Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] , [PERSON] , які є батьками малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . В позові зазначають, що відповідачі у вихованні дитини ніякої участі не приймають, не проявляють батьківської турботи, свідомо ухиляються від виконання свого юридичного обов`язку по вихованню дитини. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради за № 977/01-36 від 06.09.2019 року орган опіки вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [PERSON] , по відношенню до їх малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Представник позивача в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позов задоволити з підстав, наведених у позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили та не скористалися своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки, суд не має відомостей про причину неявки відповідачів, повідомлених належним чином, враховуючи відсутність відзиву відповідачів, суд ухвалив на підставі ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи та, згідно зі ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювати фіксацію процесу звукозаписувальними технічними засобами. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; зловживання процесуальними правами недопустиме (ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 44, 76-82 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ст. 77 ч. 2 ЦПК України). Про задоволення позову рішення може бути прийняте лише за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог ( ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України). Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ( а.с. 4). Із акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 26.06.2019 року вбачається, що умови проживання у квартирі за адресою [ADDRESS] , незадовільні через неналежне виконання батьками своїх обов`язків, від матері взято пояснення, проведено профілактичну бесіду (а.с. 7). З повідомлень Мукачівського відділу поліції ГУ НП України в Закарпатській області вбачається, що відповідачі зловживають алкогольними напоями, вихованням сина не займаються, працівники Мукачівського ВП ГУНП з відповідачем [PERSON] неодноразово проводилися бесіди, але ситуація не змінюється, батьки дитини ведуть аморальний спосіб життя, не працюють , неодноразово притягувалися до адміністративної відповідальності (а.с. 9,10). По місцю проживання відповідачі характеризуються негативно (а.с. 11,12 ). З повідомлення Обласної дитячої лікарні від 09.08.2019 року № 2069/08-01 вбачається, що неповнолітній [PERSON] 08.08.2019 року о 20.30 годині доставлений у приймальне відділення у супроводі працівників поліції, дитина відібрана від матері, яку затримали та помістили в ізолятор тимчасового тримання за бійку. Дитина госпіталізована в інфекційне відділення для подальшого обстеження та вирішення питання з влаштування (а.с. 15). Відповідно до протоколів медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 08.08.2109 року № 228, 230 [PERSON] та [PERSON] перебували у стані алкогольного сп`яніння (а.с. 23,24). Згідно із висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради за № 977/01-36 від 06.09.2019 року визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [PERSON] по відношенню до їх малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 3) Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, піклуватись про здоров`я дитини, її психічний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до п.п. 2-5 ч. 1 ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини. В п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Відповідно до вимог ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. При постановлені законного та справедливого рішення, суд враховує положення Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року (набула чинності для України 27.09.1991 року) в ч. 2 ст. 6 якої говориться, що держави учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Крім цього, в ч. 1 ст. 19 Конвенції зазначено, що держава вживає всіх необхідних заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань по відношенню до дитини. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню сина - [PERSON] , [INFO] а тому суд вважає, що позов слід задовольнити та позбавити відповідачів батьківських прав щодо дітей. Крім того як передбачено ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Outcome: approved