Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], який діє за довіреністю від 03.01. 2017 року позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, пояснивши, що відповідачка є власником квартири [ADDRESS]. Позивач ТОВ «Рада» є житлово-експлуатаційною організацією, яка надає житлово-комунальні послуги мешканцям даного будинку. Відповідачка, отримуючи житлово-комунальні послуги, не сплачує позивачу їх вартості, заборгувавши з 01.11.2014 року по 01.02.2015 року 782,58 грн., які просить стягнути у судовому порядку разом з 49 грн. 73 коп. суми індексу інфляції за вказаний період та 6 грн. 88 коп. вартості 3% річних від заборгованої суми. Представник відповідача [PERSON], який діє за довіреністю від 19 серпня 2016 року ( а.с. 83) в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що 20.07.2002 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про управління будинком, надання послуг з утримання будинку, споруд та при будинкової території, надання комунальних послуг. Даний договір не відповідає вимогам ст.20-21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», оскільки позивач не є балансоутримувачем даного будинку, про що повідомив представник позивача, не є його управителем, тому і не мав права укладати договір з власником квартири про управління будинком. Крім того, згідно ч.2, ст.1031 ЦК України договори управління нерухомим майном підлягають нотаріальному посвідченню, (а до вступу в законну силу Закону України №1878-VI від 11.02.2010 року підлягали також і державній реєстрації). Даний договір складений у простій письмовій формі, тому в порядку ч.1, ст.220 ЦК України він є нікчемним. Також до заяви доданий розрахунок заборгованості не підписаний ні керівником ТОВ, ні його головним бухгалтером, не засвідчений печаткою позивача, а тільки за підписом представника позивача [PERSON], який не має відношення до фінансово-господарської діяльності позивача. Таким чином, вказані докази не можуть бути допустимими. Крім того, в будинку [ADDRESS] було створене ОСББ «13-й квартал» і 13.01.2006 року було отримано свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи серія АОО №125596. Протоколом загальних зборів членів ОСББ «13-й квартал» №2/2014 від 16.10.2014 року було вирішено прийняти даний будинок на баланс ОСББ та відмовитись від послуг ТОВ «Рада» з 01.11.2014 року по наданню житлово-комунальних послуг і уповноваження ОСББ на управління будинком з 01.11.2014 року. Про прийняте рішення було повідомлено позивача. А ОСББ «13-й квартал», уклавши відповідні договори з належними організаціями, здійснює з 01.11.2014 року надання відповідачу житлово-комунальних послуг, при цьому останній сплатив їх вартість за вказаний позивачем період саме ОСББ. Тому підстав для задоволення позову не має. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів сторонами по справі встановив наступні факти та правовідносини. За змістом ч.4-5, ст.11 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі якщо у новозбудованому будинку власники квартир, приміщень протягом двох місяців після підписання акта державної приймальної комісії не створюють об'єднання і не приймають на баланс основні фонди, сільська, селищна, міська рада може своїм рішенням призначити балансоутримувача. Призначений балансоутримувач здійснює свої повноваження по забезпеченню управління будинком до прийняття будинку на баланс об'єднанням. Витрати на здійснення цих функцій управління розподіляються між власниками пропорційно площі приміщень, що перебувають у їх власності. В судовому засіданні встановлено, що після прийняття будинку [ADDRESS] у експлуатацію ОСББ в ньому не було створене. Однак Київська міська рада своїм рішенням балансоутримувача не призначила. Як пояснив в судовому засіданні представник позивача, ТОВ «Рада» не є баласноутримувачем будинку та його управителем, а є експлуатаційною організацією. У відповідності до ст.162 ЖК України плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Як зазначає п.5, ч.3, ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Як встановлено у судовому засіданні, відповідачка [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності від 26.06.2003 року № 1107-С/КІ (а.с.10). 20.07.2002 року ТОВ «Рада» та [PERSON] уклали між собою договір про управління будинком, надання послуг з утримання будинку, споруд та при будинкової території, надання комунальних послуг (а.с.7-9). Згідно п.5.10 договір укладається на три роки з моменту його підписання та вважається продовженим на наступний термін, якщо жодна із сторін в письмовій формі не заявить про його перегляд за один місяць до його закінчення. 13.01.2006 року Дарницькою районною у м. Києві державною адміністрацією було видано свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи ОСББ «13-й квартал» серія АОО №125596, номер запису про державну реєстрацію 1 065 102 0000 005450. На день розгляду справи дане свідоцтво не скасоване, не визнано недійсним. Як вказує п.2 «Порядку передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11 жовтня 2002 року №1521, загальні збори об'єднання співвласників багатоквартирного будинку вирішують питання про: прийняття житлового комплексу на баланс об'єднання. Згідно протоколу №2/2014 загальних зборів об'єднання співвласників ОСББ «13-й квартал» від 16.10.2014 року було ухвалено: всі договори, угоди, договірні зобов'язання власників квартир в будинку [ADDRESS] та ТОВ «Рада» вважати такими, що втратили чинність, кожен власник розриває договірні відносини з ТОВ «Рада», прийняти будинок [ADDRESS] на баланс ОСББ «13-й квартал», визначити ОСББ балансоутримувачем та управителем будинку [ADDRESS], уповноважити правління ОСББ укласти договори з ПАТ «Київенерго» та ВАТ АК «Київводоканал» до 01.11.2014 року, про прийняті рішення повідомити ТОВ «Рада» (а.с.39-40). В подальшому такі договори були укладені ОСББ (а.с.44-50). Згідно актів виконаних робіт, підписаних ОСББ «13-й квартал» та [PERSON] , остання підтвердила факт надання їй ОСББ житлово-комунальних послуг за період з 01.11.2014 року по 01.02.2015 року за користування якими вона здійснила оплату на рахунок ОСББ, що підтверджується копіями квитанцій . Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що поскільки ОСББ «13-й квартал» на законних підставах прийняло на баланс будинок [ADDRESS] , уклало договори по наданню житлово-комунальних послуг власникам квартир цього будинку, включаючи і відповідачку, і з 01.11.2014 року вони такі послуги отримують, при цьому відповідачка за період з 01.11.2014 року по 01.02.2015 року повністю оплатила їх вартість, тому в задоволенні позову про стягнення з відповідача на користь позивача 782 грн. 58 коп. заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01.11.2014 року по 01.02.2015 року необхідно відмовити. У відповідності до ч.2, ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Поскільки суд відмовляє у задоволенні вимог позивача про стягнення вказаної заборгованості, тому і не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 49 грн. 73 коп. інфляційної складової боргу, 6 грн. 88 коп. 3%-річних. Згідно ст.88 ЦПК України поскільки суд відмовляє у задоволенні позову в повному обсязі, тому і не підлягає стягненню 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: dismissed