Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, зазначивши, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 12 грудня 2007 року був укладений кредитний договір № DNI0GA00000154, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 90 000,00 доларів США строком до 12.12.2014. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідач [PERSON] 12 грудня 2007 року уклали договір іпотеки нерухомого майна, згідно з яким відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме житловий будинок за адресою вулиця Передова, будинок 820 в місті Дніпропетровську. В порушення умов кредитного договору відповідач [PERSON] зобовязання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав і станом на 18 липня 2012 року має заборгованість в сумі 209\~703,86 доларів США. Тому позивач звернувся до суду та просить звернути стягнення на житловий будинок розташований за адресою вулиця Передовій, 820 в місті Дніпропетровську, який належить на праві власності відповідачу [PERSON] шляхом продажу вказаного предмету іпотеки з укладання від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, а також виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані або проживають у житловому будинку, розташованого за адресою: місто Дніпропетровськ, вулиця Передовій,820 із зняттям з реєстраційного обліку у органі МВС України, до повноважень якого входять питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві та просив суд задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні заперечували проти позову, просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час дату та місце слухання справи повідомленні належним чином, про причини не явку суду не повідомив. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 грудня 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № DNI0GA00000154, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 90 000,00 доларів США строком до 12.12.2014. У вказаному кредитному договорі помилково зазначена дата укладання 10.12.2007 року, оскільки сторони підтвердили суду, що кредитний договір укладався саме 12.12.2007 року. В порушення умов кредитного договору, відповідач [PERSON] свої зобов'язання не виконує, допустив прострочення повернення кредиту і сплати відсотків за його користування, внаслідок чого станом на 18 липня 2012 року має заборгованість в сумі 209\~703,86 доларів США, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом у розмірі 85\~498,61 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 31269,39 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом у розмірі 6480,00 доларів США, пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором у розмірі 76\~440,17 доларів США, штраф (фіксована частина) - 31,28 доларів США, штраф (процентна складова) 9984,41 доларів США, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» і відповідач [PERSON] 12 грудня 2007 року уклали договір іпотеки нерухомого майна, згідно з яким відповідач надала в іпотеку нерухоме майно, а саме житловий будинок за адресою вулиця Передова, будинок 820 в місті Дніпропетровську. Згідно ст.ст.525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч.6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення Боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки Позивач має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.41 своєї постанови №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобовязання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Стаття 38 Закону України «Про іпотеку» встановлює наступну процедуру продажу предмету іпотеки: шляхом продажу іпотекодержателем предмета іпотеки будь-якій особі- покупцеві. Відповідно до частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Згідно із частиною шостою статті 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Таким чином, суд бере до уваги визначену сторонами в договорі іпотеки від 12 грудня 2007 року вартість предмета іпотеки, що складає 568 125,00 гривень. Справа розглядалась судами неодноразово, рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 23 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2015 року, позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 вересня 2016 року рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2013 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2015 року скасовано та справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Відповідно до ч.4 ст. 338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими в частині звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № DNI0GA00000154 від 12.12.2007 року.) ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі - продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі - продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації відповідно до договору іпотеки складає 568\~120,00 гривні. Тоді як позовні вимоги щодо виселення відповідача задоволенню не підлягають, оскільки іпотечне житло було придбано не за рахунок кредиту, а тому з урахуванням положень ст.ст.39,40 ЗУ «Про іпотеку» відповідача не може бути виселено з нього без надання іншого житла. Крім того, суд вважає, що рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає виконанню. Суд не приймає до уваги заперечення проти позову представника відповідачів, оскільки ним належними та допустимими доказами не спростована наявність заборгованості за кредитним договором, визначеному банком в розрахунку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України із [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3441грн.00 коп..

Outcome: partial