Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних. Свої вимоги обґрунтував тим, що заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 25.05.2016 з відповідача на користь ЖБК «Академічний-15» стягнуто заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 93307,89 грн., вартість правової допомоги в сумі 2000,00 грн. та судовий збір у розмірі 1429,61 грн. Однак, заборгованість за житлово-комунальні послуги відповідач досі не повернув і продовжує ухилятися від її повернення, що дає підстави для стягнення з нього інфляційних втрат за період прострочення та трьох відсотків річних від простроченої суми. За підрахунком позивача інфляційні втрати за період з 2000 року по 01.05.2017 становлять 98000,74 грн., а три відсотки річних - 20696,18 грн. З цих підстав, посилаючись на положення ст. 625 ЦК України, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 07.06.2017, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь інфляційні втрати та три проценти річних у загальній сумі 118696,92 грн., а також вирішити питання про розподіл судових витрат. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечувала, посилаючись на невірний розрахунок інфляційних втрат та трьох процентів річних позивачем, у зв`язку з чим просила відмовити у задоволенні позову. Крім того, заявила про застосування наслідків спливу позовної давності щодо вимог в частині стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за період з 2000 року по грудень 2013 року. Суд, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 25.05.2016 позов ЖБК «Академічний-15» до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги задоволено. Постановою Апеляційного суду м. Києва від 15.02.2018 задоволено частково апеляційну скаргу [PERSON] , рішення Оболонського районного суду м. Києва від 25.05.2016 скасовано, позов ЖБК «Академічний-15» задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь ЖБК «Академічний - 15» заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 93307,89 грн., вартість правової допомоги в сумі 2000,00 грн. та судовий збір у розмірі 1429,50 грн. Як вбачається з даного судового рішення, заборгованість відповідача за житлово-комунальні послуги у розмірі 93307,89 грн. виникла за період з 2011 року по грудень 2015 року. Пунктом 1 ч.1 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 ч.3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.179 ЖК Української РСР, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду ЖБК, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Пунктом 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, власники, наймачі та орендарі жилих приміщень зобов`язані своєчасно вносити плату за обслуговування і ремонт будинку, плату за найм чи оренду квартири, комунальні та інші послуги. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог. Як вбачається зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Судом встановлено, що відповідач має заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг у розмірі 93307,89 грн., яка виникла за період з 2011 року по грудень 2015 року. Станом на час розгляду даної справи заборгованість відповідачем не погашена, про що останній не заперечував. Згідно з розрахунком позивача за 2000-2016 роки сума інфляційних втрат складає 98000,74 грн., а сума трьох відсотків річних від простроченої суми становить 20696,18 грн., а саме за 2000 рік інфляційні втрати складають 522,88 грн.; за 2001 рік інфляційні втрати складають 247,25 грн., три відсотки річних - 60,80 грн.; за 2002 рік інфляційні втрати складають -36,93 грн., три відсотки річних - 121,60 грн.; за 2003 рік інфляційні втрати складають 683,11 грн., три відсотки річних - 184,64 грн.; за 2004 рік інфляційні втрати складають 1292,31 грн., три відсотки річних - 249,92 грн.; за 2005 рік інфляційні втрати складають 1306,30 грн., три відсотки річних - 315,20 грн.; за 2006 рік інфляційні втрати складають 1743,56 грн., три відсотки річних - 380,48 грн.; за 2007 рік інфляційні втрати складають 3199,20 грн., три відсотки річних - 450,92 грн.; за 2008 рік інфляційні втрати складають 5243,61 грн., три відсотки річних - 578,17 грн.; за 2009 рік інфляційні втрати складають 3670,16 грн., три відсотки річних - 705,42 грн.; за 2010 рік інфляційні втрати складають 3594,17 грн., три відсотки річних - 895,16 грн.; за 2011 рік інфляційні втрати складають 2153,08 грн., три відсотки річних - 1184,87 грн.; за 2012 рік інфляційні втрати складають -111,96 грн., три відсотки річних - 1404,18 грн.; за 2013 рік інфляційні втрати складають 338,36 грн., три відсотки річних - 1679,47 грн.; за 2014 рік інфляційні втрати складають 19906,80 грн., три відсотки річних - 2030,17 грн.; за 2015 рік інфляційні втрати складають 38761,99 грн., три відсотки річних - 2398,41 грн.; за 2016 рік інфляційні втрати складають 11100,43 грн., три відсотки річних - 2685,59 грн.; за 2017 рік інфляційні втрати складають 4386,46 грн., три відсотки річних - 2685,59 грн. Під час розгляду справи представником відповідача заявлено про застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за період з 2000 року по 30.12.2013. Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ст. 267 ЦК України). До правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України, застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). За таких обставин, враховуючи вимоги ст. 257 ЦК України, нарахування трьох відсотків річних та інфляційних втрат має здійснюватись за останні три роки, які передували зверненню позивача з позовом у справі (31.12.2016), тобто з 31.12.2013. Відтак, суми трьох відсотків річних та інфляційних втрат, нарахованих з 2000 року по 30.12.2013, стягненню не підлягають у зв`язку зі спливом позовної давності. Згідно аналізу практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві, підраховуючи суми стягнень, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, суди повинні враховувати, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в певний період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Індекси інфляції розраховуються на підставі інформації, опублікованої центральним органом виконавчої влади з питань статистики в газеті «Урядовий кур`єр». Відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць. При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що він розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. На відміну від інфляційних збитків, розрахунок трьох процентів річних здійснюється за кожен день прострочення за формулою: сума боргу х 3 % / 365 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, сума інфляційних втрат за період 2014-2017 роки нарахована ним у розмірі 74155,68 грн., а три відсотки річних у сумі 9799,76 грн. Заперечуючи проти розміру позовних вимог представником відповідача було надано суду контррозрахунок інфляційних втрат та трьох відсотків річних, згідно з яким інфляційні втрати у зв`язку із невиконанням відповідачем обов`язку щодо оплати житлово-комунальних послуг з січня 2014 року по грудень 2015 року становлять 11062,10 грн., а три відсотки річних за період з грудня 2013 року по липень 2015 року - 1457,99 грн. Перевіривши розрахунки сторін, суд визнає арифметично вірним здійснений представником відповідача контррозрахунок. Натомість, розрахунок позивача суд вважає неналежним розрахунком сум інфляційних втрат та трьох відсотків річних, оскільки такий не відповідає зазначеним вище нормам цивільного законодавства з наступних підстав. До позовної заяви представником позивача додано таблицю розрахунку боргу, інфляційних втрат і 3% річних за 2000-2016 роки по кв.21, Лайоша Гавро, 11В, у якій фактично наведено розрахунок за період з січня 2000 року по липень 2015 року; причому обрахунок інфляційних нарахувань та трьох відсотків річних здійснено на загальну суму заборгованості за 2000-2015 роки, а не помісячно за кожен місяць прострочки як того вимагає Закон. Крім того, сума за 2016 рік вказана як загальна сума боргу у розмірі 89519,61 грн., яка не розшифрована по місяцях, а тому за цей період перевірити правильність здійсненого розрахунку не вбачається можливим. Отже, за встановлених обставин справи, суд доходить висновку про часткове задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати, нараховані у зв`язку із простроченням виконання грошового зобов`язання щодо оплати житлово-комунальних послуг з січня 2014 року по грудень 2015 року у розмірі 11062,10 грн., а також три відсотки річних за період з грудня 2013 року по липень 2015 року у сумі 1457,99 грн. У задоволення решти позовних вимог суд вирішує відмовити з підстав, наведених вище, а саме у зв`язку з недоведеністю позивачем правильності розрахунку інфляційних нарахувань та трьох відсотків річних. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача 137,80 грн. судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. З викладеного,

Outcome: partial