Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про їх виселення з квартири [ADDRESS] зі зняттям з реєстраційного обліку у органі МВС України, до повноважень якого входять питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаної квартири, без надання іншого жилого приміщення. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 21.09.2010 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська було винесено рішення про стягнення заборгованості за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON], [PERSON], в якому позовні вимоги були задоволені в повному обсязі. Рішення суду набрало законної сили. 12.10.2010 року державним виконавцем Самарського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження за заявою представника ПАТ КБ «Приватбанк» та накладено арешт на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, яке належить [PERSON], [PERSON] 19.07.2012 року ТОВ «Ключове рішення» отримало у власність квартири, загальною площею 99,20 кв.м., житловою площею 56,80 кв.м., які знаходяться за адресою: [ADDRESS], на підставі свідоцтва про купівлю майна, що посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Каримовою Н.С. та зареєстрований в державному реєстрі під №2925. 18.02.2014 року ТОВ «Ключовим рішенням» була проведена реєстрація права власності в Державному реєстрі майнових прав на нерухоме майно на дані об'єкти. Крім того, ТОВ «Ключовим рішенням» роз'єднано даний об'єкт на дві окремі квартири за номерами 142 та 143 відповідно. 07.04.2016 року між ТОВ «Ключове рішення» та позивачем було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Так, на даний час в Самарському ВДВС Дніпропетровського МУЮ знаходиться виконавче провадження №46806715 по виконавчому листу №206/7284/13-ц про вселення [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до квартири: загальною площею 99,20 кв.м., житловою площею 56,80 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивач вважає що даний факт може порушити його права як власника, а тому звертається до суду з дійсним позовом . Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені через періодичне видання газети «Вісті Придніпров'я», оскільки місце мешкання їх не відоме. На підставі ч.9 ст.74 ЦПК України після опублікування оголошення в пресі відповідачі вважаються повідомленими про час та місце розгляду справи. Дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно ч. ч 1,2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. ч 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Як зазначено у ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Договору купівлі-продажу від 07.04.2016 року позивачу ПАТ КБ «ПриватБанк» належить квартира [ADDRESS] (а.с. 5). В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що в Самарському ВДВС Дніпропетровського МУЮ знаходиться виконавче провадження № 46806715 по виконавчому листу №206/7284/13-ц, про вселення [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до квартири: загальною площею 99,20 кв.м., житловою 56,80 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], у зв'язку з чим він просить виселити їх із зазначеної квартири без надання іншого житлового приміщення, зі зняттям з реєстраційного обліку. Відповідно до відомостей ВАДР управління паспортної роботи, громадянства та реєстрації фізичних осіб ГУ ДМС відповідачі зняті з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] з 02.02.2015 року (а.с. 20-23). За змістом ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК). Частиною 1 ст.60 ЦПК України встановлено обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В свою чергу, позивачем на підтвердження позовних вимог не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили, що відповідачі на теперішній час проживають у спірній квартирі та порушують його права власника, а тому, суд не має підстав для їх виселення з неї. З викладеного слідує, що позивачем не був виконаний покладений на нього законодавцем обов'язок, щодо надання доказів на підтвердження своїх вимог. Що стосується вимог про зняття за адресою спірної квартири з реєстраційного обліку відповідачів, то вони також задоволенню не підлягають, оскільки їх ще 02.02.2015 року було знято з реєстраційного обліку. Таким чином, виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимог позивача у зв'язку з їх недоведеністю.

Outcome: dismissed