Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до Порошківської сільської ради Перечинського району, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON], про визнання за ним права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будовами та спорудами. Свої вимоги мотивує тим, що 29 квітня 2016 року померла його мати [PERSON]. Мати залишила заповіт, яким все своє майно, житловий будинок і все те, що буде належати їй на день смерті, заповіла йому та його брату [PERSON] Однак, 11 квітня 2010 року помер і його брат [PERSON]. Він же прийняв спадщину за матірю, оскільки у встановлений чинним законодавством шестимісячний строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Будь-яких інших спадкоємців, які б виявили намір прийняти спадщину за покійною матірю немає. Для оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок він звернувся до нотаріуса, однак йому було відмовлено в оформленні такої за відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, у звязку з чим право власності на нього не було зареєстроване. Тому просить задовольнити позов та визнати за ним право власності на вказаний будинок з господарськими будовами та спорудами в порядку спадкування за заповітом. Позивач у судове засідання не зявився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. У судове засідання представник відповідача також не зявився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечив проти задоволення позову. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору у судове засідання не зявилася подавши заяву, в якій проти задоволення позовних вимог не заперечила та просила розглядати справу у її відсутності. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що 29 квітня 2016 року померла мати позивача [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ФМ №206719, виданого виконкомом Порошківської сільської ради Перечинського району 03 травня 2016 року. Також встановлено, що [PERSON] залишила заповіт, яким все своє майно, житловий будинок і все те, що буде належати їй на момент смерті заповіла своїм синам [PERSON] та [PERSON] у рівних долях по 1/2 частині, що підтверджується копією заповіту, посвідченого секретарем виконкому Порошківської сільської ради Перечинського району 22 листопада 2005 року та зареєстрованого в реєстрі за № 161. Крім цього встановлено, що 11 квітня 2010 року [PERSON] помер, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ФМ № 098781, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області 12 квітня 2010 року. В судовому засіданні встановлено, що згідно довідок Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області № 3013 від 31 жовтня 2016 року та № 1179, 1180 від 28 березня 2017 року, за даними погосподарської книги головою та забудовником домогосподарства за адресою: с. Мокра, № 26 Перечинського району Закарпатської області був [PERSON] (батько позивача), де на момент його смерті 10 жовтня 1998 року була зареєстрована та проживала його дружина [PERSON]; інші особи за даною адресою зареєстровані не були і не проживали. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Разом з цим, як вбачається з повідомлення Перечинської державної нотаріальної контори № 28/01-16 від 16 лютого 2017 року, позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок № 26 в с. Мокра Перечинського району Закарпатської області. Як розяснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], яка померла 29 квітня 2016 року все своє майно, житловий будинок і все те, що буде належати їй на момент смерті заповіла порівну своїм синам, один з яких помер ще до відкриття спадщини не прийнявши належну йому частину спадкового майна, а відтак позивач [PERSON] залишився єдиним спадкоємцем першої черги та відповідно може прийняти спадщину за матірю на житловий будинок, що знаходиться в с. Мокра, № 26 Перечинського району Закарпатської області. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Отже враховуючи те, що позивач протягом встановленого законом строку прийняв спадщину, однак у нього існують перешкоди в оформленні права на спадщину у нотаріальному порядку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved