Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON], [PERSON], [PERSON] - такими, що втратили право на користування житловим будинком [ADDRESS] та зняти їх з реєстрації за зазначеною адресою, посилаючись на те, що він є власником будинку в [ADDRESS]. У 2010 році за вказаною адресою зареєстровано місце проживання [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Проте фактично, починаючи з 2010 року [PERSON] не проживала в будинку, [PERSON] не проживала в будинку з серпня 2013 року, [PERSON]не проживала в будинку з 2013 року. В судове засідання представник позивача не з'явився надав суду заяву про підтримання позовних вимог та слухання справи у її відсутність (а.с. 50). Відповідачі в судове засідання не з'явилися про час та місце слухання справи повідомлені через публікацію у пресі (а.с. 49). Суд перевіривши матеріали справи вважає позов задовольнити з наступних підстав. У відповідності зі ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд, продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У відповідності з ч. 1 ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів сім'ї за ними зберігається займане приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. У відповідності з ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається житлове приміщення лише протягом шести місяців. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленості між ним і власником житла або законом. У відповідності зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Свідоцтвом на право власності на нерухоме майно підтверджено, що позивач є власником житлового будинку загальною площею 43,9 кв.м., житловою площею 25,4 кв.м. (а.с. 24). Право власності [PERSON] на житловий будинок за адресою [ADDRESS], згідно з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, зареєстроване 25.06.2015 року (а.с. 23). Згідно довідок № 954 та № 955 від 29.09.2014 року [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO] в [ADDRESS] не проживають, відповідно з серпня 2013 року та з часу реєстрації (а.с. 6-7) та згідно довідки № 346 від 20.04.2015 року [PERSON] 17.05.1997 року зареєстрована за вказаною адресою фактично проживає [ADDRESS] (а.с. 4). Таким чином в суді було встановлено, що позивач є власником житлового будинку в [ADDRESS]. Відповідачі не проживають за зазначеною адресою понад строки встановлені чинним законодавством, а тому вимоги позивача базуються на законі і підлягають задоволенню. У відповідності зі ст.. 88 ЦПК України з відповідачів необхідно стягнути на користь позивача сплачений ним судовий збір та на користь держави різницю між сплаченою сумою судового збору та суму, яку необхідно сплатити.

Outcome: approved