Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію посилаючись на те, що ТОВ «КІРОВОГРАДСЬКА ОБЛАСНА ЕК» на своєму сайті в мережі Інтернет за адресою: http:www.kresc.com.ua розмістило відповідну форму Договору та комерційну пропозицію. З січня 2019 року гр. відповідач споживає електроенергію, отримує квитанції від енергопостачальника на оплату спожитої електричної енергії без будь-яких заперечень, що підтверджує здійснення ним приєднання до умов Договору про постачання електричної енергії споживачу постачальником універсальних послуг, опублікованого на офіційному веб-сайті позивача (із присвоєнням договору відповідного реєстраційного номеру). З урахуванням цього, до позовної заяви позивачем додаються договір про постачання електричної енергії споживачу постачальником універсальних послуг (в редакції, що діяла з 01.01.2019 року), Типовий Договір про постачання електричної енергії споживачу постачальником універсальних послуг (в редакції, що діє з 01.07.2020 року) та Комерційні пропозиції (в редакції, що діяла з 01.01.2019 року по 31.12.2020 року та в редакції, що діє з 01.01.2021 року) у вигляді роздруківок з офіційного веб-сайту в мережі Інтернет за адресою: http:www.kresc.com.ua, а також роздруківку з балансу (особового рахунку) споживача, яка підтверджує факт укладення договору на умовах Правил, факт споживання ним електричної енергії та неповної оплати за фактично спожиту електроенергію. Згідно Правил роздрібного ринку електричної енергії договір про постачання електричної енергії споживачу постачальником універсальних послуг є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору та вважається укладеним з дати відкриття особового рахунка за об`єктом споживача. Позивач належним чином і в повному обсязі виконав власні зобов`язання з постачання відповідачу електроенергії в належній кількості та з гарантованим рівнем якості. Відповідач, в свою чергу, недотримувався вимог чинного законодавства, неналежним чином поставився до виконання своїх, як споживача електроенергії, обов`язків щодо сплати коштів за використану електроенергію. За період з 28.01.2019 року по 31.03.2021 року гр. [PERSON] було спожито 5088 кВт/год електроенергії на суму 6753,84 грн., що засвідчує укладення договору шляхом приєднання до умов Договору про постачання електричної енергії споживачу постачальником універсальних послуг, опублікованого на офіційному веб-сайті позивача. Протягом зазначеного періоду були застосовані тарифи, затверджені постановою НКРЕКП від 26.02.2015 року № 220 «Про встановлення тарифів на електроенергію, що відпускається населенню». Проте, за даний період ним було сплачено за спожиту електроенергію лише 3960 грн. Із заявою про укладення договору щодо реструктуризації заборгованості та оформлення графіку погашення заборгованості до теперішнього часу відповідач не звертався. Отже, станом на 01.04.2021 року заборгованість гр. [PERSON] складає 2793,84 грн. що є наслідком неналежного виконання взятих на себе зобов`язань, визначених пунктом 4.12 Правил Договорів та комерційних пропозицій. Між позивачем і відповідачем не було досягнуто згоди відносно добровільної оплати боргу, тому позивач змушений звернутися до суду з позовною заявою про стягнення вищезазначених коштів на свою користь у примусовому порядку. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь борг за спожиту електричну енергію в сумі 2793,84 грн. а також суму сплаченого судового збору при зверненні до суду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд вважає, що справу можливо розглянути у відсутність сторін на підставі наявних в цивільній справі доказах. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Розгляд справи відповідно до ухвали від 22.09.2021 року про відкриття провадження у справі проводиться в порядку спрощеного позовного провадження. Дослідивши матеріали справи в сукупності суд приходить до висновку, що цивільний позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом - ст. 525 ЦК України. Фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії - абз. 5. п. 13 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про ринок електричної енергії». Як встановлено, з січня 2019 року відповідач приєднався до умов договору про постачання електричної енергії споживачу. Умови постачання електричної енергії викладені у договорі про постачання електричної енергії споживачу постачальником універсальних послуг (в редакції, що діяла з 01.01.2019 року), типовому договорі про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (в редакції, що діє з 01.07.2020 року) та в Комерційній пропозиції №1-УП для побутових споживачів (населення) (в редакції, що діяла з 01.01.2019 року по 31.12.2020 року та в редакції, що діє з 01.01.2021 року) /а.с.5-8, 9-12, 13, 14/. З роздруківки балансу по особовому рахунку відповідача № [NUMBER] вбачається, що з 01 лютого 2019 року по 01 березня 2021 року відповідачем спожито 5088 кВт/г на загальну суму 6753,84 грн. При цьому, відповідачем частково здійснено оплату спожитої електричної енергії на суму 3960 грн. Тобто, заборгованість відповідача за спожиту електричну енергію станом на 01 березня 2021 року становить 2793,84 грн. /а.с.15/. Відповідно до ст. 67 ЖК Української РСР плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Пунктом 5 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. До житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами - п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/ тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Також ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін - ч. 1 та 2 ст. 526 ЦК України. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом - ст. 612 ЦК України. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що відповідач, як власник нерухомого мого майна (будинку) та споживач, не виконав передбачені публічним договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг і законом зобов`язання, внаслідок чого утворилася заборгованість за фактично отримані комунальні послуги (постачання та розподілу електричної енергії), а тому суд приходить до обґрунтованого висновку про повне задоволення позову з наведених мотивів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати, понесені ним при зверненні до суду (сплачений судовий збір за подання позовної заяви). На підставі викладеного та

Outcome: approved