Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів та просив стягнути шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на свою користь моральну шкоду в розмірі 3122,60 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11 липня 2018 року позивачем поштою до прокуратури Дніпропетровської області подана заява про кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.4 ст.358 КК України, яка відповідно до даних офіційного порталу ПАТ «Укрпошта», була отримана 12 липня 2018 року. Після отримання заяви відомості про злочин не були внесені прокурором до ЄРДР протягом 24 годин, як це передбачено ст. 214 КПК України, натомість заява була направлена 17 липня 2018 року до ГУНП у Дніпропетровській області. 7 серпня 2018 року ухвалою слідчого судді у справі №201/7783/18 вказана бездіяльність прокурора визнана протиправною. Вказує, що внаслідок бездіяльності уповноваженого державного органу позивач зазнав душевних страждань, а неспроможність передбачених законом процедур забезпечити позивачу захист законних прав вже на початковому етапі ініціювання кримінального провадження породило у позивача недовіру до правоохоронної системи та держави в цілому. Оскільки позивачу завдана моральна шкода, безпосередньо пов`язана з порушенням посадовими особами прокуратури права позивача на застосування до нього, як учасника кримінального провадження, належної правової процедури, вона підлягає відшкодуванню одноразово як компенсація втрат немайнового характеру. Вважає можливим розрахунок розміру моральної шкоди здійснити на основі встановленої Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік» мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, яка становила 3723 грн, з розрахунку виплати за кожен день бездіяльності 120,10 грн (3723 грн/31 день). Бездіяльність позивач розраховує з дня отримання 12 липня 2018 року відповідачем заяви до дня внесення 07 серпня 2018 року відомостей до ЄРДР, а тому розмір моральної шкоди визначений в сумі 3122,60 грн (26 днів х 120,10 грн). Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 5 травня 2021 року Державна казначейська служба України та 27 травня 2021 року Дніпропетровська обласна прокуратура отримали копію ухвали про прийняття до розгляду та відкриття провадження у справі разом з копіями позовної заяви, проте будь-яких заяв по суті справи не подавали. На підставі досліджених доказів судом встановлені наступні фактичні обставини. 11 липня 2018 року позивачем на адресу прокуратури Дніпропетровської області було направлено заяву про кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст.358 КК України, у якій він просив внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та надати йому витяг з реєстру (а.с.3). 12 липня 2018 року вказану заяву було отримано прокуратурою Дніпропетровської області (а.с.3 зворотна сторона). Листом прокуратури Дніпропетровської області за вих.№04/2/2-222-18 від 17 липня 2018 року звернення [PERSON] від 11 липня 2018 року направлено за належністю до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області для організації розгляду (а.с.6). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 7 серпня 2018 року задоволено [PERSON] на бездіяльність уповноважених осіб прокуратури Дніпропетровської області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви та зобов`язано уповноважену особу прокуратури Дніпропетровської області внести відомості про відповідне кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви [PERSON] від 11 липня 2018 року до прокуратури Дніпропетровської області, про вчинене кримінальне правопорушення, у відповідності до вимог ст. 214 КПК України, про що надати відповідний витяг заявнику (а.с.5). 7 серпня 2018 року Дніпровським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви [PERSON] та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №12018040030001825 за ч. 4 ст. 358 КК України (а.с.7 зворотна сторона). Вирішуючи пред`явлені позовні вимоги судом враховується наступне. Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно з частиною першою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. У частині першій статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди, та її результатом - моральною шкодою. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі N 6-440цс16 вказано, що спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі N 920/715/17 (провадження N 12-199гс18). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 вересня 2019 року у справі N916/1423/17 (провадження N 12-208гс18) вказано, що застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 березня 2021 року у справі N 227/3052/19 (провадження N 61-22337св19) зроблено висновок, що суд, здійснюючи нагляд за дотриманням верховенства права та законності у процесуальній діяльності слідчого та прокурора, забезпечує дотримання основних прав та інтересів особи та реалізує відповідний судовий контроль за їх діяльністю, що має на меті усунути недоліки у такій діяльності. Наявність певних недоліків у процесуальній діяльності зазначених посадових осіб сама по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої й, відповідно, не може бути підставою для безумовного відшкодування моральної шкоди. При цьому не будь-яке рішення слідчого судді свідчить про протиправність дій державних органів, а мають значення конкретні обставини, встановлені таким рішенням. При встановленні в порядку судового контролю слідчим суддею протиправності дій чи бездіяльності слідчих органів для вирішення питання про відшкодування шкоди необхідним є доведення заподіяння такими діями (бездіяльністю) моральної шкоди та, відповідно, наявність причинно-наслідкового зв`язку між такими діями (бездіяльністю) та заподіяною шкодою. Також судом враховуються висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 27 квітня 2021 року у справі №686/33266/19 щодо необхідності доведення позивачем наявності моральної шкоди. У частині третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем доказів того, що бездіяльністю службових осіб Дніпропетровської обласної прокуратури та Державної казначейської служби України йому було заподіяно моральну шкоду суду не надано. Отже, враховуючи встановлені судом обставини справи, вищевикладені норми матеріального та процесуального права, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України розподілу між сторонами не підлягають.

Outcome: dismissed