Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 28 лютого 1996 року, про що в Конульстві посольства Республіки Куба в Москві, Російської федерації зроблено запис громадянського стану консульського відділу в Москві №179, Том XII сторінка 179. Після укладення шлюбу позивач зареєструвався на проживання за місцем проживання його дружини: смт Турбів, Вінницької області, але разом із Відповідачем [PERSON] проживали у місті Москві Російської Федерації. 25 квітня 1996 року від шлюбу в Москві у нас народився син [PERSON] [PERSON] Карлос який на цей час досяг вісімнадцяти років і став повнолітньою особою. Однак щлюб, з відповідачем виявився невдалим, наше подальше спільне життя не склалося. Так як після того як в 2012 році син досяг шістнадцяти років між нами почали виникати різні погляди та непорозуміння щодо вирішення життєвих проблем. Тому з цього приводу між нами постійно виникали різні сварки. Внаслідок чого відповідач [PERSON] два роки тому зібрала свої особисті речі та за моєю згодою забравши нашого неповнолітнього сина повернулася постійно проживати в Україну за зазначеною вище адресою в смт Турбів Вінницької області. З цього часу ми стали проживати окремо один від одного. За таких обставин, відповідач перестала дбати про створення між нами нормальних сімейних стосунків на принципах взаємної поваги, довіри та порозуміння, і вже кілька років перестала відноситися до мене з повагою. На даний час сторони продовжують проживати окремо і шлюбних стосунків між собою не підтримують. Відповідач без моєї участі веде особисте господарство та не цікавиться моїми думками з цього приводу. На даний час позивач також веде окреме господарство та остаточно зрозумів, що сімя фактично розпалася і спільно в шлюбі вони більше проживати не можуть. За таких обставин позивач має бажання залишатися на заробітках в Москві та в майбутньому проживати окремо від відповідача, а тому подальше збереження сімї є недоцільним. Спору про поділ спільно нажитого під час шлюбу майна між сторонами на даний час немає. Позивач просить суд шлюб припинити шляхом його розірвання. В судове засідання позивач не з'явився, однак надіслав заяву, в якій просить справу проводити без його участі, позов підтримує, просить розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач у судове засідання не з'явилася, хоча була належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, суд про причини неявки не повідомила, заяви про відкладання розгляду справи не надіслала. Враховуючи положення ст 169 ЦПК України, суд не вбачає підстав для відкладання розгляду справи та вирішує справу на підставі наявних у ній доказів у порядку визначеному ст.ст.224-226 ЦПК України здійснюючи заочний розгляд даної справи. Дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 28 лютого 1996 року, в Конульстві посольства Республіки Куба в Москві, Російської федерації було зареєстровано шлюб між [PERSON] [PERSON] Франсіско та [PERSON] про що зроблено запис громадянського стану консульського відділу в Москві та видано свідоцтво про шлюб №179, Том XII сторінка 179 (а.с.5). Від шлюбу вони мають спільну дитину сина [PERSON] [PERSON] Карлос, [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії МЮ № 370796 від 08 травня 1996 року (а.с.8). Жодних заходів щодо примирення та збереження сімї не вжили, а відтак наміру зберегти сімю не мають, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, що узгоджується зі ст. 51 Конституції України. Статтею 1 СК України передбачено, що сімейні відносини будуються на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки. Зі змісту ст.ст.104, 105, 110 СК України слідує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду шляхом пред'явлення позову одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на викладене та у контексті приведених правових норм, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню: шлюб між сторонами має бути розірваний, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст.110,112, СК України,

Outcome: approved