Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, з уточнюючим позовом, в якому вказує, що в 1979 році на підставі ордеру № 2034 від 18.07.1979 року він отримав на сімю 4-х кімнатну квартиру за адресою м. Новомосковськ, вул. Радянська (нині Гетьманська), 42, кв. 88, житловою площею 50,7 кв.м. До теперішнього часу квартира відноситься до державного житлового фонду України. Він є інвалідом 1 групи загального захворювання. За ним доглядає його дружина [PERSON] в її квартири по вул. В.Ковалівка, 6/90 у м. Новомосковську Дніпропетровської області., але він не збирається постійно проживати у неї, оскільки у нього є особисто житло. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2015 року його позов був задоволений, а саме: йому було виділено в користуванні ізольовану житлову кімнату №3 площею 12.0 кв.м., яка має вихід на лоджію площею 3.2 кв.м. у квартири [ADDRESS] (Гетьманська), у м. Новомосковську. В користуванні [PERSON] і [PERSON] виділені ізольовані житлові кімнати: №4 - площею 12,0 кв.м., №9 - площею 17,8 кв.м., і кімнату №7 - площею 8,9 кв.м. у вищевказаній квартирі. В спільному користуванні залишені підсобні приміщення, а саме: кухня, ванна, вбиральня, коридор, вбудована шафа, балкон у вищевказаній квартирі. Оскільки він тимчасово знаходиться у квартирі своєї дружини [PERSON] №90 в будинку №6 по вул. В.Ковалівка у м. Новомосковську, він бажає вселитися в своє особисте житло, яку окупувала його дочка [PERSON] і не бажає виконувати рішення суду. Дочка [PERSON] сказала, що ніколи не пустить його, ні його дружину у квартиру. На сьогоднішній день в квартирі зареєстровані три особи: він, його дочка [PERSON] і його зять [PERSON], його внук [PERSON] проживає в гуртожитку за місцем навчання. Він просить суд винести рішення, яким припинити дії, які порушують його право на житло, шляхом виселення членів сімї, а саме: дочку [PERSON] і зятя [PERSON], внука [PERSON] з кімнати №3 площею 12.0, кв.м., яка має вихід на лоджію, площею 3.2 кв.м. в квартирі [ADDRESS]. Зобовязати членів сімї не чинити перешкоду у праві користування ним вищевказаною житловою кімнатою, зобовязати передати йому ключі від вхідної двері квартири №88, буд.. №42 по вул. Гетьманської у м. Новомосковську. Вселити його в житлову кімнату № 3 площею 12,0 кв.м., яка має вихід на лоджію площею 3,2 кв.м. в квартирі [ADDRESS]. В судовому засіданні представники позивача підтримали позов повністю, надали суду пояснення. аналогічні вищевказаному, пояснив, що між позивачем та відповідачами склалися неприязні стосунки, між ними не був узгоджений порядок користування квартирою. Відповідачі не визнають його право на житло в спірній квартирі, раніше відповідачі звертались до суду з позовом про визнання його втративши паво на житло у спірній квартирі. І зараз вони не збираються виконувати рішення суду, яким за ним визнано право користування ізольованою житловою кімнатою 12,0 кв.м., яка має вихід на лоджію. Треба зобовязати відповідачів не чинити йому перешкоди у користуванні спірною квартирою, передати йому ключі від вхідної двері квартири. виселити із виділеної йому кімнати членів сімї та вселення його в цю кімнату, а підсобні приміщення, а саме: кухня, ванна, вбиральня, коридор, вбудована шафа, залишити у загальному користуванні. Відповідачка позов не визнала, суду пояснила, що дійсно між сторонами склалися напружені відносини, вона ніколи не пустять в квартиру дружину позивача. Вона згодна, щоб в квартиру вселився сам батько і ніколи не заперечувала йому в цьому. Ключів від вхідної двері в квартиру у батька не має, але вона згодна передати саме батьку ці ключі, а не його дружині. Представник відповідачки підтримав заперечення відповідачки, пояснив, що позивач не надав суду доказів чинення перешкод йому у користуванні квартирою. Позивачем не надано жодного належного доказу щодо порушення його законних прав та інтересів, а тому підстав для задоволення позовних вимог не має. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтею 47 Конституцій України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ст. 310 ЦК України фізична особа має право на місце проживання. Пунктом 4 статті 311 ЦК України передбачено, що фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом. Згідно з ч.3 ст.9 Житлового кодексу Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги те, що відповідачі і члени сімї, яки на даний час зареєстровані та проживають у спірній квартирі відмовляються добровільно передати позивачу ключі від вхідної двері квартири [ADDRESS], суд вважає вселити позивача у житлову кімнату №3 квартиру [ADDRESS], зобовязати відповідачів надати йому ключі від вхідної двері квартири, виселити відповідачів з житлової кімнату №3, площею 12,0 кв.м., вказаної квартири. Зобовязати відповідачів не чинити перешкоду у праві користування позивачем вищевказаною житловою кімнатою. \~\~\~\~ Згідно\~ст.11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1\~ст. 57 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Положеннями статей\~10,60 ЦПК України\~встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Оцінюючі зібрані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а якщо позивач звільнений від сплати судового збору, він стягується з відповідачів на користь держави. У зв'язку з цим з відповідачів в рівних частинах необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі по 275,60 грн. з кожного. Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. На підтвердження витрат на правову допомогу суду наданий договір, укладений між [PERSON] і [PERSON] від 28.12.2015 року. Згідно даного договору, за надання адвокатських послуг Клієнт виплачує Виконавцеві гонорар в сумі 800 грн. за кожне судове засідання не незалежно від того чі відбулося воно, чи з якихось причин відкладене. Суду адвокатом [PERSON] надані квитанції про оплату услуг при розгляді справ адвокату [PERSON]М В матеріалах справи є ще один договір про надання адвокатських послу від 22 грудня 2015 року, укладений між [PERSON] і [PERSON], згідно якого визначені інші умови оплати услуг адвоката [PERSON] В звязку з тим, що останній договір про надання адвокатських послуг між сторонами був укладений 28.12.2015 року, тому суд вважає, що саме цій договір є дійсним. В звязку з тим, що квитанції про оплату услуг адвоката, не містять інформації по якої справі, яким позивачем, за цими квитанціями розраховується з адвокатом [PERSON], тому суд вважає, що підстав для стягнення витрат за судові засідання від 22.12.2015 року, 28.12 2015 року 18.01.2016 року, 23 березня 2015 року, 15 квітня 2015 року не має. Акт прийому передачі виконаних робіт між [PERSON] і [PERSON] суду не наданій. . Постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року №590 «Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних і адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» затверджені граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних і адміністративних справ і зазначено. Що граничний розмір витрат, пов'язаний з правовою допомогою не повинен переверищувати суму, що обчислюється виходячи з того, що особі виплачується 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи. Враховуючі, що в судових засіданнях від 9 червня 2016 року і 21 червня 2016 року приймав участь з боку позивача [PERSON] адвокат [PERSON], відповідно до договору про надання правової допомоги від 28.12.2015 року і наданих суду квитанцій від 09.06.2016 року і 21.06.2016 року по оплаті услуг про справі у розмірі 800 грн., суд вважає стягнутим з відповідачів на користь позивача [PERSON] по 400 грн. з кожного.

Outcome: approved