Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до територіальної громади с. Удайці в особі Линовицької селищної ради про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що заповіт складений 23 травня 2001 року від імені [PERSON] , посвідчений секретарем виконавчого комітету Удайцівської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області Косенко Л.І., зареєстрований в реєстрі за №23, дійсно належав [PERSON] , який помер [INFO] ; визнання за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,7400га, кадастровий номер 7424189400:03:000:0910, що розташована на території Удайцівської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-ЧН №001943 від 29 жовтня 2001 року. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер [PERSON] (надалі по тексту спадкодавець), який постійно проживав та був зареєстрований на день смерті за адресою: [ADDRESS] . Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина на належне йому майно в тому числі на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,7400га, кадастровий номер 7424189400:03:000:0910, що розташована на території Удайцівської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області, яка належала на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-ЧН №001943 від 29.10.2001 року. Позивач [PERSON] , являється єдиним спадкоємцем згідно складеного спадкодавцем на випадок своєї смерті заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Удайцівської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області 23.05.2001 року, зареєстрований в реєстрі за №23. В установлений законом шестимісячний строк позивач особисто подав за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Прилуцького районного нотаріального округу Сидоренко Л.О., а тому позивач вважається таким, що прийняв спадщину після смерті спадкодавця. Дані обставини підтверджуються Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі №63039657 від 24.12.2020 року. Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом після смерті Спадкодавця не має. 28.12.2020 року позивач звернувся до приватного нотаріуса для оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану земельну ділянку. Проте йому було відмовлено у вчиненні вказаних нотаріальних дій, так як нотаріусом було встановлено розбіжності у прізвищі спадкодавця у заповіті від 23.05.2001 року за реєстровим №23, де зазначено прізвище спадкодавця [PERSON] , та у свідоцтві про смерть серії [NUMBER] від 30.06.2020 року, де зазначено прізвище спадкодавця [PERSON] . Крім того нотаріус встановив, що для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у позивача відсутній оригінал правовстановлюючого документа на земельну ділянку, в зв`язку з чим нотаріус позбавлена можливості видати свідоцтво. На підставі вище наведеного позивачу рекомендовано нотаріусом звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності документа, виданого від імені « [PERSON] » [PERSON] , а також про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. Згідно заповіту зазначено місце проживання заповідача [PERSON] : [ADDRESS] , що відповідає місцю його реєстрації та проживання. Рішенням сесії Удайцівської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області перейменовано в селі Удайці вулицю Кірова на вулицю Молодіжна, що підтверджується випискою з рішення сесії, виданої 24.12.2020 року. Згідно копії паспорта спадкодавця серії [NUMBER] від 06.09.2012 року та довідки №140 від 12.05.2021 року Удайцівського старостинського округу №5 Линовицької селищної ради, вбачається, що [PERSON] був зареєстрований та постійно проживав за адресою: [ADDRESS] . Згідно заповіту заповідач [PERSON] заповів належний йому Сертифікат на земельну частку (пай) серії ЧН №962658. Згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії PH №962658 від 26.07.2000 року сертифікат виданого громадянину України члену КСП «Удайцівський» [PERSON] , який проживає в с. Удайці Прилуцького району Чернігівської області. Згідно копії державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧН №001943 від 29.10.2001 року зазначено, що земельна ділянка належить на праві власності [PERSON] , який мешкає в [ADDRESS] . Згідно відповіді Міськрайонного управління у Прилуцькому районі та м. Прилуках Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області №29-25-0.181-130/120-21 від 01.04.2021 року на адвокатський запит вбачається, що Державний акт на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,7400га, серії ІІ-ЧН №001943, зареєстрований 29.10.2001 року виданий на ім`я [PERSON] взамін належного йому Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії PH №962658, виданого на підставі рішення Прилуцької районної державної адміністрації від 15.08.1996 року №334. За наведених обставин вбачається, що за адресою [ADDRESS] проживав саме [PERSON] , що саме йому видавався Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії PH №962658 та взамін нього, після виділу земельної ділянки в натурі, Державний акт на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,7400га, серії ІІ-ЧН №001943. А отже, [PERSON] та [PERSON] є однією ж і тією особою, і при написанні його прізвища виникла помилка за наслідком перекладу його прізвища з російської на українську мову. Згідно відповіді Міськрайонного управління у Прилуцькому районі та м. Прилуках Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області №29-25-0.181-130/120-21 від 01.04.2021 року на адвокатський запит вбачається, що Державний акт на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,7400га, серії ІІ-ЧН №001943, зареєстрований 29.10.2001 року, виданий на ім`я [PERSON] взамін належного йому Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії РН №962658, виданого на підставі рішення Прилуцької районної державної адміністрації від 15.08.1996 року №334. Фактично після виділу земельної ділянки в натурі відбулась трансформації правовстановлюючих документів з сертифіката на право на земельну частку (пай) серії РН №962658 на Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧН №001943. Оскільки Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІ-ЧН №001943 від 29.10.2001 року виданий взамін Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії РН №962658, то відповідно у позивача виникло право на спадкування земельної ділянки за заповітом. Проте в зв`язку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документа Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧН №001943, позивач позбавлений права на оформлення спадкового майна в позасудового порядку. Так, нотаріус не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку в зв`язку з тим, що згідно Закону України «Про нотаріат» та Наказу Міністерства Юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» №296/5 від 22 лютого 2012 року, однією з умов видачі свідоцтва є необхідність надання правовстановлюючого документа на нерухоме майно. З наведеного вбачається, що вчинити нотаріальні дії щодо видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом за відсутності оригінала правовстановлюючого документа Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧН №001943 є неможливим. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, проте згідно заяви, яка надійшла до суду, просять суд розглянути справу без їхньої участі. Заявлені позовні вимоги повністю підтримують та просять суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте в матеріалах справи наявна заява, згідно якої позов визнає, просить задовольнити, справу просить розглянути без участі їхнього представника. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Обставини викладені позивачем в позовній заяві знайшли своє підтвердження в наявних в матеріалах справи доказах, а саме: копія свідоцтва про смерть [PERSON] , копія заповіту, копія витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі, відмова нотаріуса від 28.12.2020 року, копія сертифікату на право на земельну частку (пай), копія державного акту на право приватної власності на землю, копія кадастрового плану земельної ділянки, відповідь Міськрайонного управління у Прилуцькому районі та м. Прилуках ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області, копія паспорта спадкодавця, довідка Удайцівського старостинського округу №5 від 12.05.2021, виписка з рішення сесії Удайцівської сільської ради від 24.12.2020, витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (а.с.13-24). Згідно ст. 3,4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1268 ЦК України встановлено право спадкоємця прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності до ст.ст.293, 315 ЦПК України суди розглядають в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Положеннями п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Згідно п.17 Перехідних положень ЗК України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ч.1 ст.1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов 'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Згідно приписів ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно п.1) ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов 'язкової реєстрації. Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до п.г) ч.1 ст.81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки зокрема на підставі прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності надувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 392 ЦК України передбачено право власника майна пред 'явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до п.9) ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться в тому числі на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Таким чином, з огляду на вищевикладене, оцінюючи в сукупності добуті в судовому засіданні докази, суд вважає можливим вважати встановленим факт, що заповіт складений 23.05.2001 від імені [PERSON] дійсно належав [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки спадкодавець за життя не зареєстрував належним чином своє право власності на спірну земельну ділянку, отже, позивач позбавлений права оформити право власності на неї в порядку спадкування. За таких обставин позов про поновлення порушеного права, визнання права на земельну ділянку, підлягає задоволенню.

Outcome: approved