Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 26639 грн. 16 коп.. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 30 грудня 2013 року між ТОВ «М.С.Л.» («Оператор») та відповідачем [PERSON] («Розповсюджувач») було укладено цивільно-правовий договір № 59, відповідно до умов якого відповідач зобовязувався від імені та за рахунок позивача здійснювати розповсюдження білетів державних лотерей на території Вінницької області і на підставі якого відповідач під звіт та під повну майнову відповідальність отримував білети державних лотерей і був зобовязаний звітувати про їх розповсюдження, а також повертати кошти отримані від розповсюження лотерейних білетів та нерозповсюджені залишки білетів у представництво ТОВ «М.С.Л.». У звязку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань утворилась заборгованість, що станом на 31 березня 2014 року та на день подачі позову становить 10382,96 грн., посилаючись на положення ст. 625 ЦК України просить стягнути з відповідача грошову суму в розмірі 26639,16 грн.. Позивач був повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи, надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності їхнього представника. Повідомлений належним чином відповідач [PERSON] (у відповідності до ст.ст. 74 76 ЦПК України), не повідомила про причини своєї неявки, належне повідомлення осіб, які беруть участь у справі є обовязковим (ст. 158 ЦПК України), у разі неповідомлення суду про причини неявки у судове засідання вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин (ч. 2 ст. 77 ЦПК України), участь у справі є процесуальним правом таких осіб (ст. 27 ЦПК України), а згідно за ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства належить змагальність сторін та доведення суду переконливості своїх доводів (повідомлення про судове засідання є елементом змагальності та обовязком суду), тому, на думку суду, неявка відповідача в судове засідання та неповідомлення ним про причини своєї неявки свідчить проте, що відповідач розпорядився своїми процесуальними правами шляхом не брати участь у судовому засіданні та не користуватися наданими йому процесуальними правами ( передбаченими ст.ст. 11, 27, 31, 60, 128, 131, 158, 168 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 30 грудня 2013 року між Оператором державних лотерей Товариством з обмеженою відповідальністю «М.С.Л.» (далі за текстом «Оператор») та громадянином [PERSON] (далі за текстом «Розповсюджувач») було укладено цивільно-правовий договір № 59 про розповсюдження державних лотерей (далі за текстом Договір № 59 від 30 грудня 2013 року). Відповідно до умов п. 1 Договору № 59 від 30 грудня 2013 року «Оператор» доручає, а «Розповсюджувач» бере на себе зобовязання від імені «Оператора» здійснювати наступні дії: а) розповсюджувати білети державних лотерей «Оператора», приймати ставки в лотереї від гравців (якщо лотерея проводиться без застосування лотерейних білетів) при суворому дотриманні принципу добровільності та за ціною, вказаною «Оператором», укладаючи з гравцями відповідні правочини від імені «Оператора» шляхом передачі лотерейних білетів (чеків гравця). Вказану «Оператором» суму «Розповсюджувач» не має права змінювати. «Розповсюджувач» не має права відступити від змісту своїх зобов»язань за Договором; б) роз»яснювати гравцям умови і порядок проведення лотерей, надавати достовірну інформацію про існуючі розміри ставок у лотерею, результати розіграшів, розміри і порядок виплати виграшів, а також іншу інформацію про лотереї та «Оператора», передбачену чиним законодавством; в) організовувати згідно з технологією, затвердженою оператором, його внутрішніми наказами та чиним законодавстом прийом, облік та звітність за розповсюджені та нерозповсюджені лотерейні білети та прийняті ставки; г) безоплатно забезпечити схоронність ввірених лотерейних білетів, виручки від розповсюдження лотерейних білетів та чеків гравців, терміналу електронної системи прийняття ставок, іншого обладання «Оператора» як свого власного майна та вживати всіх необхідних заходів для уникнення протиправних дій третіх осіб щодо зазначеного майна як-то: не переносити майно пізно, темними вулицями, не носит із собою кошти від реалізації, бути уважним при перебуванні у людних місцях, в тому числі і в громадському транспорті, вживати інших розумних заходів. Витрати на зберігання ввірених «Розповсюджувачу» матеріальних цінностей відшкодуванню не підлягають; г) виплачувати грошові виграши по лотереях до 3000 грн.. По лотереї «Спортліга» виплачувати грошові виграші до 10000 при. при умові наявності відповідної суми грошових коштів у розповсюджувача на момент звернення за виплатою виграшу. Грошові виграші по лотереях виплачувати згідно з умовами проведення тільки тих видів і серій, що реалізуються, або реалізовувались «Оператором», а по ставках зареєстрованих на терміналах у числові лотереї та інші лотереї незалежно від місця їх прийняття, в разі, якщо за цими виграшами не минув строк їх виплати, з виручки від реалізації білетів. Зберігати оплачені лотерейні білети та чеки гравців для пред»явлення їх в якості виправдовуючих документів «Оператору», на підставі яких були виплачені виграші. Виплата виграшу без оригіналу лотерейного білету та/або чека гравця є безпідставною виплатою виграшу та є заборгованістю «Розповсюджувача» перед «Оператором»; д) своєчасно, не рідше ніж один раз на тиждень, звітуватись за реалізовані лотерейні білети та прийняті ставки в лотерею в представництві «Оператора»: проводити звірку залишків білетів лотерей та не рідше ніж один раз на тиждень здавати кошти, отримані від розповсюдження лотерейних білетів, чеків гравців (прийняття ставок у лотерею). «Розповсюджувач» зобов»язується подавати на звіт всі залишки лотерейних білетів, щомісяця підписувати Акт наданих послуг. «Розповсюджувач» зобов»язаний не рідше ніж один раз на тиждень, а на вимогу «Оператора» протягом одного банківського дня з моменту вимоги перераховувати кошти одержані від розповсюдження лотерейних білетів «Оператора» та чеків гравців на банківський рахунок Кіровоградського Представництва оператора. «Розповсюджувач» має право здавати кошти одержані від розповсюдження лотерей в кассу Кіровоградського представництва Оператора; е) при виявленні бракованих лотерейних білетів не допускати їх реалізації, та повертати у представництво Оператора; є) суворо дотримуватись умов проведення лотерей, що реалізуються «Розповсюджувачем»; ж) збирати документи у гравців за окремим розпорядженням «Оператора» у випадку проведення ним додаткових ігор та відповідних акцій серед гравців; з) розповсюджувати іншу продукцію (крім лотерей інших операторів) виключно за письмовим дорученням «Оператора» або з його письмової згоди. Згідно п. 6 Договору № 59 від 30 грудня 2013 року «Розповсюджувач» несе повну майнову відповідальність за передані лотерейні білети, кошти, виручені від реалізації лотерейних білетів та чеків гравців, а також за обладнання та матеріали, інше майно ввірене «Розповсюджувачу» та зобов»язується відшкодувати «Оператору» в повному обсязі збитки, завдані втратою, знищенням, зіпсуванням, неповерненням вказаного майна. Обладання та матеріали передаються «Розповсюджувачу» по Акту приймання передачі. З матерілів цивільної справи вбачається, що у зв'язку із неналежним виконанням [PERSON] умов Договору № 59 від 30 грудня 2013 року, у останньої виникла перед ТОВ «М.С.Л.» заборгованість в сумі 10382,96 грн., яку [PERSON] зобов»язалася сплатити в строк до 18 квітня 2014 року та до 01 червня 2014 року, що підтверджується копією відомості розповсюджувача ([PERSON]О.) за період з 01 березня 2014 року по 31 березня 2014 року та копією розписки [PERSON] від 10 квітня 2014 року (а.с. 13-15). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Відповідно до ст.ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України, яка зазначає, що обставини, визнані сторонами\~\~ та іншими особами, які беруть участь у справі, не\~підлягають доказуванню. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно змісту ч. 1 ст. 527 ЦПК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. У відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно ст. 610 ЦК України порушення зобовзання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частина 1 ст. 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача на його користь грошову суму в розмірі 26639,16 грн., при цьому ціну позову зазначає 17607,90 грн., хоча з наведеного позивачем розрахунку вбачається, що стягненню за період з 08 квітня 2014 року по 22 травня 2015 року підлягає грошова сума в розмірі 17607,99 грн., яка складається з основного боргу в сумі: 10382,96 грн. + 6875,14 грн. (інфляційне нарахування) + 349,89 грн. (3% річних). Таким чином, позов підлягає задоволенню частково, в межах суми 17607,99 грн.. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати.\~\~ Враховуючи зазначені вимоги Закону, суд вважає за необхідне стягнути судові витрати з відповідача на користь позивача, а саме 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: partial