Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом з наступних підстав. 28.03.2004 року помер його батько [PERSON], про що в Книзі реєстрації смертей 29 березня 2004 року зроблений відповідний актовий запис за № 21. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, у складі якої входить земельна ділянка [PERSON] сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, загальною площею 5,180 га., що належала померлому [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії I-V ДП № 030318, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 466 виданий 02.01.2003 року Покровською райдержадміністрацією Дніпропетровської області. На випадок смерті померлий [PERSON], заповіт не складав, єдиним спадкоємцем померлого є позивач як спадкоємець першої черги. Так як, оригінал правововстановлюючого документу на спадкове майно відсутній (втрачений), то позивач не звернувся до Покровської Державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON], оскільки буде відмовлено в видачі свідоцтва. В звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на імя померлого [PERSON], позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки на даний час не являється власником вище наведеного майна, подальша державна реєстрація його в органах державної реєстрації права не можлива. Отже, позивач будучи спадкоємцем, не може в повній мірі розпоряджатися спадковим майном. Позивач як спадкоємець, бажає зареєструвати своє право власності на земельну ділянку сільськогосподарського виробництва в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. У звязку з чим позивач просить визнати за ним право власності в порядку спадкування на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території [PERSON] сільської ради Покровського району Дніпропетровської області загальною площею 5,180 га., що залишилася після смерті [PERSON], померлого 28 березня 2004 року та належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV ДП № 030318, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 466, виданий 02.01.2003 року Покровською райдержадміністрацією Дніпропетровської області. В судове засідання сторони не прибули, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позивач позов підтримує та просить його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Покровського району Дніпропетровської області не заперечує проти задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. 28.03.2004 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-КИ № 558013 від 29.03.2004 року (а.с.5). Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії III-KИ № 251820 від 19.05.1979 року, [PERSON] є батьком [PERSON] (а.с.6). Згідно копії державного акту на право приватної власності на землю, померлому [PERSON] на підставі розпорядження голови Покровської РДА № 223-р від 23 вересня 2002 року передано у приватну власність земельну ділянку, загальною площею 5,180 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 466 від 02 січня 2003 року (а.с.7). Так, відповідно до ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності відбувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні. Згідно зі ст.\~15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення. Згідно зі ст.\~16\~ЦК України кожна особа вправі звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. При цьому одним зі способів захисту цивільних прав і інтересів виступає визнання права. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Таким чином, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, повністю підтверджені документально, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи викладене та

Outcome: approved