Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між ними 11.07.2009 Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 11.07.2009. Від шлюбу вони мають двох малолітніх дітей сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], які проживають з нею. Спільне життя з відповідачем не склалося, тому що вони мають різні погляди на сімейне життя та обовязки. В сімї відбувалися сварки, які призвели до того, що вони стали чужими людьми. В кінці грудня 2016 року відповідач поїхав в м. Луганськ провідати своїх рідних та не повернувся. Подружні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться, спору щодо майна подружжя не має. Позивач вважає, що подальше подружнє життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам. В судове засідання позивач не зявилася, представник позивача [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, на позивних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін. Дослідивши докази, представлені позивачем на виконання вимог ст.81 ЦПК України, та зясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 21, 24 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Згідно ч.1 ст.55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Судом встановлено, що починаючи з 11 липня 2009 року сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЕД №091992, виданим Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції 11.07.2009, актовий запис №462 (а.с.6). Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЕД №159549, виданим Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції 08.09.2009, актовий запис №1168 (а.с.8); та доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЕД №386245, виданим Білокуракинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області 30.05.2017, актовий запис №77 (а.с.9). Спір про майно подружжя та щодо місця проживання дитини відсутній. Частинами 3 та 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України встановлено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч.2 ст.104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Статтею 105 Сімейного Кодексу України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що сімейне життя сторін не склалося, зважаючи, що сторони сумісно не проживають, позивач наполягає на розірванні шлюбу, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, а також зважаючи на те, що відповідач відзиву на позов не надав, суд вважає, що є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, а також положенням ст.51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 704,80 грн., який було сплачено позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved