Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до Київської міської ради про визнання за ним права власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 35,7 кв.м., житловою площею 17,4 кв.м., у зв»язку з втратою правовстановлюючого документа - договору купівлі-продажу від 02.02.1995 р., який затверджений Торговою біржею «Українська біржа «Десятинна», реєстраційний № 1/0636-659. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.02.1995 р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], загальною площею 35,7 кв.м., житловою площею 17,4 кв.м. Зазначений договір з метою підтвердження права власності був зареєстрований позивачем у Київському міському бюро технічної інвентаризації. 08.05.2015 р. позивач виявив втрату оригіналу договору купівлі-продажу квартири, в зв»язку з чим звернувся до Подільського РУ ГУ МВС України в м.Києві. Оскільки ТБ «Українська біржа «Десятинна» була ліквідована він звернувся до Державного архіву м.Києва з метою отримання дублікату зазначеного договору. 22.06.2015 р. позивачу була видана архівна копія договору. Однак, звернувшись до Державної реєстраційної служби України з метою реєстрації права власності на квартиру, державним реєстратором у здійсненні реєстраційних дій було відмовлено в зв»язку з відсутністю оригіналу або дубліката правовстановлюючого документа. Оскільки у інший спосіб він позбавлений захистити своє право власності на квартиру, позивач просить в судовому порядку визнати за ним право власності на [ADDRESS] в зв»язку з втратою оригіналу договору. В ході судового розгляду за згодою представника позивача до участі у справі був залучений належний відповідач - [PERSON], замість Київської міської ради. Представник позивача подала заяву про розгляд справи у її відсутність та надала згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з»явився, про місце і час судового розгляду був повідомлений судом належним чином. На підставі положень ст.ст. 224-226 ЦПК України, суд за згодою представника позивача вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.02.1995 р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], загальною площею 35,7 кв.м., житловою площею 17,4 кв.м. Зазначений договір був зареєстрований позивачем у Київському міському бюро технічної інвентаризації. 08.05.2015 р. позивач виявив втрату оригіналу договору купівлі-продажу квартири, в зв»язку з чим звернувся до Подільського РУ ГУ МВС України в м.Києві. В подальшому, з метою отримання дубліката втраченого договору купівлі-продажу квартири позивач звернувся до Державного архіву м.Києва. 22.06.2015 р. [PERSON] була видана архівна копія договору. У здійсненні реєстрації права власності на [ADDRESS] на підставі архівної копії договору купівлі-продажу позивачу було відмовлено державним реєстратором Державної реєстраційної служби України. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з положеннями ст. 392 ЦК України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що право власності позивача на [ADDRESS] підтверджується належними у справі письмовими доказами, однак, в зв»язку з втратою оригіналу документа, він позбавлений можливості зареєструвати своє право в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, суд вважає, що вимоги позивача про визнання права власності на квартиру в судовому порядку є обґрунтованими, доведеними і підлягають задоволенню.

Outcome: approved