Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Тульчинської міської ради ОТГ про визнання прав забудовника в порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що 28.09.2015 помер його батько [PERSON], який за життя побудував гараж, що розташований за адресою: пров.Заводський, №25/43, м.Тульчин. Даний гараж був побудований останнім згідно рішення Тульчинської міської ради від 22.12.1997 за №267, на підставі якого [PERSON] було надано дозвіл на здійснення будівництва гаражу по пров.Заводському за №13 в м.Тульчин. Також ним було отримано дозвіл на проведення будівельних робіт. В подальшому, адресу, де знаходиться гараж, було змінено на пров.Заводський, 25 №43. Після завершення будівництва у встановленому порядку гараж не було введено в експлуатацію та на нього не було оформлено правовстановлюючий документ. Після смерті батька, він, як спадкоємчем першої черги, на частину спадкового майна отримав свідоцтво про право на спадщину за законом. Однак оформити право власності на іншу частину спадкового майна, а саме, на гараж, він не може, так як право власності на даний гараж не зареєстровано за спадкодавцем. В звязку з даними обставинами він змушений звернутися до суду з даним позовом. Просить визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті його батька [PERSON], померлого 28.09.2015, права та обов'язки забудовника гаража, розташованого за адресою: пров.Заводський, 25 №43, м. Тульчин, Вінницька область, з правом здачі гаража в експлуатацію та отримання на своє ім'я правовстановлюючих документів на гараж. Судові витрати залишити за ним. В підготовче засідання позивач не зявився, подав до суду заяву, згідно якої просить слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує і просить задовольнити. Відповідач - представник Тульчинської міської ради ОТГв підготовче засідання не зявився. В матеріалах справи наявна заява від нього, згідно якої останній просить розглянути спрау у його відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Суд розцінює заяву представника відповідача як визнання позову, оскільки в матеріалах відсутні будь-які заперечення від нього щодо позовних вимог позивача. Відповідно до ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у підготовчому засіданні за відсутності учасників справи, на підставі наявних в матеріалах справи доказах, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. В судовому засіданні встановлено, 28.09.2015 помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-АМ №334530 (а.с. 5). Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом. Відповідно до ст.1261 ЦК України, спадкоємцями першої черги за законом є позивач [PERSON], який являється сином спадкодавця, що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження від 01.11.2016 (а.с.13). Згідно копії спадкової справи №62/2016 до майна померлого 28.09.2015 [PERSON]М (а.с. 25-66) вбачається, що 02.02.2016 [PERSON] звернувся з заявою до Тульчинської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини. На частину спадкового майна, а саме: на земельну ділянку, розташовану на території Журавлівської сільської ради, Тульчинського району, Вінницької області, площею 2,6164 га в межах згідно з планом, квартиру №6, що розташована в м.Тульчині, Вінницької області по вул.Артоболевського, №2, гараж №8а, що розташований по вул.В.Інтернаціоналістів, м.Тульчин, Вінницької області позивач отримав свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідчене Тульчинською державною нотаріальною конторою від 18.11.2016, що підтверджується копіями даних свідоцтв (а.с.61, 62, 63). У видачі ж свідоцтва про право на спадщину за законом на гараж, №25/43, що розташований по пров.Заводському в м.Тульчин позивачу було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказаний гараж, що підтверджується копією повідомлення Тульчинської державної нотаріальної контори від 07.02.2018 №99/01-16 (а.с.6). Як вбачається з копії рішення виконавчого комітету Тульчинської міської ради народних депутатів Тульчинського району Вінницької області від 22.10.1997 №267 (а.с.11), [PERSON] було надано дозвіл на побудову гаражу по пров.Заводському за №13 (вул.Артоболевського, 2/15). Згодом, адресу, де знаходиться гараж, було змінено на пров.Заводський, 25 №43, про що свідчить копія рішення виконавчого комітету Тульчинської міської ради Тульчинського району Вінницької області від 23.11.2017 №171 (а.с.10). Даний гараж був побудований в 2008 році за адресою: пров.Заводський, 25 №43, м.Тульчин, про що свідчить копія технічного паспорту на гараж, виготовленого 24.01.2018 (а.с.7-9), однак після завершення будівництва у встановленому порядку його не було введено в експлуатацію та на нього не було оформлено правовстановлюючий документ. Оскільки у встановленому порядку [PERSON] не здійснив введення гаражу в експлуатацію та не оформив право власності, позивач позбавлений можливості реалізувати свої права як спадкоємець. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини. Виходячи зі змісту ч.2 ст.331, ч.1 ст.182 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно виникає у особи, яка створила це майно з моменту завершення будівництва об'єкта нерухомості, введення його в експлуатацію, отримання свідоцтва про права власності та державної реєстрації права власності. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває такого права у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Пунктом 8 передбачено, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, оскільки за життя [PERSON] мав право на введення в експлуатацію закінченого будівництвом гаража, розташованого за адресою: пров.Заводський, 25 №43, м.Тульчин, Вінницька область, але на день смерті не ввів його в експлуатацію і право власності на нього не зареєстрував, тому суд вважає, що його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст. 206, 207 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи позицію представника відповідача щодо визнання позовних вимог, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, відповідно до ст. 206 ч. 4 ЦПК України, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх задоволення. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, згідно вимог позовної заяви, залишити за нею. На підставі викладеного,

Outcome: approved