Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на придбане майно, посилаючись на те, що в травні 2015 року між ним та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS] та земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд розміром 0,19 га. (кадастровий номер [NUMBER]), що розташована в [ADDRESS], згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. Відповідно до укладеного договору сплатив визначену суму і майно передано йому в користування. Проте нотаріально оформити зазначений договір з відповідачем виявилось неможливим, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на майно. Представник позивача подав заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить слухати справу в його відсутності. Відповідач подав заяву про визнання позову. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Стаття 657 ЦК України встановлює вимоги щодо форми договору купівлі-продажу, зокрема договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору. Ст.ст. 328, 334 ЦК України передбачають, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Судом встановлено, що в травні 2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS] та земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд розміром 0,19 га. (кадастровий номер [NUMBER]), що розташована в [ADDRESS], згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. Відповідно до укладеного договору позивач сплатив визначену суму і майно передано йому в користування Приймаючи до уваги, що [PERSON] правомірно набув майно на підставі договору купівлі-продажу, тобто із правочину, суд вважає, що за ним слід визнати право власності на житловий будинок та земельну ділянку в [ADDRESS].

Outcome: approved