Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що йому на праві спільної часткової власності належить ? частки квартири [ADDRESS] та ? частини квартири належить [PERSON] 09.02.2017 року стало відомо, що в державному реєстрі речових прав на вказане нерухоме майно міститься інформація державну реєстрацію обтяжень. 10.08.2015 року старшим державним виконавцем Носенко О.В Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби ХМУЮ по виконавчому провадженню ВП № 47635376 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Відповідно до зазначеної постанови державний виконавець при примусовому виконанні виконавчого листа № 644/2525/14-ц, виданого 13.05.2015 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ВТБ Банк» суми у розмірі 62 398,72 грн. наклав арешт на все майно боржника. Таким чином, було накладено арешт на квартиру, частина якої належить йому. Враховуючи, неможливість звільнити ? частини квартири з-під арешту в досудовому порядку він змушений звернутись до суду для вирішення даного питання. Представник позивача у судове засідання не з'явився надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних доказів. Представник Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, вирішення позовних вимог покладався на розсуд суду. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, щодо задоволення позовних вимог не заперечував. Представник Орджонікідзевський ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області в судове засідання не з'явився, просив про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності,суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступного: Судом встановлено, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10.08.2015 року ВП № 47635376 Орджонікідзевським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції накладено арешт на все майно боржника [PERSON] та відповідно до реєстрів внесено запис про арешт нерухомого майна: квартири [ADDRESS]. Згідно з договором купівлі-продажу квартири від 10.02.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Харківської області, та витягу про державну реєстрацію прав, реєстраційний номер: 31612980, [PERSON] є власником ? частки квартири [ADDRESS]. Відповідно до довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єктів нерухомого майна № 79909124 від 08.02.2017 року, витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, № витягу: 48169347, на квартиру накладено арешт на підставі постанови Орджонікідзевського ВДВС про відкриття виконавчого провадження від 26.05.2015 року, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10.08.2015 року. Відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Згідно ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону, за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова. Відповідно до положень ч. 2 ст. 57 Закону, арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Таким чином, Законом чітко визначено, що для накладення арешту на майно державний виконавець має винести відповідну постанову про арешт майна боржника. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу. Згідно з ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як роз'яснив Пленум Вищого Спеціалізованого Суду України у п. 2 Постанови № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про звільнення арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить Боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в таких справах є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (ст. 3 закону України від 21.04.1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» (у редакції Закону України від 04.11.2010 року № 2677-VI)(далі - Закон про виконавче провадження). З наданих письмових доказів, а саме договору купівлі-продажу квартири від 10.02.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Харківської області, та витягу про державну реєстрацію прав, реєстраційний номер: 31612980, ? частки квартири [ADDRESS] належить позивачу.

Outcome: approved