Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначив, що 24.09.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Прості\~кредитні рішення» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №КК2019092400445, відповідно до якого відповідач отримав споживчий кредит у розмірі 10 000,00 грн. (пункт 2.1 Договору), строк кредиту: з 24.09.2019 по 23.01.2020 (пункт 2.2 Договору), відсоткова ставка (фіксована): 0% річних (пункт 2.3 Договору). Пунктом 2.5 договору про споживчий кредит передбачено, що винагорода за надання кредиту нараховується кожні 14 днів у сумі 2400,00 грн. Відповідно до пункту 2.6 договору остаточне погашення кредиту повинно бути у розмірі 19 600,00 грн., дата останнього погашення заборгованості має бути не пізнішою ніж 23.01.2020 року. Відповідно до пункту 2.8 Договору кредит надається шляхом зарахування грошових коштів на платіжну картку позичальника № [NUMBER] . 24.09.2019 року позивачем виконано свої зобов`язання та перераховано на платіжну картку відповідача 10000,00 грн., що підтверджується інформаційною довідкою вих.№57/04 від 06.04.2020 року. Відповідно до пункту 2.9 Договору сукупна вартість кредиту з урахуванням вартості усіх супутніх послуг зазначена в Додатку №1 «Паспорт споживчого кредиту та графік погашення кредиту», який є невід`ємною частиною Договору. Максимальний розмір вимоги за період, вказаний у п.2.2 («абсолютне значення подорожчання кредиту») складає 9600,00 грн.. Пунктом 3.1 Договору передбачено, що позичальник зобов`язується забезпечити повне та своєчасне повернення позики та сплату плати за Договором, а також дотримання всіх покладених на нього зобов`язань. Пунктом 3.2 Договору передбачено, що при порушенні позичальником зобов`язань із погашення кредиту, позичальник сплачує кредитодавцю пеню, розмір якої зазначений у Додатку №1 до цього Договору, та винагороду за користування кредитом, розмір якої зазначений в пунктах 2.4-2.5 цього Договору. Пеня згідно з пунктом 7 Додатку №1 до Договору складає 0,07% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15% суми простроченого платежу. Відповідно до пункту 4.1 Договору він є укладеним з моменту підписання сторонами та набуває чинності з моменту перерахування суми кредиту на платіжну картку позичальника, та діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за Договором. Відповідач належним чином не виконував умови договору про споживчий кредит, порушивши графік погашення кредиту, на вимоги позивача заборгованість не погасив, від виконання своїх зобов`язань ухиляється, тому позивач просив суд стягнути із [PERSON] заборгованість за договором про споживчий кредит №КК2019092400445 від 24.09.2019 у сумі 19600,00 грн., з яких 10000,00 грн. - сума основного боргу, 9 600,00 грн. - винагорода за надання кредиту, а також пеню за період з 25.10.2019 року по 31.03.2020 року в сумі 1509,29 грн., разом із судовими витратами. Ухвалою судді Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська від 06.05.2020 року прийнята позовна заява до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач не надав заперечення щодо розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та не скористався правом надання відзиву на позовну заяву та будь-яких доказів по даній справі. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.09.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Прості\~кредитні рішення» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №КК2019092400445, відповідно до якого відповідач отримав споживчий кредит у розмірі 10000,00 гривень (а.с.9-10). Пунктом 2.2 вказаного договору строк кредиту: з 24.09.2019 по 23.01.2020 року включно. Відповідно до п.2.3 договору про споживчий кредит №КК2019092400445 відсоткова ставка не передбачена. П.2.5 договору передбачено, що існує щомісячна винагорода за надання кредиту, яка нараховується у розмірі - 2400,00 гривень. Відповідно до пункту 2.6 договору остаточне погашення кредиту повинно бути у розмірі 19 600,00 гривень, дата останнього погашення заборгованості має бути не пізнішою ніж 23.01.2020 року. Відповідно до пункту 2.8 Договору кредит надається шляхом зарахування грошових коштів на платіжну картку позичальника № [NUMBER] . 24.09.2019 року позивачем виконано свої зобов`язання та перераховано на платіжну картку відповідача 10000,00 грн., що підтверджується інформаційною довідкою вих.№57/04 від 06.04.2020 року(а.с.8). Відповідно до пункту 2.9 Договору сукупна вартість кредиту з урахуванням вартості усіх супутніх послуг зазначена в Додатку №1 «Паспорт споживчого кредиту та графік погашення кредиту», який є невід`ємною частиною Договору. Максимальний розмір вимоги за період, вказаний у п.2.2 («абсолютне значення подорожчання кредиту») складає 9600,00 гривень (а.с.11-12). Пунктом 3.1 Договору передбачено, що позичальник зобов`язується забезпечити повне та своєчасне повернення позики та сплату плати за Договором, а також дотримання всіх покладених на нього зобов`язань. Пунктом 3.2 Договору визначено, що при порушенні позичальником зобов`язань із погашення кредиту, позичальник сплачує кредитодавцю пеню, розмір якої зазначений у Додатку №1 до цього Договору та винагороду за користування кредитом, розмір якої зазначений в пунктах 2.4-2.5 цього Договору. Пеня згідно з пунктом 7 Додатку №1 до Договору складає 0,07% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15% суми простроченого платежу. Відповідно до пункту 4.1 Договору він є укладеним з моменту підписання сторонами та набуває чинності з моменту перерахування суми кредиту на платіжну картку позичальника, та діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за Договором. Суд ознайомився із договором про споживчий кредит №КК2019092400445 та Додатком №1 «Паспорт споживчого кредиту та графік погашення кредиту», який є невід`ємною частиною вказаного договору, та зазначає, що у даному договорі та додатку до нього чітко викладені умови надання кредиту із зазначенням розміру винагороди за надання кредиту, пені та строків повернення кредитних коштів. Договір про споживчий кредит та додаток №1 особисто підписані відповідачем [PERSON] , що дає підставу вважати, що відповідач є повністю проінформованим з усіх аспектів надання послуг за конкретним договором. Як зазначає позивач, відповідач належним чином не виконував умови договору про споживчий кредит №КК2019092400445, порушивши графік погашення кредиту, у зв`язку з чим, за наданим позивачем розрахунком, станом на 31.03.2020 року заборгованість за договором становить 21 109,29 гривень, з яких: 10000,00 грн. сума основного боргу; 9600,00 грн. винагорода за надання кредиту (комісія); 1509,29 грн. заборгованість за пенею. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до вимог ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011 та згідно з п.3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, в частині стягнення суми винагороди за надання кредиту, що у розрахунку зазначено, як комісія суд вважає відмовити. Положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 16 листопада 2016 року у справі №6-1746цс16, яка відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. На думку суду, умова про сплату комісії не відповідає вимогам справедливості та суперечить ч.1 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», тому в частині стягнення 9600,00 суми заборгованості за винагороду за надання кредиту, що відповідно до розрахунку є комісією, суд вважає відмовити. Враховуючи вищевикладене, а також той факт, що до теперішнього часу відповідач заборгованість у повному обсязі не сплатив, від виконання своїх зобов`язань ухиляється, тому суд вважає стягнути із [PERSON] на користь позивача Товариства з\~обмеженою відповідальністю «Прості\~кредитні рішення»\~ заборгованість за договором про споживчий кредит №КК2019092400445 від 24.09.2019 у сумі 11509,29 гривень, що складає 10 000,00 грн. - сума основного боргу, 1509,29 грн. пеня за період з 25.10.2019 року по 31.03.2020 рік, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1146,06 гривень. Крім цього, суд вважає стягнути із відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у сумі 3000 гривень.

Outcome: partial