Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання договору доручення та стягнення з відповідача грошових коштів, отриманих за договором доручення, в обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що 27 квітня 2017 року між ним та відповідачем по справі [PERSON] був укладений договір доручення про надання послуг, згідно до умов якого відповідач взяв на себе зобов`язання до 27 травня 2017 року оформити на ім`я позивача договори оренди земельних ділянок, площею близько 34 гектарів в кількості вісім договорів. На підтвердження укладення вищевказаного договору та виконуючи його умови позивач передав відповідачу грошові кошти в розмірі 16 500 доларів США, про отримання яких відповідачем 27.04.2017 року було складено відповідну розписку. Однак, будь-яких зобов`язань на виконання умов договору доручення відповідачем виконано не було, незважаючи на неодноразові звернення позивача до відповідача з вимогою або надати інформацію щодо оформлених договорів, або повернути грошові кошти. Окрім того, листом від 10.04.2020 року адвокатом Трегуб Ю.Є., яка діє в інтересах позивача на підставі договору про надання правничої допомоги б/н від 07.04.2020 року та ордеру № 1020462 від 10.04.2020 року, на адресу відповідача, в тому числі електрону, був направлений лист з вимогою про повернення грошових коштів у семиденний строк з моменту отримання вимоги, який, в свою, чергу отриманий відповідачем 14.04.2020 року, проте грошові кошти позивачу не повернуті до теперішнього часу, що й зумовило звернення позивача до суду з даним позовом. Посилаючись на ст. ст. 4, 19, 30, 175-177, 184, 187 ЦПК України позивач просив розірвати, укладений між ним та відповідачем, договір доручення від 27.04.2020 року у зв`язку з істотним порушенням відповідачем умов договору, стягнувши з відповідача по справі на його користь грошові кошти у розмірі 16 500, 00 доларів США в гривневому еквіваленті по офіційному курсу Національного банку України на дату винесення судового рішення, що, в свою чергу, станом на день складення позовної заяви складає 446 384, 40 грн., а також на відшкодування судових витрат по справі - 5 304, 70 грв. В судовому засіданні позивач по справі [PERSON] та його представник адвокат Трегуб Ю.Є. (ас.16,17,18) заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили такі задовольнити. Відповідач по справі [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи сповіщений належним чином (ас.87), при цьому будь - який відзив на позов не надав. В ході розгляду справи судом вчинено наступні процесуальні дії: - 05.06.2020 року постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та її розгляд в порядку загального позовного провадження (ас.25-26); - 18.06.2020 року постановлено ухвалу про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції (ас.43-44); - 26.06.2020 року постановлено ухвалу про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції (ас.62-63); - 30.06.2020 року постановлено ухвалу про виклик свідків (ас.64-65); -30.07.2020 року постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті (ас.83-84); - 20.08.2020 року постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи (ас.92); - 20.08.2020 року постановлено ухвалу про поновлення судового розгляду (ас.97). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги те, що позивач та представник останнього в судовому засіданні не заперечували проти заочного розгляду справи, те, що відповідач не з`явився в судове засідання без повідомлення причин своєї неявки, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання та будь - який відзив, заперечення проти позову не подав, суд знаходить можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за правилами загального позовного провадження з особливостями встановленими гл. ІІ «Заочний розгляд справи» ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] та його представника адвоката Трегуб Ю.Є., пояснення свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши письмові матеріали, додані до справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають до повного задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі 27.04.2017 року було укладено договір доручення про надання послуг, відповідно до умов якого відповідач взяв на себе зобов`язання в строк до 27 травня 2017 року оформити на ім`я позивача вісім договорів оренди земельних ділянок , площею близько 34 га, за що отримав від позивача, на виконання умов договору доручення, 16 500 доларів США для оформлення вищевказаних договорів, згідно розписки від 27.04.2017 року, написаної відповідачем [PERSON] (ас.5). Як зазначав позивач будь-яких зобов`язань на виконання умов договору доручення відповідачем до теперішнього часу виконано не було, договори оренди земельних ділянок на ім`я позивача не оформлені, незважаючи на неодноразові звернення позивача до відповідача з вимогою або надати інформацію щодо оформлених договорів, або повернути грошові кошти. Станом на час розгляду справи в судовому засіданні умови договору доручення відповідачем не виконані, сума отриманих грошових коштів позивачу не повернута, при цьому відповідачем на спростування даного не надано жодних доказів. Вимога представника позивача адвоката Трегуб Ю.Є. про повернення позивачу грошових коштів отриманих на виконання договору доручення направлена відповідачу 10.04.2020 року та отримана таким 15.04.2020 року залишена останнім без відповіді та задоволення (ас.6-8). Відповідно до ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя. Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного. Як випливає з визначення, сторонами договору є повірений і довіритель. Будь-яких особливих законодавчих вимог до них не встановлено, тобто в ролі повіреного та довірителя можуть виступати як юридичні, так і фізичні особи, причому останні можуть не мати статусу суб`єкта підприємницької діяльності. Суть договірних відносин за договором доручення - вчинення певних юридичних дій повіреним від імені та за рахунок довірителя. Це можуть бути дії, пов`язані з укладенням або виконанням договорів, а також процесуальні дії, складення актів. Згідно ст. 1003 ЦК України у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними. Згідно ч. 1 ст. 1004 ЦК України повірений зобов`язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення. Згідно до ч. 1 ст. 1005 ЦК України повірений повинен виконати дане йому доручення особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 1006 ЦК України повірений зобов`язаний: повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення; після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення. Таким чином , законодавством чітко визначено дії повіреного по закінченню виконання договору доручення, зокрема, негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення. Відповідно до ст. 1008 ЦК України договір доручення припиняється на загальних підставах припинення договору. Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ч. 5 ст. 653 ЦК України, якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, в тому числі договори, при цьому зобов`язаня виникають з підстав встановлених ст. 11 ЦК (ст.509 ЦК). Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Закон не встановлює спеціальних вимог до форми договору доручення. Форма договору доручення може бути як усною, так і письмовою. Суд вважає, що наявна в матеріалах справи розписка, є по суті укладеним між сторонами договором доручення, оскільки саме в ній викладені умови такого договору, за яким позивач уповноважив відповідача, зокрема, здійснити дії щодо оформлення на його ім`я певних договорів оренди земельних ділянок у визначений сторонами строк, а відповідач зобов`язався вчинити такі дії в строк до 27 травня 2017 року (ас.5), при цьому з боку позивача такий договір фактично виконаний та відповідачу передані обумовлені ним грошові кошти задля можливості виконання договору. Зважаючи на те, що відповідачем умови договору доручення не виконано , договори оренди земельних ділянок на ім`я позивача не оформлені, суд знаходить, що відповідачем істотно порушені умови договору доручення та позивач значною мірою позбавлений того, на що розраховував при укладенні договору доручення, а відтак маються всі підстави для припинення договору доручення шляхом його розірвання. Відповідно до ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Як вбачається на виконання умов договору доручення для оформлення відповідачем на ім`я позивача договорів оренди земельних ділянок, відповідач отримав від позивача грошову суму в розмірі 16 500 доларів США. Разом з тим, оскільки договір доручення підлягає припиненню шляхом його розірвання у зв`язку з істотним порушенням умов договору з боку відповідача [PERSON] , правових підстав стверджувати, що отримані відповідачем кошти на виконання такого договору набуті правомірно відсутні, а відтак, останні відповідно до положень ст. 1212 ЦК України підлягають поверненню позивачу у повному обсязі ( особа, зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала (ч.1 ст.1212 ЦК). З огляду на дане з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення 16 500 доларів США, що в гривневому еквіваленті по офіційному курсу Національного банку України на дату винесення судового рішення станом на 20 серпня 2020 року становить 450 714, 00 грв. (ас.98-100) (курс долара США до гривні станом на 20.08.2020 року складає 27,316 грв.; 16 500 х 27,316 = 450 714 грв.). Відповідно до положень ст.141 ЦК України з відповідача на користь позивача також до стягнення підлягають судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 5 304, 70 грв.(ас.1,21).

Outcome: approved