overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, третя особа: Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» про скасування арешту. В обґрунтування позовної заяви, позивач зазначив, що в Індустріальному відділі ДВС з 09 червня 2011 року перебувало виконавче провадження №27021148 за заявою ПАТ КБ «Приватбанк» з виконання виконавчого листа №2-773 від 21 квітня 2011 року, виданого Кіровським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу у розмірі 9488,25 грн. 09 червня 2011 року державним виконавцем Індустріального ВДВС,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Карлівської міської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування . У позовній заяві вони посилаються на те, що [INFO] р. помер [PERSON], батько позивача. Після його смерті відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку по [ADDRESS] на земельній ділянці площею 0,06 га. [PERSON].є єдиним спадкоємцем . Позивач звернувся до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, але йому було відмовлено через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно та рекомендовано звернутися до суду для вирішення даного питання. Позивач та його представник до суду не з'явилися, але мається заява про розгляд справи без їхньої участі, повністю підтримують позовні вимоги та просять суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі, також позовні вимоги позивача визнають повністю і не заперечують проти їх задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши і дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO] року [PERSON] помер [INFO] року ( а.с.8). У свідоцтві про народження позивача ( а.с.7) його батьком зазначено [PERSON] На ім*я батька позивача було виготовлено технічний паспорт ( а.с.13). Рішенням Карлівської РДА передано у приватну власність земельну ділянку в [ADDRESS], [PERSON] ( а.с.10). У постанові про відмову у вчиненні нотаріальних дій ( а.с.9) причиною відмови вказано те , що відсутній правовстановлюючий документ на спадковий будинок. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. За таких обставин суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та визнати за позивачем право власності на домоволодіння [ADDRESS] , в м.Карлівка в порядку спадкування після смерті батька [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Карлівської міської ради про визнання права власності на майно в порядку успадкування . У позовній заяві вони посилаються на те, що батькові позивача [PERSON] рішенням ВК карлівської міськради була виділена присадибна ділянка розміром 0,06 га у безстрокове користування для будівництва будинку по [ADDRESS]. на той час був зареєстрований шлюб між батьком позивача та його матері*ю [PERSON] 26.05.1969 р. було надано дозвіл на проведення будівельних робіт за вищевказаною адресою. У листопаді 1972 р. будівництво було завершено. 25.12.2006 р. батько позивача помер. На день смерті батька, мати постійно проживала з ним і вважається такою, що прийняла спадщину. [INFO]. померла мати позивача. При житті вона склала заповіт, яким заповіла житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS], своєму синові [PERSON] Але отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за заповітом, позивач не має можливості, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на зазначений житловий будинок. Що змусило позивача звертатися до суду з даним позовом. Позивач до суду не з'явився, але мається заява про розгляд справи без його участі, повністю підтримує позовні вимоги та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі, також позовні вимоги позивача визнають повністю і не заперечують проти їх задоволення. Від третьої особи також надійшла заява про розгляд справи без її участі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши і дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із свідоцтва про смерть [NUMBER] від 25.12.2006 року [PERSON] помер [INFO] ( а.с.21). [PERSON] померла [INFO]., згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] (а.с.22). У свідоцтві про народження позивача, йог батьками зазначено [PERSON], та [PERSON] ( а.с.23). [PERSON] склада заповіт від 20.05.2011 р. ( а.с.17), яким заповіла житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS], [PERSON]. 11.07.1960 р. У постанові про відмову у вчиненні нотаріальних дій ( а.с.19) причиною відмови вказано те , що відсутній правовстановлюючий документ на спадковий будинок. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. За таких обставин суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та визнати за позивачем право власності на домоволодіння по вул.Котляревського, 51 , в м.Карлівка в порядку спадкування за заповітом .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Карлівської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. У своїй заяві позивач посилається на те, що вона є дочкою [PERSON], яка проживала на час смерті [ADDRESS]. [INFO]. мати померла. Після її смерті відкрилася спадщина. 19.12.2014 р. позивач звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовленоу видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку із пропуском строку визначеного для подання заяви про прийняття спадщини. Пропустила строк позивач через юридичну необізнаність, вважала, що спадщину потрібно оформляти після спливу шести місяців після смерті спадкодавця. Позивач в судове засідання не з'явилася, проте від неї мається заява про розгляд справи без її участі згідно якої вона в повному обсязі підтримує позовні вимоги та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача до суду не з'явився, але надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі, позов визнають , не заперечують проти його задоволення. Третя особа до суду не з*явилася, хоча належним чином було повідомлено про час та місце розгляду справи, але суду було надано заяву у якій не заперечує проти задоволення позову, покладається на розсуд суду, справу просить розглядати без її участі . Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню, оскільки [PERSON] пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] померла [INFO]., що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] ( а.с. 4). У свідоцтві про народження позивача ( а.с.5) її батьками вказано [PERSON] та [PERSON]. Після укладення шлюбу, як свідчить свідоцтво ( а.с.6), позивач змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON]. У матеріалах справи мається постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії ( а.с.7). Згідно ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку на прийняття спадщини є юридична необізнаність, позивач не знала про необхідність звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини протягом шести місяців, а тому суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги [PERSON] і продовжити їй строк на прийняття спадщини на два місяці.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Карлівської міськради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини . У своїй заяві позивач посилається на те, що [INFO] р. померла [PERSON] за життя вона склала заповіт, яким заповіла позивачу земельну ділянку площею 3.29 га на території Карлівської міськради. Тривали час позивачу взагалі не було відомо про те, що вона є спадкоємицею за заповітом і що взагалі існує такий заповіт на її ім*я. Про право наслідування позивач дізналася лише після того, як до неї зателефонувала нотаріус та повідомила, що [PERSON] заповіла позивачу земельну ділянку. Дане повідомлення надійшло до позивача вже після сплину шестимісячного строку після смерті спадкодавці, крім того позивач проживає поза місцем відкриття спадщини в с. Личкове Дніпропетровської області. Позивач в судове засідання не з'явилася, проте від неї мається заява про розгляд справи без її участі згідно якої вона в повному обсязі підтримує свої позовні вимоги та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з*явився, але до суду надійшла заява про розгляд справи без участі їхнього представника, позовні вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню, оскільки [PERSON] пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] померла [INFO] р., що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] ( а.с.5). З заповіту від 21.08.2012 р. ( а.с.6) вбачається, що [PERSON] заповіла на випадок своєї смерті земельну ділянку площею 3.29 га на території Карлівської міськради [PERSON] У постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.10.2014 ( а.с.13) зазначено, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв*язку з пропущеним строком , встановленим для подачі заяви про прийняття спадщини. Згідно ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку на прийняття спадщини є юридина необізнаність позивача та те , що їй було повідомлено про наявність заповіту на її користь вже після того як минув шестимісячний строк, а тому суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги [PERSON] і продовжити їй строк на прийняття спадщини на три місяці.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до КЗ «Нікопольська центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради» про стягнення грошової компенсації за невикористану відпустку. Свої вимоги мотивує тим, що він з 04.06.1986 року працював у відповідача на посаді водія. Наказом від 31.12.2011 року його було звільнено з займаної посади в порядку переведення в комунальний заклад «Нікопольська станція швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради». При звільненні відповідач не виплатив йому компенсацію за 9 календарних днів невикористаної відпустки, що становить 450,54 грн. Просить стягнути вказану суму з відповідача. Від позивача в судове засідання надійшла заява про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає (а.с.14). Від представника відповідача в судове засідання надійшла заява про розгляд справи без її участі (а.с.12). Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Як встановлено судом, позивач з 04.06.1986 року працював у відповідача на посаді водія та був звільнений з займаної посади наказом від 31.12.2011 року в порядку переведення в комунальний заклад «Нікопольська станція швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради», що підтверджується світлокопією трудової книжки (а.с.2-5). Згідно довідки КЗ ««Нікопольська центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради» від 09.12.2013 року №2001 (а.с.6), при звільненні з позивачем не був проведений розрахунок за 9 календарних днів невикористаної щорічної відпустки в сумі 450 грн. 54 коп. Оскільки на теперішній час вказана сума добровільно відповідачем не сплачена, то вона підлягає стягненню в судовому порядку. Також суд вважає, що оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, то на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача, на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до КЗ «Нікопольська центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради» про стягнення грошової компенсації за невикористану відпустку. Свої вимоги мотивує тим, що він з 08.06.2001 року працював у відповідача на посаді водія. Наказом від 31.12.2011 року його було звільнено із займаної посади в порядку переведення в комунальний заклад «Нікопольська станція швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради». При звільненні відповідач не виплатив йому компенсацію за 16 календарних днів невикористаної відпустки, що становить 1400,48 грн. Просить стягнути вказану суму з відповідача. Від позивача в судове засідання надійшла заява про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає. Від представника відповідача в судове засідання надійшла заява про розгляд справи без її участі. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Як встановлено судом, позивач з 08.06.2001 року працював у відповідача на посаді водія та був звільнений із займаної посади наказом від 31.12.2011 року в порядку переведення в комунальний заклад «Нікопольська станція швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради», що підтверджується світлокопією трудової книжки (а.с.3-8). Згідно довідки КЗ ««Нікопольська центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради» від 09.12.2013 року № 2030 (а.с.2), при звільненні з позивачем не був проведений розрахунок за 16 календарних днів невикористаної щорічної відпустки в сумі 1400,48 грн. Оскільки на теперішній час вказана сума добровільно відповідачем не сплачена, то вона підлягає стягненню в судовому порядку. Також суд вважає, що оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, то на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача, на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до КЗ «Нікопольська центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради» про стягнення грошової компенсації за невикористану відпустку. Свої вимоги мотивує тим, що він з 09.04.1974 року працював у відповідача на посаді фельдшера. Наказом від 31.12.2011 року його було звільнено із займаної посади в порядку переведення в комунальний заклад «Нікопольська станція швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради». При звільненні відповідач не виплатив йому компенсацію за 31 календарний днень невикористаної відпустки, що становить 3432,32 грн. Просить стягнути вказану суму з відповідача. Від позивача в судове засідання надійшла заява про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає. Від представника відповідача в судове засідання надійшла заява про розгляд справи без її участі. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Як встановлено судом, позивач з 09.04.1974 року працював у відповідача на посаді фельдшера та був звільнений із займаної посади наказом від 31.12.2011 року в порядку переведення в комунальний заклад «Нікопольська станція швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради», що підтверджується світлокопією трудової книжки (а.с.3-8). Згідно довідки КЗ ««Нікопольська центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради» від 09.12.2013 року № 2034 (а.с.2), при звільненні з позивачем не був проведений розрахунок за 31 календарний день невикористаної щорічної відпустки в сумі 3432,32 грн. Оскільки на теперішній час вказана сума добровільно відповідачем не сплачена, то вона підлягає стягненню в судовому порядку. Також суд вважає, що оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, то на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача, на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до КЗ «Нікопольська центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради» про стягнення грошової компенсації за невикористану відпустку. Свої вимоги мотивує тим, що він з 29.10.1994 року працював у відповідача на посаді водія. Наказом від 31.12.2011 року його було звільнено з займаної посади в порядку переведення в комунальний заклад «Нікопольська станція швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради». При звільненні відповідач не виплатив йому компенсацію за 2 календарні дні невикористаної відпустки, що становить 186,68 грн. Просить стягнути вказану суму з відповідача. Від позивача в судове засідання надійшла заява про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає (а.с.15). Від представника відповідача в судове засідання надійшла заява про розгляд справи без її участі (а.с.13). Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Як встановлено судом, позивач з 29.10.1994 року працював у відповідача на посаді водія та був звільнений з займаної посади наказом від 31.12.2011 року в порядку переведення в комунальний заклад «Нікопольська станція швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради», що підтверджується світлокопією трудової книжки (а.с.3-6). Згідно довідки КЗ ««Нікопольська центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради» від 09.12.2013 року №2019 (а.с.2), при звільненні з позивачем не був проведений розрахунок за 2 календарні дні невикористаної щорічної відпустки в сумі 186 грн. 68 коп. Оскільки на теперішній час вказана сума добровільно відповідачем не сплачена, то вона підлягає стягненню в судовому порядку. Також суд вважає, що оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, то на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача, на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до КЗ «Нікопольська центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради» про стягнення грошової компенсації за невикористану відпустку. Свої вимоги мотивує тим, що він з 30.06.1977 року працював у відповідача на посаді водія. Наказом від 31.12.2011 року його було звільнено з займаної посади в порядку переведення в комунальний заклад «Нікопольська станція швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради». При звільненні відповідач не виплатив йому компенсацію за 14 календарних днів невикористаної відпустки, що становить 1345,82 грн. Просить стягнути вказану суму з відповідача. Від позивача в судове засідання надійшла заява про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає (а.с.19). Від представника відповідача в судове засідання надійшла заява про розгляд справи без її участі (а.с.17-18). Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Як встановлено судом, позивач з 30.06.1977 року працював у відповідача на посаді водія та був звільнений наказом від 31.12.2011 року в порядку переведення в комунальний заклад «Нікопольська станція швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради», що підтверджується світлокопією трудової книжки (а.с.2-7). Згідно довідки КЗ ««Нікопольська центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради» від 09.12.2013 року №2016 (а.с.10), при звільненні позивачу не була сплачена компенсація за невикористану відпустку в сумі 1345 грн. 82 коп. Оскільки на теперішній час вказана сума добровільно відповідачем не сплачена, то вона підлягає стягненню в судовому порядку. Також суд вважає, що оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, то на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача, на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved