Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк» Приватбанк» про захист прав споживача , визнання кредитного та іпотечного договорів недійсними. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 22.04.2005 року між сторонами було укладено кредитний договір № ROOWGF0000667, згідно якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 17 000 доларів США з розрахунку 12 % річних за користування кредитом на строк по 21.04.2025 року. 22.04.2005 року між тими самими сторонами укладено іпотечний договір . Предметом іпотеки є квартира [ADDRESS] . 21.08.2007 року між позивачем та ПАТ КБ « Приватбанк» . 21.08.2007 року між позивачем та ПАТ КБ « Приватбанк» укладено кредитний договір № ROOWGF0000688, згідно якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 10 000 доларів США з розрахунку 11,04 % річних за користування кредитом на строк по 18.08.2017 року . 21.08.2017 року між тими самими сторонами укладено іпотечний договір . Предметом іпотеки є квартира [ADDRESS] . Позивач вказує на те , що при укладенні вищевказаних договорів відповідач навмисно не дотримав та грубо порушив імперативні вимоги діючого законодавства України, які визначені та встановлені коментованими Законами як істотні та є необхідні для цього виду договорів. Зокрема, в порушення імперативних норм та вимоги коментованих Законів в умовах кредитного договору не дотримано істотних умов договору. Зокрема, щодо надання Позичальнику повної, обєктивної та достовірної інформації про умови кредиту перед укладенням та під час укладення спірного договору, про надання споживчого кредиту забезпеченого іпотекою , які є істотними для такого виду договорів та могли суттєво вплинути на його волевиявлення. Водночас, Банк навмисно приховав та не відобразив належним способом фактичне значення реальної процентної ставки за кредитом та того розміру суми подоражчання кредиту, які були узгоджені сторонами кредитного правочину в його умовах. На підставі викладеного, позивач просила про задоволення позову. Відповідач надав суду заперечення на позовну заяву, в якому вказано про те, що відсутні підстави для задоволення позову, оскільки позивачка виключно на власних припущеннях робить висновки про порушення її прав та інтересів при укладенні оскаржуваних договорів. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні,вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини та приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд установив, що 22.04.2005 року між сторонами було укладено кредитний договір № ROOWGF0000667, згідно якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 17 000 доларів США з розрахунку 12 % річних за користування кредитом на строк по 21.04.2025 року. 22.04.2005 року між тими самими сторонами укладено іпотечний договір . Предметом іпотеки є квартира [ADDRESS] . 21.08.2007 року між позивачем та ПАТ КБ « Приватбанк» . 21.08.2007 року між позивачем та ПАТ КБ « Приватбанк» укладено кредитний договір № ROOWGF0000688, згідно якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 10 000 доларів США з розрахунку 11,04 % річних за користування кредитом на строк по 18.08.2017 року . 21.08.2017 року між тими самими сторонами укладено іпотечний договір . Предметом іпотеки є квартира [ADDRESS] . Відповідно до положень ст. 61 Основного Закону України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Статтею 55 проголошено право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями статей 626, 628 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.2. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначала про те, що в спірному кредитному договору відсутні основні економічні та правові вимоги виникнення іпотечного боргу, що повинні оприлюднюватися до укладення договору про іпотечний борг, що передбачене ч. 1 ст. 2 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати». Так, до моменту укладення договору банк не надав інформації щодо всіх суттєвих умов договору, що є підставою для визнання його недійсним. Оскільки договір іпотеки є похідним від кредитного договору і таким чином визнання кредитного договору недійсним тягне за собою визнання і іпотечного договору недійсним. Разом з тим, укладений сторонами кредитний договір спрямований на набуття цивільних прав та обов`язків. Зміст правочину не суперечить актам цивільного законодавства, моральним засадам суспільства при укладенні правочину волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинений у формі встановленій законом, правочин спрямований на реальне настання наслідків, що обумовлені ним. Позивач тривалий час виконувала умови кредитного договору, що свідчить про те, що вона погоджувалась з їхніми умовами. Позивач власноручно підписала кредитний договір чим засвідчила той факт, що вона була ознайомлена з усіма зборами, відсотками, тарифами, комісіями або іншими елементами вартості кредиту, які вона повинна сплатити по даному договору, згідно зі ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Враховуючи викладене, відсутні підстави визнання недійсним кредитного договору в частині нарахування відсотків, пені та штрафних санкцій із застосуванням наслідків недійсності правочину. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи предмет та підстави позову, заявлені вимоги, а також те, що в даному випадку позивач не довів обставин та підстав, за яких суд може визнати кредитний договір недійсним слід дійти висновку, про відмову у задоволенні зазначених позовних вимог [PERSON] до ПАТ КБ» Приватбанк». Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України). Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. Європейським судом з прав людини зазначено, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23). На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: dismissed