Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди, що заподіяно дорожньо-транспортною пригодою. В заяві зазначив, що 26 травня 2016 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди біля будинку № 159-в по вул. Ігоря Сікорського в м. Запоріжжі належний позивачеві автомобіль «TOYOTA PRIUS», державний реєстраційний номер [NUMBER], яким керував відповідач, що перебував на службі в Департаменті патрульної поліції Національної поліції України, зазнав технічних ушкоджень. Винним у вчиненні порушень правил безпеки руху, що призвели до настання вказаних наслідків, визнаний відповідач на підставі постанови судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21.09.2016 року, яка набрала законної сили. Спричинена транспортному засобу позивача шкода відповідно до висновку авто товарознавчого дослідження обчислюється сумою в 83731 грн. 37 коп., яку позивач просить присудити йому з відповідача. Крім вказаної суми просить покласти на відповідача і витрати зі сплати судового збору, що обчислюються сумою в 1600 грн. Представник позивача, належним чином повідомленого про дату, час та місце вирішення справи, до суду не з'явився. Представник надав суду заяву, яка містить прохання про вирішення справи у його відсутність, задоволення позову, згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи. За вказаних обставин суд у відповідності до ст. ст. 211, 223 ГПК України знаходить за можливе вирішення справи без участі представника позивача. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, до суду не з'явився. Відзиву на позов, заяви про проведення судового розгляду без його участі суду не надав. За вказаних обставин зі згоди представника позивача, висловленої в його письмовій заяві, суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України вирішує спір при заочному розгляді справи. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань. Судом встановлено, що близько 09 години 30 хвилин 16 грудня 2016 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди біля будинку № 159-в по вул. Ігоря Сікорського в м. Запоріжжі належний позивачеві автомобіль «TOYOTA PRIUS», державний реєстраційний номер [NUMBER], яким керував відповідач, що перебував на службі в Департаменті патрульної поліції Національної поліції України, зазнав технічних ушкоджень. Винуватість відповідача в порушенні «Правил дорожнього руху України», яке перебуває у прямому причинному зв'язку з подією дорожньо-транспортної пригоди, підтверджено висновками постанови судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21.09.2016 року, яка набрала законної сили (а. с. 6). На час спричинення шкоди позивачу відповідач проходив службу в управлінні патрульної поліції у місті Запоріжжі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, обіймаючи посаду поліцейського (а. с. 7) Порядок проходження служби служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ внормований «Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ», затвердженим Постановю Кабінета Міністрів УРСР № 114 від 29.07.1991 року, відповідно до якого до рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ належать особи, які перебувають у кадрах Міністерства внутрішніх справ і яким присвоєно спеціальні звання, встановлені законодавством. Оскільки шкоду винними протиправними діями відповідача завдано у зв'язку з проходженням ним служби в Управлінні патрульної поліції у м. Запоріжжі, суд при розв'язанні позову вважає за необхідне застосувати правила відшкодування шкоди, що встановлені «Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі», затвердженим Постановою Верховної Ради України № 243/95-ВР від 23.06.1995 року, дія якого поширюється на осіб рядового та начальницького складу Міністерства внутрішніх справ України. Відповідно до п. 2 розділу 1 «Положення…» відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі - військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати. Військове майно - це державне майно, закріплене за відповідними військовими частинами. До нього належать: всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, паливно-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне та інше майно, а також кошти. Як випливає зі змісту п. 3 розділу 1 «Положення…», військовослужбовці і призвані на збори військовозобов'язані несуть матеріальну відповідальність за наявності: а) заподіяння прямої дійсної шкоди; б) протиправної їх поведінки; в) причинного зв'язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди; г) вини у заподіянні шкоди. Протиправною визнається така поведінка (дія чи бездіяльність) військовослужбовця або призваного на збори військовозобов'язаного, коли він не виконує (недбало виконує) свої службові обов'язки. Винуватість відповідача у спричиненні шкоди підтверджують матеріали справи про адміністративне правопорушення, розгляд якої увінчався винесенням постанови судді від 21.09.2016 року, про визнання винуватим [PERSON] у вчиненні правопорушення, яке передбачено ст. 124 КУпАП, та закриття провадження у справі через сплив строків притягнення особи до адміністративної відповідальності. Позивач просить про покладення на відповідача відповідальності за спричинену майну позивача шкоду у повному обсязі, випадки притягнення до якої встановлені розділом Ш «Положення…». Згідно з правилами розділу Ш військовослужбовці і призвані на збори військовозобов'язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі: умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій; приписки у нарядах та інших документах фактично невиконаних робіт, перекручування звітних даних і обману держави в інших формах; заподіяння шкоди особою, яка перебувала у нетверезому стані; дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину; недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети. При вирішенні спору суд не вбачає підстав для покладення на відповідача повної відповідальності за спричинену його діями шкоду, оскільки його дії не підпадають під випадки настання такої відповідальності, коло яких є вичерпним. Разом з тим згідно із п. 10 розділу П «Положення…» військовослужбовці за шкоду, заподіяну недбалим виконанням ними службових обов'язків, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення. Не вбачаючи підстав для покладення на відповідача відповідальності за спричинену внаслідок його дій при виконанні службових обов'язків шкоду у повному обсязі, суд знаходить за необхідне застосувати правила наведеного пункту 10, які обмежують відповідальність військовослужбовця розміром місячного грошового забезпечення. Таким чином, на думку суду, на відповідача, з вини якого позивачу була заподіяна майнова шкода, чий розмір визначений висновком експертного дослідження від 23.01.2017 року (а. с. 9-26), може бути покладено відповідальність в розмірі його місячного грошового забезпечення, який обчислюється сумою в 10710 грн. 60 коп. (13299 грн. 49 коп. грошового забезпечення за грудень 2016 року + 8121 грн. 83 коп. грошового забезпечення за листопад 2016 року) : 2). Відповідно до правил цивільного процесуального законодавства судовий збір, сплачений позивачем, підлягає присудженню йому з відповідача.

Outcome: partial