Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про позбавлення батьківських прав, посилаючись на наступні обставини. Позивач зазначив, що відповідачі є батьками малолітньої дитини- [PERSON] , [INFO]. Згідно рішення Бердянського міськрайонного суду від 28.08.2015 р. [PERSON], [INFO] було відібрано у [PERSON] та [PERSON] без позбавлення батьківських прав та дитину передано під опіку позивача, яка є його бабусею. Позивач вказала, що після народження дитини, а саме 21 серпня 2015 року відповідачі уклали шлюб. Позивач зазначила, що до народження дитини її донька - [PERSON] вела аморальний спосіб життя, зловживала алкогольні та наркотичні речовини, вела нічний спосіб життя. Народження дитини не змінило її спосібу життя. Вона не займалась належним чином вихованням дитини, її утриманням, захистом та фізичним розвитком. Батько дитини - [PERSON], також, належним чином не займався вихованням дитини та його фізичним розвитком. Позивач вказала, що він є наркозалежною людиною, який стоїть на обліку в наркологічному диспансері. Позивач зазначила, що вона займається вихованням свого онука. [PERSON] живе разом з нею та перебуває на її утриманні. [PERSON] займається духовним та фізичним розвитком дитини, забезпечує медичним доглядом, лікуванням дитини, водить дитину до дитячого садка та в різноманітні підготовчо - навчальні кружки. [PERSON] зазначила, що весь час, після ухвалення рішення, яким дитину було відібрано від батьків, вона мала надію про те, що батьки дитини виправляться і, що, рішення суду вплине на їх поведінку, але батьки так і не виправились, взагалі перестали займатися вихованням дитини, вони продовжують зловживати спиртні та наркотичні засоби, не займаються вихованням дитини, ведуть аморальний спосіб життя, не виявляють жодного інтересу до дитини, не надають ніякою матеріальної допомоги на його утримання. [PERSON] не працює і весь час змінює місце свого проживання. [PERSON] працює в Бердянському торгівельному порту, але не надає ніякої матеріальної допомоги дитині та весь час змінює місце свого проживання, хоча зареєстрований в квартирі своєї матері. Батьки дитини ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, не піклуються про нього. Відповідачі свідомо нехтують виконанням своїх батьківських обов'язків щодо [PERSON]. Позивач вказала, що 10.11.2016 року нею були подані позовні заяви до Бердянського міськрайонного суду про стягнення аліментів з [PERSON] та [PERSON] на утримання дитини В судовому засіданні позивач та його представник підтримали вимоги викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не повідомила, заперечень проти позову не надала. Тому суд у відповідності до ст. 224 ЦПК України, вважає за можливим провести заочний розгляд справи. Представник третьої особи -органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради в судовому засіданні вважала позовні вимоги підлягаючими частковому задоволенню, та зазначила, що [PERSON] необхідно позбавити батьківських прав відносно малолітньої дитини, а [PERSON] не потрібно позбавляти батьківських прав відносно її сина. Суд, заслухав сторони, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов підлягаючим частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачі - [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28.08.2015 року дитину - [PERSON], [INFO] було відібрано у [PERSON] та [PERSON] без позбавлення батьківських прав та дитину передано під опіку [PERSON], яка є його бабусею. Судом встановлено, що до народження дитини відповідач [PERSON] вела аморальний спосіб життя, зловживала алкогольними напоями та наркотичними речовинами, вела нічний спосіб життя. Народження дитини не змінило її спосіб життя, вона не займалась належним чином вихованням дитини, її утриманням, захистом та фізичним розвитком. Разом з тим встановлено, що батько дитини - [PERSON] в серпні 2016 року потрапив до стаціонарного відділення Бердянського психоневрологічного диспансеру з діагнозом алкогольне отруєння, про що в усному порядку підтвердили органу опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради і [PERSON], і головний лікар диспансеру. Судом об»єктивно встановлено, що після ухвалення судом рішення, яким було відібрано [PERSON] батьки так і не виправились, взагалі перестали займатися вихованням дитини, вони продовжують зловживати спиртними напоями та наркотичними засобами, не займаються вихованням дитини, ведуть аморальний спосіб життя, не виявляють жодного інтересу до дитини, не надають ніякою матеріальної допомоги на його утримання. Встановлено, що [PERSON] не працює і весь час змінює місце свого проживання, а [PERSON] працює в Бердянському торгівельному порту, але не надає ніякої матеріальної допомоги дитині та весь час змінює місце свого проживання, хоча зареєстрований в квартирі своєї матері. Батьки дитини ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, не піклуються про нього. Дані обставини також підтвердили і свідки - [PERSON] та [PERSON], допитані в судовому засіданні. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради виконкому Бердянської міської ради від 03.01.2017 року № 01-0003/40 орган опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно сина [PERSON], [INFO], а у відношенні [PERSON], [INFO] залишити без змін рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28.08.2015 року про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав. Відповідно до ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд вважає висновок органу опіки та піклування в частиниі недоцільності позбавлення батьківських прав відповідача - [PERSON] достатньо обрунтованим, оскільки суду надані докази, що все ж таки вона вживала заходи до спілкування з дитиною, надання їй допомоги. Відповідно до ч. 4 ст.155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч.2 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов»язання виховувати дитину, піклуватись про її здоров»я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Суд, задовольняючи позовні вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON] врахував, перш за все, ту обставину, що після відібрання на підставі рішення суду від нього дитини, він жодним чином не виявив бажання повернути собі дитини, піклуватися про неї, забезпечувати дитині моральний та духовний розвиток, а також фінансово утримувати сина. Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року із змінами «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов»язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об»єктивного з»ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з п. 18 зазначеної постанови зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька та матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей), поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов»язків. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про позбавлення батьківських прав - [PERSON] суд прийняв до уваги, що відповідач приймав заходи до участі у вихованні, спілкуванні з дитиною. Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року із змінами «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов»язків, а тому питання про його застосування слід виріщувати лише після повного, всебічного, об»активного з»ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ч.4 ст.17 Закону України «Про охорону дитинства» суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Діти мають право на користування житлом за місцем реєстрації батьків. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн. на користь [PERSON] На підставі ст.ст. 150, 164, 165 СК України, ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», п.15,18 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 і

Outcome: partial