overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 18.07.2009 р. між сторонами був зареєстрований шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по м.Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 820. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]., яка проживає з матір'ю. Сімейні та подружні відносини між сторонами припинені, причиною розпаду сім'ї є те, що сторони не знаходять порозуміння у вирішенні питань сімейного життя, сім'я розпалася, спільне господарство не ведуть, примирення не можливе. Просить суд розірвати шлюб сторін. В судовому засіданні представник позивача, адвокат Заїка В.Г. позов підтримав, просив суд позов задоволити, проти надання строку для примирення заперечував. Відповідачка в наданій суду заяві проти розірвання шлюбу не заперечувала, вказувала, що з приводу стягнення аліментів на утримання дитини спір буде вирішуватись в судовому порядку. В судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами сімейного законодавства. 18.07.2009 р. між сторонами був зареєстрований шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по м.Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 820. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]., яка проживає з маті'ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки сім'я розпалась остаточно, для її відновлення можливостей немає, сторони сімейних відносин не підтримують і поновлювати їх наміру не мають, за таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, оскільки кожен з подружжя має право припинити шлюбні стосунки, примушування до збереження шлюбних стосунків є порушенням права на особисту свободу. При подачі позову позивач як учасник бойових дій був звільнений від оплати судового збору, тому оплату судового збору відповідно до ст.88 ЦПК України необхідно покласти на відповідачку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 18 вересня 2003 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що починаючи з 10.06.2016 року по теперішній час між ним та відповідачкою ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено і за його глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини між ними не має. Також позивач зазначає, що зараз вони фактично з відповідачем не проживають однією сім'єю, мають окремі бюджети, а збереження шлюбу між ними суперечитиме їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини, а тому вони мають намір проживати окремо і надалі, самостійно влаштовуючи своє особисте життя. Зважаючи на вищенаведене позивач, просить суд розірвати шлюб. В судове засідання сторони не з'явились, суду подали заяви з проханням розглянути справу у їхню відсутність, позивач зазначив, що позовні вимоги підтримує, а відповідачка повідомила про визнання позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони уклали шлюб 18 вересня 2003 року, який зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблений відповідний актовий запис № 2141 (а.с. 4). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно з ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, не ведуть спільне господарство, проживають за різними адресами, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюб існує формально, позивач наполягає на розлученні, оскільки вважає, що збереження шлюбу не можливе, відповідачка визнає позов, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, оскільки існування сім'ї носить формальний характер протягом тривалого часу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 18 листопада 1995 року у відділі РАГС Черкаського міськвиконкому, актовий запис № 2412 між сторонами зареєстрований шлюб. Від шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. Сімейні та подружні відносини між сторонами припинені з лютого 2014 року, причиною розпаду сім'ї є те, що сторони не знаходять порозуміння у вирішенні спільних питань сімейного життя. Сім'я розпалася, спільне господарство не ведуть, примирення з відповідачем не можливе. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задоволити. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами сімейного законодавства. Між сторонами 18 листопада 1995 року зареєстрований шлюб. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка досягла повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки сім'я розпалась остаточно, для її відновлення можливостей немає, сторони з березня 2014 року спільно не проживають та не ведуть спільне господарство, за таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, оскільки кожен з подружжя має право припинити шлюбні стосунки, примушування до збереження шлюбних стосунків є порушенням права на особисту свободу. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення у справі, що передбачено ст.224 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 18 червня 2004 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] Від шлюбу мають малолітніх дітей, синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що вони з відповідачкою прожили у спільному шлюбі 10 років, вели спільне господарство та будували міцні сімейні відносини. Проте, останні два роки вони не можуть як сім'я проживати разом, виконувати сімейні обов'язки, спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми, постійно сперечаються та принижують один одного. Постійні сварки та скандали неодноразово відбувалися в присутності їхніх дітей, що може негативно вплинути на їх погляди на життя, в тому числі на життя в шлюбі та формування їх світогляду, особливо на відносини в родині між чоловіком на жінкою, які є основою будь-якої сім'ї. Позивач вважає, що за таких умов збереження сім'ї є неможливим. Зважаючи на вищенаведене позивач, просить суд розірвати шлюб. В судове засідання сторони не з'явились, суду подали заяви з проханням розглянути справу у їхню відсутність. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони уклали шлюб 18 червня 2004 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблений відповідний актовий запис № 664 (а.с. 4). Від шлюбу мають малолітніх синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 5, 6). Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, не мають спільного бюджету, не ведуть спільне господарство, проживають за різними адресами, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюб існує формально, позивач наполягає на розлученні, оскільки вважає, що збереження шлюбу не можливе, відповідачка визнає позов, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, оскільки існування сім'ї носить формальний характер протягом тривалого часу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 19 грудня 2015 року вони з відповідачкою уклали шлюб. Від даного шлюбу дітей не мають. Позивач вказує, що спільне життя з відповідачкою не склалося через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння, що призвело до втрати поваги один до одного та розпаду сімї. З лютого 2016 року вони разом не проживають та спільне господарство не ведуть. Подальше продовження спільного проживання та збереження сім'ї позивач вважає неможливим. Позивач зазначив, що розірвати шлюб через орган державної реєстрації актів цивільного стану відповідачка відмовляється, у звязку з чим він змушений звернутися до суду з даним позовом.\~ В судове засідання позивач не зявився, але від нього надійшла заява з проханням слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не зявилася, але від неї надійшла заява з проханням слухати справу за її відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі, прізвище після розірвання шлюбу просить залишити «Багаль». Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 19 грудня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 1239, про що свідчить додана до матеріалів справи копія свідоцтва про шлюб (а.с.7). Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Судом встановлено, що з лютого 2016 року шлюбні відносини між сторонами припинені, разом вони не мешкають та спільне господарство ними не ведеться. Відповідно до\~ч. 1 ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно\~ч.2 ст.112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи викладене, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами неможливо, суперечить інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-04 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 19 листопада 1983 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис №2808. Сімейне життя з відповідачкою не склалось з причини того, що вони мають різні характери та погляди на життя, вони є зовсім різними людьми. Шлюбних відносин сторони не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, ніяких взаємних турбот один про одного не здійснюють. Вважає подальше спільне життя з відповідачкою та збереження сім`ї неможливим. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, звернулися до суду з заявою, в якій просили розглянути справу у їх відсутність та просили задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, звернулася до суду з заявою, в якій просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги визнала та просила їх задовольнити. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи визнання позову відповідачем, у відповідності до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважає можливим ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні в зв`язку з наступним. Судом встановлено, що шлюб між сторонами було зареєстровано 19 листопада 1983 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, про що зроблено актовий запис №2808 (а.с.2) Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що сторони не проживають однією сім`єю, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, надання строку на примирення - недоцільне. Таким чином, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог і необхідність їх задоволення судом. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 20.08.2005 р. між сторонами був зареєстрований шлюб у відділі РАЦС по м.Черкаси, Черкаського міського управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 1345. Від шлюбу мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю. Сімейні та подружні відносини між сторонами припинені, причиною розпаду сім'ї є те, що сторони не знаходять порозуміння у вирішенні питань сімейного життя, сім'я розпалася, спільне господарство не ведуть, примирення не можливе. В судове засідання позивач не з'явився, до початку судового засідання надав заяву про розгляд справи без нього, підтримав позовні вимоги, просив позов задоволити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, причина неявки суду невідома, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами сімейного законодавства. 20.08.2005 р. між сторонами був зареєстрований шлюб у відділі РАЦС по м.Черкаси, Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 1345. Від шлюбу мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю, відповідач добровільно зобов'язався сплачувати аліменти на утримання дитини. 22.07.2015 року ухвалою суду сторонам надавався строк для примирення терміном 1 місяць, однак позитивного результату він не дав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки сім'я розпалась остаточно, для її відновлення можливостей немає, сторони сімейних відносин не підтримують і поновлювати їх наміру не мають, за таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, оскільки кожен з подружжя має право припинити шлюбні стосунки, примушування до збереження шлюбних стосунків є порушенням права на особисту свободу. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення у справі, що передбачено ст.224 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 20.09.2003 року між сторонами у Черкаському міському відділі РАЦС, актовий запис № 1535 - зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сімейні та подружні відносини між сторонами припинені з вересня 2014 року, причиною розпаду сім'ї є різні погляди на життя та несумісність характерів. Сім'я розпалася, спільне господарство не ведуть, примирення з відповідачем не можливе. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задоволити. Відповідач в судовому засіданні позов визнала не заперечувала проти розірвання шлюбу. З мотивацією позивача щодо причин розпаду сім'ї погодилася. Дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами сімейного законодавства. Між сторонами 20 вересня 2003 року у Черкаському міському відділі РАЦС зареєстровано шлюб, актовий запис № 1535, від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки сім'я розпалась остаточно, для її відновлення можливостей немає, сторони шлюбні стосунки припинили у вересні 2014 року, за таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, оскільки кожен з подружжя має право припинити шлюбні стосунки, примушування до збереження шлюбних стосунків є порушенням права на особисту свободу. Псля розірвання шлюбу дитина залишиться проживати з матір'ю. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав та законних інтересів будь-яких осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 20.09.2016 року вони з відповідачкою уклали шлюб. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що з 19 травня 2020 року вони з відповідачкою не ведуть спільне господарство, стали мешкати окремо, мають різні погляди на життя, між ними втрачені всі фізичні та духовні зв`язки. Спорів про розділ спільного майна не має. Вважає, що подальше продовження спільного проживання та збереження сім`ї неможливо. У судове засідання позивач не з`явився, але від нього надійшла заява з проханням слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, але від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позов визнає у повному обсязі, прізвище після розірвання шлюбу просить залишити дошлюбне - [PERSON] . Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не порушує прав та законних інтересів інших осіб. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 20 вересня 2016 року Мелітопольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 771(а.с.5). Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітнього дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. (а.с. 6) Судом встановлено, що з 19.05.2020 року сторони не ведуть спільне господарство, стали мешкати окремо, мають різні погляди на життя, між ними втрачені всі фізичні та духовні зв`язки. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами неможливо, суперечить інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати у зв`язку зі сплатою судового збору в розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу,посилаючись на те,що 20.11. 1999 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, який був зареєстрований в Варівській сільській раді Іванківського району, актовий запис № 2. В шлюбі у них народилася троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON],[INFO]. та [PERSON],[INFO]., які на даний час проживають з відповідачкою. Спільне життя з відповідачкою не склалося через несумісність характерів,через різні погляди на сім»ю,виховання дітей,ведення спільного сімейного господарства, що призводило до постійних конфліктів,сварок. Він намагався уникнути конфліктів, але цього не вдалося досягти,внаслідок чого він втомився від постійної напруги в сім»ї,пропали будь-які почуття до відповідачки. Все це призвело до того, що більше року вони разом не живуть,спільного господарства не ведуть,а збереження їх колись спільної сім»ї стало неможливим. В судове засідання сторони не з»явилися. Позивач подав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі. Позов підтримує. Відповідачка подала заяву,в якій позов визнає. Просить розглядати справу без її участі. Вивчивши матеріали справи, вважаю, що позов слід задовольнити частково. Відповідно до ст. 174 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права,свободи інших осіб,суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З матеріалів справи вбачається, що подружжя не проживають разом,тобто,не ведуть спільного господарства. З довідки Варівської сільської ради №213 від 01.03. 2017 року слідує,що [PERSON] разом з дітьми:[PERSON],2000 р.н.,[PERSON],2005 р.н. та [PERSON],2010 р.н. з червня 2010 року по даний час проживають в [ADDRESS]- без реєстрації. Отже, для розірвання шлюбу маються підстави. Так як позивач є інвалідом 1 групи(Довідка МСЕК АВ№0520172),звільнений від сплати судового збору відповідно до ст..5 Закону України «Про судовий збір» та не сплачував судовий збір при подачі позову до суду, судові витрати в сумі 640грн.00 коп.(судовий збір),слід стягнути з відповідачки, відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного, ст.ст. 110,112,113 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial