Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначив, що 02.04.2011 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у сумі 8000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач належним чином не виконував умови кредитного договору, порушивши графік погашення кредиту та відсотків, у зв'язку з чим станом на 30.11.2015 року прострочена заборгованість за кредитним договором становить 12994,86 гривень, з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 7419,66 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 3792,28 грн., заборгованість за пенею та комісією - 687,93 гривень, а також штрафи відповідно до пунктів 8.6. Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500 гривень, штраф (відсоткова складова) - 594,99 гривень. Оскільки до теперішнього часу на вимоги позивача відповідач заборгованість не погасив, від виконання своїх зобов'язань ухиляється, тому позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 02.04.2011 року б/н у сумі 12994,86 гривень, разом із судовими витратами у сумі розміром 1378 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день розгляду справи повідомлений належним чином, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу слухати у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечував, про що надав письмову заяву. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і час слухання справи був повідомлений належним чином, про зміну свого місця проживання та про причини неявки суду не повідомляв, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що 02.04.2011 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у сумі 8000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач належним чином не виконував умови кредитного договору, порушивши графік погашення кредиту та відсотків, у зв'язку з чим станом на 30.11.2015 року прострочена заборгованість за кредитним договором становить 12994,86 гривень, з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 7419,66 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 3792,28 грн., заборгованість за пенею та комісією - 687,93 гривень, а також штрафи відповідно до пунктів 8.6. Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500 гривень, штраф (відсоткова складова) - 594,99 гривень. Згідно з ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Згідно з ст. 549, ч. 3 ст. 551 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ст. 4 ЦК України, основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Відповідно до ч.3 ст. 6 ЦК України, сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Дотримуючись вищенаведених норм права, суд звертає увагу, що слід розрізняти правову природу норм права, що регламентують стягнення сум та процентів, які нараховуються згідно з ч.2 ст. 625 ЦК та сум, що підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу згідно з положеннями ст.ст. 1054, 1056-1 ЦК, які є платою за користування грошима. Необхідно також враховувати при укладанні договорів і вимоги актів цивільного законодавства, зокрема вимоги Конституції України - основи цивільного законодавства України. Розглядаючи позовні вимоги в частині стягнення штрафів, що регулюються відповідно до пунктів 8.6. Умов та правил надання банківських послуг та становлять 500 гривень - штраф (фіксована частина), 594,99 гривень - штраф (відсоткова складова), суд наголошує, що відповідно до вимог ст. 549 ЦК України ці суми відносяться до різновиду неустойки, стягнення якої в даному випадку порушує вимоги ст. 61 Конституції України, про недопустимість подвійного притягнення до юридичної відповідальності одного виду, за одне й те саме правопорушення, а також порушує звичаї ділового обороту, а тому за таких обставин суд вважає позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню, а саме на суму в розмірі 11866,87 гривню, яка складається з: прострочена заборгованість за кредитом - 7419,66 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 3792,28 грн., заборгованість за пенею та комісією - 687,93 гривень. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1378 гривень 00 копійок стягнути з відповідача [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк».

Outcome: partial