Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно та просить визнати за ним право власності на самочинно збудований гараж, загальною площею 23,9 м.кв. (площа забудови 28,0 м.кв.), який розташований за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги аргументує тим, що у 1992 році ним було побудовано гараж на території колишнього гаражного кооперативу «Ластівка», у дворі житлових будинків №1 та [ADDRESS] моменту побудови він, постійно володів та користувався вищевказаною будівлею. Проте, як з`ясувалося пізніше, на цей час зареєструвати зазначене майно не виявилось можливим у зв`язку з відсутністю відповідної дозвільної документації. З метою узаконення гаража він, звертався до Державного реєстратора Корюківської міської ради для проведення державної реєстрації права власності. Листом від 02.03.2020 року за № 880/04-03 йому повідомили про неможливість державної реєстрації прав у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на об`єкт нерухомого майна. Тому він змушений звернутись до суду з цього приводу, оскільки іншим шляхом не можливо врегулювати це питання. В судове засідання позивач надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Від відповідача у судове засідання надано заяву про розгляд справи без їх участі, заперечень проти позову не мають. Від третьої особи у судове засідання надано заяву про розгляд справи без їх участі, заперечень проти позову не мають. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що у 1992 році ним було побудовано гараж на території колишнього гаражного кооперативу «Ластівка», у дворі житлових будинків №1 та [ADDRESS] моменту побудови він, постійно володів та користувався вищевказаною будівлею. Проте, як з`ясувалося пізніше, на цей час зареєструвати зазначене майно не виявилось можливим у зв`язку з відсутністю відповідної дозвільної документації. Під час проведення будівельних робіт ним були дотримані будівельні, архітектурні, санітарні та екологічні норми. З початку будівництва і до тепер ніяких заяв, претензій та скарг щодо споруди не надходило, це свідчить про те, що ним не були порушені права інших осіб будівництвом зазначеного об`єкту. Рішенням виконавчого комітету Корюківської міської ради №520 від 24.12.2019 р., гаражу присвоєно адресу: [ADDRESS] . В грудні 2019 року був виготовлений технічний паспорт на вищезазначений об`єкт нерухомого майна, що містить схему розташування гаража, план гаража, експлікацію приміщень гаража та його характеристику. Згідно технічно паспорту, гараж являється капітальною спорудою, який побудовано у 1992 р., та має площу забудови 28 кв.м. Відповідно до довідки №434/12-19 від 19.12.2019 року виданої Корюківським районним комунальним підприємством «Рампа», гараж - газобетонний, має 100% готовності, 25% зносу, загальна площа гаража 23,9 кв.м. Загальна інвентарна вартість гаража становить 38251 грн. По даним Корюківського РБТІ станом на 31.12.2012 р., власність не зареєстрована. Згідно архівної довідки Корюківської районної державної адміністрації Чернігівської області №68/07-07 від 30.05.2019 року, вбачається, що рішенням виконкому Корюківської міської ради народних депутатів від 20.02.1992 року за №14 «Про виділення земельних ділянок дозволено районному архітектору оформити документи на гаражі членам кооперативу «Ластівка», зокрема і йому - [PERSON] , що проживає по [ADDRESS] . З метою узаконення гаража він, звертався до Державного реєстратора Корюківської міської ради для проведення державної реєстрації права власності. Листом від 02.03.2020 року за № 880/04-03 йому повідомили про неможливість державної реєстрації прав у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на об`єкт нерухомого майна. Крім цього йому пояснили, що до 2016 року легалізація вищевказаного будівництва відбувалась відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» щодо прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт» від 13 січня 2015 року № 92-УІІІ та наказу Міністерства Регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.04.2015 року № 79 «Про затвердження Порядку прийняття в експлуатацію і проведення технічного обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення 1 та 11 категорії складності, які збудовано без дозволу на виконання будівельних робіт. Після 31.12.2015 року адміністративний порядок прийняття в експлуатацію об`єктів містобудування, які підпадають під категорію зведених без відповідних дозволів та збудованих після 1992 року, не врегульований. Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за № 6 «Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва )» визначено, що відповідно до ст. 376 ЦК України суди розглядають справи щодо самочинного будівництва, зокрема: про визнання права власності на самочинно збудоване майно власником земельної ділянки ; про визнання права власності на самочинно збудоване майно на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснила самочинно будівництво. Відповідно до вимог ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме манно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. З`ясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами дослідженими у судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позову. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, тому судовий збір слід залишити за позивачем. Враховуючи викладене,

Outcome: approved