Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Солідарненської сільської ради про визнання права власності за набувальною давністю на житловий будинок. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що в 1985 році в селі Солідарне Білокуракинського району Луганської області на місці придбаного позивачем старого будинку він побудував житловий будинок в якому мешкає з моменту його будівництва і до цього часу. Старий будинок разом з земельною ділянкою позивач придбав у жінки похилого віку 1917 року народження. Правовстановлюючих документів на будинок вона не мала, тому договір купівлі - продажу не було зареєстровано. Документи щодо володіння попереднім власником будинком на зберіганні в Солідарненській сільській раді відсутні. З часу будівництва і по цей час позивач відкрито і безперервно користується зазначеним будинком, сплачує рахунки за надані комунальні послуги, що підтверджується доданими квитанціями про сплату комунальних послуг та копіями укладених договорів на газопостачання та постачання електричної енергії. У зв'язку з цим позивач просить суд визнати за ним, [PERSON], [INFO], РНОКПП [NUMBER], право власності за набувальною давністю на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Заявлені позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити. В судове засідання представник відповідача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Проти викладених у заяві обставин не заперечував, позов визнав та просив суд задовольнити вимоги в повному обсязі. У зв'язку з розглядом справи за відсутністю осіб, які беруть участь, судове засідання проводиться без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України. Відповідно до ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази по справі кожний окремо і в їх сукупності, судом встановлено наступне. Відповідно до довідки Солідарненської сільської ради № 970 від 28.11.2016 року позивач, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] з 04.02.1982 року (а.с.6). Згідно копії довідки - характеристики, виданої [PERSON], житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в КП «Білокуракинське районне бюро технічної інвентаризації» не зареєстрований (а.с.17). На замовлення [PERSON] КП «Білокуракинське районне бюро технічної інвентаризації» виготовлено технічний паспорт на вказаний будинок (а.с.13-16). Згідно копії паспорту громадянина України [PERSON] зареєстрований в с. Солідарне Білокуракинського району з 04 лютого 1982 року (а.с.18-19). Згідно доданих квитанцій про сплату за надані комунальні послуги [PERSON] сплачує рахунки за спожитий природний газ, електроенергію та за телекомунікаційні послуги, які надаються йому за адресою: [ADDRESS] (а.с.7-12, 20-28). Згідно копії домової книги, виданої [PERSON], він зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 04 лютого 1982 року (а.с.20-22). Відповідно до статті 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена законом. На підставі статті 344 Цивільного кодексу України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, частиною 1 статті 344 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. В пункті 9 Постанови за № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року вказано, що повинно враховуватися, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна та інше. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. Судом встановлено, що з 1982 року позивач вже більше 10 років володіє та користується нерухомим майном і є всі підстави вважати, що він законно набув право власності на вищевказаний житловий будинок. Згідно до ст. 58 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням наведеного, всебічного, об'єктивного та безпосереднього дослідження доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved