Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права на приватизацію земельної ділянки без погодження меж із суміжними землекористувачами та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. В обґрунтування позовних вимог, покликається на те, що Ухвалою 6 Сесії 6-го скликання Львівської міської ради № 1182 від 26.01.12 року йому погоджено місце розташування земельної ділянки та надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0331 га на [ADDRESS] у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку за рахунок земель що не надані у власність або користування. ЛКП «Центр земельного кадастру та землеустрою» було розроблено проект землеустрою щодо відведення мені земельної ділянки. Відповідно до довідки про правовий статус земельної ділянки що знаходиться за адресою: [ADDRESS], вказана земельна ділянка відноситься до земель міста Львова що не надані у власність або користування. За категорією земель вказана земельна ділянка відноситься до земель житлової та громадської забудови. Під час виконання технічної документації із землеустрою, щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, на виконання вимог ст. ст. 196, 198 Земельного кодексу України, щодо погодження меж земельної ділянки із суміжними землевласниками та землекористувачами, відповідачі, як власники суміжних земельних ділянок, відмовилися підписувати Акт погодження (встановлення) меж земельної ділянки не надаючи при цьому ніяких аргументованих пояснень такої відмови. З метою врегулювання вказаного спору позивач звернувся до Узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів Львівської міської ради. За результатами розгляду звернення комісія рекомендувала погоджувати межі в судовому порядку. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, пояснення дав аналогічні пояснення викладеним у позові. Додатково пояснив, що документів, які б підтверджували право відповідачів на користування спірною ділянкою, окрім технічного паспорта, виданого 16.10.2007р. ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», позивачі не мають, а також те, що технічний паспорт не є правовстановлюючим документом, який би підтверджував право власності на земельну ділянку. Просить позов задоволити. У судовому засіданні відповідачі та представник відповідачів позов заперечив та пояснив, що спірна земельна ділянка, яка розташована за адресою: [ADDRESS], є дотичною до земельної ділянки їхнього будинковолодіння. Стверджують, що починаючи з 1953 року дана земельна ділянка була виділена у користування мешканцям будинку [ADDRESS], що стверджується й технічним паспортом на будинок [ADDRESS], виданого 16.10.2007р. ОКП ЛОР «БТІ та ЕО». З метою приватизації спірної ділянки неодноразово звертались із заявами до органів місцевого самоврядування, проте кожного разу їм було відмовлено. Оскільки, спірна ділянка ніколи не знаходилась за адресою: [ADDRESS], а була понад 15 років в користуванні мешканців будинку [ADDRESS], відтак вважають, що мають право на її приватизацію у встановленому законом порядку. Просять у задоволенні позову відмовити за безпідставністю вимог. Треті особи у судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності, на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення, представника позивача, відповідачів, представників відповідачів, дослідивши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до переконання, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до п.34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції сільських, селищних та міських рад відноситься вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. У судовому засіданні встановлено, що власником спірної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS], є Львівська міська рада. Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язання діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 118 ч.1 Земельного кодексу України, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцем розташування земельної ділянки. Ухвалою Львівської міської ради 6-ої сесії 6-го скликання №1182 від 26.01.2012р. погоджено [PERSON] місце розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на [ADDRESS]. Відповідно до п. 2.4 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, при складанні державного акта здійснюється кадастрова зйомка, яка згідно п. б ч. 2 ст.198 ЗК України включає погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та користувачами. Відмова відповідачів погодити межі земельної ділянки порушує вимоги діючого законодавства, які регламентують порядок виготовлення і погодження технічної документації. Зазначена обставина позбавляє позивача можливості приватизувати земельну ділянку і отримати Державний акт на право власності на землю. ЗУ «Про землеустрій» в ст. 55 визначено, що встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 106 ЗК України, власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприянню встановлення твердих меж … У відповідності з ч. 5 ст. 158 ЗК України, у разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів спір вирішується судом. Крім цього, на земельній ділянці на [ADDRESS] що відводиться позивачу у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку суміжним землекористувачем [PERSON] без жодних правових підстав зведено гараж, що підтверджується технічним паспортом на будинок [ADDRESS] та відповідачем не заперечувалось. На вказаній ділянці також, без жодних правових підстав зведено вольєр для собаки. Будівництво вищевказаних будівель здійснено без згоди позивача, як власника будинку за адресою: [ADDRESS]. Вказаними діями відповідачі безпідставно перешкоджають позивачу реалізувати своє право на отримання у власність земельної ділянки на [ADDRESS] та повноцінно користуватись нею. Відповідно до п. п. г, є ст.. 91 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та дотримуватися правил добросусідства. Відповідно до ч.2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ч. 4, 7 ст. 376 ЦК України: Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Оскільки підстав, які б обґрунтовували відмову відповідачів підписувати Акт погодження (встановлення) меж земельної ділянки не наведено, а дії відповідачів перешкоджають здійсненню гарантованого права позивачки на приватизацію земельної ділянки, тому за [PERSON] слід визнати право на приватизацію земельної ділянки в межах землекористування без погодження меж із суміжним землекористувачем. Крім цього, відповідачами не надано жодних правовстановлюючих документів на гараж, збудований на земельній ділянці по [ADDRESS], будівництво такого не погоджено з суміжними землекористувачами, здійснено без жодних правових підстав, та відповідачами не заперечувалось. Тому таке є самочинним та підлягає знесенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідачів солідарно слід стягнути сплачений позивачем судовий збір.

Outcome: approved