Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що з відповідачкою він прожив близько 3-х років в зареєстрованому шлюбі, який вони зареєстрували 18.02.2011 року у Вільшанській сільській раді Новоархангельського району Кіровоградської області, актовий запис № 01. Від сумісного проживання народився син [PERSON]. Відповідачка [PERSON] зареєструвала народження сина [PERSON] [INFO] в Вільшанській сільській раді Новоархангельського району Кіровоградської області 18 січня 2012 року свідоцтво про народження [PERSON] [NUMBER]. З моменту народження [PERSON] і по даний час відповідачка не виявляла будь-якої турботи про дитину, оскільки тривалий час і навіть під час вагітності не переставала вести аморальний спосіб життя, зловживає алкоголем. Цю обставину вона пояснювала тим, що вона з позивачем розірвала шлюб, а тому він сам і повинен виховувати свого сина [PERSON], однак розірвання сімейних стосунків не виправдовує її поведінку зловживанням спиртними напоями, оскільки вона забула про свої батьківські права па обов'язки щодо дитини. На протязі всього подружнього проживання відповідачка вела аморальний спосіб життя, після народження сина, часто залишала позивача з сином на тривалий час і невідомо де знаходилась, не здійснювала належним чином догляд та виховання сина. На неодноразові прохання позивача припинити такий спосіб життя відповідачка не реагувала, він вимушений був неодноразово звертатись за допомогою до Вільшанської сільської ради та Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Новоархангельської РДА, що підтверджується характеристикою Вільшанської сільської Ради, довідками сільської Ради, Центру соціальних служб. В зв'язку з вищевикладеним працівниками Центру соціальних служб у 2014 році здійснювався соціальний супровід сім'ї позивача та відповідачки, на поради фахівця належної реакції з боку [PERSON] не було. Після розлучення, тобто починаючи з вересня 2014 року [PERSON] сама залишила сім'ю, і з 2015 року з позивачем та сином не проживає і не спілкується, станом на 01.07.2017 року відповідачка участі у вихованні сина не приймає і його долею не цікавиться. Починаючи з 2012 року вона ніде не працює, у службі зайнятості на обліку не перебувала і на даний час не перебуває, а тому заробляти кошти не має можливості і систематично матеріально забезпечувати дитину не здатна. Позивач фактично сам займається вихованням свого сина [PERSON], а також в цьому йому допомагає його рідна мати [PERSON] [INFO], так як позивач із сином та матір'ю разом проживають в будинку, який розташований за адресою: 26153, [ADDRESS] Позивач в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. У разі неявки відповідачки не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила. Представник третьої особи - служби у справах дітей Новоархангельської РДА не з'явилася, надала суду заяву у якій розгляд справи просила проводити у її відсутність, не заперечує проти позовних вимог. Суд вважає, що справу можливо розглянути у відсутності сторін на підставі письмових доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного. Положеннями ч. 1 ст. 3 ЦПК України передбачено, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ч .1 ст. 4 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 165 СК України правом на звернення до суду про позбавлення батьківських прав наділенні один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя. Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Принципом верховенства права, визнається, що людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Як встановлено, [PERSON] народився [INFO] року в с. Вільшанка Новоархангельського району Кіровоградської області, його батьком записаний [PERSON], матір'ю - [PERSON] (світлокопія свідоцтва про народження серія [NUMBER]) /а.с.6/ Відповідно до довідки Вільшанської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області №487 від 19.12.2016 року [PERSON] рішенням суду від 30.09.2014 року справа № 394/944/14-ц розлучений з гр. [PERSON]. [PERSON] проживає із своїм сином [PERSON] - [INFO] та з мамою [PERSON] і прописані по [ADDRESS] [PERSON] являється співвласником будинку по даній адресі /а.с.16/ Відповідно до характеристики [PERSON] проживає на території Вільшанської сільської ради в с. Вільшанка. Проживає з мамою та сином. Розлучений. Виховує сина. Має врівноважений характер, відповідальний, користується авторитетом серед своїх товаришів. Спиртними напоями не зловживає. В громадських місцях поводить себе добре /а.с.17/ З довідки Вільшанської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області № 488 від 19.12.2016 року вбачається, що [PERSON] прописана в [ADDRESS] Новоархангельського району Кіровоградської області, але не проживає з 2014 року. [PERSON] з своїм сином [PERSON] не спілкується з 2015 року /а.с.15/ Відповідно до характеристики [PERSON] не проживає, але прописана в с. Вільшанка з 2011 року . Проживала з чоловіком та сином біля свекрухи [PERSON], свого житла не мала. Рішенням суду від 30.09.2014 року, справа № 394/944/14-ц гр. [PERSON] розлучена з гр. [PERSON]. [PERSON] з 2014 року не проживає в [ADDRESS]. Вихованням свого сина [PERSON] не займається, і не провідувала протягом 2016 року /а.с.18/ Відповідно до довідки Вільшанської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області № 490 від 19.12.2016 року [PERSON] (матір позивача) має земельну ділянку площею 1,67 га. /а.с.13/ Відповідно до довідки Вільшанської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області № 491 від 19.12.2016 року [PERSON] має земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2 га. /а.с.14/ Відповідно до світлокопії посвідчення серії [NUMBER] [PERSON] є учасником бойових дій /а.с.11/ З листа-відповіді районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 11.07.2017 року вбачається, що сім'я [PERSON], жителів с. Вільшанка перебуває на обліку Центру як така, що опинилася в складних життєвих обставинах з 2013 року. Причиною до постановки на облік стали факти ухилення матері від виконання батьківських обов'язків відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] та складні стосунки між подружжям. Неодноразово сім'я відвідувалася працівниками Центру, проводилося соціальне інспектування, надавалися консультації щодо підвищення виховного потенціалу батьків, рівня побутових навичок та навичок догляду за дитиною. За залученням Служби у справах дітей Новоархангельської районної державної адміністрації здійснювались обстеження умов проживання, винесення офіційних попереджень щодо відповідальності за ухилення від виконання матір'ю батьківських обов'язків. З метою проведення комплексної роботи з сім'єю щодо попередження дитячої бездоглядності та соціального сирітства з липня 2014 року по січень 2015 року сім'я перебувала під соціальним супроводом Центру. Однак ситуація у сім'ї не поліпшилася: [PERSON] продовжувала зникати з дому та залишати дитину, виконувала обов'язки щодо сина нерегулярно та абияк, потреби дитини стали проблемою виключно батька та бабусі, [PERSON], [INFO], у помешканні якої проживала сім'я. Подружжя розлучилося, а дитина залишилася проживати з батьком. За рекомендацією центру [PERSON] подав позовну заяву до Новоархангельського районного суду щодо визначення місця проживання дитини. З серпня 2014 року [PERSON] проживала окремо від дитини, кілька разів відвідувала сина, але зі слів [PERSON], більше ніяким чином не приймала участі в його вихованні та забезпеченні потреб. Станом на 11 липня 2017 року сім'я [PERSON] перебуває на обліку як така, де батько самостійно виховує дитину та потребує соціальної підтримки. Центром постійно проводяться відвідування сім'ї, зокрема звертається увага на стан задоволення потреб дитини. Слід зазначити, що в будинку де проживає дитина умови проживання задовільні, необхідним одягом, предметами гігієни іграшками та продуктами харчування дитина забезпечена. Підтримку і вихованні дитини надає біологічна бабуся [PERSON] Місце проживання матері дитини [PERSON] центру не відоме /а.с.20/. Відповідно до висновку оцінки потреб дитини та її сім'ї від 26.02.2016 року потреби дитини задоволені в повній мірі. Є необхідні речі, одяг, меблі, іграшки, харчування. Виховний потенціал батька, бабусі достатній для виховання та задоволення потреб дитини /а.с.21/. Одними із завдань СК України виходячи із положень ст. 1 СК України є утвердження почуття обов'язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім'ї, забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Відповідно до приписів ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправомірною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Ч. 2 ст. 157 СК України визначено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. В пунктах 16 та 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст. 165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад. Частини 2 та 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» наголошують на тому, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно частин 1 та 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» вказує на те, що батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Ст. 180 СК України покладено обов'язок батьків утримувати дитину до досягненню нею повноліття. У відповідності зі п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, а тому суд враховуючи вище переліченні норми матеріального права приходить до висновку про необхідність позбавлення відповідачки батьківських прав, щодо малолітніх: сина [PERSON] та дочки [PERSON], оскільки, як встановлено вона ухиляється від виконання покладених на неї обов'язків матері, не цікавиться життям власних дітей, її духовним та культурним розвитком, проявляє байдужість та черствість до власних дітей, не надає жодної матеріальної допомоги на утримання дітей. Зазначене ганебне ставлення до дітей в подальшому може вплинути на їх долю та сприйняття кругозору в оточуючому її соціумі, що може мати, на думку суду, негативні наслідки. Викладене на думку суду і є способом ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню власних малолітніх дітей. Разом з тим суд звертає увагу відповідачки на положення ст. 169 СК України відповідно до яких мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. При вирішенні справи про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з батьків, інших осіб, з ким проживає дитина. Рішення суду про поновлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. У разі відмови в позові про поновлення батьківських прав повторне звернення із позовом про поновлення батьківських прав можливе лише після спливу одного року з часу набрання чинності рішенням суду про таку відмову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір. На підставі наведеного та

Outcome: approved