Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення коштів за розпискою, посилаючись на те, що 31.07.2018 він звернувся до ТОВ «Профімпорт» з метою придбання шести стільців бренду Mantelassi «MARINE», у відповідь на що менеджером з продажу [PERSON] було надано специфікацію, згідно якої загальна вартість замовлення склала 6198 євро, термін поставки 113 днів. На виконання вказаної домовленості позивач передав відповідачу 6000 доларів США (що станом на день подання позову становило 144300 грн.) в якості передоплати за товар, на підтвердження чого відповідач надала позивачу розписку з особистим підписом про отримання коштів у вигляді специфікації. Проте в обумовлений термін поставки товару замовлений товар поставлений не був, переписка з відповідачем результатів не дала, з січня 2019 року відповідач перестала виходити на зв`язок з позивачем, а згодом позивач дізнався, що відповідач у ТОВ «Профімпорт» більше не працює, про передані відповідачу грошові кошти товариству нічого невідомо, жодних зобов`язань перед позивачем товариство не має. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 144 300 грн. та судові витрати. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 10.12.2019 у вказаній справі відкрито загальне позовне провадження, справу призначено до розгляду під головуванням судді Диби О.В. Ухвалою суду від 07.08.2020 було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання від 02.10.2020 було визнано явку відповідача в судове засідання обов`язковою для дачі особистих пояснень. Вказана ухвала була постановлена з урахуванням точки зору представника відповідача - адвоката Вертеби Д.С., який приймав участь у судовому засіданні та звертався із клопотанням про відкладення розгляду справи з метою ознайомлення з нею. В судове засідання позивач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Відзиву на позов не надав, явку представника не забезпечив. Відповідач та її представники неодноразово зверталися до суду з заявами про відкладення розгляду справи. Зокрема, відповідач 05.03.2020 просила відкласти розгляд справи з посиланням на догляд за малолітньою донькою та звернення за наданням кваліфікованої правової допомоги, 23.06.2020 - посилалась на запроваджені карантинні заходи, 05.08.2020 - на стан здоров`я, при цьому жодних доказів суду не надала. Представник відповідача адвокат Вертеба Д.С. 02.10.2020 звернувся до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи з посиланням на необхідність ознайомлення з матеріалами справи та запроваджені карантинні заходи; представник відповідача [PERSON] у своєму клопотанні про відкладення розгляду справи від 28.10.2020 обґрунтовував відкладення розгляду справи запровадженими карантинними заходами, а у заяві від 28.01.2021 - неможливістю явки в судове засідання внаслідок його залучення до проведення слідчих дій під час досудового розслідування в межах кримінального провадження. 01.03.2021 представник відповідача [PERSON] звернувся до суду з заявою про відкладення розгляду справи з посиланням на обов`язкову участь в судовому засіданні в Печерському районному суді м. Києва, надавши на підтвердження роздруківку про призначення справи до розгляду та фотокопію судової повістки у вигляді смс-повідомлення. Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Сторона відповідача не реалізувала своє право на відзив на позовну заяву, ухвалу, якою явку відповідача було визнано обов`язковою не виконала, тому з урахування положень ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 31.07.2018 позивач звернувся до ТОВ «Профімпорт» з метою придбання шести стільців бренду Mantelassi «MARINE», у зв`язку з чим менеджером з продажу [PERSON] складено специфікацію №6174 від 31.07.2018 (а.с.5), згідно якої загальна вартість замовлення склала 6198 євро, термін поставки 113 днів. На виконання вказаної домовленості позивач передав відповідачу 6000 доларів США в якості передоплати за товар, на підтвердження чого відповідач власноруч зазначила про це у специфікації та скріпила особистим підписом. При цьому будь-яких фінансових документів про отримання ТОВ «Профімпорт» вказаних коштів відповідачем не оформлялось та позивачу не видавалось. Матеріали справи також не містить письмовго договору між позивачем та третьою особою. Оригінал специфікації знаходиться у позивача, який був оглянутий судом у судовому засіданні, яке мало місце 10.03.2020. Сторона позивача неодноразово зверталася до третьої особи з адвокатськими запитами для встановлення обставин прийняття ТОВ «Профімпорт» замовлення на поставку меблів та отримання вказаним товариством сплачених відповідачу грошових коштів, однак такі запити повернулися на адресу сторони позивача із зазначенням причин не вручення - «за закінченням встановленого строку зберігання». Позивач стверджує, що в телефонній розмові з представниками ТОВ «Профімпорт» йому стало відомо, що відповідач в компанії більше не працює, про передані позивачем кошти товариству нічого не відомо і товариство немає ніяких зобов`язань перед ним. В обґрунтування своїх позовних вимог сторона позивача посилалася на загальні норми зобов`язання передбачені ЦК України, натомість, з урахуванням принципу jura novit curia («суд знає закони») суд вважає, що між сторонами виникли позадоговірні відносини пов`язані з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави. Так, загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. За змістом ч.1 ст. 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Загальна умова частини першої ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі ст. 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Сторона відповідача достеменно знаючи про наявність судового провадження, жодним чином не відреагувала на вимоги позивача. Оскільки, як убачається з позовної заяви, грошові кошти отримані відповідачем без достатньої правової підстави, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути суму коштів отриманих відповідачем згідно специфікації №6174 від 31.07.2018 в розмірі 6000 доларів США, що станом на дату звернення позивача до суду з позовом становить 144300 грн., як безпідставно набутих. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved