Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Концерн «Техноєнсервіс» про стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні, посилаючись на те, що згідно наказу № 30-к від 09.03.2006 року він був прийнятий на роботу до ДГТ МОУ «ЧАРЗ» правонаступником якого являється Концерн «Техвоєнсервіс» на посаду начальника відділу матеріально-технічного забезпечення та збуту. Оскільки роботодавець порушував трудове законодавство щодо оплати праці, 16.08.2012 року він був змушений звільнитися з роботи за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України (наказ № 116-к від 16.08.2012 року) На день його звільнення заборгованість по заробітній платі відповідачем перед ним склала 32227,19 грн. Оскільки, відповідач тривалий час після його звільнення не виплачував заробітну плату, йому довелося звернутися до суду за захистом своїх конституційних прав. 11 жовтня 2012 року Придніпровським районним судом міста Черкаси, було винесено рішення, про стягнення з Концерну «Техноєнсервіс» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в розмірі 32227,19 грн., вихідну допомогу в розмірі 9060,93 грн. середній заробіток за час затримки в розмірі 5410,72 грн., кошти в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 2000 грн., а всього 48698.84 грн. На підставі виконавчого листа № 2/2314/3128/13 виданого 16.04.2013 року Придніпровським районним судом м. Черкаси, відділом Державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві стягнуто з Концерну «Техвоєнсервіс» на користь [PERSON], кошти в розмірі 48698,84 грн. Отже, повний розрахунок по виплаті заробітної плати було проведено з ним 04 жовтня 2013 року, що підтверджується довідкою про рух коштів, а це значить, що з моменту винесення Придніпровським районним судом рішення про стягнення заборгованості по заробітній платі та по день фактичного розрахунку з ним, минуло 358 днів. Отже, на підставі вище наведеного відповідач повинен сплатити мені компенсацію за затримку виплати в розмірі: 358 ж 96,62 = 34589,96 грн. Просить суд стягнути з Концерну «Техвоенсервіс» на його користь середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати при звільненні по день фактичного розрахунку в розмірі 34589,96 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, та просив суд в позові відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: Судом встановлено, що згідно наказу № 30-к від 09.03.2006 року [PERSON] був прийнятий на роботу до ДГТ МОУ «ЧАРЗ» правонаступником якого являється Концерн «Техвоєнсервіс» на посаду начальника відділу матеріально-технічного забезпечення та збуту. 16.08.2012 року [PERSON] звільнився з роботи за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України (наказ № 116-к від 16.08.2012 року) На день звільнення позивача заборгованість по заробітній платі відповідачем перед ним склала 32227,19 грн. 11 жовтня 2012 року Придніпровським районним судом міста Черкаси, винесено рішення, яким стягнуто з Концерну «Техноєнсервіс» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в розмірі 32227,19 грн., вихідну допомогу в розмірі 9060,93 грн. середній заробіток за час затримки в розмірі 5410,72 грн., кошти в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 2000 грн., а всього 48698.84 грн. На підставі виконавчого листа № 2/2314/3128/13 виданого 16.04.2013 року Придніпровським районним судом м. Черкаси, відділом Державною виконавчою службою Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві стягнуто з Концерну «Техвоєнсервіс» на користь [PERSON], кошти в розмірі 48698,84 грн. Повний розрахунок по виплаті заробітної плати було проведено з позивачем 04 жовтня 2013 року, що підтверджується довідкою про рух коштів, таким чином, з моменту винесення Придніпровським районним судом рішення про стягнення заборгованості по заробітній платі та по день фактичного розрахунку з позивачем минуло 358 днів. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно пункту 20 № 13 від 24 грудня 1999 року постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку з затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Згідно з п. 32 постанови у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи із заробітку за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100. Згідно Довідки про середню заробітну плату (дохід) № 36 від 10.09.2012 року, виданої філією Концерну «Техвоєнсервіс» «Черкаський автомобільний ремонтний завод», середньоденна заробітна плата [PERSON] становила 96,62 грн. Отже, на підставі вище наведеного відповідач повинен сплатити позивачу компенсацію за затримку виплати в розмірі: 358 ж 96,62 = 34589,96 грн. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.02.2012 року «у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237-1 цього кодексу», встановлено, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те. що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають до задоволення. Судові витрати необхідно віднести за рахунок держави.

Outcome: approved