грн.Кількість днів прострочення сплати суми аліментів Пеня, %Розмір пені, грн. (3*4*5) 123456 2листопад, 20191826,541817634,77 3грудень, 20191826,538717068,56 4січень, 20201826,535616502,34 5лютий, 20201826,532715972,66 6березень, 20201826,529615406,44 7квітень, 2020202726615391,82 8травень, 2020202723514763,45 9червень, 2020202720514155,35 10липень, 2020202717413526,98 Всього\~\~\~\~50422,37 Судом враховано, що відповідачем із серпня 2020 року по листопад 2020 року були здійснені платежі на виконання судового рішення про стягнення аліментів та їх сума за вказані місяці становила розмір більше місячного платежу, що визначений у судовому рішенні про стягнення аліментів, а тому відповідач вважається таким, що виконав свої зобов`язання зі сплати аліментів за вказані місяці. Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Належних та допустимих доказів того, що розмір заборгованості відповідача по сплаті аліментів є іншим, відповідачем не надано. Відсутність вини відповідача в утворенні заборгованості зі сплати аліментів, підстав для зменшення розміру неустойки чи звільнення відповідача від сплати заборгованості судом не встановлено. Таким чином, оскільки розмір неустойки перевищує 100% заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в заявленому позивачем розмірі. Доводи відповідача з приводу того, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, оскільки донька [PERSON] зареєстрована і проживає з ним та повністю перебуває на його утриманні, судом до уваги не приймаються, оскільки відповідного судового рішення про зміну розміру аліментів, звільнення від їх сплати чи про припинення сплати аліментів на дочку суду не надано. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат судом враховується наступне. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивач був звільнений від сплати судового збору за подання позовної вимоги про стягнення пені, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 грн.

Outcome: approved