Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що між позивачем та відповідачами до 01.01.2006 року існували фактичні договірні правовідносини передбачені ст.11 ЦК України, - «Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків» - шляхом відкриття особового рахунку № [NUMBER] для проведення розрахунків. Відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] та користувалися послугами з постачання теплової енергії. Стверджує, що послуги з постачання постачання теплової енергії надавались протягом опалювального періоду із жовтня по квітень місяці відповідно по роках. Відповідачі в добровільному порядку за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії за період 01.03.2015 року по 29.02.2020 рік в сумі 11 892грн. 88коп. не відшкодували по сьогоднішній день. На підставі викладеного, просить суд в солідарному порядку стягнути з відповідачів вищевказану заборгованість, а також 106грн. 18коп. втрат від інфляційних процесів, 35грн. 35коп. три відсотки річних та витрати пов`язанні із сплатою судового збору в сумі 2 102грн. 00коп. Представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідачі не з`явилися, хоча своєчасно та належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи, суд про причини неявки не повідомили. В наслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу в їх відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. В наслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу в його відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою [ADDRESS] /а.с.8,20-21/. Правовідносини з приводу постачання теплової енергії регулюються нормами Законів України «Про житлово-комунальні послуги»та «Про теплопостачаня». Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, а відповідно до частин 1-3 ст.32 зазначеного Закону плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно, відповідно до умов договору. За змістом статті 1 Закону України «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року № 2633IV, споживач теплової енергіїфізична особа, яка використовує теплову енергію. Теплова енергіятоварна продукція, що виробляється на обєктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівліпродажу. Згідно статті 19 Закону України «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року № 2633IVспоживач повинен щомісячно здійснювати оплату Теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. МКП «Чернівцітеплокомуненерго» є виконавцем житлово-комунальних послуг, а саме: послуг з постачання теплової енергії. Між позивачем та відповідачами існували фактичні договірні правовідносини передбачені ст.11 ЦК України, - «Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків» - шляхом відкриття особового рахунку № [NUMBER] для проведення розрахунків, тобто останні користуються послугами, які надає МКП «Чернівцітеплокомуненерго»/а.с.6/. Відповідно до ст.526 ЦК України, - зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. МКП «Чернівцітеплокомуненерго» з 01.03.2015 року по 29.02.2020 року нараховувало відповідачам плату за надані послуги з постачання теплової енергії, однак останні не сплачував кошти за вказані послуги, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 11 892грн. 88коп., 106грн. 18коп. - втрат від інфляційних процесів, 35грн. 35коп. - три відсотки річних /а.с.9-13/. Вказаний розрахунок відповідачами будь-якими доказами спростований не був. Окрім того, суд враховує положення ч.1 ст. 901, ч.1 ст.903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Таким чином, дані правовідносини за своїм змістом є грошовим зобовязанням, тому серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Враховуючи те, що спірні правовідносини за своєю суттю є грошовим зобовязанням, а отже на них поширюється дія ст.625 ЦК України. Так, за змістом ст.625 Кодексу, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Дослідивши матеріали справи в судовому засіданні суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved