Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Чернігівський завод радіоприладів» про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 10179,14 грн та середній заробіток заробітку за час затримки розрахунку при звільненні до 27.09.2016 року та додатково за кожний місяць затримки по 2001 грн 84 коп. Позовні вимоги позивач мотивував тим, що він працював в Публічному акціонерному товаристві «Чернігівський завод радіоприладів». 24.02.2016 року позивача звільнено із роботи за п. 1 ст. 40 КЗпП України, однак при звільненні відповідач не виплатив заборгованість із заробітної плати в сумі, внаслідок чого позивач просить стягнути із відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача у задоволенні позову просила відмовити, надала письмові заперечення. Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі, суд знаходить підстави для часткового задоволення позову, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що позивач був звільнений 24.02.2016 року звільнений з посади водія автотранспортних засобів 1-го класу відділу постачання № 460 (а.с. 8). Відповідно до копії розрахункового листка та довідки про заборгованість борг відповідача перед позивачем із заробітної плати становить 10179,74 грн. Відповідно до довідки від 24.10.2016 року, середньоденний заробіток позивача склав 121,32 грн без утримання податку і обов'язкових платежів. Згідно ч. 1 ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадитьсяв день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Отже на користь позивача з відповідача належить стягнути заборгованість по зарплаті. Згідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» передбачено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства суми в день звільнення, суд стягує на користь працівника середній заробіток за весь час затримки розрахунку, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. За таких обставин, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача середньому заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягають частковому задоволенню. Відповідно до вимог абз. 2 п. 2 Постанови Кабінету міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» № 100 від 08.02.1995 року середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Суд не приймає до уваги розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні здійснений позивачем, оскільки розрахунок здійснено без врахування положень Постанови Кабінету міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» № 100 від 08.02.1995 року. Оскільки позивача було звільнено з роботи 24.02.2016 року, затримка розрахунку при звільненні становить 130 робочих днів за період з 25.02.2016 року по 26.10.2016 року, що в грошовому еквіваленті становить: 121,32 грн. (середньоденний заробіток)*130 днів=15771,60 грн. без утримання податків й інших обов'язкових платежів. Отже на користь позивача з відповідача належить стягнути середній заробіток за період з 25.02.2016 року по 26.10.2016 року в сумі 15771,60 грн. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір.

Outcome: partial