Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 24.10.2018 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, згідно з умовами якого відповідач отримав від позивача грошові кошти в сумі 130475,00 грн., що еквівалентно 4605 доларів США, на момент укладання договору позики по курсу ПАТ «КБ «Приватбанк». Усі умови договору позики між позивачем та відповідачем погоджені і викладені в розписці, підписаній сторонами. Відповідно до умов договору відповідач зобов`язався повернути грошові кошти еквівалентні 4605 доларів США по курсу продажу ПАТ «КБ «Приватбанк» діючому на момент виплати щомісячними платежем по 383,79 доларів США не пізніше 24.10.2019. Відповідач виконав умови договору не в повному обсязі, що підтверджується записом в розписці від 31.10.2018 про повернення 29276,80 грн. в еквіваленті 1036,70 доларів США, який вчинено відповідачем. Однак, на час подання позову, відповідач грошові кошти не повернув у повному обсязі, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом про стягнення боргу за договором позики, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь грошові кошти у розмірі 3568,30 доларів США, три відсотки річних за період з 01.01.2019 по 30.06.2020 у розмірі 116,81 доларів США та витрати по сплаті судового збору. Ухвалою судді від 08.07.2020 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов. Ухвалою суду від 12.10.2020 підготовче провадження по вказаній справі закрито та справу призначено до судового розгляду. У судове засідання представник позивача [PERSON] надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, без проведення фіксації судового процесу, в якій зазначив, що підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4\~ ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У зв`язку з чим, на підставі ст. ст. 247, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, суд доходить до наступного висновку. Статтею 16 ЦК України\~передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.12,\~81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.\~Статтею 13 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Судом встановлено, що 24.10.2018 між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики на суму 130 475,00 грн., що еквівалентно 4605 доларів США, на момент укладання договору позики по курсу ПАТ КБ «Приватбанк», відповідно до умов якого, відповідач зобов`язався повернути грошові кошти еквівалентні 4605 доларів США, по курсу продажу ПАТ КБ «Приватбанк» діючому на момент виплати, щомісячними платежами по 383,79 доларів США, не пізніше 24.10.2019, що підтверджується копією розпискою від 24.10.2018. (а.с.5). Відповідно до вказаної розписки, [PERSON] зазначено, що 31.10.2018 він, з метою часткового погашення позичених коштів, передає [PERSON] грошові кошти у розмірі 29 276,80 грн., що в еквіваленті складає 1036,70 доларів США. Згідно ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно із ст. ст.\~525,\~526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом. Згідно із нормами статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Частиною 2 статті 533 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Частиною третьою статті 545 ЦК України передбачено, що наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, розписка від 24.10.2018 містить необхідні умови договору позики, зокрема, дату її складання, отримання грошових коштів в конкретно визначеній сумі та зобов`язання щодо їх повернення, при цьому написана власноручно [PERSON] , що не спростовано відповідачем. Відповідно до умов укладеного між сторонами договору позики від 24.10.2018 випливає, що цей договір укладено на визначений строк до 24.10.2019. В силу ч.1\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За правилами ст.6, ч.1 ст.627 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За правилами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Нормами\~ст. 631 ЦК України\~передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише укладення договору, а й факту передачі грошової суми позичальнику. Оскільки у розписці відповідача від 24.10.2018 встановлено обов`язок останнього повернути позику до 24.10.2019 та відповідачем повернення суми позики прострочено, у позивача виникло право вимагати повернення суми позики в судовому порядку. Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Відповідно до частини першої\~статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу, згідно якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18.09.2013 № 6-63цс13, вказано, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Аналогічні по суті висновки містяться й у постановах Верховного Суду України від 11.11.2015 у справі № 6-1967цс15, від 08.06.2016у справі № 6-1103цс16 та вказівки в\~постанові ВСУ від 26.09.2018 у справі №483/1953/16-ц, які відповідно до\~ст.417 ЦПК України\~є обов`язковими для застосування іншими судами загальної юрисдикції таких норм права. Відтак, виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню шляхом стягнення з відповідача суми заборгованості за договором позики у розмірі 3568,30 доларів США та трьох процентів річних за період прострочення виконання зобов`язань з 01.01.2019 по 30.06.2020 у розмірі 116,81 доларів США, відповідно до розрахунку наданого позивачем. (а.с.6). При цьому, судом враховується, що станом на день ухвалення рішення (30.11.2020) офіційний курс долара США складає 28,46 грн. за один долар США. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати по сплаті судового збору у розмірі 988,00 грн.

Outcome: approved