Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Посилається в позові на те, що ТОВ «Юрфактор Сервіс» є власником квартири [ADDRESS] , яку він набув у власність відповідно до Свідоцтва на право власності від 06 лютого 2019 року, виданого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Кондаковою Н.В. №225. Право власності на зазначену квартиру також підтверджується відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно: номер запису про право власності від 06 лютого 2019 року; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1758918671101; номер запису про право власності: 30165589. Попереднім власником вказаної квартири була [PERSON] , яка втратила своє право власності на цю квартиру на підставі положень ст. 346 ЦК України. Інший відповідач [PERSON] , є членом сім`ї колишнього власника квартири. На момент звернення до суду відповідачі залишаються зареєстрованими в зазначеній квартирі за відсутності будь-яких погоджень з його боку щодо користування нею. Виходячи з цього, просить задовольнити позов. Ухвалою суду від 21 червня 2019 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Призначене судове засідання з розгляду даної справи. Сторони в судове засідання не з`явились. Від представника позивача [PERSON] . [PERSON] , який діє на підставі довіреності, надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача. Також він зазначив, що підтримує позовні вимоги та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. Про дату, час та місце розгляду справи відповідачі повідомлялися, але направлена кореспонденція повернулась без вручення. Відповідно до ст.280 ЦПК судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, судом встановлені наступні обставини справи і відповідні їм правовідносини. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК УРСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Судом встановлено, що позивач на підставі Свідоцтва від 06 лютого 2019 року, виданого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Кондаковою Н.В., на підставі Акту приватного виконавця про проведені електронні торги щодо реалізації предмету іпотеки від 28 грудня 2018 року, є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.4). Право власності позивача на квартиру зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №225. Зі Свідоцтва вбачається, що попереднім власником вказаної квартири була відповідач [PERSON] на підставі договору купівлі- продажу, посвідченого 27.04.2006р. за реєстровим №2418 приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Веліковою Н.А.. Інший відповідач - [PERSON] , є членом сім`ї колишнього власника квартири. Згідно відомостей відділу реєстрації місця проживання Управління з питань державної реєстрації Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради станом на 12 червня 2019 року відповідачі зареєстровані за вказаною адресою (а.с. 9, 10). Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частинами першою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є, із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З матеріалів справи вбачається, що право власності на спірну квартиру позивачем набуто правомірно, його право власності оформлено та зареєстровано у встановленому законом порядку, ніким не оспорено. За таких обставин, припинення права користування житлом у колишнього власника, таке право втратили і члени його сім`ї, оскільки право користуватися житлом для членів сім`ї власника може виникати та існувати лише за умови, якщо особа, членами сім`ї якої вони є, сама володіє правом власності на житло. Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі по 960,50грн. з кожного.

Outcome: approved