Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства по утриманню житлового господарства «Липкижитлосервіс», в якому просить зобов`язати відповідачів здійснити на підставі чинних, відповідно до законодавства України, нормативних актів помісячний перерахунок за послугу централізованого опалення на підставі показників загально-будинкового лічильника, за опалювальні сезони 2006/2007 рр. (з грудня 2006 р.), 2007/2008рр., 2008/2009рр., 2009/2010рр., 2010/2011рр. по квартирі [ADDRESS] (особовий рахунок [NUMBER] ), мешканцем якої є [PERSON] . В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що відповідно до п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених ПКМУ № 630 від 21.07.2005, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку. У разі нездійснення таких заходів, споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку. Вказує на те, що протягом опалювальних сезонів, розрахунки по особовому рахунку [NUMBER] , робились на підставі показників загально-будинкового лічильника. Зазначив, що відповідач робив нарахування на підставі нормативів (за тарифами, встановленими за 1 кв.м.), чим ввів позивача, як споживача, в оману. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03.09.2015 відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до комунального підприємства УЖГ «Липккижитлосервіс» про зобов`язання вчинити дії та справу призначено до судового розгляду. Через канцелярію суду 07.12.2015 від позивача надійшла змінена позовна заява, в якій позивач просить суд розглядати справу у його відсутність, та зобов`язати Комунальне підприємство УЖГ «Липкижитлосервіс» здійснити по квартирі [ADDRESS] (особовий рахунок [NUMBER] ) перерахунок за опалювальні сезони 2006/2007 рр. (з грудня 2006р.), 2007/2008рр., 2008/2009рр., 2009/2010рр., 2010/2011рр. за послугу централізованого опалення згідно показників загально будинкового лічильника - відповідно до розпорядження КМДА №1907 від 14.10.2003, яким внесені зміни і доповнення до розпорядження КМДА №1245 від 20.06.2002 «Про встановлення тарифів на виробництво теплової енергії та житлово-комунальні послуги для населення», з урахуванням вимог розпорядження КМДА №2306 від 26.12.2002, зареєстрованого у Київському міському управлінні юстиції за №100/483 від 28.12.2002 «Про затвердження Методики проведення перерахунків за надані населенню послуги центрального опалення та централізованого гарячого водопостачання; покласти на відповідача всі витрати, пов`язані з розглядом справи. КП «Липкижитлосервіс» у своїх запереченнях на позовну заяву вказало на те, що позивач не вказав, яким чином кожен із відповідачів окремо, чи можливо спільно, порушили його права та яким законом покладено на кожного з відповідачів окремо обов`язок вчинити дії, про які позивач просить у позовній заяві, пов`язуючи при цьому дані дії з тими обставинами, на які посилається позивач у позовній заяві. Вказує на те, що зі змісту позовної заяви можна лише припустити, що позивач просить суд змінити правовідношення між позивачем та відповідачами в частині визначення вартості наданих житлово-комунальних послуг, після того, як житлово-комунальні послуги були спожиті позивачем. 07.06.2016 на адресу суду надійшли письмові заперечення Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва на змінену позовну заяву, в яких просило відмовити в позові, оскільки не надавало позивачу житлово-комунальні послуги за вказаний у позовній заяві період, та не має ніяких правових підстав у проведенні перерахунку за спожиті позивачем житлово-комунальні послуги. Позивач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи, в порядку ст. 74 ЦПК України, повідомлений належним чином, у позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Причини неявки суду невідомі. Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що [PERSON] проживає в квартирі по [ADDRESS] (особовий рахунок [NUMBER] ) та оплачує послуги з утримання будинків та прибудинкових територій та централізованого опалення. Балансоутримувачем будинку по [ADDRESS] , де проживає [PERSON] , є КП УЖГ «Липкижитлосервіс», яке забезпечувало позивача та інших мешканців будинку житлово-комунальними послугами. За період з 01.12.2006 до опалювального сезону 2011/2012рр. позивач сплачував послуги з утримання будинку і прибудинкової території згідно розпорядження КМДА № 748 від 19.05.2000 «Про встановлення розмірів тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій в м. Києві», зареєстрованого у Київському міському управлінні юстиції за № 54/246 від 19.05.2000 та послуги централізованого опалення згідно розпорядження КМДА № 1245 від 20.06.2002 «Про встановлення тарифів на виробництво теплової енергії та житлово-комунальні послуги для населення», зареєстрованого у Київському міському управлінні юстиції за № 46/429 від 27.06.2002 року в редакції розпорядження КМДА № 1907 від 14.10.2003. Разом з тим, згідно одержаного [PERSON] від КП УЖГ «Липкижитлосервіс» рахунку, у позивача рахується заборгованість за послуги з утримання будинків та прибудинкових територій та централізованого опалення в розмірі 2565,45 грн. Як визначено у ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Розпорядженням Печерської районної в м. Києві державної адміністрації від 20.09.2013 № 509 «Про перезакріплення майна, що перебуває в комунальній власності територіальної громади м. Києва, переданого до сфери управління Печерської районної в м. Києві державної адміністрації» передбачено здійснення перезакріплення об`єктів житлового фонду разом з вбудованими нежилими приміщеннями з балансів комунальних підприємств по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Липкижитлосервіс», «Печерська брама», «Хрещатик» та «Печерськжитло» на баланс комунального підприємства Печерського району м. Києва «Дирекція з управління нежитловим фондом Печерського району м. Києва». Відповідно до договору від 01.09.2013 № 2 «На утримання житлових будинків та прибудинкової території», який був укладений між комунальним підприємством Печерського району м. Києва «Дирекція з управління нежитловим фондом Печерського району м. Києва» та комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Липкижитлосервіс», за яким останнє продовжувало виконувати всі функції та роботи, пов`язані з оперативним управлінням та утриманням житлових будинків та прибудинкової території. На підставі розпорядження від 24.04.2015 №200 «Про пере закріплення майна, що перебуває в комунальній власності територіальної громади міста Києва, переданого до сфери управління Печерської районної у місті Києві державної адміністрації» балансоутримувачем майна, яке перебуває в комунальній власності територіальної громади міста Києва та передано до сфери управління Печерської районної в місті Києві державної адміністрації є комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва. До травня 2015 року КП УЖГ «Липкижитлосервіс» відповідало за надання житлово-комунальних послуг позивачу, та нарахування вартості цих послуг. Таким чином, КП «Липкижитлосервіс» у відповідності до норм законодавства, що регулює житлово-комунальні відносини, вступило в цивільно-правові відносини з позивачем шляхом надання позивачеві, на платній основі, житлово-комунальні послуги, а у позивача внаслідок споживання позивачем житлово-комунальних послуг, виник обов`язок сплачувати вартість спожитих житлово-комунальних послуг. В своїй позовній заяві позивачем не доведено того, що позивач не споживав житлово-комунальні послуги, які були надані відповідачем у період часу з 01.12.2006 по 2012 рік. Так, основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначаються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Згідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Виробник - суб`єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги. Виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Управитель - особа, яка за договором з власником чи балансоутримувачем здійснює управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд (далі - управління будинком) і забезпечує його належну експлуатацію відповідно до закону та умов договору. Згідно ст. 3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Розділом V Закону України «Про житлово-комунальні послуги» регулюються права та обов`язки Споживачів, Виконавців, Виробників. Як визначено у ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Таким чином, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва», не надавало позивачу житлово-комунальні послуги за вказаний у позовній заяві період, та не мало ніяких правових підстав в проведенні перерахунку за спожиті позивачем житлово-комунальні послуги. Відповідно до п. 2 та п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, зокрема, встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону; визначення виконавця житлово-комунальних послуг (крім послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) відповідно до цього Закону в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Згідно офіційного тлумачення Конституційним Судом України пункту 2 розділу ІІV Закону України «Про столицю України - місто-герой Київ» (Рішення № 21-рп/2003 від 25.12.2003 № 9-рп/2005 від 13.10.2005), Київській міській державній адміністрації (КМДА) делеговано повноваження Київської міської ради (Київради) встановлювати ціни та тарифи на житлово-комунальні послуги. Розпорядження КМДА про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у період з 2007 року по 2009 рік дійсно визнавались не чинними та не законними. Проте, до позовних вимог за цей період застосовано строк позовної давності, а починаючи з 2012 року Розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), якими встановлювались тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій не законними не визнавались. Крім того, у зв`язку з прийняттям Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» від 09.07.2010 № 2479-VI (далі - Закон) розрахунки вартості послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, надані ПАТ «Київенерго» починаючи з 30.09.2011 здійснювались згідно з тарифами, затвердженими Національною комісією регулювання ринку комунальних послуг (Національна комісія). Відповідно пп. 5 п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг», Національна комісія, здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, здійснює встановлення тарифів на комунальні послуги суб`єктам природних монополій та суб`єктам господарювання на суміжних ринках, ліцензування діяльності яких здійснюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 19 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг», Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, виконує функції державного регулювання у сфері теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення до закінчення процесу формування національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. До встановлення національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, тарифів на теплову енергію, транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) мережами, постачання теплової енергії, а також тарифів на послуги централізованого водопостачання та водовідведення діють тарифи, що встановлені відповідно органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку. Таким чином, правові підстави для здійснення перерахунку вартості наданих у період з 01.12.2006 по 2012 рік послуг з централізованого опалення відсутні, відтак, позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. При цьому, суд також вважає за необхідне звернути увагу, що згідно ч. 2 ст. 15 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Жодним нормативно-правовим актом не покладено на відповідачів обов`язку здійснювати перерахунки вартості наданих послуг з утримання будинку і прибудинкової території відповідно до Розпорядження КМДА № 748 від 19.05.2000 «Про встановлення розмірів тарифів на послуги з утримання будинків і прибудинкових територій в м. Києві» та тарифів на послуги централізованого опалення відповідно до Розпорядження КМДА № 1907 від 14.10.2003, яким внесені зміни і доповнення до Розпорядження КМДА № 1245 від 20.06.2002 «Про встановлення тарифів на виробництво теплової енергії та житлово-комунальні послуги для населення». Отже, звертаючись до суду із позовом зобов`язати відповідачів здійснити по квартирі [ADDRESS] (особовий рахунок [NUMBER] ) помісячний перерахунок за послуги централізованого опалення, обрав не передбачений чинним законодавством спосіб захисту своїх прав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. [PERSON] не доведено, що відповідачами порушено його права, більш того, невірно обрано спосіб захисту, відтак, позовні вимоги задоволенню не підлягають. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed