Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за кредитним договором. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що між позичальником - [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк» 06 червня 2014 року був укладений Кредитний договір № 490917176, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 16872,73 грн. зі сплатою 39,90% річних. За умовами Кредитного договору, Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредит на умовах та в порядку, визначеному Договором, а Позичальник зобов`язується здійснювати сплату грошових коштів шляхом внесення готівки до каси Банку або шляхом безготівкових перерахувань з метою погашення заборгованості за виданим Кредитом та нарахованими процентами (п. 4 Кредитного договору). 21 червня 2016 року між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Альфа Банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи», а ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 490917176 від 06 червня 2014 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та боржником. 26 грудня 2018 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК «Веста» було укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» відступило ТОВ «ФК «Веста», а ТОВ «ФК «Веста» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту № 490917176 від 06 червня 2014 року. 16 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого, ТОВ «ФК «Веста» відступило, а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договором кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 490917176 від 06 червня 2014 року. Таким чином, ТОВ «Вердикт Капітал» наділено правом грошової вимоги до відповідача, а ТОВ «ФК «Веста» втратив такі права. За період користування кредитними коштами, позичальником здійснені часкові платежі на погашення основної суми кредиту, проте заборгованість позичальника за кредитним договором в повному обсязі не погашена. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів, що підлягає стягненню з позичальника, станом на 23 грудня 2019 року, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 65775,71 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 16487,18 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 25578,99 грн., заборгованість за нарахованими відсотками згідно Кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 6248,34 грн., заборгованість по пені і штрафам 17461,20 грн. З огляду на те, що позичальником грошове зобов`язання по поверненню кредитних коштів отриманих на підставі кредитного договору № 490917176 від 06 червня 2014 року, у ТОВ «Вердикт Капітал» виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних витрат та 3% річних. Загальний розмір заборгованості по сплаті інфляційних витрат та 3% річних за користування кредитом, що підлягає стягненню станом на 23 грудня 2019 року, відповідно до розрахунку заборгованості становить 73977,45 грн., з яких: нараховані 3% річних 1014,12 грн., витрати від інфляції 3331,23 грн., подвійна облікова ставка НБУ 3856,39 грн., заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 16487,18 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 25578,99 грн., заборгованість за нарахованими відсотками згідно Кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 6248,34 грн., заборгованість по пеням і штрафам 17461,20 грн. У зв`язку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість за Кредитним договором № 490917176 від 06 червня 2014 року у розмірі 73977,45 грн., судовий збір у розмірі 1921 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 20 000 грн. Ухвалою суду від 06 березня 2020 року провадження у даній справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 19 травня 2020 року, за клопотанням представника відповідача провадження у справі за позовом Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Вердикт Капітал»\~до [PERSON] \~про стягнення\~боргу за\~кредитним договором зупинено до набрання законної сили рішення суду по цивільній справі № 194/1783/19 за позовною заявою [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Шчекіч І.В. до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова Аліна Анатоліївна, приватний виконавець виконавчого округу міста Київ Юхименко Ольга Леонідівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2020 року по цивільній справі № 194/1783/19 за позовною заявою [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Шчекіч І.В. до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова Аліна Анатоліївна, приватний виконавець виконавчого округу міста Київ Юхименко Ольга Леонідівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, набрало законної сили 07 серпня 2020 року, в зв`язку з чим 11 серпня 2020 року провадження по даній справі було поновлено. Представник відповідача адвокат Шчекіч І.В. надала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що відповідач категорично заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки [PERSON] виконала свій обов`язок перед АТ «Альфа-Банк» у повному обсязі (копії квитанцій додає), а тому у позивача відсутнє право на стягнення заявленої суми начебто існуючого боргу за кредитним договором № 490917176 від 06 червня 2014 року. До того ж у позивача відсутнє право вимоги заборгованості за кредитним договором № 490917176 від 06 червня 2014 року як у нового кредитора. Крім того, рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2020 року по цивільній справі № 194/1783/20 позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», треті особи, приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова А.А., приватний виконавець виконавчого округу міста Київ Юхименко О.Л. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задоволено у повному обсязі. Рішення суду набрало законної сили 07 серпня 2020 року. Під час розгляду даної справи, судом встановлено відсутність у ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги як у нового кредитора за вищеназваним кредитним договором. Вважає, що відсутні докази щодо задоволення позову, оскільки з додатків, доданих до позову видно, що правонаступником АТ «Альфа Банк» став ТОВ «Кредитні Ініціативи» і в подальшому правонаступники змінювались відповідно до укладених договорів про відступлення прав вимоги. Позивач вважає, що належним доказом наявності права вимоги є лише сам договір відступлення права вимоги, що не є вірним, так як сам договір не містить переліку боржників серед яких є і [PERSON] . Окремо додатком до цього договору позивач не додає реєстр боржників або витяг з реєстру боржників, з якого б вбачалось, що саме відповідач є боржником та згідно якого кредитного договору із зазначенням розміру боргу. Відсутній складений первісним кредитором розрахунок заборгованості та виписка з рахунку боржника з відміткою про непогашення для можливості визначити початок перебігу строку та встановити розмір сплачених сум і розмір непогашеної суми, за наявності такої. До позову не долучені наступні важливі документи: повідомлення відповідача про заміну кредитора у зобов`язанні, відправлене ТОВ «Кредитні ініціативи», копія реєстру боржників до договору або копія витягу з реєстру боржників, повідомлення відповідача про заміну кредитора у зобов`язанні, відправлене ТОВ ФК«ВЕСТА», копія реєстру боржників складений ТОВ ФК «ВЕСТА», повідомлення відповідача про заміну кредитора у зобов`язанні, відправлене ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та копії реєстру боржників складений так само ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ». За кредитним договором № 490917176 від 06 червня 2014 року АТ «Альфа-Банк» надавав кредитні кошті відповідачу, які [PERSON] повертала, зокрема первісному кредиторові. До позову не надана виписку по рахунку відповідача, яку мав скласти первісний кредитор і яка має містити інформацію про загальних розмір сплаченого кредиту, оскільки і сам позивач в позові визнає той факт, що відповідач здійснювала оплату боргу. Крім того, в супереч ст. 516 ЦК України, перший новий кредитор, яким був ТОВ «Кредитні ініціативи» та всі наступні також не виконали свого обов`язку щодо повідомлення боржника про заміну кредитора у зобов`язані, то жоден з них не мав права вимоги за кредитним договором № 490917176 від 06 червня 2014 року, як новий кредитор. Відповідно, у позивача таке право також відсутнє. Також, пунктом 2.3 кредитного договору № 490917176 від 06 червня 2014 року визначена дата остаточного повернення Кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків - 10 червня 2019 року, але позивачем всупереч кредитного договору, станом на 23 грудня 2019 року, була нарахована заборгованість, в тому числі й 3% річних, інфляційні витрати та подвійна ставка НБУ, а тому порушив норму ст. 1048 ЦК України, якою законодавець визначає, що право кредитора на нарахування відсотків по кредитному договору та пені належить кредиторові лише в межах строку дії кредитного договору, тобто до 10 червня 2019 року. Такої самої правової позиції дійшов ВС по справі № 175/4753/15-ц у постанові від 06 лютого 2019 року та у п. 53, 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс18. Крім того, вважає, що заявлені вимоги щодо стягнення 20\~000,00 грн. за правничу допомогу, занадто завищені. Штучне завищення розміру фактично понесених витрат на правничу допомогу адвоката та відсутність належних доказів фактично наданих послуг є підставою для відмови у їх задоволенні. Такої самої правової позиції дотрималась ВП ВС України у постанові від 12 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц та ЄСПЛ у рішенні від 28 листопада 2002 року по справі «Лавентс проти Латвії», де зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Вважає, що позивач не надав належних та допустимих доказів свого права вимоги як нового кредитора за вищеназваним кредитним договором, тому вірним буде відмовити позивачу у задоволенні позову у повному обсязі в зв`язку з необґрунтованістю позовних вимог та стягнути понесені відповідачем судові витрати, які документально підтверджені. Позивач надав до суду відповідь на відзив, в якому зазначає, що відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Вважає, що у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних витрат та 3% річних, оскільки вони є способом захисту майнового права й інтересу позивача. Крім того, вважає, що спливу позовної давності як підстави для припинення зобов`язання норми глави 50 ЦК України не передбачають. Просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду письмове клопотання, в якому просив справу розглянути за відсутністю представника ТОВ «Вердикт Капітал». Відповідач в судове засідання не з`явилася, її інтереси представляє представник адвокат Шчекіч І.В. Представник відповідача адвокат Шчекіч\~І.В.\~в судове\~засідання не з`явилася, надала письмову заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі, категорично заперечує проти задоволення позову, просила відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовить з наступних підстав. Як убачається із матеріалів справи, між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк» 06 червня 2014 року був укладений Кредитний договір № 490917176, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 16872,73 грн., процентна ставка за користування кредитом 39,90% річних, дата остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків 10 червня 2019 року. Платежі з повернення кредиту, сплати процентів за користування та інших платежів за цим договором здійснюються щомісячно, рівними частинами у сумах та в терміни, в порядку та на умовах, визначених цим договором та відповідно до графіку платежів, який є додатком № 1 до цього договору та є його невід`ємною частиною (а.с. 11-12, 15, 16-19). Статтею 1054\~ЦК\~України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Відповідно до ч. 1 ст.\~526\~ЦК\~України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В ст.\~530\~ЦК\~України вказано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) зобов`язання його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.\~611\~ЦК\~України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч. 1 ст.\~612\~цього\~Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до розрахунку, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 490917176 станом на 23 грудня 2019 року складає 65775,71 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 16487,18 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 25578,99 грн., заборгованість за нарахованими відсотками згідно Кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 6248,34 грн., заборгованість по пені і штрафам 17461,20 грн. (а.с. 27). Крім того, відповідно до розрахунку боргу за кредитним договором № 490917176 від 06 червня 2014 року, 3% річних за період з 23 грудня 2016 року по 23 грудня 2019 року складає 1014,12 грн., інфляційні втрати з урахуванням позовної давності 3 роки складають 3331,23 грн., пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання з урахуванням позовної давності в 1 рік складає 3856,39 грн. (а.с. 23, 24-25, 26). Судом встановлено, що в позовній заяві позивач посилається на те, що він набув право вимоги за кредитним договором № 490917176 від 06 червня 2014 року, тобто до відповідача. Однак, встановлено, що 21 червня 2016 року між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір факторингу № 1, за умовами якого ПАТ «Альфа Банк» відступило новому кредитору свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, перелік яких міститься в Додатку № 1 до Договору, про що свідчить витяг Договору Факторингу № 1 від 21 червня 2016 року (а.с. 28). Додаток № 1 до Договору відсутній в даних документах. 26 грудня 2018 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА», було укладено договір факторингу № 2019-ІКІ/ВЕСТА, за умовами якого ТОВ «Кредитні ініціативи» відступило новому кредитору, а новий кредитор набуває належне право вимоги до боржників за договорами, перелік яких міститься в Додатку № 1-1 до Договору, що додається до даного Договору на паперовому носії (а.с. 29-39). Додаток № 1-1 до Договору відсутній в даних документах. 16 січня 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» та ТОВ «Вердикт Капітал», було укладено договір про відступлення права вимоги № 16-01/19/1, за умовами якого, ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» відступило новому кредитору належне йому право вимоги до боржників, а новий кредитор зобов`язується прийняти право вимоги до боржників за договорами, перелік яких міститься в Додатку № 1-1 до Договору, що додається до даного Договору на паперовому носії (а.с. 40-49). Додаток № 1-1 до Договору відсутній в даних документах. Крім того, з матеріалів справи встановлено, що згідно з витягу з реєстру договорів, у ТОВ «Вердикт Капітал» є право вимоги за кредитним договором № 500457507 від 10 лютого 2014 року, боржник [PERSON] , що підтверджується витягом з додатку № 1 до договору про відступлення прав вимоги від 16 січня 2019 року (а.с. 50). Також, встановлено, що ухвалою суду від 12 лютого 2020 року позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором була залишена без руху, оскільки в матеріалах справи відсутні докази щодо набуття ТОВ «Кредитні ініціативи», ТОВ «ФК «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги заборгованості за кредитним договором № 490917176 від 06 червня 2014 року та до матеріалів справи доданий витяг з реєстру кредитного договору № 500457507 від 10 лютого 2014 року. На виконання ухвали суду ТОВ «Вердикт Капітал» надав копію витягу з реєстру договорів, де у ТОВ «Вердикт Капітал» є право вимоги за кредитним договором № 490917176 від 06 червня 2014 року, боржник [PERSON] , що підтверджується витягом з додатку № 1 до договору про відступлення прав вимоги від 16 січня 2019 року (а.с. 82). Однак, позивач ТОВ «Вердикт Капітал» не надав документів - додатків до договорів факторингу та відступлення права вимоги, які підтверджують перехід права вимоги та права для стягнення боргу з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт капітал». Статтею 1077\~ЦК\~України визначено,\~що за\~договором факторингу\~(фінансування\~під відступлення\~права грошової\~вимоги)\~одна сторона\~(фактор)\~передає або\~зобов`язується\~передати грошові\~кошти в\~розпорядження другої\~сторони (клієнта)\~за плату\~(у\~будь-який\~передбачений договором\~спосіб),\~а клієнт\~відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним (ст. 1082 ЦК України). Судом встановлено,\~що в\~матеріалах справи\~відсутні докази\~переходу права вимоги саме за кредитним договором № 490917176 від 06 червня 2014 року, оскільки відсутні: додаток № 1 до Договір факторингу № 1 від 21 червня 2016 року, додаток № 1-1 до Договору факторингу № 2019-ІКІ/ВЕСТА від 26 грудня 2018 року, додаток № 1-1 до Договору про відступлення права вимоги № 16-01/19/1 від 16 січня 2019 року з переліком боржників, зокрема й боржника [PERSON] щодо кредитного договору № 490917176 від 06 червня 2014 року, а самі по собі Договір факторингу № 1 від 21 червня 2016 року, Договір факторингу № 2019-ІКІ/ВЕСТА від 26 грудня 2018 року та Договір про відступлення права вимоги № 16-01/19/1 від 16 січня 2019 року є переходом права вимоги щодо боржників, перелік яких в даних договорах відсутній. На підставі викладеного, у суду виникають сумніви, що у ТОВ «Вердикт Капітал» взагалі є право вимоги до відповідача [PERSON] , оскільки до матеріалів справи додані різні витяги з реєстру договорів, на які позивач набув право вимоги, а саме кредитний договір № 500457507 від 10 лютого 2014 року та № 490917176 від 06 червня 2014 року, а тому не зрозуміло до якого саме кредитного договору ТОВ «Вердикт Капітал» взагалі набуло право вимоги. Слід зазначити, що рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2020 року виконавчий напис № 908 від 25 липня 2019 року, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 72676 грн. 71 коп. за кредитним договором №№ 4900917176 від 06 червня 2014 року визнано таким, що не підлягає виконанню. Рішення суду набрало законної сили 07 серпня 2020 року (а.с. 169-171). З даного рішення судом встановлено, зокрема, що у ТОВ «Вердикт Капітал» відсутнє право вимоги як у нового кредитора до [PERSON] за кредитним договором № 4900917176 від 06 червня 2014 року. Відповідно до\~ст.\~516\~ЦК\~України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У відзиві представник відповідача зазначає, що претензій від ТОВ «Кредитні ініціативи» та всіх наступних кредиторів відповідач не отримувала, та судом встановлено, що в матеріалах справи жодних доказів щодо направлення претензій всіма попередніми кредиторами не має. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду (ч. 2 ст. 13 ЦПК України). Позивачем в силу принципу змагальності сторін не доведено обґрунтованості вимог, відповідно до яких кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі викладеного, суд повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, встановив, що у задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі, оскільки позивачем не надано доказів щодо підтвердження права вимоги до відповідача саме за кредитним договором № 4900917176 від 06 червня 2014 року, так як додатки до договорів відступлення прав та факторингу в матеріалах справи відсутні. В зв`язку із відмовою в позові, судовий збір та витрати на правничу допомогу, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, покладаються на позивача. Крім того, при вирішенні питання про стягнення понесених відповідачем судових витрат, суд керується наступним. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Зі змісту, статті 58 ЦПК України, слідує, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Відповідно до статті 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник. Згідно статті 15 ЦПК України, представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Частиною четвертою статті 62 ЦПК України, визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Так, у відповідності до статті 1\~Закону України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Статтею 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Матеріалами справи встановлено, повноваження адвоката Шчекіч І.В., як представника відповідача Коломієць І.О., підтверджуються ордером серії АЕ № 1035663 від 12 вересня 2020 року (а.с. 221). Згідно попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, вартість правничої допомоги адвоката складає 3903 грн. (а.с.213). Відповідно до акту здачі-приймання виконаних робіт/надання послуг № 1 (а.с. 214) до договору про надання правової допомоги, послуги за надання правничої допомоги складаються з складання відзиву на позовну заяву, зібрання всіх доказів по справі, клопотання про зупинення провадження по справі, відправлення всіх необхідних заяв та адвокатських запитів з метою отримання доказів по справі, надання консультації відповідачу, відправленню відзиву з додатками, вчинення всіх інших процесуальних дій в інтересах та на захист прав відповідача, за що [PERSON] сплатила адвокату гонорар у сумі 3800 грн., про що свідчить квитанція до прибуткового касового ордеру № 48 від 12 вересня 2020 року (а.с. 215). Відповідачем надані докази відправлення позивачу відзиву на позовну заяву, відповідно до квитанцій від 14 вересня 2020 року сума витрат складає 37 грн. Оскільки відповідачем доведено реальність надання правничої допомоги, виконані адвокатом роботи, згідно розрахунку суми гонорару, відповідають критерію необхідності, вони вплинули на перебіг розгляду справи, за результатом розгляду якої було прийнято позитивне рішення для відповідача, витрати є співмірними зі складністю цієї справи, відповідають також критерію розумності їхнього розміру, а тому суд дійшов висновку про стягнення\~з позивача на користь відповідача судових витрат на правову допомогу у розмірі 3837 грн. Щодо стягнення з позивача на користь [PERSON] судових витрат в розмірі 66 грн., суд вважає за необхідним відмовити, оскільки в матеріалах справи відсутні оригінали відповідних квитанцій.

Outcome: approved