Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і свої вимоги обгрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 30.06.2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 6500,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківськуих послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні Договору сторонни керувались ч.1 ст.634 ЦК України. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою». ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. В порушення умов договору відповідач зобов'язання за договором належним чином не виконав, в результаті чого станом на 14.09.2017 року має заборгованість у розмірі 70901рн. 81коп., яка складається з наступного: 7103грн. 54коп. - заборгованість за кредитом, 56707грн. 37коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3238грн. 43коп. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500,00грн. - штраф (фіксована частина), 3352,47грн. - штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 70901грн. 81коп. та судові витрати в сумі 1600,00грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, у позові просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує і просить стягнути з відповідача заборгованість в повному обсязі. В відповіді на відзив зазначив, що позичальник підтвердив свою згоду на те, що Заява, Умови надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та Тарифи складають між ним і Банком Договір про надання банківських послуг. Укладання Договору здійснюється за принципом укладання між Банком і клієнтом договору приєднання (ст. 634 Цивільного кодексу). Підписанням заяви Позичальник приєднується до запропонованих банком Умовами та Тарифами. Тобто, в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві Позичальника, Умовах надання банківських послуг, Правилах користування платіжною карткою та Тарифах. Таким чином, між Банком та Позичальником укладається договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору таким чином чинному законодавству України не суперечить. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії, який задля придбання, припинення або зміна цивільних прав та обов'язків, що за змістом ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України вказує на вчинення двостороннього кредитного договору. [PERSON] висловив згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки «Універсальна». Під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 2,30 в місяць або 27,60 % на рік. Далі процентна ставка була змінена, що підтверджується наказами банку (додаються). Необхідно зазначити, що підвищення процентної ставки відбулося тільки за витратами з певної дати (дата зазначається в наказі), що дає можливість у разі незгоди з новою процентною ставкою погасити наявну заборгованість за кредитом по раніше встановленій процентній ставці, що являється суттєвою перевагою для клієнта і не порушує його право на незмінність процентної ставки по уже наявній кредитній заборгованості. Зазначені зміни повністю узгоджуються з Умовами та правилами надання банківських послуг. Зокрема, згідно до п.1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід'ємних частин Договору. Таким чином, розмір процентної ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.1.1.3.1.9. Умов та правил надання банківських послуг. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, надала відзив на позовну заяву. В відзиві зазначила, що визнає позов лише в частині заборгованості по тілу кредиту в розмірі 7103,54грн., 30.06.2011 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено договір шляхом підписання заяви позичальника, в якій зазначено, що він приєднується до умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку та «Тарифів банку», які викладені на банківському сайті. Відповідно до умов договору, він отримав кредит у розмірі 6500грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В позовній заяві позивач посилається на Умови та правила надання банківських послуг, в яких визначений розмір відсотків за користування кредитом, а також встановлена відповідальність за прострочення зобов'язання у вигляді нарахування процентів в подвійному розмірі, пені та штрафу. А тому, крім заборгованості за тілом кредиту, що складає 7103,54грн., він просить стягнути ще заборгованість по процентам за користування кредитом, які розраховані відповідно до процентних ставок, передбачених Умовами та Правилами надання банківських послуг, що неодноразово збільшувалися без погодження з ним, а також пеню та штраф. Так, у правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 11.03.2015 року (справа №6-16цс15), зазначено, що згідно з ч.1, 2 ст.207 ЦК України - правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо вій підписаний його стороною (сторонами). Виходячи з правового аналізу вказаних норм Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка»), (Стандарт) не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника, не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника. У зв'язку із цим доводи позичальника про не ознайомлення його з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) не можна визнавати необґрунтованими. При чому з самими Умовами та Правилами [PERSON] ознайомлений не був, бо вони не містять його підпису. В самій анкеті-заяві не зазначений розмір відсотків за користування кредитом, не міститься також умови відповідальності за порушення зобов'язання. Як розмір процентної ставки за користування кредитом, так і розмір неустойки за порушення зобов'язання визначається виключно умовами кредитного договору. Оскільки Умови та Правила надання банківських послуг не можна вважати частиною укладеного між сторонами кредитного договору (відповідач з ними не ознайомлений , не підписував їх), а в підписаній [PERSON] анкеті-заяві відсутні умови щодо розміру процентів та неустойки, то позивач не має права стягувати їх з відповідача. Ухвалами Ковпаківського районного суду м.Суми від 13.04.2018 року, від 17.05.2018 року, від 07.06.2018 року, від 30.05.2018 року витребовувалися від ПАТ КБ «ПриватБанк» довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», яка б була підписана відповідачем [PERSON], та розрахунок відсотків за ставкою, яка узгоджена сторонами кредитного договору - 27,6% . ПАТ КБ «ПриватБанк» надало письмові пояснення, відзив на позов та виписку з особового рахунку [PERSON] Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково, з таких підстав: Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 30.06.2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 6500,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.6-30). Відповідач [PERSON] подав позивачу анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк» № б/н (а.с.5). Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Між сторонами виникли цивільні правовідносини врегульовані ст.ст. 509, 526, 547, 549, 1048, 1050, 1054 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. З наданих ПАТ КБ «Приватбанк» до суду копії анкети-заяви [PERSON] від 30.06.2011 року разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг в Приватбанку, розрахунку заборгованості, виписки з карткового рахунку, які підтверджують факт використання кредитних коштів, їх часткове повернення позичальником, слідує, що відповідач [PERSON] погодився із запропонованими банком умовами використання кредитних коштів, зокрема, зі сплатою процентів за ставками 27,6% річних , 32,4% річних. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою». Відповідно до п.2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів передбачено стягнення пені. Згідно з розрахунком позивача станом на 14.09.2017 року відповідач має заборгованість у розмірі 70901рн. 81коп., яка складається з наступного: 7103грн. 54коп. - заборгованість за кредитом, 56707грн. 37коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3238грн. 43коп. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500,00грн. - штраф (фіксована частина), 3352,47грн. - штраф (процентна складова). Суд вважає необгрунтованою суму нарахованих відсотків за користування кредитними коштами - 56707грн.37коп. Позивач користувався кредитними коштами, регулярно повертав та сплачував відсотки за ставкою 27,6% річних, яка діяла з часу укладення договору та за ставкою 32,4% річних, яка діяла з 01.09.2014 року. Проте відповідач порушив свої зобов'язання. Так, 29.01.2015 року відповідач сплатив 100 грн. Після сплати станом на 31.01.2015 відповідач мав заборгованість по тілу кредиту у сумі 7103грн. 54 коп., по процентах за користування кредитними коштами - 987грн. 43коп. За період з 01 лютого 2015 року по 14.09.2017 року включно (957 днів) сума процентів з заборгованості становить 6118грн.28коп. згідно з розрахунком відповідно до умов договору з 32,4% річних, що становить 0,09 відсотка у день, які вираховуються з 360 днів у році(32,4/360). Відповідно за 957 днів відповідач повинен сплатити суму відсотків за користування кредитом в сумі 6118,28грн. (7103,54х0,09/100х957). Загальна сума боргу за відсотками за користування кредитом становить 7105грн.71коп. (6118,28грн. + 987,43грн.). Відповідач [PERSON] не сплачував самостійно платежі за кредитом за ставкою 42% річних. Єдина сума погашення за кредитом - 5,78грн., коли згідно з розрахунком позивача діяла ставка 42% річних, була 28.04.2015 року, коли відбувся переказ коштів між рахунками, що підтверджується витягом з картки [PERSON] (а.с.85). Жодних інших платежів за ставкою 42% річних [PERSON] не здійснював. Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» не надав суду доказів, які б підтверджували, що сторонами договору була узгоджена процентна ставка 42% річних. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно з ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст.549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме правопорушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі №6-2003цс15. Отже, суд вважає необхідним з урахуванням обставин справи, балансу інтересів сторін стягнути з відповідача пеню в сумі 3238,43грн. На підставі досліджених доказів суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме сума боргу за кредитним договором, яка підлягає стягненню з відповідача станом на 14.09.2017 року становить 17447грн.68коп., яка складається з 7103,54грн. - заборгованість за кредитом, 7105,71 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 3238,43грн. - пеня. Представником позивача при зверненні до суду з позовом сплачено 1600,00грн. судового збору. Позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволені частково в сумі 17447грн.68коп., отже з відповідача [PERSON], на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» підлягає стягненню 393грн.73коп. в відшкодування судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial