Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Державного підприємства « Центр науково-технічного супроводу дорожніх робіт та сертифікації дорожньої продукції» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звііль6енні та моральної шкоди у якому вказує,18.08.2010 року на підставі наказу №172-к відповідачем був прийнятий на роботу на посаду провідного інженера відокремленого відділу «Південно-східне представництво». 01.04.2013 року на підставі наказу №07-к від30.01.2013 року позивача було переведено на посаду завідувача відділу відокремленого відділу «Південно-східне представництво», а 31.07.2014 року - звільнено з займаної посади у звязку із скороченням штатів на підставі наказу № 125-к від 23.07.2014 року. При звільненні з позивачем не було здійснено повний розрахунок, у звязку з чим він 22.06.2015 року звертався до відповідача з заявою про надання довідки по розмір заборгованості та про середню заробітну плату, але відповіді на свої звернення не отримав, разом з тим, повний розрахунок з позивачем було здійснено 21.07.2015 року. Позивач просить стягнути з в відповідача розмір середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, а саме з 31.07.2015 року по 21.07.2015 року, що становить 243 робочих дні, на загальну суму 50454,09 грн., з-0 урахуванням суми податку на доходи фізичних осіб та суми військового збору до стягнення підлягає 40215,46 грн. Крім того, позивач просить стягнути з в відповідача суму моральної шкоди, яку він оцінює в 1000 грн., і обгрунтовує тим, що у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати він був позбавлений матеріального забезпечення, що призвело до моральних страждань, вимагало додаткових зусиль для організації свого життя. У судовому засіданні позивач та його представник заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі і просили їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково і не заперечує про наявність порушень строків виплати заробітної плати при звільненні відповідача, не оспорює суму за затримку розрахунку. Дані порушення сталися через скрутне матеріальне становище підприємства, через наявність заборгованості інших підприємств за виконані роботи. Представник відповідача заперечує проти задоволення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки вважає, що така позивачеві завдана не була. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані докази та оцінивши їх у сукупності , суд дійшов такого висновку. Суд установив, що 18.08.2010 року на підставі наказу №172-к [PERSON] був прийнятий на роботу на посаду провідного інженера відокремленого відділу «Південно-східне представництво» Державного підприємства « Центр науково-технічного супроводу дорожніх робіт та сертифікації дорожньої продукції». 01.04.2013 року на підставі наказу №07-к від 30.01.2013 року позивача було переведено на посаду завідувача відділу відокремленого відділу «Південно-східне представництво», а 31.07.2014 року - звільнено з займаної посади у звязку із скороченням штатів на підставі наказу № 125-к від 23.07.2014 року, що вбачається з копії трудової книжки. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно ст. 117 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. При звільненні з позивачем не було здійснено повний розрахунок, у звязку з чим він 22.06.2015 року звертався до відповідача з заявою про надання довідки по розмір заборгованості та про середню заробітну плату, але відповіді на свої звернення не отримав, разом з тим, повний розрахунок по заробітній платі з позивачем було здійснено 21.07.2015 року. Таким чином, затримка розрахунку за період з 31.07.2015 року по 21.07.2015 року становить 243 дні. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, який не оспорюється представником відповідача, середньоденний заробіток [PERSON] становить 207,63 грн., а отже, розмір середнього заробітку за весь час затримки становить 243 робочих дні х 207,63 грн. + 50454,09 грн. Відповідно до приписів ст. 163.1.1 Податкового кодексу України компенсацiя за затримку розрахунку при звiльненнi є базою для оподаткування податком з доходу фiзичниx осiб. Згiдно ст.18 Податкового кодексу України особа, яка нараховує та виплачує доходи на користь фізичної особи називається податковим агентом, тобто вiдповiдач є вiдповiдальним за нарахування та сплату до бюджету податку з доходiв фiзичних осiб, який утримується з нарахованої виплати. Нарахування та утримання податку здiйснюється за ставками 15% та 17% з дотриманням вимог абзацiв першого та другого ст. 167.1 ПКУ: 1) 12180,00 грн. х 15% =1827,00 грн. 2) (50454,09 - 12180,00) х 20% =7654,82 грн. Загальна сума податку з доходу фiзичних осiб, який утримується з нарахованої виплати складає 1827,00 грн. + 7654,82 грн. = 9481,82 грн. Вiдповiдно п.п. 1.2 п. 16-1 пiдроздiлу 10 роздiлу ХХ ПКУ виплата без вирахування сум податку на доходи фiзичних осiб є обєктом оподаткування військовим збором. Нарахування та утримання вiйськового збору визначено п.п. 1.3 п. 16-1 пiдроздiлу 1 О Роздiлу ХХ Податкового кодексу України за ставкою 1,5 % вiд обєкта оподаткування. Податковий агентом, вiдповiдальним за нарахування та сплату до бюджету вiйськового збору є вiдповiдач: 50454,09грн. х 1,5% =756,81грн. Отже, зважаючи на наведене сума компенсацi'i за затримку розрахунку при звiльненнi за перiод з 31.07.2014 року по 21.07.2015року, належних працiвнику при звiльненнi згiдно ст .. 117 КЗпП України пiсля утримання податку з доходiв фiзичних осiб i вiйськового збору становить: 50454,09грн. -9481,82 -756,81грн.= 40215,46 грн. Щодо відшкодуванян моральної шкоди, то суд виходить з такого. Відповідно до ст. 32,56,62 Конституції України та ст. 237-1 КЗпП Укpaїни кожен громадянин має право на вiдшкодування моральної шкоди, заподiяної внаслiдок порушення його прав, свобод та законних iнтересiв. Заробiтна плата до звiльнення була для [PERSON] головним джерелом доходiв у його родинi, і несвоєчасний розрахунок з ним призвів до то того, що позивач мав докладати додаткових зусиль для організації свого життя та життя його родини, що призвело до нервових переживань та моральних страждань. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Позивачем моральна шкода оцінена у 1000 грн., суд, виходячи з принципу розумності і справедливості, вважає, що розмір моральної шкоди заявлений до відшкодування, відповідає глибині фізичних та душевних страждань, яких зазнав позивач у звязк у з порушенням його права на оплату праці. Згідно ст. 10 та ст.. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги є законними та обґрунтованими, доведені належними і допустимим доказами, а отже, підлягають задоволенню у повному обсязі. Оскільки позивачі у даній категорії справ відповідно до п.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від сплати судового збору, то такий, відповідно до приписів ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави у сумі 487,20 грн.

Outcome: approved