Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі та стягнення середнього заробітку у зв'язку з затримкою розрахунку при звільненні. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 31.12.2015 року він був звільнений з посади прибиральниці службових приміщень Державного підприємства «Науково-дослідний інститут статистичних досліджень» за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Проте, з Позивачем при звільненні не проведено остаточний розрахунок, не виплачена заборгованість по заробітній платі. Згідно з довідкою Відповідача загальна сума заборгованості по заробітній платі позивача станом на день звільнення становить 2071,99 грн., що включає в себе вихідну допомогу у розмірі середнього місячного заробітку - 1812,05 грн.; компенсації за невикористанні дні щорічної відпустки - 259,94 грн. Середньоденна заробітна плата Позивача складає 102,32 грн. Станом на день звернення до суду з даним позовом порушення прав Позивача на проведення остаточного розрахунку при звільненні тривають. Так, Позивач ставить питання про стягнення з Відповідача в примусовому порядку на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 2071,99 грн., та в порядку ст. 117 КЗпП України середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, за період з 01.01.2016 р. по 20.02.2017 року у розмірі 24989 грн. 13 коп. Позивач в судовому засіданні доводи та вимоги позовної заяви підтримав в повному обсязі, просив її задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи підтримав надані письмові пояснення та зауважив, що Відповідач наразі перебуває в стані ліквідації, виконавчою службою здійснюється процедура реалізації його майна. Задоволення вимог Позивача буде можливе за умови надходження коштів від покупців майна Відповідача. Також зауважив, що Позивачем у наведеному розрахунку не враховано суми податку, що підлягають оплаті до відповідних бюджетів. За вказаних обставин, з урахуванням думки Позивача, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутність Відповідача в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Як встановлено під час судового розгляду Позивача з 31.12.2015 р. звільнено з посади прибиральниці службових приміщень Державного підприємства «Науково-дослідний інститут статистичних досліджень» за п. 1 ст. 40 КЗпП України (Наказ від 30.12.2015 р. № 49-к). Відповідно до положень ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Разом з тим, з Позивачем у день звільнення не проведено остаточного розрахунку та не виплачено по цей час заборгованість по заробітній платі. Згідно з довідкою Відповідача загальна сума заборгованості по заробітній платі позивача станом на день звільнення становить 2071,99 грн., що включає в себе вихідну допомогу у розмірі середнього місячного заробітку - 1812,05 грн.; компенсації за невикористанні дні щорічної відпустки - 259,94 грн. Вказана сума заборгованості підлягає стягненню на користь Позивача в примусовому порядку, оскільки Відповідачем в добровільному порядку обов'язок із проведення повного розрахунку в день звільнення Позивача не виконано. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу (в день звільнення), при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Відповідачем здійснено розрахунок середньоденної заробітної плати Позивача відповідно до вказаного Порядку, розмір якої становить 102,32 грн. З урахуванням того, що Відповідач не провів з Позивачем повний розрахунок у день звільнення, то відповідно до умов ст. 117 КЗпП України з Відповідача на користь Позивача, підлягає стягненню середній заробіток за період з 01.01.2016 р. по 20.02.2017 року (285 робочих днів х 102,32 грн.) у розмірі 29161,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved