Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і вимоги обгрунтовує тим, що у відповідності до рішення Виконавчого комітету Сумської міської ради від 15.08.2000 №376 Відкрите акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання ім. М.В. Фрунзе», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання», починаючи з 01.07.2000 визначено надавачем послуг з теплозабезпечення для населення Північної частини м.Суми. Рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради від 20.05.2011 № 322 ВАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» визначено виробником та виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в межах території обслуговування, визначеної додатком №1 до даного рішення, у тому числі для житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Рішення Виконавчого комітету Сумської міської ради від 18.06.2019 №322 ПАТ «Сумське НВО» визначено виробником та виконавцем комунальних послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води у межах території, визначеної додатком №1 до даного рішення, у тому числі для житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання Міського єдиного інформаційно-розрахункового центру. У відповідності до ст.20 Закону України «Про теплопостачання», тариф на послуги постачання теплової енергії є регульованим, та на сьогоднішній день встановлений рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради від 18.08.2020 №436 «Про встановлення тарифів Акціонерному товариству «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води». Оплата за надані Товариством послуги повинна була проводитися відповідачами згідно з тарифами, затвердженими рішеннями Виконавчого комітету Сумської міської ради №376 від 15.08.2000 №441 від 19.09.2000, №558 від 21.11.2000, №482 від 04.09.2006, №550 від 27.10.2008, №40 від 26.01.2010, №831 від 28.12.2010, №426 від 23.07.2019, №436 від 18.08.2020, постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг №664 від 13.06.2014, №1171 від 31.03.2015, №1101 від 09.06.2016. В порушення вимог законодавства відповідачі отримані послуги з централізованого опалення, поставки теплової енергії оплатили не в повному обсязі, внаслідок чого у відповідачів виникла заборгованість. З оплати послуг з централізованого опалення та постачання теплової енергії за період з серпня 2000 року по серпень 2021 року у сумі 28300,42 грн., що підтверджується довідкою про заборгованість. Відповідно до п.2 п.п.5 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII, індивідуальний споживач зобов`язаний - оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. В той же час, частина 3 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VІІІ передбачає, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Враховуючи викладене, усі дієздатні особи, зареєстровані за адресою: [ADDRESS] несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати отриманих ними житлово-комунальних послуг. Товариство відзначає, що між ним та відповідачами не було укладено договори про надання житлово-комунальних послуг, проте відповідно до постанови Судової палати у цивільних та господарських справах Верховного суду України від 30.10.2013. По справі 6-59цс13, споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Частина 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлює, що споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно пункту 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та Гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005, розрахунковим періодом для оплати комунальних послуг є календарний місяць. Плата за послуги вносить не пізніше двадцятого числа місяця, що настає за розрахунковим. Пунктом 37 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №830, визначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, якщо інший порядок та строки не визначені договором. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» у солідарному порядку заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії у сумі 28300,42 грн. Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 07.09.2021 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. 15.10.2021 від відповідача [PERSON] надійшов Відзив на позовну заяву в якому зазначив, що у позовній заяві про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги Позивач зазначає, що період, протягом якого утворилась заборгованість з оплати послуг централізованого опалення та постачання теплової енергії, становить з серпня 2000 року по серпень 2021 року. З огляду на викладене, враховуючи обставини справи, - прошу суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності до вимог Позивача про стягнення заборгованості. [PERSON] , дійсно є власником і проживає в квартирі [ADDRESS] (далі - Житловий будинок). У 2008 році на замовлення мешканців Житлового будинку Спільним виробничо-комерційним підприємством «Форум» було розроблено проект вузла обліку теплової енергії відповідно до Технічних умов № 21/2031 від 17.09.2008, виданих Дирекцією «Котельня Північного промузла». Протягом жовтня 2008 року вказаний проект було реалізовано шляхом монтажу СВКП «Форум» відповідного вузла обліку теплової енергії, у тому числі встановлено лічильник тепла на Житловий будинок. У жовтні 2016 року, перед початком опалювального сезону 2016-2017, систему опалення квартири № 15 у Житловому будинку було демонтовано, стояки внутрішньобудинкової системи теплозабезпечення, що проходять через квартиру, зациркульовані та обшиті теплоізоляційним матеріалом. Листом від 05.10.2016 він повідомив Позивача про демонтаж системи опалення у своїй квартирі та відмову від отримання послуг централізованого опалення. Після його повідомлення про від`єднання від централізованої системи опалення представниками Позивача було складено відповідний Акт огляду системи опалення у квартирі та встановлено факт її демонтажу. Хоча копію зазначеного Акту огляду йому не було вручено (акт складався в одному примірнику і знаходиться у справах Позивача), проте Позивач був і залишається обізнаним про факт демонтажу системи опалення у квартирі, про що свідчить офіційне листування між ним та Позивачем. Так, у свої листах № 21/700 від 01.12.2016 та № 21/1688 від 03.10.2017 Позивач висловлює свої заперечення щодо від`єднання системи опалення квартири від централізованої, що свідчить про визнання Позивачем факту демонтажу. Таким чином, починаючи з жовтня 2016 року і до цього часу він не користується послугами Позивача по централізованому опаленню та постачанню теплової енергії, оскільки не відновлював у своїй квартирі стару систему опалення та не здійснював нових підключень до централізованої внутрішньобудинкової системи теплозабезпечення. Опалення власної квартири здійснюю самостійно, режиму теплозабезпечення Житлового будинку в цілому не порушує, скарг, зауважень чи нарікань від сусідів не має. Факт невикористання системи централізованого опалення і, відповідно, неспоживання послуг Позивача до цього часу також підтверджується Актом огляду систем гарячого водопостачання та опалення, складеного уповноваженим фахівцем Позивача 22.01.2021. Позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про надання йому послуг централізованого опалення та теплопостачання, особливо після того, як було демонтовано систему опалення у квартирі. Відповідно, факт споживання ним зазначених послуг з централізованого опалення та теплопостачання Позивачем також не доведено належними та допустимими доказами. У свою чергу стверджує, що вказаними послугами Позивача він не користується з жовтня 2016 року, що доводиться наданими ним доказами про відсутність системи централізованого опалення у квартирі. Позивачем не надано жодних належних розрахунків, які б містили інформацію про кількість тепла, переданого у внутрішньобудинкову систему Житлового будинку, на вводі в яку ще з 2008 року встановлено лічильник тепла. Довідка про заборгованість № 21/1451 від 03.08.2021, складена Позивачем, не є належним та допустимим доказом, що підтверджував би факт виникнення та пояснював власне розмір заборгованості за послуги з централізованого опалення та теплопостачання. 13.10.2021 від представника Позивача надійшли Додаткові пояснення по справі, в якіх зазначив, що хоча Довідка про заборгованість Відповідачів, додані до позовної заяви, сформовані за період з серпня 2000, проте заборгованість Відповідачів, що є предметом стягнення в межах даної справи виникла за період з жовтня 2016 по серпень 2021. 26.10.2021 від представника Позивача надійшла Відповідь на Відзив, в якій просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. 28.10.2021 від Відповідача [PERSON] надійшли заперечення, в яких зазначив, що відповідь на відзив, подана неуповноваженим представником Позивача. Надані Позивачем копії звітів про споживання теплової енергії за період жовтень 2020-квітень 2021 року можуть свідчити лише про кількість теплової енергії, що була передана у внутрішньобудинкову мережу багатоквартирного будинку [ADDRESS] . Проте вказані звіти жодним чином не доводять факту споживання теплової енергії у квартирі № 15 вказаного будинку. Факт відключення систем опалення квартири № 15 від мереж ЦО визнається Позивачем ще з 2016 року. При цьому, Позивачем не надано жодних доказів, які б свідчили про незаконність відключення систем опалення квартири № 15 від мереж ЦО. Оскільки формальний договір про теплопостачання між Позивачем та Відповідачем не укладався, то Позивач повідомив Відповідача про відмову від отримання послуг централізованого опалення та припинення відповідних нарахувань листом від 05.10.2016 року, копія якого додавалась до відзиву на позовну заяву. Таким чином, Позивачем не доведено факту реального споживання послуг централізованого опалення Відповідачем, що свідчить про безпідставність вимог Позивача про стягнення заборгованості, оскільки квартира Відповідача з жовтня 2016 року не облаштована приладами опалення, приєднаними до внутрішньобудинкових систем. Окрім того, варто зауважити, що Позивачем надано копії звітів про споживання теплової енергії по будинку [ADDRESS] лише за опалювальний період жовтень 2020-квітень 2021 року. Доказів, які б свідчили про кількість теплової енергії, що була передана у внутрішньобудинкову мережу багатоквартирного будинку протягом усіх інших опалювальних періодів, - Позивачем не надано. Представлений Позивачем у відповіді на відзив розрахунок вартості послуг з постачання теплової енергії не обґрунтований належним чином. Розмір загальної опалювальної площі будинку не підтверджено жодними доказами. Факт відсутності зі сторони Відповідача скарг чи інших зауважень до Позивача щодо надання послуг централізованого опалення пояснюється тим, що Відповідач не користується вказаними послугами протягом останніх п`яти років, а тому підстав для оскарження не існувало. У судове засідання представник позивача АТ «СМНВО» не з`явився, надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. У судове засіданні відповідачі не з`явилися, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Суд, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 15.08.2000 № 376 ВАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе» правонаступником якого є АТ «СМНВО» починаючи з 01.07.2000 визначено надавачем послуг з теплозабезпечення для населення Північної частини м. Суми. Рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 20.05.2011 № 322 ВАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» визначено виробником та виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в межах території обслуговування, визначеної додатком №1 до даного рішення, у тому числі для житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Згідно Довідки про реєстрацію місця проживання особи №14.03-08/178671 від 16.08.2021 вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 25.10.1988 по теперішній час. Згідно Довідки про реєстрацію місця проживання особи №14.03-08/178670 від 16.08.2021 вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 21.01.2010 по теперішній час. Згідно Довідки про реєстрацію місця проживання особи №14.03-08/178669 від 16.08.2021 вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 03.07.2020 по теперішній час. Згідно Довідки про реєстрацію місця проживання особи №14.03-08/178668 від 16.08.2021 вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 03.09.1999 по теперішній час. Згідно Довідки про реєстрацію місця проживання особи №14.03-08/178667 від 16.08.2021 вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 03.09.1999 по теперішній час. Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, квартира [ADDRESS] , належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , по 1/4 частині кожному. Позивач надає послуги з постачання теплової енергії для квартири, в якій проживають відповідачі. Таким чином, між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини в сфері надання житлово-комунальних послуг, що регулюються Цивільним кодексом України. Позивачем на виконання вимог Закону України «Про теплопостачання» та Закону України «Про житлово-комунальні послуги» належним чином надавалися відповідачам послуги з постачання теплової енергії. Відповідно до статті 20 Закону України «Про теплопостачання», тариф на послуги постачання теплової енергії є регульованим, та на сьогоднішній день встановлений рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради від 18.08.2020 № 436 «Про встановлення тарифів Акціонерному товариству «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води». Оплата за надані Товариством послуги повинна була проводитися відповідачами згідно з тарифами, затвердженими рішеннями Виконавчого комітету Сумської міської ради № 376 від 15.08.2000 № 441 від 19.09.2000, № 558 від 21.11.2000, № 482 від 04.09.2006, № 550 від 27.10.2008 № 40 від 26.01.2010, № 831 від 28.12.2010, № 426 від 23.07.2019 № 436 від 18.08.2020, постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг № 664 від 13.06.2014, № 1171 від 31.03.2015, № 1101 від 09.06.2016. В порушення вимог законодавства відповідачі отримані послуги з централізованого опалення, поставки теплової енергії не оплатили в повному обсязі, внаслідок чого у відповідачів виникла заборгованість, а саме: з оплати послуг з централізованого опалення та постачання теплової енергії за період з жовтня 2016 року по серпень 2021 року у сумі 28300,42 грн., що підтверджується довідкою про заборгованість. Відповідно до вимог ст.ст.316, 317 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ст.151 Житлового кодексу Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку при домову територію. Згідно частини 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Нормою статті 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. За нормами статті 68 ЖК України споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частиною 3 статті 156 ЖК України встановлено, що повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Згідно частини 3 статті 162 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно ч.6 ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно пункту 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005, розрахунковим періодом для оплати комунальних послуг є календарний місяць. Плата за послуги вносить не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим. У період, за який виникли спірні правовідносини по даній справі, діяли два різні основні нормативні акти, що врегульовували відносини з надання житлово-комунальних послуг між виконавцями та споживачами - Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року №1875-ІV, що втратив чинність 01.05.2019, та Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VІІІ, що набрав чинності 01.05.2019. Стаття 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачала, що однією з комунальних послуг є послуга з централізованого опалення. Стаття 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що однією з комунальних послуг є послуга з постачання теплової енергії. Таким чином, до 01.05.2019 Товариством надавалися Відповідачам послуги з централізованого опалення, а з 01.05.2019 - послуги з постачання теплової енергії. Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач мав обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до п.2 п.п.5 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний - оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до ст.ст.526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Доводи відповідача [PERSON] обгрунтовані тим, що з 2016 року квартира фактично відключена від центрального опалення, встановлено автономне опалення, тому він не зобов`язаний сплачувати за централізоване опалення, постачання теплової енергії. У 2008 році на замовлення мешканців Житлового будинку Спільним виробничо-комерційним підприємством «Форум» було розроблено проект вузла обліку теплової енергії відповідно до Технічних умов № 21/2031 від 17.09.2008, виданих Дирекцією «Котельня Північного промузла». Протягом жовтня 2008 року вказаний проект було реалізовано шляхом монтажу СВКП «Форум» відповідного вузла обліку теплової енергії, у тому числі встановлено лічильник тепла на Житловий будинок. У жовтні 2016 року, перед початком опалювального сезону 2016-2017, систему опалення квартири № 15 у Житловому будинку було демонтовано, стояки внутрішньобудинкової системи теплозабезпечення, що проходять через квартиру, зациркульовані та обшиті теплоізоляційним матеріалом. Суд відхиляє аргументи відповідача [PERSON] , оскільки самовільне відключення приміщення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення споживача від оплати за послуги теплопостачання. Споживач, що самовільно відключив належне йому приміщення від систем централізованого опалення, зобов`язаний оплачувати послуги з теплопостачання в такому ж порядку і розмірах, якби відповідне відключення ним проведено не було. Така позиція викладена в постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №462/6393/15-ц, від 25.07.2019 у справі №361/5676/15-ц. Отже, відповідачі зобов`язані оплачувати надані Товариством послуги з централізованого опалення, постачання теплової енергії, абонплати після незаконного відключення квартири від систем централізованого опалення в порядку та строки, встановлені чинним законодавством. Згідно з ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідачем [PERSON] у Відзиві на позовну заяву фактично було заявлено клопотання про застосування строків позовної давності. Так, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною першою статті 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позивачем заявлені вимоги до відповідачів про стягнення заборгованості зпостачання тепловоїенергії (централізованого опалення) за період з жовтня 2016 року по серпень 2021 року включно в сумі 28300,42 грн. Позивачем пропущений строк звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості з відповідачів за надані послуги з централізованого опалення, постачання теплової енергії у період до серпня 2018 року, тому в цій частині вимог належить відмовити. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги Акціонерного товариства «Сумське машинобудівненауково-виробниче об`єднання» підлягають задоволенню частково, та суд вважає необхідним стягнути у солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії за період з серпня 2018 по серпень 2021 включно у сумі 19 307,20 грн. Відповідно до вимогст.141 ЦПК України, у зв`язку з частковим задоволенням позову, на користь Акціонерного товариства «Сумське машинобудівненауково-виробниче об`єднання» з відповідачів підлягає стягненню 1548 грн. 65коп. в відшкодування судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial