Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТАЛТЕКС МЕРІНО» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати в сумі 41520,41 грн., середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 18613,92 грн. та судові витрати. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що з 01.11.2017 року працював у ТОВ «ІТАЛТЕКС МЕРІНО» на посаді начальника дільниці та був звільнений з роботи за угодою сторін на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України 08.02.2021 року. Однак, при звільненні відповідачем не виплачено всі належні суми, розмір яких на сьогодні складає 41520,41 грн., а тому посилаючись на ст.ст. 47, 116, 117 КЗпП України просить стягнути дані кошти в примусовому порядку. Також просить стягнути за весь час затримки виплати заробітної плати з 09.02.2021 року по 29.04.2021 року (47 днів (456 годин)) середній заробіток в розмірі 18613,92 грн. Ухвалою Деснянського районного суду м.Чернігова від 13.05.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копію ухвали суду про відкриття провадження по справі відповідачем отримано 17.05.2021 року, проте відзив на позовну заяву до суду не надано. В судове засідання сторони не з`явились, позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує, відповідач про причини неявки суд не повідомив. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що позивач з 01.11.2017 року працював у ТОВ «ІТАЛТЕКС МЕРІНО» на посаді начальника дільниці та був звільнений з роботи за угодою сторін на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України 08.02.2021 року, що підтверджується копією трудової книжки. Відповідно до розрахункових листків за лютий, квітень 2021 року борг по заробітній платі за підприємством становить 41520,41 грн. Статтею 43 Конституції України закріплено право на працю і заробітну плату, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Статтею 94 КЗпП України, обумовлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Відповідно до ст. 97 КЗпП України, оплата праці працівникам здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після зобов`язань щодо оплати праці. Згідно ч. 1 ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України). Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження виплати заборгованості по заробітній платі за спірний період в повному обсязі. Таким чином, оцінивши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач порушив права позивача на своєчасне отримання заробітної плати, тому із відповідача слід стягнути на користь позивача нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 41520 грн. 41 коп. Відповідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно абз. 1 п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 8 лютого 1995 р. № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Отже, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 09.02.2021 року по 29.04.2021 року в сумі 18613 грн. 92 коп., згідно розрахунку позивача, який відповідачем не спростований. Суд визнає необхідним застосувати п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у справі про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені документально підтверджені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 908 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved