Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способів спілкування з дитиною. Посилався на те, що в період з осені 2012 року по січень 2015 року вони з відповідачем проживали у цивільному шлюбі. Під час шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. З часу їх окремого проживання відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, на його спроби досягти домовленості про участь у вихованні та спілкуванні з дитиною не реагує, навмисно обмежуючи його спілкування з дитиною. Рішенням органу опіки та піклування Новоселицької РДА було визначено участь позивача у вихованні дитини [PERSON] та встановлено порядок побачення з малолітнім сином, проте [PERSON] надалі перешкоджає йому у спілкуванні з сином. Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що вона не заперечує проти спілкування батька з сином. Вказала, що вона не чинить перешкод у спілкуванні із сином його батьку, коли той приходить в тверезому стані та не ображає її при дитині. Згідна на те, щоб він бачив дитину виключно в її присутності двічі на місяць. В робочі дні заперечує щодо спілкування, оскільки син із червня цього року почне відвідувати дитячий садок, де перебуватиме більшу частину світлового дня. Вона щодня двічі на день ходить на прогулянки по місту та позивач має можливість примати в них участь, однак він часто підходить до них в нетверезому стані та інколи виражається при дитині нецензурною лайкою, та погрожує їй, що вивезе дитину за кордон. Вона переживає за дитину, оскільки позивач має численні борги, та раніше судимий. Дійсно один раз позивач був із своєю сестрою в них вдома, однак сина йому не дали, бо останній був хворий. Рішення органу опіки вона не порушує, а відповідач порушує, оскільки часто повертає дитину пізніше ніж визначено. Представник органу опіки та піклування Новоселицької РДА у судовому засіданні просив вирішити даний спір з врахуванням рішення органу опіки та піклування та визначити участь позивача у спілкуванні із сином лише в присутності відповідачки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є рідною сестрою позивача та вона неодноразово була свідком того як останній приходив до відповідачки додому та йому дитину не давали. Її мама не бачила дитину вже три місяці. Свідок [PERSON] в суді пояснила, що вона є мамою відповідачки. [PERSON] живе разом з її дочкою та її чоловіком. Позивач раніше проживав у них дома один рік, однак без реєстрації шлюбу, однак його вигнали, бо він вдарив [PERSON]. Позивач часто погрожував її дочці, вона була свідком того як [PERSON] виражався нецензурними словами в присутності дитини. Були випадки раніше коли позивач приходив до них додому в нетверезому стані та бив по дверях. Також зо три рази він виривав дитину в неї з рук, брав дитину по взаємній згоді на годину, а повертав через чотири години. У вищевказаних випадках вони неодноразово зверталися із заявою в міліцію. Один раз він приходив із своєю сестрою, однак дитину йому не дали бо та була хвора. Був випадок, коли дитина прокинулася і сказала, що тато бив маму. Раніше вони давали позивачу сина по п'ять раз на тиждень незважаючи на рішення органу опіки. Свідок [PERSON] в суді показав що він є батьком відповідача, онук [PERSON] живе разом з ним, його жінкою та дочкою. Раніше він проживав у них вдома, дочка з його ініціативи взяла кредит на двадцять сім тисяч гривень. він фактично жив за його гроші та гроші дочки, проводячи більшість часу за переглядом телевізора та комп'ютера. З початку вони давали онука і все було добре потім почались шантажі та погрози з боку позивача. На Різдво останній прийшов нетверезий, бив ногою по дверях та крутив руки його дочці. Позивач регулярно виражається нецензурними словами в адресу [PERSON], в тому числі в присутності дитини. Він постійно у вільний час перебуває разом з онуком, але вже два місяці як позивач до них не приходить. Після того як дитина спілкується із позивачем вона погано їсть, оскільки останній годує її солодощами. Суд, вислухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що у сторін по справі є спільна дитина [PERSON], [INFO], який проживає разом із відповідачем. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Виходячи з положень ст.157 СК України, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно ст.158 Сімейного кодексу України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Відповідно до ст.159 Сімейного кодексу України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо) місце та час їхнього спілкування. Також відповідно до положень ст.15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків та прямих контактів. Судом було встановлено, що після розірвання відносин дитина залишилась проживати разом із матір'ю за місцем проживання останньої. Сторони не змогли знайти порозуміння щодо участі батька у вихованні дитини, у зв'язку з чим позивач звернувся за вирішенням цього питання до органу опіки та піклування Новоселицької РДА, яким 20.10.2015 року було прийнято рішення №57 про години спілкування батька у вихідні дні чотири рази на місяць із 11 години до 17 години,а в святкові та робочі дні за попередньою домовленістю та згодою сторін. Суд вважає, що спілкування з батьком не перешкоджає нормальному розвитку та вихованню дитини, а навпаки є необхідним для її повноцінного фізичного, духовного та морального розвитку, оскільки відповідач сама визнала що контакт дитини з батьком відбувся. У відповідності до ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована 27.02.1991 року), держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Крім цього, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У преамбулі Конвенції ООН про права дитини визначено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Зазначене положення також закріплено у ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», якою сім'я визнається природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і яка несе відповідальність за створення належних умов для цього. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо визначення участі у вихованні сина [PERSON] та встановленню порядку систематичних побачень з дитиною є законними та обґрунтованими. Однак, суд вважає, що з врахуванням віку дитини, минулої поведінки позивача достатньо буде визначити такі спілкування чотири рази на місяць у вихідні дні та у святкові дні за попередньою домовленістю з обов'язковою участю відповідача, оскільки саме така форма участі у спілкуванні сприятиме більш гармонійному розвитку дитини та адаптації до зміни середовища. Отже, суд вважає, що безпосередня участь батька у вихованні сина, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а насамперед буде повністю відповідати інтересам дитини. Щодо позовних вимог про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, то в судовому засіданні не було доведено обставин того, що відповідач чинить якісь перешкоди позивачу у спілкуванні із сином. Покази свідка [PERSON] суд оцінює критично, оскільки вони спростовуються показами свідків [PERSON] та [PERSON], які пояснили, що дійсно в них вдома позивач був один раз із своєю сестрою, однак дитина була хвора, а більше вони не приходили, та нею не було зазначено конкретної дати, коли такі візити відбувалися. Враховуючи вищевикладене, в задоволенні вказаних вимог слід відмовити за недоведеністю. Суд

Outcome: partial