Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 09 вересня 2011 року по укладеному сторонами кредитному договору №014/0131/82/0009213 [PERSON] отримала кредит в сумі 40 223 гривні 28 копійок на споживчі цілі зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 28,9% на рік з кінцевим терміном повернення 09 вересня 2017 року та зобов'язалась щомісячно здійснювати погашення кредиту. В порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконувала, в зв'язку з чим станом на 29 травня 2013 року утворилася заборгованість у розмірі 53 805 гривень 76 копійок, яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 36 132 гривні 61 копійка, по процентам за користування кредитом в розмірі 6 026 гривень 29 копійок, нарахованої пені за порушення строків сплати кредиту та відсотків в розмірі 11 646 гривень 86 копійок, які в добровільному порядку відповідач не сплачує в зв'язку з чим банк змушений звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором в примусовому порядку. Представник позивача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, надавши суду письмові заяви (а.с.28,30,36,50), відповідно до яких прохав розглядати справу у відсутність їх представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та прохав їх задовольнити. Відповідач [PERSON], яка про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.48), в судове засідання не з'явився, надала суду письмову заяву, за якою прохала розглядати справи за її відсутності, позов визнала частково, оскільки не мала можливості погашати своєчасно кредит через відсутність роботи та будь-яких інших доходів (а.с.51). В зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу по наявних у справі доказах. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.10, ст.60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, при цьому доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а відповідно до вимог ст.599 цього Кодексу зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610, ст. 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однією із різновидностей зобов'язання є кредитний договір, укладений між сторонами, який відповідно до ст. 629 ЦК України є обов'язковим до виконання сторонами. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання і право на яку згідно ст. 550 ЦК України виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Судом встановлено, що 09 вересня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] був укладений кредитний договір №014/0131/82/0009213, за яким [PERSON] отримала кредит в розмірі 40223 гривні 28 копійок, з яких 31194 гривні 60 копійок на споживчі цілі, 8005 гривень 40 копійок на погашення заборгованості позичальника перед кредитором за укладеного між сторонами кредитним договором №2203912943 від 21 грудня 2007 року та 1023 гривні 28 копійок на сплату страхового платежу на користь страховика, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 28,9% на рік та кінцевим терміном повернення 09 вересня 2017 року. Позичальник зобов'язалась використовувати кредит за цільовим призначенням, повернути суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов'язання за кредитним договором, при цьому повернення кредиту згідно ст.3 договору повинне здійснюватися рівними щомісячними платежами в розмірі згідно графіка (додаток 1 до договору) погашення кредиту та сплати інших платежів, починаючи з місяця, наступного за місцем надання кредиту (а.с.5-7). Відповідно до умов зазначеного договору позивач передав відповідачу грошові кошти в розмірі 40223 гривні 28 копійок, що підтверджується меморіальним ордером №bn від 09 вересня 2011 року (а.с.8), а остання зобов'язалася в строки, обумовлені кредитним договором повернути отримані кредитні кошти, своєчасно сплачувати позивачу відсотки за користування кредитом. Згідно пункту 5.1 договору позикодавець вправі вимагати дострокового виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором та повернення кредитних коштів, процентів пені та інших платежів, передбачених договором, при цьому відповідно до пунктів 5.4, 10.5 кредитного договору передбачено, якщо письмове повідомлення кредитора містить вимогу про дострокове погашення заборгованості позичальником за цим договором, останній зобов'язаний здійснити повернення суми кредиту, сплатити проценти, пеню та інші платежі за цим договором протягом 30 календарних днів з дня направлення кредитором позичальнику відповідного повідомлення, а датою, з якої починається відлік зазначеного вище 30 денного строку, вважається дата, зазначена на квитанції, яка надається відділенням зв'язку при відправленні рекомендованого листа позичальнику або дата, зазначена на листі, який отриманий позичальником особисто в установі кредитора. У разі невиконання позичальником зазначеної вимоги, кредитор має право вжити заходів для стягнення заборгованості позичальника за цим договором, які не суперечать чинному законодавству України. 07 червня 2013 року позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою про дострокове виконання грошових зобов'язань за кредитним договором (а.с.9,10), проте відповіді на отримав. Пунктом 9.2 кредитного договору передбачено, що за прострочення виконання будь-яких грошових зобов'язань за цим договором, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 1 процент від суми простроченого платежу за кожен календарний день прострочення. Згідно пункту 9.5 кредитного договору сторони домовились, що до всіх правовідносин, пов'язаних з укладенням та виконанням цього договору, застосовується строк позовної давності тривалістю у сімдесят років. У відповідності до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, але п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю, в тому числі позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). В той же час, відповідно до ст.259 ЦК України встановлена законом позовна давність може бути збільшена за домовленістю сторін, але відповідно до умов кредитного договору сторони не домовлялись про зміну строку позовної давності, а відповідно суд приходить до висновку, що сторони домовились про зміну строків позовної давності по всіх зобов'язаннях за спірним договором, в тому числі в частині пені, що не суперечить вимогам ст.257 ЦК України. Відповідач [PERSON] в порушення умов договору не виконала взяті на себе грошові зобов'язання та не виплатив в повному обсязі та у встановлені кредитним договором строки суму кредиту, відсотки, нараховану за порушення умов договору пеню, в зв'язку з чим станом на 29 травня 2013 року згідно розрахунку позивача утворилася заборгованість у розмірі 53805 гривень 76 копійок, яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 36132 гривні 61 копійка, по процентам за користування кредитом в розмірі 6026 гривень 29 копійок, нарахованої пені за порушення строків сплати кредиту та відсотків в розмірі 11646 гривень 86 копійок, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.11), яку суд у відповідності до ст.ст. 611,615 ЦК України вважає необхідним стягнути з відповідача, оскільки саме нею порушено зобов'язання за кредитним догвором. Крім того, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути в зв'язку з задоволенням позову витрати по сплаті судового збору, який було сплачено позивачем при зверненні з позовом до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved