Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Вінниця Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Колодій Денис Володимирович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи позовні вимоги тим, що 25.12.2020 року на адресу позивача надійшов лист з Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Вінниця Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), в якому містилась постанова про відкриття виконавчого провадження №63977914 від 23.12.2020 року на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Горай О.С. №79456 від 23.10.2020 року, оскільки за позивачем рахується борг в розмірі 65291,18 грн. Під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, [PERSON] дізнався, що невідомою особою, на підставі його документів, а саме викраденого паспорта, від його імені було укладено договір позики №91938 від 12.11.2016 року із ТОВ «ВЕЛЛФІН». В подальшому, після виникнення прострочення по вчказаному договору, відповідач, на підставі виконавчого напису №79456, звернувся до виконавчої служби із заявою щодо примусового стягнення боргу із боржника. [PERSON] зазначає, що про існування вказаного договору йому нічого не було відомо та й взагалі на момент укладення договору він перебував за кордоном. Оскільки невідомою особою було вчинено шахрайські дії відносно позивача, то останній подав заяву про вчинення злочину, на підставі чого розпочато досудове розслідування. На думку позивача вказаний виконавчий напис був виданий безпідставно та з порушенням закону, оскільки з ТОВ «ВЕЛЛФІН» він ніколи не мав жодних відносин, не підписував жодних договорів, кредитний договір не був посвідчений нотаріально, заборгованість стягнення в порушення строків позовної давності. Вираховуючи викладене вище, [PERSON] змушений був звернутися до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду\~від 11.05.2021\~року заяву\~позивача про\~забезпечення позову\~було задоволено\~та забезпечено\~позов шляхом\~зупинення стягнення\~за виконавчим\~написом від\~23\~жовтня 2020\~року,\~зареєстрованого в\~реєстрі за\~№79456,\~вчиненого приватним\~нотаріусом Житомирського\~міського нотаріального\~округу Гораєм\~Олегом Станіславовичем,\~про стягнення\~заборгованості з\~ [PERSON] (ідентифікаційний\~номер [NUMBER] )\~на користь\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«ВЕЛЛФІН» в\~розмірі 65291,18\~гривень, до ухвалення рішення у справі. В судове\~засідання представник\~позивача не\~з`явився,\~проте подав\~до суду\~заяву,\~в якій\~зазначив,\~що позовні\~вимоги підтримує\~в повному\~обсязі та\~справу просив\~розглядати у\~його відсутність.\~Також не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» в судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та заперечень від відповідача до суду не надходило. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. в судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору - державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Вінниця Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Колодій Д.В. в судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Зі змісту договору позики №91938, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» та позивачем 12.11.2016 року вбачається,\~що позикодавець\~зобов`язався надати\~позичальникові на\~умовах,\~що передбачені\~цим договором,\~грошові кошти\~в позику\~в сумі\~1201,00\~грн.\~на умовах\~строковості,\~зворотності,\~платності,\~а позичальник\~зобов`язався повернути\~позику та\~сплатити проценти\~за користування\~позикою,\~зазначені у\~п.\~1.5.\~цього договору (а.с. 15-24). Слід відначити, що договір не має підпису позивача, а лише містить відомості «електронний підпис». При цьому, паспорт, на підставі якого укладався вказаний вище договір, був викрадений у позивача 11.07.2015 році та на момент укладення договору останній перебував за кордоном (а.с. 40, 41). Судом встановлено,\~що 23.10.2020\~року приватний\~нотаріус Житомирського\~міського нотаріального\~округу Горай\~Олег Станіславович\~вчинив виконавчий\~напис,\~зареєстрований в\~реєстрі за\~№ 79456,\~яким звернуто\~стягнення з\~ [PERSON] ,\~який є\~боржником за\~кредитним договором\~91938\~від 12.11.2016\~року,\~укладеним з\~Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«ВЕЛЛФІН».\~Стягнення заборгованості\~складає 64391,18\~грн.,\~в тому\~числі:\~прострочена заборгованість\~за сумою\~кредиту становить\~1201,00\~грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 63190,18 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом, на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат», стягнуто плату із стягувача в розмірі 900,00 грн., яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню 65291,18 грн. (а.с. 14). Вказаний виконавчий\~напис перебував\~на примусовому\~виконанні у\~державного виконавця\~Центрального відділу\~державної виконавчої\~служби у\~м.\~Вінниця Центрально-Західного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Хмельницький)\~Колодія Дениса\~Володимировича ВП №63977914,\~що підтверджується\~постановами:\~про відкритя\~виконавчого провадження\~від 23.12.2020\~року;\~про розмір\~мінімальних витрат\~виконавчого провадження\~від 23.12.2020\~року;\~про стягнення виконавчого збору від 23.12.2020 року; про арешт майна боржника від 23.12.2020 року; про арешт коштів боржника від 23.12.2020 року; про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 28.12.2020 року, якою було звернуто стягнення на заробітню плату боржника (а.с. 27-28, 29-30, 31-32, 33-34, 35-36, 37-38). Слід відзначити, що 09.02.2021 року [PERSON] звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення злочину (з приводу шахрайських дій невідомої особи, яка від його імені уклала договір позики в ТОВ «ВЕЛЛФІН» на суму 65291,18 грн.), на підставі якої 10.02.2021 року було внесено відомості до ЄРДР за №12021025010000150, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та розпочато досудове розслідування (а.с. 39). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст.1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). За змістом ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 вказаного вище закону визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Тобто, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Таке вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. При цьому, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року за №1172. З моменту прийняття цієї постанови і до 10.12.2014 року була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно. 10.12.2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за яким боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року в справі №826/20084/14, про визнання нечинним і скасування п.1 та п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року№662 визнано незаконним та нечинним, зокрема розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на не посвідченому нотаріально кредитному договорі. Тобто, виконавчий напис було вчинено 23.10.2020 року, в період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного в простій письмовій формі, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року в справі №\~826/20084/14. Укладений між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. При цьому, представлену нотаріусу заборгованість не можна вважати безспірною, оскільки судом встановлено, що позивач заперечує сам факт укладання кредитного договору та суму заборгованості посилається на те, що він особисто не укладав жодного договору з ТОВ«ВЕЛЛФІН». Таким чином, грошова вимога стягувача не є безспірною, а також нотаріусом не було перевірено факт направлення та отримання позивачем вимоги, а тому підстави для її стягнення шляхом видачі виконавчого напису нотаріуса були відсутні. Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі № 6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Встановленні вище обставини є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, встановивши правовий характер спірних правовідносин, шляхом дослідження всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявних у справі доказів, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини по справі, які складають правову підставу позову, суд дійшов висновку про задоволення позову. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1362,00 грн. (а.с. 8, 13), тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved