Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 06.01.1998 року, квартира [ADDRESS], була приватизована [PERSON]. [PERSON] та ним [PERSON] на прав спільної сумісної власності по 1/3 частині на кожного. 04.06.2009 року помер його брат [PERSON] після смерті якого залишилося спадкове майно у вигляді 1/3 частки квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS]. 18.11.2009 року його мати [PERSON] звернулася до Авдіївської державної нотаріальної контори з метою прийняття спадщини, натомість за життя здійснити державну реєстрацію права власності на спадщину за законом після смерті сина не встигла. 18.08.2014 року померла і мати позивача [PERSON], [INFO], після смерті якої залишилося спадкове майно у вигляді 1/3 частки квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS]. На теперішній час він позбавлений можливості реалізувати своє право на спадщину. Просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частки квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] після померлої 18.08.2014 року [PERSON], [INFO], та на 1/3 частки квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] після померлого 04.06.2009 року [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивач не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність та позовні вимоги підтримав повністю. Представник відповідача в судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до суду надав заяву про слухання справи у їх відсутність та проти задоволення позову не заперечували. Суд, дослідив матеріали справи та законодавство, що регулює данні правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження серія VII-УР № 0112974, виданого 03.06.1966 року Авдіївським відділом РАЦС у Донецькій області, [PERSON] народився 08.05.1966 року, його батьками є [PERSON] та [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження серія І-НО № 353978, виданого 23.07.1971 року Авдіївським відділом РАЦС у Донецькій області, [PERSON] народився 23.07.1971 року, його батьками є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про смерть серія І-НО № 376421, виданого 05.06.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Авдіївського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] помер 04.06.2009 року, актовий запис № 270. Згідно до свідоцтва про смерть серія І-НО № 790955, виданого 10.09.2014 року Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Авдіївського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] померла 18.08.2014 року, актовий запис № 361. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 06.01.1998 року, квартира що розташована за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної власності в рівних долях [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Згідно заяви від 18.11.2009 року, посвідченої державним нотаріусом Авдіївським державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] звернулася до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті сина [PERSON], померлого 04.06.2009 року. Згідно листа державного нотаріусу Авдіївської державної нотаріальної контори від 13.09.2016 року № 103/01-16 [PERSON] було повідомлено, що видати свідоцтва про право на спадщину, що залишилася після смерті матері [PERSON], є неможливим оскільки заявником пропущено строк для прийняття спадщини та не надано доказів родинних звязків з померлою. Згідно роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться у листі № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно ч. 1ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно зі ст.1261 ЦК України при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних долях діти, подружжя та батьки померлого. Статтею 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ст. 1299 ЦК України якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця, до інших осіб (спадкоємців). Оскільки позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, тому його право підлягає захисту в судовому порядку. Позовні вимоги на визнання права власності на будинок в порядку спадкування за законом, підлягають задоволенню, так як способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. На підставі викладеного,

Outcome: approved