Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості, звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на наступне. 23.06.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №11013765000 (відповідно до додаткової угоди №1 реєстраційний номер було змінено на №11013765001), відповідно до якого позивач надав відповідачу [PERSON] кредитні кошти у розмірі 172500,00 доларів США строком з 23.06.2006 року по 23.06.2027 року зі сплатою 11,8% річних. Відповідач [PERSON] в свою чергу зобов'язався відповідно до кредитного договору погашати кредит та сплачувати проценти за користування ним. В порушення умов договору, відповідач [PERSON] свої зобов'язання за договором не виконує, не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 19.03.2014 року складає 2348920,82 грн., з яких: 32036,59 грн. - сума заборгованості за кредитним договором №11013765000; 2316884,23 грн. - сума заборгованості за кредитним договором №11013765001, відповідно яка складається з суми заборгованості за кредитом у розмірі 1513509,14 грн, та суми заборгованості за відсотками у розмірі 803375,09 грн. Також у позовній заяві позивач зазначив, що виконання Позичальником зобов'язань за кредитним договором забезпечується іпотекою відповідно до укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON], [PERSON], [PERSON] Іпотечного договору № 13753 від 24.06.2006 року, згідно з яким предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: двокімнатку квартиру, загальною площею 51,10 кв.м., жилою площею -30, 20 кв.м., що належить Іпотекодавцям на праві спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло, видане Комунальним підприємством «Управління житлового господарства» Оболонського району м.Київа від 14.01.2003 року, згідно з розпорядженням 14.01.2003 року №2413, та зареєстрованого в Комунальному підприємстві Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права на обєкти нерухомого майна» 22.01.2003 року, записаного у реєстрову книгу за реєстровим номером 1063 та знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором ПАТ «УкрСиббанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «УкрСиббанк» як кредитора у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «УкрСиббанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість ПАТ «УкрСиббанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. У зв'язку з викладеним позивач, просить суд стягнути з відповідач [PERSON] на користь позивача вказану суму заборгованості, стягнути пропорційно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] судові витрати по справі, а також в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки з відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] а саме, нерухоме майно: двокімнатну квартиру площею 51,10 кв.м., жилою площею 30,20 кв.м., що належить відповідачам [PERSON] та [PERSON] та знаходиться за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу предмета іпотеки на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження. У судове засідання представник позивача не з'явився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі в якій також зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про день, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 23.06.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №11013765000, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу [PERSON] кредитні кошти у розмірі 172500,00 доларів США строком з 23.06.2006 року по 23.06.2027 року зі сплатою 11,8% річних (а.с.22). Відповідно до п.п. 1.2.2 кредитного договору відповідач взяв на себе зобов'язання повертати суму кредиту не пізніше 23.06.2027 року та сплачувати кредитні платежі згідно додатку № 1 (а.с.22, 29-33). Відповідно до п.п.1.3.1., 1.3.2, 1.3.3 Кредитного договору нарахування процентів за цим договором здійснюється щомісяця у два етапи за методом факт/360 відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України та чинного законодавства України. Проценти нараховуються на суму кредиту, що надана банком позичальнику і ще не повернута останнім у власність банку відповідно до умов договору (а.с.23). Згідно п.2.1 Кредитного договору у забезпечення виконання зобов'язань Позичальника за даним Договором Банком приймається: застава нерухомості, а саме квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], згідно Договору іпотеки №13743 від « 23» червня 2006 р. укладеного з Позичальником; застава нерухомості, а саме квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (дев'яносто вісім), згідно Договору іпотеки № 13753 від « 23» червня 2006 p., укладеного з [PERSON], [PERSON], [PERSON]; порука згідно Договору поруки №19755 від « 23» червня 2006 p., укладеного з [PERSON] (а.с.23). Відповідно до п.2.3 Кредитного договору у випадку невиконання Позичальником умов цього Договору про надання забезпечення за цим Договором, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язань за цим Договором або погіршення Його умов (стану забезпечення, умов його зберігання), Банк набуває право вимоги на дострокове повернення кредиту та нарахованих процентів, комісій у порядку встановленому розділом 11 цього Договору (а.с.23). Також згідно п.5.5 Кредитного договору у випадку порушення Позичальником термінів повернення кредиту або термінів сплати процентів, комісій строком більше ніж на один місяць, та/або порушення інших умов Договору та/або у випадку порушення Позичальником та/або заставодавцем та/або поручителем та/або гарантом умов укладеного з Банком договору щодо надання забезпечення виконання зобов'язань Позичальника за цим Договором, Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів, комісій у порядку встановленому розділом 11 цього Договору (а.с.24). Згідно п.7.3 відповідно до вимог ст.611 Цивільного кодексу України при порушенні Позичальником вимог п.п. 2.3., 4.9, 5.3., 5.5., 5.6, 5.8., 5.10, 7.4, 9.2., 9.14. цього Договору Банк набуває право вимоги дострокового повернення кредиту та нара хованих процентів, комісій у порядку встановленому розділом 11 цього Договору (а.с.25). Відповідно до п. 11.1 Кредитного договору відповідно до ст.ст. 525, 611 Цивільного кодексу України Сторони погодили, що у випадку настання обставин визначених у п.п. 2.3., 4.9, 5.3., 5.5., 5.6., 5.8., 5.10., 7.4., 9.2., 9.14. цього Договору та направлення Банком на адресу Позичаль ника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і неусунення Позичальником порушень умов за цим Договором протягом 31 (тридцяти одного) календарного дня з дати одержання вищевказаного повідомлення (вимоги) від Банку, вважати термін повернення кредиту таким шо настав на 32 (тридцять другий) календарний день з дати одержання Позичаль ником повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від Банку, при цьому у випадку неотримання Позичальни ком вищевказаного повідомлення (вимоги) в результаті зміни Позичальником адреси, без попереднього про це письмового повідомлення Банку чи у разі неотримання Позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) Банку з інших підстав про тягом 40 (сорока) календарних днів з дати направлення повідомлення (вимоги) Банком, вважати термін повернення кредиту таким що настав на 41 (сорок перший) календарний день з дати відправлення Позичальнику повідомлення (вимоги) про дост рокове повернення кредиту від Банку. Судом було встановлено, що між сторонами був погоджений графік погашення чергових платежів по кредитному договорі, у підтвердження чого на графіку погашення кредиту від 23.06.2006 (додаток №1 до договору про надання споживчого кредиту №11013765000 від 23.06.2006 року) та на графіку погашення кредиту від 27.02.2009 (додаток №1 до додаткової угоди до договору про надання споживчого кредиту №11013765000 від 23.06.2006 року) містяться підписи позивача та відповідача [PERSON] (а.с.29-33, 35-39). Згідно ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків. Ст. 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно якого сторони вільні в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Відповідно до п.1.3 додаткової угоди №1 від 27.02.2009, до договору про надання споживчого кредиту №11013765000 від 23.06.2006 року, Сторони домовились, що для ідентифікації Договору можуть застосовуватись як номер Договору, зазначений при його укладенні, а саме № 11013765000, так і реєстраційний номер Договору в системі обліку Банку, а саме № 11013765001 (далі - Реєстраційний номер Договору). При цьому при здійсненні погашення заборгованості за кредитом Сторонами використовується Реєстраційний номер Договору (а.с.34). Судом було встановлено, що АКІБ «УкрСиббанк» виконав свої зобов'язання за кредитним договором, передавши відповідачу [PERSON] визначену договором суму грошових коштів, що підтверджується заявою про видачу готівки №15 від 23.06.2006 року, наявною в матеріалах справи (а.с.40). В супереч умовам кредитного договору та додаткам до нього, Відповідач [PERSON] допустив порушення взятих на себе зобов'язань, оскільки здійснював щомісячні платежі у меншому розмірі, ніж визначений графіком платежів. Неналежне виконання відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 19.03.2014 року складає 2348920,82 грн., з яких: 32036,59 грн. - сума заборгованості за кредитним договором №11013765000; 2316884,23 грн. - сума заборгованості за кредитним договором №11013765001, відповідно яка складається з суми заборгованості за кредитом у розмірі 1513509,14 грн, та суми заборгованості за відсотками у розмірі 803375,09 грн. (а.с.63,64). Довідка-розрахунок заборгованості, надані позивачем, були перевірені судом в судовому засіданні. Відповідачі свого варіанту розрахунку заборгованості суду не надали.Тому на думку суду, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості мають бути задоволені в повному обсязі. Всі відповідачі були повідомлені про існуючу заборгованість за кредитом та про стягнення всієї суми боргу в судовому порядку, у випадку не виконання умов кредитного договору (непогашення заборгованості) досудовими вимогами за вих.№ 31.4-08/2641/14 від 17.03.2014 року, за вих.№ 31.4-08/2736/14 від 20.03.2014 року, за вих.№ 31.4-08/2737/14 від 20.03.2014, за вих.№ 31.4-08/2738/14 від 20.03.2014 року (а.с.58-61). Матеріали справи містять копію реєстру відправки поштової кореспонденції, яким фактично підтверджується факт надсилання досудових вимог відповідачам (а.с.62). 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором ПАТ «УкрСиббанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «УкрСиббанк» як кредитора у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «УкрСиббанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість ПАТ «УкрСиббанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами (а.с.70-71). Відповідно до акту прийому-передачі документації за договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року, до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги до боржника [PERSON] (а.с.70-71) Відповідно до ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), згідно з ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Суд вважає, що до ПАТ «Дельта Банк» перейшли всі права ПАТ «УкрСиббанк» щодо права вимоги до відповідачів, що виникла за кредитним договором №11013765000 від 23.06.2006 року та іншими договорами, якими забезпечено виконання зобов'язань за ним. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Як вже було зазначено, позивач у своїй позовній заяві зазначає, що з відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] в забезпечення виконання умов кредитного договору, було укладено іпотечний договір №13753 від 24.06.2006 року, згідно з яким предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: двокімнатна квартира, загальною площею 51,10 кв.м., жилою площею -30, 20 кв.м.. Суд дослідивши матеріали справи, встановив, що посилання позивача на те, що кредитний договір був забезпечений іпотекою, не знаходять свого підтвердження в матеріалах справи, та не доведені жодним належним та допустимим доказом. Копія договору іпотеки №13753 від 24.05.2007, яка долучена до матеріалів справи позивачем, ніяким чином не стосується предмету спору, оскільки даний договір був укладений значно пізніше тих строків які зазначає позивач, а в п.1.2 вищезазначеного договору іпотеки, чітко встановлено, що іпотекою забезпечується в повному обсязі виконання усіх грошових зобов'язань [PERSON] за Договором про надання споживчого кредиту №11158043000 від 24.05.2007 року. Долучивши до матеріалів справи договір іпотеки, що ніяк не стосується спору, позивач фактично намагається ввести суд в оману, та незаконним шляхом звернути стягнення на предмет іпотеки, чим грубо порушити права відповідачів. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, необхідно відмовити, оскільки факт забезпечення кредитного договору іпотекою не доведений позивачем, та не підтверджений жодним належним та допустимим доказом. Також на думку суд варто зазначити, що оскільки, судом прийнято рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, тому в розумінні ч.1 ст.88 ЦПК України, стягнути пропорційно сплачений позивачем судовий не виявляється за можливе, оскільки це гурбо суперечить нормам чинного законодавства. В даному випадку вся сума судового збору має бути стягнена в відповідача [PERSON], оскільки судом були задоволені тільки позовні вимоги, які стосуються його прав та інтересів. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, та якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно ст.31 ЦПК України крім прав та обов'язків, визначених у статті 27 цього Кодексу, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази кожен окремо та у їх сукупності, на підставі вказаних норм закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial