Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача фізичної особи - суб`єкта підприємницької діяльності [PERSON] про захист прав споживача, розірвання договору № 62 від 07.11.2016 та стягнення коштів за цим договором, а також стягнення грошового відшкодування моральної шкоди. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 07.11.2016 з відповідачем було укладено договір № 62 на виконання робіт щодо монтажу з електро- та слаботочних мереж на об`єкті за адресою: [ADDRESS] . Позивачем, в якості передоплати за договором, було проведено вісім платежів на загальну суму 679432,00 грн., що підтверджується актами прийому-передачі грошових коштів, укладеними в рамках виконання договору №62 та підписаними договорами. Протягом строку дії договору, відповідачем було фактично проведено частину робіт з монтажу електричних та слабо точних мереж, однак роботи проводилися дуже кволо, що вказувало на неможливість їх завершення в обумовлені строки, роботи проводилися невідомо з яких матеріалів та без узгодження цін і об`єму робіт з позивачем. 23.11.2017 позивач направив відповідачу письмову вимогу щодо усунення порушення своїх прав споживача та запросив у відповідача надати інформацію щодо матеріалів, які використовуються в проведенні монтажу, та об`ємів робіт, а також цін за виконання робіт, та надав строк на виконання вимоги протягом до 01.12.2017. Вказує на те, що станом на 01.12.2016 жодних відомостей від відповідача отримано не було та грошові кошти не повернуті. 08.12.2017 відповідачем по електронній пошті позивачу направлено відповідь на звернення позивача, в якій зазначено, що оскільки позивач озаглавив свої звернення як «претензія щодо повернення безпідставно отриманих коштів за договором №62 від 07.11.2016», то таке звернення розгляду та задоволенню не підлягає, оскільки відповідач вважає, що претензією може бути названий лише документ в рамках господарських правовідносин, а тому це є невідповідною формою звернення з зазначених в цих документах питань. Тому позивач вважає, що відмова відповідача в задоволенні його законних вимог, є порушенням його прав споживача, передбачених ст. 4, п. 2 ст. 9 Закону України «Про захист прав споживачів», що підлягають судовому захисту і бажає розірвати договір №62, що був укладений з відповідачем, стягнути з відповідача сплачені позивачем грошові кошти у розмірі 679432,00 грн. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва Новака Р.В. 14.12.2017 відкрито провадження у цивільній справі. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва Новака Р.В. 14.12.2017 в задоволенні заяви позивача [PERSON] про забезпечення позову [PERSON] до ФОП [PERSON] про визнання договору розірваним та стягнення моральної шкоди було відмовлено. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.09.2018 на виконання положень п. 9 Перехідних положень ЦПК України в редакції, яка набула чинності 15.12.2017, у вказаній справі проведено підготовче засідання. Закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися. До суду від представника позивача надійшла заява про підтримання позовних вимог та проведення розгляду справи у відсутність позивача та його представника. Заперечував проти проведення заочного розгляду справи не надійшло. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився. На судове засідання, яке було призначено на 27.03.2019, направив клопотання про перенесення судового засідання. Судове засідання, яке було призначено на 17.07.2019 також перенесено в зв`язку з клопотанням відповідача. У судове засідання на 07.10.2019 не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся у встановлений законом строк. Причини неявки суду не відомі. Суд, враховуючи неодноразові відкладення судових засідань за клопотанням відповідача та з метою дотримання розумних строків розгляду справи, дійшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача. Крім того, за вказаних обставин, суд дійшов висновку про можливість проведення заочного розгляду справи відповідно до положень ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 07.11.2016 між позивачем та відповідачем було укладено договір № 62 на виконання робіт щодо монтажу з електро- та слаботочних мереж на об`єкті за адресою: [ADDRESS] . Позивачем, в якості передоплати за договором, було проведено вісім платежів на загальну суму 679432,00 грн., що підтверджується актами прийому-передачі грошових коштів, укладеними в рамках виконання договору №62 та підписаними договорами. Відповідно до п. 1.1. підрядник приймає на себе виконання робіт з електро- та слаботочних мереж квартири, а замовник зобов`язується прийняти роботи та оплатити їх вартість у строки та на умовах, що визначаються цим договором та додатками до нього, в будинку замовника. Пунктом 1.2 договору визначено, що об`єм та характер робіт, що будуть виконуватись підрядником, визначається проектом, встановлюються згідно специфікації. Пунктом 1.3. договору встановлено, що роботи здійснюються з сертифікованих матеріалів підрядника, який зобов`язаний самостійно специфікувати, визначити кількість та асортимент товару (обладнання та матеріалів), робіт та послуг, необхідних для поставки матеріалів та виконання робіт. Відповідно до п. 1.5 договору, роботи здійснюються у квартирі замовника, розташованої за адресою: [ADDRESS] (пункт монтажу). Пунктом 4.1 договору визначено, що вартість та обсяги будівельних робіт визначаються згідно з проектом (додаток 1) та специфікацією (додаток 2), до цього договору, та зазначаються у відповідних додатках до цього договору. Відповідно до п. 6.2 договору, в разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором, сторона, що їх вчинила, зобов`язана повернути іншій стороні все, що нею було отримано за даним договором та сплатити санкційні виплати, передбачені даним розділом договору. Відповідно до умов договору, розрахунок за виконання обсягів робіт здійснюється шляхом проведення оплати суми поетапно, згідно актів здачі-приймання робіт. При збільшенні обсягів робіт за рахунок докладки кабелю, збільшення кількості розеток, вимикачів, збільшення кількості світильників та інше, складається додаткова угода. Позивач та відповідач узгодили, що замовник після підписання відповідних додатків до договору сплачує виконавцю ціну матеріалів, що зазначається в таких додатках (п. 5.1. договору). Відповідно до п. 5.2. договору, ціна робіт зазначається у додатках до даного договору. Оплата робіт проводиться частинами - по факту виконання певних видів робіт після підписання акту прийому-передачі виконаних робіт. Оплата вартості матеріалів та робіт проводиться замовником шляхом перерахування вказаної суми грошових коштів на рахунок виконавця або шляхом внесення їх в касу виконавця, або шляхом передачі грошових коштів за актом прийому передачі (п. 5.4. Договору). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Договір від 07.11.2016 № 62, що укладений між позивачем та відповідачем, є змішаним договором, що містить умови договору купівлі-продажу та підряду. Так, до договору від 07.11.2016 № 62, застосовуються положення законодавства про договори купівлі-продажу. Відповідно до ст. 655 ЦК України, встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 693 ЦК України, передбачено, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до ст. 530 цього Кодексу. Статтею 524 ЦК України, зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Позивачем, в якості передоплати за договором, було проведено вісім платежів на загальну суму 679432,00 грн., що підтверджується актами прийому-передачі грошових коштів, укладеними в рамках виконання договору №62 та підписаними договорами. Протягом строку дії договору, відповідачем фактично було проведено частину робіт з монтажу електричних та слаботочних мереж, однак роботи проводилися дуже кволо, що вказувало на неможливість їх завершення в обумовлені строки, роботи проводилися невідомо з яких матеріалів та без узгодження цін і об`єму робіт з позивачем. Однак, у визначений у договорі строк, відповідачем не були виконані умови договору. Грошові кошти, як попередня оплата за договором, були передані відповідачу згідно з актами прийому передачі грошових коштів, а саме: акт прийому передачі грошових коштів від 07.1110.2016 - 243000,00 грн.; акт прийому передачі грошових коштів від 03.02.2017 - 96250,00 грн.; акт прийому передачі грошових коштів від 05.05.2017 - 123140,00 грн.; акт прийому передачі грошових коштів від 10.10.2017 - 8542,00 грн.; акт прийому передачі грошових коштів від 27.04.2017 - 16450,00 грн.; акт прийому передачі грошових коштів від 03.08.2017 - 20000,00 грн.; акт прийому передачі грошових коштів від 08.02.2017 - 72050,00 грн.; акт прийому передачі грошових коштів від 05.05.2017 - 100000,00 грн. Відповідно до вищевказаних актів прийому-передачі грошових коштів, позивачем, загалом, було сплачено - 679432,00 грн., як попередня оплата неузгодженого монтажу. Відповідно до ст. 179 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки. Враховуючи умови Договору, кожна одиниця обладнання є річчю з окремо визначеною ціною, щодо кожної з них може виникати право власності. Згідно з ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Як було зазначено також і в позовній заяві, замовник неодноразово звертався до виконавця з вимогами щодо виконання зобов`язань в натурі або повернення отриманих коштів. Проте, у відповіді на такі листи, відповідач лише зазначив, що даний вид звернення не підлягає розгляду та задоволенню вимог позивача, оскільки вважає, що «претензією» може бути названий лише документ в рамках господарських правовідносин. Відповідач не заперечує того факту, що він отримав кошти у вигляді попередньої оплати за монтаж, але на момент звернення з позовом до суду не виконав роботи щодо монтажу. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Не зважаючи, що замовником було надіслано претензію про повернення коштів ще 01.12.2017, на сьогоднішній день, жодних дій щодо повернення отриманих коштів відповідачем не було здійснено. Статтею 693 ЦК України передбачено, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Враховуючи вищевикладені норми, слід дійти до висновку, що обов`язок відповідача повернути суму попередньої оплати є імперативним та підлягає належному виконанню. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За таких обставин, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми попередньої оплати в розмірі 679432,00 грн. є законними та обґрунтованими. Відповідно до ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Пунктом 9.2. договору визначено, що у разі порушення своїх зобов`язань за даним Договором, інша сторона має право ініціювати розторгнення даного договору, повідомивши про це іншу сторону не менше ніж за сім днів до планового розторгнення. Претензією від 01.12.2017 позивач вимагав у відповідача розторгнення договору від 07.11.2016 № 62, а також повернення суми попередньої оплати. Однак, на момент розгляду справи, відповідач не надав позитивну відповідь на таку претензію. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим, то споживач має право відмовитись від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків. Позивач зазначає, що внаслідок порушення його прав протиправною поведінкою відповідача, першому було завдано моральної шкоди, яка полягає в тривалому невиконанні відповідачем законних претензій позивача по відшкодуванню останньому грошових коштів в особливо великому розмірі, що призвело до значної затримки в завершенні ремонтних робіт в його квартирі, в зв`язку з чим позивач не зміг користуватись своїм майном, та необхідності відстоювати свою правоту в суді, звертатись в правоохоронні органи, вважаючи, що став заручником афери. Протиправні дії відповідача призвели до значних втрат позивача та вимагають від нього додаткових значних зусиль на організацію свого подальшого життя, оскільки без втрачених грошових коштів позивач не в змозі завершити ремонтні роботи та повноцінно використовувати своє майно в якості житла для себе та своєї родини. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 та ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди, якщо майнова та моральна шкода була завдана внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції). Разом з тим, як встановлено судовим розглядом, виконання робіт щодо монтажу з електро- та слаботочних мереж на об`єкті, відповідачем виконані не були, претензії з приводу його недоліків не були підставою для звернення до суду. Спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди. Таким чином до правовідносин, що склалися, не можуть бути застосовані правила ст. 1167 ЦК України як підстава для відшкодування моральної шкоди, оскільки регулює позадоговірні (деліктні) відносини. Відповідно до положень ст.ст. 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров`я людей продукцією у випадках, передбачених законом. Згідно зі статтею 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Аналогічного змісту висловлено правовий висновок Верховним Судом України у постанові від 09.11.2016 у справі № 6-1575цс16. Виходячи з вищевикладеного, встановлених обставин справи та положень законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини сторін, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання договору № 62 від 07.11.2016 таким, що розірваний із застосуванням правових наслідків повернення позивачеві сплачених відповідачу коштів підлягають задоволенню, а в задоволенні вимоги про відшкодування моральної шкоди - слід відмовити. На підставі наведеного та

Outcome: partial