Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] 30 жовтня 2006 року був укладений кредитний договір №34464_Cred, відповідно умов якого відповідачу було надано кредит в сумі 30 000 гривень в порядку та на умовах, визначених договором, на термін до 30 жовтня 2008 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит, сплатити відсотки, комісію за користування кредитними коштами та інші платежі в строки та на умовах, встановлених кредитним договором, при цьому у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором відповідач сплачує відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Після укладення кредитного договору позивач (банк) виконав свої зобов'язання за укладеним договором та видав відповідачу кредитні кошти в розмірі 30000.00 гривень, а відповідач свої зобов'язання за договором не виконував, в зв'язку з чим станом на 03 березня 2014 року утворилася заборгованість за кредитом в сумі 141 399 гривень 00 копійок, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 28 961 гривня 69 копійок та заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 112 437 гривень 31 копійка. Виконання зобов'язань відповідача [PERSON] за кредитним договором забезпечувалось порукою відповідача [PERSON], який зобов'язався перед позивачем відповідати солідарно з позичальником у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язання за кредитним договором, якому як і позичальнику [PERSON] було направлено письмову вимогу із зазначенням розміру невиконаних зобов'язань позичальником за кредитним договором, які необхідно було виконати в п'ятиденний строк з моменту отримання вимоги, проте така вимога була залишена без задоволення. Оскільки відповідачі діють як солідарні боржники у кредитних правовідносинах та не виконали взятих на себе зобов'язань по поверненню кредиту та сплаті відсотків за користування кредитними коштами, то позивач змушений звернутися до суду з даним позовом про примусове стягнення заборгованості, відсотків за кредитним договором, так як сторонами за договором зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору або закону, а кредитор має право вимагати від боржників виконання їх обов'язків. Представник позивача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи згідно розписки про отримання повістки про виклик до суду (а.с.65), у судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву (а.с.71), відповідно до якої позовні вимоги підтримав у повному обсязі та прохав їх задовольнити, справу розглядати у відсутність їх представника, а в разі неявки відповідачів не заперечували проти розгляду справи в порядку заочного провадження,. Відповідач [PERSON], який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України за зареєстрованим у встановленому законом місцем проживання [ADDRESS], про що свідчить направлені рекомендованою кореспонденцією на його адресу повістки-виклики до суду, які повернулася без вручення з позначкою «адресат за зазначеною адресою не проживає» (а.с.30,33-34,38,41-42,47,53-55,66), а також відповідно до вимог ч.9 ст.74 ЦПК України шляхом опублікування оголошення у пресі (а.с.70), в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, як не надав і заперечень проти позову та доказів, які їх обґрунтовують, в зв'язку з чим суд ухвалив здійснювати розгляд справи за відсутності відповідача, оскільки відповідно до вимог ч.5,9 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, а також з опублікуванням оголошення про виклик вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. Відповідач [PERSON], який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України за зареєстрованим у встановленому законом місцем проживання [ADDRESS], про що свідчить направлені рекомендованою кореспонденцією на його адресу повістки-виклики до суду, які повернулася без вручення з позначкою «адресат за зазначеною адресою не проживає» (а.с.31,39,43-44,48,50-52,56-58), а також відповідно до вимог ч.9 ст.74 ЦПК України шляхом опублікування оголошення у пресі (а.с.70), в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, як не надав і заперечень проти позову та доказів, які їх обґрунтовують, в зв'язку з чим суд вважає можливим здійснювати розгляд справи за відсутності відповідача, оскільки відповідно до вимог ч.5,9 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, а також з опублікуванням оголошення про виклик вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. В зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197, ст.224 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та за письмовою згодою позивача у порядку заочного провадження по наявним у справі доказах. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однією із різновидностей зобов'язання є кредитний договір, укладений між сторонами, який відповідно до ст. 629 ЦК України є обов'язковим до виконання сторонами. Однією із різновидностей зобов'язання є кредитний договір, який укладається сторонами як згідно передбачених ЦК України положень про зобов'язання та договір, так і відповідно положень ст.ст. 1049,1054,1055 ЦК України та який відповідно до ст. 629 ЦК України є обов'язковим до виконання сторонами. Відповідно до ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником, а у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки, а згідно ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Судом з урахуванням наданих позивачем до позовної заяви письмових доказів встановлено, що між позивачем ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (а.с.19), та відповідачем [PERSON] 30 жовтня 2006 року був укладений кредитний договір №34462_Cred (а не кредитний договір №34464-Cred від 30 жовтня 2006 року як зазначено в позовній заяві) відповідно до умов якого відповідачу було надано на споживчі цілі кредит в сумі 30 000 гривень зі строком повного погашення кредиту до 30 жовтня 2008 року в порядку та строках, які встановлені в додатку № 1 до кредитного договору №34462_Cred від 30 жовтня 2006 року (а.с.11). Також судом встановлено, що виконання умов кредитного договору №34462_Cred від 30 жовтня 2006 року (а не кредитного договору №34464-Cred від 30 жовтня 2006 року як зазначено в позовній заяві) забезпечувалось порукою фізичної особи - відповідача [PERSON], який відповідно до договору поруки №34462 від 30 жовтня 2006 року є поручителем та відповідає по зобов'язаннях позичальника за кредитним договором перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, що свідчить про те, що поручитель зобов'язався перед позивачем відповідати солідарно з позичальником у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язання за кредитним договором №34462_Cred від 30 жовтня 2006 року (а.с.13). Статтею 58 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, при цьому сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень, а суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. В судовому засіданні встановлено, що позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором №34464_Cred, який був укладений між сторонами по справі 30 жовтня 2006 року, однак в якості доказів укладення такого договору до позову не надав жодних доказів, а надана копія укладеного між цими ж сторонами іншого кредитного договору №34462_Cred від 30 жовтня 2006 року. Також суду не надано позивачем будь-яких доказів укладання на забезпечення виконання умов кредитного договору №34464-Cred від 30 жовтня 2006 року договору поруки з [PERSON], оскільки судом встановлено, що з поручителем було укладено договір поруки №34462 в забезпечення виконання умов договору №34462_Cred від 30 жовтня 2006, а не №34464_Cred від 30 жовтня 2006. Відповідно до п. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі і доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб які беруть участь у справі, виникає спір. Оскільки спір між сторонами виник внаслідок невиконання умов кредитного договору №34464_Cred від 30 жовтня 2006 року, а позивачем не надано доказів укладення такого договору з відповідачем [PERSON], як і доказів укладання з поручителем [PERSON] договору поруки в якості забезпечення виконання умов такого договору, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, то відсутні визначені законом правові підстави для задоволення позову в зв'язку з його недоведеністю перед судом позивачем належними та допустимими доказами. У зв'язку з відмовою у задоволенні позову витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed