Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з них заборгованості за кредитним договором в сумі 240952,70 грн. У підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що відповідно до укладеного договору № IКАРNAIG.14110.007 від 05.12.2013 року відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 225960,00 грн., зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 15,5% та зі сплатою комісії за надання кредитних ресурсів в розмірі 0,20 % щомісяця у період сплати, терміном користування до 04 грудня 2020 року. В якості забезпечення зобовязань [PERSON] за кредитним договором від 05.12.2013 року між банком та [PERSON] був укладений договори поруки № РХ029031.14852.007 від 05.12.2013 року, відповідно до умов якого поручитель зобовязався відповідати перед банком за виконання позичальником усіх його зобовязань перед кредитором в повному обсязі. У порушення умов договору відповідач [PERSON] зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав. Станом на 15.09.2015 року заборгованість відповідачів за кредитним договором перед банком складає 240952,70 грн. У судове засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просив їх задовольнити. Відповідачі до судового засідання не зявилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлені належним чином. [PERSON] надав заяву про відкладення розгляду справи у звязку із перебуванням на лікуванні, проте, з урахуванням розумних строків розгляду справи суд вважає з можливе розглянути справу. Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № IКАРNAIG.14110.007 від 05.12.2013 року відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 225960,00 грн., зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 15,5% та зі сплатою комісії за надання кредитних ресурсів в розмірі 0,20 % щомісяця у період сплати, терміном користування до 04 грудня 2020 року. В якості забезпечення зобовязань [PERSON] за кредитним договором від 05.12.2013 року між банком та [PERSON] був укладений договори поруки № РХ029031.14852.007 від 05.12.2013 року, відповідно до умов якого поручитель зобовязався відповідати перед банком за виконання позичальником усіх його зобовязань перед кредитором в повному обсязі. Станом на 15.09.2015 року заборгованість відповідачів перед позивачем складає: - поточна заборгованість по тілу кредиту 188560,49 грн.; - поточна заборгованість по відсоткам 1138,33 грн.; - пеня 9428,39 грн.; - сума штрафу 40925,49 грн. За вимогами статей 527, 530 Цивільного кодексу України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК). У відповідності до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Тому, на підставі викладеного, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором у розмірі 199127,21 грн., яка складається з: поточна заборгованість по тілу кредиту 188560,49 грн.; поточна заборгованість по відсоткам 1138,33 грн.; пеня 9428,39 грн. У частині стягнення з відповідача на користь позивача штрафу вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (частина друга статті 549 ЦК України).\~ Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Дана позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року № 6-2003цс15. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідачів з кожного слід стягнути на користь держависудовий збір по 995 грн. 64 коп.

Outcome: partial