Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив визнати за [PERSON], реєстраційний номер облікової картки платників податків [NUMBER], право власності у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO] на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Визнати за [PERSON], реєстраційний номер облікової картки платників податків [NUMBER], право власності у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO], на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON]. Після їх смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частини квартири [ADDRESS], що належала померлим на підставі свідоцтва про право власності на житло від 17 березня 1999 року. Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті своїх батьків. На час відкриття спадщини після смерті батьків позивач проживав разом зі спадкодавцями в квартирі [ADDRESS]. За заявою позивача у Дев'ятій київській державній нотаріальній конторі було заведено спадкові справи: №1150/2007 після смерті [PERSON], померлого [INFO], та №1151/2007 після смерті [PERSON], померлої [INFO]. Проте, державний нотаріус Дев'ятої київської державної нотаріальної контори Фролова А.О. відмовила Позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] та [PERSON] через те, що оригінал свідоцтва про право власності на житло від 17 березня 1999 року, виданого відділом приватизації державного житла Залізничного району м. Києва, був втрачений, а дублікат зазначеного свідоцтва не зареєстрований в органі, який здійснює державну реєстрацію нерухомого майна. З урахуванням вищевикладеного, позивач вважає, що протягом строку, встановленого статтею 1270 УК України, він не заявив про відмову від прийняття спадщини після смерті своїх батьків, тобто він прийняв спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, а тому просив позов задовольнити. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву у якій позовні вимоги підтримав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, був повідомлений належним чином. Надав заяву, у якій просив розглянути справу без участі представника, на підставі зібраних доказів і винести рішення у відповідності до вимог чинного законодавства. Згідно вимог ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Беручи до уваги заяви сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON]. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER]. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частини квартири [ADDRESS], що належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло від 17 березня 1999 року, виданого відділом приватизації державного житла Залізничного району м. Києва. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частини квартири [ADDRESS], що належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло від 17 березня 1999 року, виданого відділом приватизації державного житла Залізничного району м. Києва. Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті своїх батьків. На час відкриття спадщини після їх смерті, позивач проживав разом зі спадкодавцями в квартирі [ADDRESS]. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Встановлено і підтверджується матеріалами спадкових справ, що протягом строку, встановленого статтею 1270 УК України, позивач не заявив про відмову від прийняття спадщини після смерті своїх батьків, а тому він вважається таким, що прийняв спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України. За заявою позивача у Дев'ятій київській державній нотаріальній конторі було заведено спадкові справи: №1150/2007 після смерті [PERSON], померлого [INFO], та №1151/2007 після смерті [PERSON], померлої [INFO]. 24 лютого 2011 року позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO], на гаражний бокс [NUMBER], що знаходиться в ГБК «Супутник» по вул. Корсунь-Шевченківська, буд. №7 в місті Києві. Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом та витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 24.02.2011 року. Проте, державний нотаріус Дев'ятої київської державної нотаріальної контори Фролова А.О. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO], на 1/3 частину квартири [ADDRESS] та після смерті [PERSON], померлої [INFO], на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Причиною відмови стало те, що оригінал свідоцтва про право власності на житло від 17 березня 1999 року, виданого відділом приватизації державного житла Залізничного району м. Києва, був втрачений, а дублікат зазначеного свідоцтва не зареєстрований в органі, який здійснює державну реєстрацію нерухомого майна. Дана обставина підтверджується копією листів Дев'ятої київської державної нотаріальної контори та копією дубліката свідоцтва про право власності на житло від 17 березня 1999 року. Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1226 Цивільного кодексу України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, судом встановлено, що протягом строку, встановленого статтею 1270 УК України, позивач не заявив про відмову від прийняття спадщини після смерті своїх батьків, тобто він прийняв спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову, оскільки позивачем повністю доведено факти викладені в позовній заяві.

Outcome: approved