Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, про стягнення заборгованості та штрафних санкцій, судових витрат, посилаючись на те, що відповідач будучи власником квартири ухиляється від оплати житлово - комунальних послуг, внаслідок чого утворилась заборгованість. Враховуючи те, що відповідач добровільно відмовляється погасити заборгованість, позивач був вимушений звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги і просили їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала в повному обсязі, посилаючись на те, що договір про надання житлово - комунальних послуг укладений з позивачем втратив свою чинність, проте остання продовжує сплачувати за житлово - комунальні послуги з розрахунку тарифів, які були визначені у договорі. Крім того, відповідач зазначає, що остання не є членом об'єднання і не повинна сплачувати за житлово - комунальні послуги по тарифам, як встановлені об'єднанням, а також вважає такі тарифи завищеними. Прокурори, які приймали участь у справі в інтересах відповідача підтримали позицію останньої. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до протоколу установчих зборів № 1 від 20 січня 2007 року в будинку [ADDRESS] власниками квартир і нежитлових приміщень створено Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Просперіті Хоум». Актом приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс від 29 березня 2007р. позивач прийняв на баланс від ВАТ ПБК «Схід» цілісний майновий комплекс за вищезазначеною адресою, таким чином є балансоутримувачем будинку /Т.І а.с.9-11/. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», об'єднання після набуття статусу юридичної особи може приймати на власний баланс весь житловий комплекс. Згідно зі ст. 17 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», основна діяльність об'єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав власників приміщень на володіння та користування спільним майном членів об'єднання, належне утримання будинку та прибудинкової території, сприяння членам об'єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов'язань, пов'язаних з діяльністю об'єднання. Згідно свідоцтва про право власності від 24.10.2006 року відповідач є власником квартири [ADDRESS] /Т.І а.с. 12/. Згідно ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. 01.03.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 32/2007 відносин власників житлових і нежитлових приміщень та управителя на обслуговування будинку та прибудинкової території по [ADDRESS] /Т.І а.с. 13,14/. Строк дії даного договору встановлений до 30.04.2008 року. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно п. 8.8 даного договору, якщо за місяць до закінчення терміну дії даного договору жодна із сторін не висловила наміру внести до нього зміни або доповнення, він продовжується на наступний рік. Враховуючи, що сторони договору не заявили про намір припинення дії договору у спосіб передбачений п. 8.8 дії даного договору пролонгується кожного наступний рік. Таким чином доводи відповідача та прокурора щодо закінчення строку дії вище вказаного договору 30.04.2008 року є неспроможними. Крім того, 01.06.2009 року між сторонами була укладена додаткова угода про зміни до договору про зміну договору доручення на проведення розрахунків за житлово - комунальними послугами /Т.І а.с. 15/. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» Згідно ч. 7 ст. 10 до виключної компетенції загальних зборів членів об'єднання відноситься визначення розмірів внесків та платежів членами об'єднання. Згідно витягу з протоколу загальних зборів № 7 від 24.09.2009 року розмір внеску з утримання будинку та прибудинкової території житлового будинку по [ADDRESS] рішенням загальних зборів змінено тарифи на житлово - комунальні послуги на 1,50 грн. /Т.І а.с. 16/. Згідно витягу з протоколу загальних зборів № 8 від 18.11.2010 року розмір внеску з утримання будинку та прибудинкової території житлового будинку по [ADDRESS] рішенням загальних зборів змінено тарифи на житлово - комунальні послуги на 2,00 грн. /Т.І а.с. 17/. Згідно витягу з протоколу № 10 від 29.09.2011 року розмір внеску з утримання будинку та прибудинкової території житлового будинку по [ADDRESS] рішенням загальних зборів змінено на утримання будинок та прибудинкової території в розмірі 4,20 грн. та підземного паркінгу 5,43 грн., а відповідача виключили з членів об'єднання за невиконання обов'язків члена об'єднання /Т.І а.с. 18/. Згідно витягу з протоколу № 11 від 27.09.2012 року розмір внеску з утримання будинку та прибудинкової території житлового будинку по [ADDRESS] рішенням загальних зборів змінено на утримання нежитлових приміщень в розмірі 3,42 грн., житлових приміщень 3,76 грн., нежитлових приміщень та машиномісць паркінгу 5,43 грн. /Т.І. а.с. 19/. Згідно ст. 17 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку»зазначено, що об'єднання має право вимагати своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим законом та статутом об'єднання платежів, зборів і внесків від власників приміщень, а також відрахувань до резервного та ремонтного фондів. Згідно взаєморозрахунків та розрахунків заборгованості та штрафних санкцій вбачається, що відповідач не сплачує комунальні послуги, внески та витрати пов'язані з утриманням та обслуговуванням житлового комплексу за період з 01.12.2010 року по 31.10.2013 рік, заборгованість становить 5295,26 грн., 105 грн. - інфляційні витрати, 228,66 грн. - 3% річних, а всього 5628,92 грн. /Т.І а.с. 21-30/. Таким чином, відповідачем порушені зобов'язання щодо регулярної оплати в установлені строки наданих послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а тому зазначена сума боргу підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Доводи відповідача та прокурора про те, що остання не повинна сплачувати за житлово - комунальні послуги по тарифам визначеним об'єднанням, оскільки не є членом останнього є неспроможними. Так, відповідач не надала доказів про те, що останній не надавались відповідні послуги, або надавались неякісно чи не у повному обсязі. Відповідач сплачувала за житлово - комунальні послуги за визначеними на власний розсуд тарифами, по квитанціях, які власноручно заповнювала, а не ті які надходили від позивача, проте згідно умов договору п. 5.6 власник вносить плату за послуги в касу або на рахунок управителя, використовуючи квитанції об'єднання /Т.І. а.с. 14/. Крім того, порядок встановлення платежів, зборів і внесків регламентований ст. 10 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» та роз'яснений Листом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України «Щодо погодження/затвердження/ тарифів органами місцевого самоврядування внесків на житлово-комунальні послуги для ОСББ та ЖБК від 30.11.2012 року № 7/10-19373. В даному листі зазначено, що ОСББ, які самостійно забезпечують утримання будинку і прибудинкової території, при визначенні розміру внесків (платежів) на утримання будинку і прибудинкової території повинні виходити з розміру витрат на утримання будинку і прибудинкової території, передбачених кошторисом об'єднання, який відповідно до ст. 10 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» затверджується загальними зборами. Визначений загальними зборами ОСББ розмір внесків (платежів) на утримання будинку і прибудинкової території не потребує затвердження чи погодження органами державної влади чи місцевого самоврядування. Не зважаючи на зазначене вище судом було перевірено, шляхом звернення до загально доступної інформації, яка міститься на сайті КМДА, що затверджені об'єднанням тарифи були затверджені КМДА, у зв'язку з чим суд вважає, що дані обставини згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України не потребуються доказуванню. Позивач самостійно забезпечує утримання будинку [ADDRESS] та прибудинкової території. Виходячи з вартості понесених витрат позивач затверджує кошторис, в якому детально відображаються всі послуги та їх вартість. Виходячи із затвердженого кошторису позивач формує розмір внесків на утримання будинку та прибудинкової території і затверджує їх на загальних зборах членами ОСББ «Просперіті Хоум». Таким чином, затверджені внески мають бути оплачені всіма мешканцями будинку, а не лише членами ОСББ, оскільки послуга утримання будинку та прибудинкової території не надається окремому колу осіб, а охоплює утримання будинку в цілому. Зазначені обставини випливають з положень ст. 20 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» відповідно до якої частка в загальному обсязі обов'язкових платежів на утримання і ремонт неподільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі приміщень, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб. Враховуючи наведене, тарифи на послуги утримання будинку та прибудинкової території не є сталими і змінюються відповідно до потреб будинку і розрахунків з виробниками, а чинне законодавство передбачає затвердження розміру внесків на утримання будинку та прибудинкової території саме на загальних зборах об'єднання. Не мають юридичного значення і посилання відповідача та прокурорів на те, що відповідач не є членом ОСББ «Просперіті Хоу», оскільки в силу положень ст. ст. 13, 17 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», у разі відмови власника приміщення укладати договір або сплачувати обов'язкові платежі на утримання та ремонт неподільного майна та відповідної частки загального майна, об'єднання має право звернення до суду для стягнення нарахованих платежів. Крім того, не зважаючи на відсутність членства в об'єднанні, відповідач не звільняється від обов'язку сплачувати житлово - комунальні послуги за тарифами встановленим об'єднанням і підстави для сплати відповідачем за житлово - комунальні послуги у меншому розмірі відсутні. Оцінюючи належність, допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. В силу вимог ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно з п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України до судових витрат серед іншого належать витрати на правову допомогу. Відповідно до ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно із Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» витрати на правову допомогу компенсуються за участь особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Витрати, пов'язані з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено рішення, компенсуються іншою стороною у сумі, що не перевищує 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи. Зокрема, Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно якої при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим. (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04). Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та Адвокатським бюро «Коваль Оксани Сергіївни» 11.10.2013 року було укладено Договір №11/10-13 про надання правової допомоги (а.с.31-32). Як зазначено в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.» Позивачем не надано належного розрахунку вартості правової допомоги, зокрема не зазначено скільки годин витрачено на ту чи іншу дію, що позбавляє можливості належним чином перевірити правильність розрахунку витрат на правову допомогу, у зв'язку з чим суд відмовляє у їх стягненні. За змістом частини 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 590 від 27 квітня 2006р. «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави», коли відповідача у цивільній справі звільнено від оплати судових витрат, вони компенсуються позивачу за рахунок держави Державною судовою адміністрацією в їх фактичному розмірі, компенсація судових витрат особам, які їх зазнали, здійснюється шляхом перерахування коштів на їх поточні рахунки в банківських установах, а підставою для компенсації є судове рішення. З матеріалів цивільної справи вбачається, що відповідач є інвалідом другої групи довічно згідно довідки МСЕ № 036056 /Т. а.с. 65/. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судових витрат звільнені інваліди І та ІІ групи. Таким чином, понесені позивачем витрати в сумі 229,41 грн. слід віднести за рахунок держави. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 10, 11, 13, 17, 20, 22 Законом України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», ст.ст. 319, 322, 526, 610, 625 ЦК України, ст.ст. 16, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та

Outcome: approved