Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення коштів за договором банківського вкладу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 11.09.2013 року між ним та відповідачем було укладено договір строкового банківського вкладу №2630/100/131274 «Ваш Святковий» з виплатою відсотків щомісячно. Відповідно до умов вказаного договору позивач вніс на депозитний рахунок в банку 44000,00 грн., на строк 334 дні з виплатою відповідачем на користь позивача відсотків на суму депозитного вкладу з розрахунку 19,7 % річних. Сплата процентів здійснюється відповідачем щомісячно. В день закінчення дії договору банківського вкладу, а саме 11.08.2014 року позивач звернувся до ПАТ «Міський комерційний банк» для отримання суми вкладу та невиплачених процентів за ним. Однак, на вимогу позивача банк кошти не повернув. Зазначив, що про свій намір отримати кошти за договором банківського вкладу по його завершенню ним було подано заяву 01.08.2014 року. Незважаючи на неодноразове звернення до відповідача з вимогою отримати кошти за вказаним договором, відповідач не виконав свої зобов'язання. 15.08.2014 року позивач звернувся з позовом до відповідача до Солом'янського районного суду м. Києва про повернення суми банківського вкладу за договором №2630/100/131274 від 11.09.2014 року в розмірі 44000,00 грн. та невиплачених процентів в сумі 1416,21 грн. Протягом серпня-вересня позивач звертався до відповідача за отриманням коштів, однак їх перераховано не було. Таким чином, відповідач прострочив виконання свого обов'язку щодо повернення внесених позивачем в касу банку коштів в сумі 44000,00 грн., за умовами договору банківського вкладу від 11.09.2013 року №2630/100/131274 «Ваш Святковий» в гривнях України, з процентною ставкою 19,7% річних, строк дії якого закінчився 11.08.2014 року, на 43 дні, починаючи з 11.08.2014 року. У зв'язку з цим, позивач просив стягнути проценти за фактично прострочений строк (за ставкою договору) за період з 11.08.2014 року по 22.09.2014 року в сумі 1021,16 грн., 3% річних в сумі 155,51 грн. та за період з 11.08.2014 року по 31.08.2014 року 238,45 грн. інфляційних втрат. На підставі викладеного просив позов задовольнити. В ході розгляду справи позивач уточнив розмір позовних вимог та просив стягнути збитки у формі неотриманих процентів за період з 11.08.2014 року по 22.10.2014 року в сумі 1733,60 грн.; 3% річних за період з 11.08.2014 року по 22.10.2014 року в сумі 264,00 грн.; інфляційні втрати за серпень - вересень 2014 року в сумі 1628,00 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив справу розглядати без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання свого представника не направив, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка представника відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував позивач. Суд, врахувавши заяву позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим, та таким що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Згідно ч. 3 ст. 1060 ЦК України якщо відповідно до договору банківського вкладу вклад повертається вкладникові на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, проценти за цим вкладом виплачуються у розмірі процентів за вкладами на вимогу, якщо договором не встановлений більш високий процент. Згідно ч. 1 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Судом встановлено, що 11.09.2013 року між [PERSON] та відповідачем було укладено договір строкового банківського вкладу №2630/100/131274 «Ваш Святковий» з виплатою відсотків щомісячно. Відповідно до умов вказаного договору позивач вніс на депозитний рахунок банку 44000,00 грн., що підтверджується квитанціями №4414 від 11.09.2013 року, №13774 від 23.09.2013 року, №4403 від 11.10.2013 року та №3602 від 19.05.2014 року, на строк 334 дні з виплатою відповідачем на користь позивача відсотків на суму депозитного вкладу з розрахунку 19,7 % річних. 01.08.2014 року позивач повідомив відповідача ПАТ «Міський комерційний банк» про свій намір отримати суму вкладу та повернення за ним нарахованих відсотків шляхом видачі коштів готівкою через касу банку в день закінчення дії договору №2630/100/131274 від 11.09.2013 року - 11.08.2014 року. В день закінчення дії договору строкового банківського вкладу №2630/100/131274 від 11.09.2013 року, а саме 11.08.2014 року позивач звернувся із заявою до ПАТ «Міський комерційний банк» про повернення суми вкладу та нарахованих відсотків по ньому шляхом видачі коштів готівкою через касу банку, однак кошти перераховані банком не були. Відповідно до п.п. 4.3.2 договору строкового банківського вкладу №2630/100/131274 від 11.09.2013 року банк зобов'язався на вимогу вкладника повернути вклад та виплатити нараховані на суму вкладу проценти на умовах та в строки, що встановлені цим договором. Відповідно до п.п. 1.7 договору, повернення вкладу та нарахованих процентів вкладнику здійснюється банком шляхом видачі коштів готівкою через касу банку або безготівкового перерахування на власний поточний рахунок вкладника. 15.08.2014 року позивач звернувся з позовом до відповідача до Солом'янського районного суду м. Києва про повернення суми банківського вкладу за договором №2630/100/131274 від 11.09.2014 року в розмірі 44000,00 грн. та невиплачених процентів в сумі 1416,21 грн. Протягом серпня-вересня позивач звертався до відповідача за отриманням коштів, однак їх перераховано не було. Таким чином, відповідач прострочив виконання свого обов'язку щодо повернення внесених позивачем в касу банку коштів в сумі 44000,00 грн., за умовами договору банківського вкладу від 11.09.2013 року №2630/100/131274 «Ваш Святковий» в гривнях України, з процентною ставкою 19,7% річних, строк дії якого закінчився 11.08.2014 року, починаючи з 11.08.2014 року. Позивач просив стягнути з ПАТ «Міський комерційний банк» збитки у формі неотриманих процентів за період з 11.08.2014 року по 22.10.2014 року в сумі 1733,60 грн.; 3% річних за період з 11.08.2014 року по 22.10.2014 року в сумі 264,00 грн.; інфляційні втрати за серпень - вересень 2014 року в сумі 1628,00 грн., на що слід зазначити наступне. Правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем з приводу укладеного договору банківського вкладу є цивільно-правовими за своїм змістом. Частина 2 статті 1060 ЦК України містить імперативну норму про обов'язок банку видати вкладнику за його першою вимогою та не допускає іншого порядку регулювання даних відносин спеціальним законодавством чи договором. Згідно до ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Враховуючи те, що 11.09.2013 року між ПАТ «Міський комерційний банк» та [PERSON] було укладено договір строкового банківського вкладу №2630/100/131274 «Ваш Святковий», суд приходить до висновку, що вони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов'язання щодо виконання даного договору. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем порушені умови договору строкового банківського вкладу №№2630/100/131274 «Ваш Святковий» від 11.09.2013 року. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач прострочив виконання своїх зобов'язань щодо повернення внесених позивачем в касу банку коштів в сумі 44000,00 грн. за вказаним договором банківського вкладу в строк 73 дні днів (з 11.08.2014 року закінчення терміну дії договору по 22.10.2014 року). Згідно розрахунку наданого позивачем збитки у виді неотриманих процентів за фактично прострочений строк складають 1733,60 грн. та 3% річних становить 264,00 грн., та інфляційні втрати з неповернутої суми вкладу за період серпень - вересень 2014 року становлять 1628,00 грн. Вказаний розрахунок сторонами у справі не оспорювався, а тому він також може бути прийнятим судом до уваги при вирішенні даної справи. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача збитків у виді неотриманих процентів за фактично прострочений строк в сумі 1733,60 грн., 3% річних в сумі 264,00 грн. та інфляційні нарахування в сумі 1628,00 грн. Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved