Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Уманської міської ради Черкаської області про визнання договору довічного утримання недійсним та зняття арешту з майна. Просив зняти заборону, згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна на обєкт нерухомого майна, а саме: будинок, що знаходиться в Черкаській області, м. Умань, вул. Криворучка, 15, посилаючись при цьому на те, що згідно договору купівлі-продажу від 23.06.1983 року він є власником 7/20 частини жилого будинку, що знаходиться по вул. Криворучка, 15 в м. Умані та з 14.06.1996 року є власником 13/20 частини вищевказаного жилого будинку. В 1977 році був складений Договір довічного утримання [PERSON] на [PERSON], який 23.02.1982 року був розірваний, про що свідчить «Соглашение о расторжении договора». Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна є обтяження на вищезгаданий житловий будинок, а саме заборона по архівному запису, тобто дані про скасування договору довічного утримання не були внесені в Державний реєстр про нерухоме майно. Позивач в судове засідання не зявився, проте від нього до суду надійшла письмова заява про розгляд справи за його відсутності, у заяві також зазначено, що він просить позовні вимоги задовольнити частково, а саме в частині зняття арешту з будинку по вул. Криворучка, 15 в м. Умані. Представник Уманської міської ради в судове засідання не з'явився, проте від представника Уманської міської ради [PERSON] спеціаліста першої категорії юридичного відділу виконавчого комітету Уманської міської ради надійшла до суду письмова заява з проханням розглянути справу без участі представника Уманської міської ради. У заяві також зазначено, що вона, як представник Уманської міської ради не заперечує проти зняття арешту з будинку. Дослідивши матеріали справи: копії угоди про розірвання договору від 23.02.1982 року, договору купівлі-продажу від 06.06.1983 року, договору купівлі-продажу від 12.05.1996 року, технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок по вул. Криворучка, 15 в м. Умані, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в частині зняття арешту з будинку з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 23.06.1983 року позивач [PERSON] є власником 7/20 частини жилого будинку, що знаходиться по вул. Криворучка, 15 в м. Умані Черкаської області, що стверджується копією договору купівлі-продажу від 06.06.1983року, посвідченого 06.06.1983року [PERSON] старшим державним нотаріусом Уманської державної нотаріальної контори, та зареєстровано в реєстрі за №1-1508. Згідно договору купівлі-продажу від 14.06.1996 року позивач [PERSON]. є власником 13/20 частини жилого будинку по вул. Криворучка, 15 в м. Умані Черкаської області, що стверджується копією договору купівлі-продажу від 12.05.1996року, посвідченого 12.05.1996року [PERSON] державним нотаріусом Уманської міської державної нотаріальної контори, та зареєстровано в реєстрі за №2-1967. В 1977 році був складений Договір довічного утримання [PERSON] на [PERSON], який 23.02.1982 року було розірвано, про що свідчить «Соглашение о расторжении договора», від 23.02.1982року, посвідченого [PERSON] старшим державним нотаріусом Уманської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №1-370. Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна є обтяження на вищезгаданий житловий будинок, а саме заборона по архівному записі на підставі договору довічного утримання від 22.04.1977 року. Згідно з ч.3 ст. 10 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. У відповідності до ст. 16 ЦПК України кожна особа мас право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною 1 ст. 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності із ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Наявність безпідставного накладеного обтяження майна, належного позивачу, порушує його права, що дає підстави для їх судового захисту. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи всі вищезазначені обставини, а саме, що позивач має намір розпорядитися своїм майном, однак йому стало відомо про наявність обтяження на належне йому майно на підставі договору довічного утримання від 22.04.1977 року, який 23.02.1982 року розірваний на підставі «Угоди про розірвання договору», тому є всі підстави для зняття заборони з житлового будинку, що знаходиться по вул. Криворучка, 15 в м. Умані Черкаської області та який на праві приватної власності належить позивачу [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved