Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної шкоди спричиненої відповідачем внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. З урахуванням уточнених позовних вимог, зазначив, що 16.10.2017 року близько 08 годин 25 хвилин [PERSON] керуючи транспортним засобом Хюндай, державний номер [NUMBER] на перехресті вулиці Університетської та майдану Павлівського в м. Харкові, відповідно до дорожньої обстановки, не вірно вибрав безпечну швидкість руху, скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ 21093, державний номер [NUMBER] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з послідуючим наїздом автомобіля ВАЗ 21093 на паркан, водій автомобіля ВАЗ 21093, державний номер [NUMBER], на перехресті вулиць Університетської та майдану Павлівському в м. Харкові, при повороті ліворуч не надав дороги автомобілю, який рухався у зустрічному напрямку, скоїв зіткнення із автомобілем Хюндай, державний номер [NUMBER], з послідуючим наїздом автомобіля ВАЗ на паркан. Постановою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.11.2017 року № 638/15617/17 [PERSON] та [PERSON] за даним фактом визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Позивачем, як підрядником було виконано реконструкцію світлофорного обєкта, станом на 16.10.2017 року паркан (огорожа) була у справному стані. Проте обєкт не було передано замовнику за договором - Департаменту інфраструктури Харківської міської ради. Зі змісту ст. 841 ЦК України, вбачається, що підрядник зобовязаний вживати усіх заходів щодо збереження майна, переданого йому замовником , та відповідає за втрату або пошкодження цього майна. На виконання цієї норми КП «Міськелектротранссервіс» як підрядник, власним коштом відновив огорожу, яку було пошкоджено внаслідок порушення [PERSON] та [PERSON] правил дорожнього руху. Внаслідок дій відповідача [PERSON] та [PERSON], КП «Міськелектротранссервіс» було витрачено на ремонт світлофорного обєкта кошти в розмірі 4765 грн. 32 коп. 04.04.2018 року позивачем було направлено відповідачу [PERSON] та [PERSON] претензію про відшкодування шкоди в добровільному порядку, надано час для перерахування коштів до 29.04.2018 року, однак до вказаної дати відповіді на претензію від [PERSON] не надійшло, в свою чергу, [PERSON] перерахував на рахунок позивача грошові кошти в розмірі 2382 грн. 66 коп., що складає половину суми завданої матеріальної шкоди. У звязку з вищевикладеним КП «Міськелектротранссервіс» звернулось до суду з вимогою про стягнення з відповідача матеріальної шкоди у розмірі 2382 грн. 66 коп. Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого остання заперечувала проти позовних вимог. Вважала що позивачем не надано належних та допустимих доказів завдання позивачу матеріальної шкоди діями позивача. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Пояснила, що відповідно до договору № 73 від 23.08.2016 року, позивачем було здійснено реконструкцію обєкту, який не був переданий замовнику, після цього трапилась ДТП 16.10.2017 року, внаслідок чого пошкоджено огорожу. Надалі позивачем було здійснено ремонт пошкодженої огорожі, в звязку з чим Комунальне підприємство «Міськелектротранссервіс» понесло відповідні витрати. На даний час обєкт замовнику - Департаменту інфраструктури Харківської міської ради не передано. Ухвалою суду від 12.11.2018 року, до участі у справі залучено Департамент інфраструктури Харківської міської ради в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору на стороні позивача. У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти позовних вимог вважав їх безпідставними. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, вислухавши пояснення учасників справи, суд прийшов до наступного. З постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.11.2017 року (справа № 638/16617/17) вбачається, шо 16.10.2017 року близько 08 годин 25 хвилин [PERSON] керуючи транспортним засобом ВАЗ 21093, державний номер [NUMBER] на перехресті вулиці Університетської та майдану Павлівського в м. Харкові, при повороті ліворуч не надав дороги автомобілю, який рухався у зустрічному напрямку, скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER], з послідуючим наїздом автомобіля ВАЗ на паркан, автомобілі отримали механічні пошкодження. 16.10.2017 року близько 08 годин 25 хвилин [PERSON] керуючи транспортним засобом Хюндай, державний номер [NUMBER] на перехресті вулиці Університетської та майдану Павлівського в м. Харкові, відповідно до дорожньої обстановки, не вірно вибрав безпечну швидкість руху, скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ 21093, державний номер [NUMBER] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з послідуючим наїздом автомобіля ВАЗ 21093 на паркан. [PERSON], та [PERSON] визнані винними у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.3) З договору № 73 від 23.08.2016 року, вбачається, що підрядник - Комунальне підприємство «Міськелектротранссервіс» зобовязується у 2016-2017 році якісно і своєчасно виконати роботи з реконструкції світлофорного обєкту майдан Павлівський вул. Університетська, відповідно до умов договору, а замовник - Департамент інфраструктури Харківської міської ради прийняти та оплатити вказані роботи. (а.с. 6-10). Отже договір з реконструкції світлофорного обєкту був укладений раніше ніж трапилась дорожньо - транспортна пригода. 04.04.2018 року позивачем було направлено відповідачу [PERSON] та [PERSON] претензію про відшкодування шкоди в добровільному порядку. (а.с.30) У довідці Комунального підприємства «Міськелектротранссервіс» вказано, що 16.05.2018 року [PERSON] на рахунок КП «Міськелектротранссервіс» перерахував 2382 грн. 66 коп., як відшкодування збитків завданих в результаті ДТП, в звязку з чим комунальне підприємство претензій матеріального характеру до [PERSON] не має. Вартість реконструкції світлофорного обєкту майдан Павлівський вул. Університетська становить 4765 грн. 32 коп. (а. с.12), що вбачається з довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат. Натомість зазначена довідка не містить календарної дати виконання робіт КП «Міськелектротрансервіс». У наданих позивачем документах: календарного плану робіт (а.с. 12), акту приймання виконаних будівельних робіт (а.с.13-14), відомостей ресурсів (а.с. 15-16), розрахунку загальновиробничих витрат до акту (а.с. 17), розрахунку кошторисного прибутку ( а.с. 18), розрахунку адміністративних витрат ( а. с. 19) не містяться календарні дати складання остатніх, відсутні відомості на виконання якого договору складені вказані документи, як замовник і як підрядник зазначено одну особу - КП «Міськелектротрансервіс». Таким чином, копії зазначених документів, що не містять необхідних даних і реквізитів, на які позивач посилається як на докази, не можуть бути визначені судом як належні докази, оскільки не доводять факту здійснення реконструкції у певний час (відсутній акт виконаних робіт до ДТП із зазначенням дати), не доводять здійснення робіт після ДТП (відсутній акт виконаних робіт після ДТП із зазначенням дати). За своїм змістом надані документи не відповідають вимогам, що предявляються до офіційного документу. На питання суду, чи можуть бути надані інші документи із вказівкою дат, на виконання якого договору виконані вказані роботи, представник позивача надала негативну відповідь. Слід зауважити також, що позивачем не надано жодного бухгалтерського документу, що свідчило б про понесенні витрати, а відтак підтверджувало спричинення шкоди. Відповідно до ч.ч. 1,3,5 ст. 4 ЦПК України, кожна особа\~має право\~в порядку,\~встановленому ЦПК\~України,\~звернутися до\~суду за\~захистом своїх\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~законних інтересів. Відмова\~від права\~на звернення\~до суду\~за захистом\~є недійсною. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному ЦПК порядку. Відповідно до\~статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до\~статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до вимог частини 1\~статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини 2\~статті 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з пункту 2\~Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року №6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суд бере до уваги, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Із системного аналізу зазначених норм вбачається, що відшкодування шкоди проводиться саме тій особі, якій було заподіяно шкоду власнику майна. В матеріалах справи відсутні докази підтверджуючі належність пошкодженого обєкту саме КП «Міськелектротранссервіс», натомість позивач був лише підрядником з реконструкції світлофорного обєкту на перехресті вулиці Університетська та майдану Павлівського у м. Харкові, а замовником робіт являвся Департамент інфраструктури Харківської міської ради., який відповідно до договору зобовязаний був оплатити підряднику вказані роботи. Положення статті 1191 ЦК України, на яку посилається позивач: особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом, у відносинах що склалися, - не підлягають застосуванню. Позивач не здійснював будь-кому відшкодування за заподіяну іншою особою шкоду внаслідок вчинення ДТП, а тому право зворотної вимоги до заподіювача у КП «Міськелектротрансервіс» відсутнє. Інших доказів на підтвердження заявлених вимог позивачем до суду не надано. Відповідно до ч.1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. В силу принципу змагальності сторони та інші особи, які беруть участь у справі, з метою досягнення рішення на свою користь, зобов'язані повідомити суду істотні для справи обставини, надати суду докази, які підтверджують або спростовують ці факти, а також вчиняти процесуальні дії, спрямовані на те, щоб переконати суд у необхідності постановлення бажаного для них рішення. У статті 81 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.3 ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Позивач не надав достатніх та допустимих доказів на підтвердження доводів про заподіяння йому шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю відповідача. Правові підстави для застосування норм регулючих право зворотної вимоги до винної особи , враховуючи наявні у справі докази - відсутні, а тому суд у задоволенні позовних вимог - відмовляє. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: dismissed