Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і вимоги обґрунтовує тим, що з 05.04.2012 року по 28.09.2018 року він перебував у трудових відносинах з Акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання». 28.09.2018 року він звільнився з роботи за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником умов колективного договору (ч.3 ст.38 КЗпП України). На день звільнення з роботи АТ «Сумське НВО» нарахувало йому заборгованість з заробітної плати у сумі 64802грн. 90коп., але виплатити її відмовилося. 12.12.2018 року Ковпаківським районним судом м.Суми було ухвалено Рішення, яким його позовні вимоги задоволено. Стягнуто з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на його користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 64802грн. 90коп. Рішення набрало законної сили і він звернувся до приватного виконавця, однак, станом на 27.09.2019 року він кошти так і не отримав. У відповідності до ч.1 ст.116 КЗпП України, виплата всіх сум, що належить працівнику від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, підприємство, установа, організація, згідно ч.1 ст.117 КЗпП України, повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку включно. Розмір його середньоденної заробітної плати становить 324,80грн. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з АТ «Сумське НВО» на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по дату ухвалення судового рішення. Від Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позивач перебував з Товариством у трудових відносинах. 28.09.2018 року позивача було звільнено з роботи за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником умов колективного договору (ч.3 ст.38 КЗпП України). Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 12.12.2018 року стягнуто з Товариства на користь позивача заборгованість по заробітній платі у розмірі 64802грн. 90коп. За змістом статей 116, 117 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення. В разі невиплати з вини власника належних звільненому працівникові сум, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п.2.3 мотивувальної частини Рішення Конституційного суду України №9-рп/2013 від 15.10.2013 року передбачено; що спір щодо стягнення не виплачених і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати є трудовим спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про оплату праці. Конституційний Суд України в рішенні від 22.02.2012 року №4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 117,237-1 цього Кодексу роз`яснив, що за статтею 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз наведених норм матеріального права з урахуванням висновків, що викладені в Рішенні Конституційного Суду України від 22.02.2012 року №4-рп/2012, дає підстави вважати, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений ч.1 ст.117 КЗпП України обов`язок роботодавця-щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Суд, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 05.04.2012 року перебував у трудових відносинах з Акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання». 28.09.2018 року позивач звільнився з роботи за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником умов колективного договору (ч.3 ст.38 КЗпП України). Викладені обставини підтверджуються копією трудової книжки позивача [PERSON] (а.с.7-8). Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Судом встановлено, що в день звільнення позивача АТ «Сумське НВО» не виплатило належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України. 12 грудня 2018 року Ковпаківським районним судом м.Суми було ухвалено рішення, яким стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у розмірі 64802грн. 90коп. (а.с.10). До цього часу фактичний розрахунок з позивачем проведено не було. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України). Відповідно до Наказу №75 від 21.03.2014 року у ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» з 26.05.2014 року встановлено всім працівникам робочу неділю з режимом роботи 3 робочі дні: понеділок, вівторок, середа. Відповідно до Наказу №81 від 16 квітня 2019 року в АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» з 01.07.2019 року відмінено дію наказу АТ №75 від 21.03.2014 року «Про встановлення режиму неповного робочого тижня». Середньоденна заробітна плата позивача становить 324грн. 80коп. Затримка виплати заробітної плати, на підприємстві, склала 190 дні (з наступного робочого дня після звільнення (29.09.2018 року 22.10.2019 року) по день ухвалення рішення суду включно: жовтень 2018 року 14, листопад 2018 року -12, грудень 2018 року 12, січень 2019 року -12, лютий 2019 року 12, березень 2019 року -12, квітень 2019 року 13, травень 2019 року 12, червень2019 року 11, липень 2019 року 23, серпень 2019 року -21, вересень 2019 року 21, жовтень 2019 року - 15. Таким чином, середній заробіток, що підлягає стягненню становить 61712грн. 00коп. (324грн. 80коп. х 190 дні = 61712грн. 00коп.). З огляду на викладене, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити та стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 61712грн. 00коп. (з суми середнього заробітку підлягають стягненню податки та обов`язкові платежі). Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 768грн. 40коп.

Outcome: approved