Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу у сумі 8 000 (вісім тисяч) доларів США, що згідно з офіційним курсом гривні до долару США, встановленим НБУ станом на 22.09.2016 складає 207796,96 та трьох процентів річних у сумі 135,08 доларів США, що згідно з офіційним курсом гривні до долару США, встановленим НБУ станом на 22.09.2016 складає 3508,65 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 10.02.2015 було надано відповідачу грошові кошти у розмірі 8 000 доларів США у якості поворотної безпроцентної позики. Вказану суму коштів відповідач мав повернути позивачу 29.02.2016. Станом на дату звернення до суду це зобов'язання виконано не було, грошові кошти позивачу не повернуті. У зв'язку із чим, позивач просити суд стягнути з відповідача на свою користь суму боргу у розмірі 8 000 доларів США, що згідно з офіційним курсом гривні до долару США, встановленим НБУ станом на дату звернення до суду - 22.09.2016 (25.974620 гривень за 1 долар США) складає 207796.96 гривень. З огляду на положення ст. 625, ст.1050 ЦК України позивач вважає, що з відповідача підлягає стягненню також три проценти річних у сумі, розрахованих за формулою: 8000 доларів США (сума боргу) х 3% : 366 (кількість днів у році) х 206 (кількість днів прострочення) =135,08 доларів США, що згідно з офіційним курсом гривні до долару США, встановленим НБУ станом на дату звернення до суду - 22.09.2016 (25.974620 гривень за 1 долар США) складає 3508,65 грн. Таким чином, загальна сума, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 8135,08 доларів США, що згідно з офіційним курсом гривні до долару США, встановленим НБУ станом на дату звернення до суду ~ 22.09.2016, складає 211305.61 гривень., а тому просить задовільнити позов повністю . До судового засідання представником позивача надано клопотання про розгляд справи без їх участі та підтримку позовних вимог (а. с. 28 ). Відповідач в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлено рекомендованими листами (а. с.20,27), поважні причини неявки суду не повідомлено. Згідно ст.169 ЦПК України, суд визнає причини неявки неповажними і вирішує справу розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі. Представник позивача згідно заяви не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Судом встановлено наступні факти. Сторони у розумінні ст. 901 ЦК України, перебувають у фактичних договірних правовідносинах, що підтверджується розпискою про отримання коштів від 10.02.2015 року (а. с. 22 ). Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; при цьому одностороння відмова від зобов'язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Позивач належним чином і в повному обсязі виконав власні зобов'язання за договором позики, що підтверджується розпискою (п. 3.2), за підписом відповідача. Зазначена позиція висловлена в постанові Верховного суду України, відповідно до якої письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року № 6-63 цс 13). Тобто, наявність письмового договору позики- розписки від 10.02.2015 р. сама по собі підтверджує факт передачі позивачем коштів відповідачу в розмірі 8 000 (вісім тисяч) доларів США, що згідно з офіційним курсом гривні до долару США, встановленим НБУ станом на дату звернення до суду - 22.09.2016 (25.974620 гривень за 1 долар США) складає 207796.96 гривень. За статтею 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Згідно зі ст.99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України (ч.1 ст.192 ЦК України). Як вбачається із положень ч.2 ст.192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Такими випадками є ст.193, ч.4 ст.654 ЦК України, Закон України «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» та Закон України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Відповідно до ч.1 ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Згідно ч.2 ст.533 ЦК України якщо у зобов»язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно правовим актом. Згідно з ч.3 ст.533 ЦК України використання іноземної валюти як засобу платежу при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається лише у випадку, передбаченому законом. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов'язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня. Зазначена правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 02 липня 2014 року № 6-79цс14, від 16 вересня 2015 року № 6-190цс15, які згідно зі ст.360-7 ЦПК України мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.\~\~\~\~ Отже, положення чинного законодавства хоч і визначають національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України, однак не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, а також на здійснення перерахунку грошового зобов'язання у випадку зміни Національним банком України курсу національної валюти України по відношенню до іноземної валюти (правова позиція Верховного Суду України, яка висловлена в постановах від 04 липня 2011 року №3-62гс11, від 07 жовтня 2014 року №3-133гс14). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку щодо задоволення позову повністю, оскільки відповідачем не виконуються взяті на себе зобов»язання, відповідно до умов договору, а тому підлягає до стягнення борг у сумі 8\~000 доларів США, що згідно з офіційним курсом гривні до долару США, встановленим НБУ станом на 22.09.2016 складає 207796,96 грн. та три проценти річних у сумі 135,08 доларів США, що згідно з офіційним курсом гривні до долару США, встановленим НБУ станом на 22.09.2016 складає 3508,65 грн. Згідно ст.88 ЦПК України суд стягує на користь позивача сплачений судовий збір з відповідача в розмірі 2113,06 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: approved