Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Чернігівської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю на нерухоме майно, мотивуючи його наступним. [PERSON] батько позивача, за життя мав у володінні гараж, який розташований за адресою: м. Чернігів, вул. Промислова, № 2. Задля уникнення можливих претензій на зазначений обєкт нерухомості з боку третіх осіб та можливості відкрито і добросовісно володіти ним, [PERSON] одержав дозвіл на експлуатацію гаражу по вул. Промисловій, № 2 в м. Чернігові, що підтверджується Витягом із рішення Новозаводської районної ради м. Чернігова від 28 грудня 1998 року № 206 «Про індивідуальне будівництво». 23.09.07. [PERSON] помер, та спірним гаражем продовжив користуватися його син позивач [PERSON], і користується ним і на даний час безперервно, відкрито та добросовісно, та зберігає в ньому власні речі. Отже, позивач безперервно та відкрито володіє гаражем по вул. Промисловій, № 2 в м. Чернігові вже більше ніж 9 років, крім того він є спадкоємцем майна після смерті батька [PERSON], а тому в порядку ч. 2 ст. 344 ЦК України, має право приєднати до свого періоду володіння цим гаражем 9 років, також і період з 01.01.2001 року по 23.09.2007 року, коли зазначеним нерухомим майном володів його батько. У сукупності загальний час такого володіння складає вже більше ніж 16 років. Просив визнати право власності на гараж, загальною площею 21,7 кв.м., що знаходиться за адресою вул. Промислова, № 2 в м. Чернігові, за [PERSON], [INFO], [NUMBER], виданий Деснянським ВМ УМВС України в Чернігівській області 22.05.1996 р., реєстраційний номер картки платника податків [NUMBER]. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити з підстав, які викладені в заяві. Додатково пояснив, що за життя батько право власності на спірний гараж у встановленому чинним законодавством порядку, не оформив, земельна ділянка в користуванні або оренді не перебуває. Представник відповідача позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на заперечення на позовну заяву (а.с.24-25). Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Новозаводської районної ради м. Чернігова від 28 грудня 1998 року № 206 «Про індивідуальне будівництво» було вирішено: 2. Дозволити експлуатацію житлових та господарських споруд громадянам: 2.2. [PERSON], учаснику Великої Вітчизняної війни, який проживає [INFO], експлуатацію гаражу по вул. Промисловій, № 2 (а.с.7 на звороті). 23.09.2007 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.8) Як вбачається зі справи, 15.01.09. Чернігівським міським бюро технічної інвентаризації було складено технічний паспорт на спірний гараж, де зазначено власником [PERSON], вказано площа гаража 21,7 кв.м., рік побудови 1998, та вказані інші характеристики (а.с.6-7). Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на гараж, який розташований за адресою: м. Чернігів, вул. Промислова, № 2 за набувальною давністю. Стаття 41 Конституції України зазначає, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Перебіг строку набувальної давності починається від моменту виникнення володіння. Добросовісне володіння означає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно. Позивачу було відомо, що його батьку спірне нерухоме майно надавалось лише у тимчасове користування рішенням виконавчого комітету Новозаводської районної ради м. Чернігова. На підставі викладеного та з пояснень сторін по справі вбачається, що земельна ділянка під забудоване нерухоме майно у власність [PERSON] не передавалася, спірний гараж йому передавався лише в користування, право власності на вищезазначену нежитлову споруду у батька позивача - [PERSON] у встановленому законом порядку не виникло, а тому набути право власності за набувальною давністю за позивачем [PERSON] на таке майно неможливо. Перевіривши та зясувавши всі необхідні обставини справи та оцінюючи усі наявні докази по справі, досліджені в судовому засіданні в їх сукупності, приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що позивачем не зазначено законних підстав та не доведено обставини на обґрунтування своїх позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed