Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 19 вересня 2008 року між ПАТ «Акцент-Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №AN71-000004-CRED, за умовами якого позивач надав, а відповідачка отримала грошові кошти у сумі 6 000,00 доларів США зі сплатою 28% річних та строком повернення - до 19 вересня 2009 року. Зобов'язання за вказаним кредитним договором [PERSON] належним чином не виконала, у зв'язку з чим у неї утворилась заборгованість на загальну суму, еквівалент якої у гривні становить 447 631,75 грн., яку представник позивача просив суд стягнути з відповідача, а також просив стягнути судовий збір у сумі 3 654,00 грн. (а. с. 2-3). У судовому засіданні від 27 лютого 2014 року до спільного розгляду з даною позовною заявою судом був прийнятий зустрічний позов [PERSON] до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Акцент-Банк» про визнання недійсним кредитного договору, в якому позивач за зустрічним позовом просила суд визнати умови кредитного договору №AN71-000004-CRED від 19 вересня 2008 року несправедливими, а сам кредитний договір - недійсним, посилаючись на те, що кредит їй неправомірно був наданий в іноземній валюті (а. с. 34-37). Представник ПАТ «Акцент-Банк» у судовому засіданні первісні позовній вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні у повному обсязі, проти зустрічного позову заперечував. [PERSON] у судовому засіданні первісні позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити у їх задоволенні у повному обсязі, на задоволенні зустрічного позову - наполягала. Судом, вислухавши пояснення осіб, що приймали участь в розгляді цивільної справи, дослідивши її матеріали, були встановлені наступні факти: Судом встановлено, що 19 вересня 2008 року між ПАТ «Акцент-Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №AN71-000004-CRED, за умовами якого позивач надав, а відповідачка отримала у кредит грошові кошти у сумі 6 000,00 доларів США зі сплатою 28% річних та строком повернення - до 19 вересня 2009 року. Викладене підтверджується матеріалами справи (а. с. 6-8, 38-40, 41, 76) та не заперечувалось сторонами у судовому засіданні. З розрахунку заборгованості за кредитним договором №AN71-000004-CRED від 19 вересня 2008 року, укладеного між ПАТ «Акцет-Банк» та [PERSON], вбачається, що у зв'язку з неналежним виконанням останньою зобов'язань за вказаним кредитним договором у [PERSON] утворилось заборгованість, яка станом на 04 квітня 2014 року становить 56 024,00 доларів США, що відповідно до службового розпорядження НБУ від 08 січня 2014 року становить 447 631,76 грн., та складається з 36 404,84 грн. (еквівалент 4 556,30 доларів США) - заборгованості за кредитом, 98 318,71 грн. (еквівалент 12 305,22 доларів США) - заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 291 354,31 грн. (еквівалент 36 464,87 доларів США) - пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором; 250,00 грн. (еквівалент 31,29 доларів США) - штрафу (фіксована частина), 21 303,90 грн. (еквівалент 2 666,32 доларів США) - штрафу (процентна частина). Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язань. Частинами 1, 2 ст. 550 ЦК України встановлено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання; проценти на неустойку не нараховуються. Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Таким чином, вирішуючи позовні вимоги ПАТ «Акцент-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №AN71-000004-CRED від 19 вересня 2008 року, приймаючи до уваги, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт неналежного виконання відповідачкою за первісним позовом зобов'язань за вказаним кредитним договором щодо своєчасного погашення кредитної заборгованості та сплати відсотків за користування кредитом, суд приходить до висновку щодо можливості задоволення позовних вимог ПАТ «Акцент-Банк» в частині стягнення заборгованості за кредитом у сумі 36 404,84 грн. та заборгованості за відсотками у сумі 98 318,71 грн. Вирішуючи позовні вимоги ПАТ «Акцент-Банк» до [PERSON] про стягнення неустойки за порушення останньою зобов'язань за даним кредитним договором, враховуючи, що загальна сума збитків (заборгованості за кредитом та відсотками за користування кредитними коштами) значно менша за загальну суму пені та штрафів, нарахованих за неналежне виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором, з огляду на положення ч. 3 ст. 551 ЦПК України, суд вважає за необхідне зменшити суму пені, що підлягає стягненню з [PERSON] до 2000,00 доларів США, що є еквівалентом 15 980,00 грн. У задоволенні решти позовних вимог позивача за первісним позовом суд вважає за необхідне відмовити як у необґрунтованих. Вирішуючи зустрічні позовні вимоги суд вважає за необхідне відмовити у їх задоволенні у повному обсязі, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці - гривні. Сторони можуть визначати грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання повинно виконуватися в гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно - правовим актом. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» на підставі банківської ліцензії банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями. Статті 47 та 49 ЗУ «Про банки банківську діяльність» визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії. Відповідно до п. 2 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральної ліцензії) на здійснення операцій з валютними цінностями. Генеральні ліцензії видаються комерційним банкам та іншим фінансовим установам, що не потребують індивідуальної ліцензії на весь період дії режиму валютного регулювання. Інструкцією про перші регулювання діяльності банків в Україні, затвердженою постановою Правління НБУ від 28 серпня 2001 року № 368, передбачена вимога покриття капіталом валютного кредитного ризику. Положенням про порядок формування та використання резерву для відшкодування можливих втрат за кредитними операціями банків, затвердженим постановою Правління НБУ від 06 липня 2000 року № 279, встановлено підвищені коефіцієнти резервування за кредитними операціями в іноземній валюті. При цьому з урахуванням особливостей діяльності банківських установ в умовах фінансової кризи, НБУ постановою Правління НБУ від 01 грудня 2008 року № 406 «Про затвердження змін до положення про порядок формування та використання резерву для відшкодування можливих втрат за кредитними операціями банків» посилив вимоги щодо формування, банками спеціальних резервів за кредитами, наданими позичальникам в іноземній валюті. На підставі Листа НБУ № 13-210/7871-22612 від 07 грудня 2009 року «Про правомірність укладання кредитних договорів в іноземній валюті» належить встановити відповідні юридичні факти: про відсутність регулювання законодавством України меж здійснення кредитування в іноземній валюті за строками та за сумами. Отже, здійснювані банком операції з надання кредитів в іноземній валюті у будь-яких сумах та на будь-який строк відповідно до підпунктів «в» частини 4 ст. 5 Декрету не вимагають отримання індивідуальної ліцензії НБУ. Отримуючи кредит, [PERSON] не пред'являла до банку вимог щодо зміни визначення валюти кредитування, порядку та строків сплати кредиту. Зазначені умови кредитного договору є суттєвими і оговорені в самому договорі, а його форма та зміст відповідають положенням ст. 203 ЦК України. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Акцент-Банк» судовий збір, сплачений останнім при зверненні до суду з відповідним позовом, пропорційно сумі задоволених вимог, а саме: 1 507,35 грн. Приймаючи до уваги, що у задоволенні зустрічного позову судом було відмовлено, позивач за зустрічним позовом звільнена від сплати судового збору на підставі п. 7 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», суд приходить до висновку, що витрати по сплаті судового збору в даному випадку необхідно віднести за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial