Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який [INFO] року. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що після смерті його батька залишилося спадкове майно у вигляді частки вказаної двокімнатної квартири. Заповіту батько не залишив, спадкоємцями першої черги є він та його брат [PERSON], який відмовився від спадщини на його користь. Відповідачка [PERSON], яка є його матір'ю права на спадкування не має, оскільки ще у 1995 році розірвала шлюб із батьком [PERSON] У встановлений законом шестимісячний термін він звернувся до нотаріальної контори і отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на карточний рахунок та грошові вклади. У 2016 році він повторно звернувся до нотаріальної контори для прийняття спадщини, однак йому було відмовлено у зв'язку із тим, що неможливо визначити коло спадкоємців, оскільки в архіві відсутня спадкова справа до майна померлого. У зв'язку з цим, з метою захисту спадкових прав, [PERSON] просить суд визнати за ним право власності на об'єкт нерухомості в порядку спадкування за законом. Позивач надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні. Відповідачка просила розглянути справу за її відсутності, проти позову не заперечує. Фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася у відповідності з вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 17 серпня 1998 року Управлінням міського майна міської ради було видано Свідоцтво на право власності на житло ([NUMBER] від 17.08.1998 року) - квартиру [ADDRESS], відповідно до якого вона належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Загальна площа квартири складає 50,73кв.м. Відповідно до технічного паспорту, загальна площа вищевказаної квартири становить 50,73кв.м., житлова площа - 27,2кв.м. Відповідно до свідоцтва серії [NUMBER] від 20 квітня 1990 року, [PERSON] народився [INFO] року у місті Маріуполі Донецької області, про що зроблено актовий запис №565 від 20 квітня 1990 року Відділом ЗАГС Жовтневого райвиконкому м. Маріуполя. Батьками вказані [PERSON] та [PERSON]. 05 травня 1995 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблено актовий запис №368 від 05 травня 1995 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER]. Прізвище дружини після розірвання шлюбу - [PERSON]. [PERSON] [INFO] року у місті Маріуполі, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] актовий запис №26 від 04 січня 2000 року, зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів громадянського стану м. Маріуполя Донецької області. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 вересня 2000 року, [PERSON] є спадкоємцем майна померлого [PERSON], який [INFO] року, а саме на карточний рахунок на отримання заробітної плати МК «Азовсталь» та грошового вкладу з відсотками, що зберігається у Філії Жовтневого відділення №171/077 Ощадного банку України м. Маріуполя. Також у свідоцтві зазначено, що син [PERSON] надав відмову щодо майна померлого на користь [PERSON]. Однак, при зверненні спадкоємця до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, постановою державного нотаріуса від 15 грудня 2016 року №2663/02-31 йому було відмовлено у вчинені нотаріальної дії, оскільки у архіві Першої маріупольської державної нотаріальної контори спадкової справи до майна померлого [INFO] року [PERSON] немає, тому не можливо встановити коло усіх спадкоємців. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.355, ст.356, ст.357, ст.392 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Вирішуючи справу, суд приймає до уваги, що позивачкою доведено, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала спірна квартира. На підставі матеріалів справи суд вважає, що частки співвласників є рівними, а саме кожному з них належить по 1/3 частки квартири [ADDRESS]. Відповідно до ч.3, ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Відповідно до ст.1216, ст.1218, ст.1223, ст.1268 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до вимог п.23, п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. При розгляді даних справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи той факт, що на теперішній час позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, суд вважає необхідним захистити права позивача та визнати за ним в судовому порядку право власності на 1/3 частку вказаної квартиру. На підставі Цивільного кодексу України,

Outcome: approved