Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі, інфляційних витрат, 3% річних, компенсації за затримку розрахунку при звільненні та 5 000 грн. моральної шкоди, а загалом просив стягнути 17 978,06 грн. ( а.с.1-4) 12.09.14 року позивач подав уточнену позовну заяву та просив стягнути з відповідача заборгованість по невиплаченій заробітній платі 10 332.45 грн., інфляційні витрати 436.55 грн., 3% річних, компенсацію за затримку розрахунку при звільнені 7 256,10 грн. та моральну шкоду 5000.00 грн., а загалом 23 115,64 грн. ( а.с.28-31) В обґрунтування вимог, позивач посилався на те, що він працював у відповідача на посаді слюсаря-ремонтника в період з 09.09.2006 року по 08.07.2014 рік. Був звільнений наказом № 246к від 08.07.14 року за угодою сторін за п.1 ст.36 КЗпП України. З березня 2014 року відповідач не сплачував заробітну плату. В порушення вимог ст. 116 КЗпП України розрахунок з ним на момент звільнення відповідач не провів , в зв'язку з чим просив вимоги задовольнити. В обґрунтування моральної шкоди зазначив, що невиплата заробітної плати привела його к душевним стражданням, він вимушений був долучати додаткові зусилля для організації свого життя та членів сім'ї. ( а.с.28-31) В судовому засіданні позивач та його представник підтримали свої вимоги з підстав викладених у позові. Представник відповідача вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення заборгованості по заробітній платі , середнього заробітку та інфляційних витрат, моральну шкоду не визнав за недоведеністю та тяжким становищем підприємства, вимоги про стягнення 3% не визнав як незаконні. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Згідно ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня пісня пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно до вимог ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України , при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. У судовому засіданні встановлено, що позивач працював у відповідача на посаді слюсаря-ремонтника в період з 09.09.2006 року по 08.07.2014 рік. Був звільнений наказом № 246к від 08.07.14 року за угодою сторін за п.1 ст.36 КЗпП України., що підтверджено копією трудової книжки, оригінал якої суд вивчив в судовому засіданні, а також довідкою відповідача. Як вбачається з довідки відповідача від 29.07.2014 року, остаточний розрахунок з позивачем на день звільнення, а саме 08.07.2014 року, проведено не було в порушення ст.116, 117 КЗпП України і суд вважає цю дату моментом пред'явлення вимоги про розрахунок. А тому суд, вважає за необхідне стягнути з відповідач на користь позивача заборгованість по заробітній платі в розмірі 10332 грн.45 коп., середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 08.07.2014 року по 10.07.2014 рік включно за 3 дні в сумі 378.62 грн. , оскільки згідно трудової книжки , позивач з 11.07.14 року працює слюсарем з рухомого складу у КП «Жовтневе трамвайне депо» , суму інфляційних витрат в розмірі 436.55 грн. Вимоги про стягнення моральної шкоди суд задовольняє частково в розмірі 1000 грн., оскільки лише таку суму суд вважає доказаною. Що стосується вимог про стягнення 3% річних - вони не підлягають задоволенню як незаконні, оскільки такі виплати нормами КЗпП України по даним спорам не передбачені. Також суд стягує з відповідача судовий збір в дохід Держави.

Outcome: partial