Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Калинівської сільської ради, де третя особа Тячівська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкову земельну ділянку, посилаючись на те, що відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 23.07.2003 р. Калинівською радою Тячівського району, позивач набув права власності на земельну ділянку площею 0,99 га, розташовану на території урочища «Великий» Калинівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. [INFO] [PERSON] помер, що стверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER]. У відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.01.2008 р., виданого державним нотаріусом Тячівської державної нотаріальної контори Черевко Л.В.., зареєстрованого в реєстрі №1-171, спадкоємницею цілої частини майна померлого [PERSON] стала його дружини - [PERSON]. Спадкове майно, на яке було видано зазначене свідоцтво, складалося з земельної ділянки площею 0,99 га, розташованої на території урочища «Великий» Калинівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлому [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 23.07.2003р. Калинівською радою Тячівського району. [INFO] [PERSON] померла, що стверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER]. У відповідності до заповіту від 03.03.2014р. від імені [PERSON], посвідченого секретарем виконкому Калинівської сільської ради, зареєстрованого в реєстрі за №13, на випадок своєї смерті земельну ділянку площею 0,99 га, розташовану на території урочища «Великий» Калинівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, [PERSON] заповіла йому. Після смерті [PERSON] він прийняв спадщину за заповітом шляхом подання заяви про прийняття спадщини до Тячівської державної нотаріальної контори 05.01.2015р. у порядку, встановленому ст.1269 ЦК України, з додержання строку, встановленого ст.1270 ЦК України. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, що складається з земельної ділянки площею 0,99 га, розташованої на території урочища «Великий» Калинівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлій [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.01.2008р., виданого державним нотаріусом Тячівської державної нотаріальної контори Черевко Л.В.., зареєстрованого в реєстрі №1-171. Разом з цим, спадкові права на земельну ділянку площею 0,99 га, розташовану на території урочища «Великий» Калинівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва не можуть бути оформлені ним у нотаріальному порядку шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], у зв'язку з тим, що нею після отримання свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.01.2008р., виданого державним нотаріусом Тячівської державної нотаріальної контори Черевко Л.В.., зареєстрованого в реєстрі №1-171 на зазначену земельну ділянку, не було оформлено на своє ім'я державний акт на право власності на цю земельну ділянку. У тексті свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.01.2008р. зазначено, що це свідоцтво є підставою для видачі [PERSON] Державного акту на право власності на землю. Державний акт на право власності на успадковану земельну ділянку не був оформлений за життя [PERSON], що є перепоною для отримання ним свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначену земельну ділянку після її смерті. Стверджує, що має право на отримання у власність земельної ділянки площею 0,99 га, розташованої на території урочища «Великий» Калинівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у порядку спадкування, що належала померлій [PERSON], і в свою чергу, була успадкована нею після смерті [PERSON]. Факт відсутності умов для отримання ним свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку у порядку спадкування, стверджується листом Тячівської державної нотаріальної контори від 30.11.2015р. №1276/02-14. На замовлення позивача землевпорядною організацією було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки площею 0,99 га, розташованої на території урочища «Великий» Калинівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у натурі (на місцевості), отримано витяг з державного земельного кадастру про земельну ділянку, згідно якого земельній ділянці присвоєно кадастровий номер [NUMBER]. За приписами ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1 ст.318 ЦК України суб'єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені статтею 2 цього Кодексу, якими, зокрема, є фізичні особи. У відповідності до ч.2 ст.325 ЦК України фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частинами 1,2 статті 78 ЗК України передбачено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Згідно ст.131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до статей 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. За приписами ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом 1 частини 2 ст.16 ЦК України передбачений такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів як визнання права. З огляду на наведені обставини, вважає, що право власності на земельну ділянку площею 0,99 га, розташовану на території урочища «Великий» Калинівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва може бути визнано за ним як спадкоємцем померлої [PERSON] за заповітом. Листом управління Держгеокадастру у Тячівському районі від 02.12.2015 р. його повідомлено про відсутність можливості виготовлення витягу з нормативної оцінки земельної ділянки. Тому просить суд визнати його власником земельної ділянки площею 0,9900га, розташованої на території урочища «Великий» с. Калини Тячівського району Закарпатської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], у порядку спадкування. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просить їх задовольнити. Представник відповідача Калинівської сільської ради в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в якій просить суд справу розглянути у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, а тому суд на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянув у його відсутності. Представник третьої особи відповідача Тячівської райдержнотконтори в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в якій просить суд справу розглянути у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, а тому суд на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянув у його відсутності. Заслухавши представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 23.07.2003 р. Калинівською радою Тячівського району, [PERSON] набув права власності на земельну ділянку площею 0,99 га, розташовану на території урочища «Великий» Калинівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. [INFO] [PERSON] помер, що стверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER]. Вдповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.01.2008 р., виданого державним нотаріусом Тячівської державної нотаріальної контори Черевко Л.В.., зареєстрованого в реєстрі №1-171, спадкоємницею цілої частини майна померлого [PERSON] стала його дружини - [PERSON]. Спадкове майно, на яке було видано зазначене свідоцтво, складалося з земельної ділянки площею 0,99 га, розташованої на території урочища «Великий» Калинівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлому [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 23.07.2003р. Калинівською радою Тячівського району. [INFO] [PERSON] померла , що стверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], не виготовивши державного акту на вказану спадку земельну ділянку на підставі вище вказаного свідоцтва. Згідно ч.1 ст.318 ЦК України суб'єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені статтею 2 цього Кодексу, якими, зокрема, є фізичні особи. У відповідності до ч.2 ст.325 ЦК України фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частинами 1,2 статті 78 ЗК України передбачено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Згідно ст.131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до статей 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Суд вважає, що свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.01.2008 р., видане державним нотаріусом Тячівської державної нотаріальної контори Черевко Л.В.., зареєстрованого в реєстрі №1-171 підтверджує право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,99 га, розташовану на території урочища «Великий» Калинівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У відповідності до заповіту від 03.03.2014 від імені [PERSON], посвідченого секретарем виконкому Калинівської сільської ради, зареєстрованого в реєстрі за №13, на випадок своєї смерті земельну ділянку площею 0,99 га, розташовану на території урочища «Великий» Калинівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, [PERSON] заповіла позивачу Після смерті [PERSON] позивач прийняв спадщину за заповітом шляхом подання заяви про прийняття спадщини до Тячівської державної нотаріальної контори 05.01.2015р. у порядку, встановленому ст.1269 ЦК України, з додержання строку, встановленого ст.1270 ЦК України. Згідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, інших осіб. Відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що слід визнати [PERSON] власником земельної ділянки площею 0,9900га, розташованої на території урочища «Великий» с. Калини Тячівського району Закарпатської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], у порядку спадкування.

Outcome: approved