Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про солідарне стягнення з них заборгованості за кредитним договором в сумі 29170,24 доларів США. У підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що відповідно до укладеного договору № ML-300/1868/2006 від 25.07.2006 року [PERSON] отримано кредит у розмірі 30000,00 доларів США. Відповідно до п. 1.1. Частини №2 Кредитного договору Банк надає позичальнику Кредит в розмірі та валюті, що визначений в Частині №1 до цього Договору, а позичальник приймає кредит, зобовязується належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також оплатити відповідну плату за користування Кредитом та виконати інші зобовязання, як це вказано в Договорі. Згідно з пунктом 3 Частини №1 Кредитного договору проценти за користування Кредитом розраховуються Банком на основі фіксованої процентної ставки, що становить 11,00% річних. Відповідно до п. 1.5.1 Частини №2 Кредитного договору погашення відповідної частини Кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у Графіку повернення Кредиту та сплати процентів, шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок. Датою остаточного повернення Кредиту є 25 липня 2021 року. У порушення умов договору відповідач зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав, у звязку з чим станом на 07.09.2017 року заборгованість відповідача за кредитним договором перед банком складає 29170,24 доларів США. В якості забезпечення наданого Кредиту 25.07.2006 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна» (правонаступником якого є позивач) та [PERSON] укладено Договір поруки № SR-300/1271/2006 від 25.07.2006 року, згідно з яким остання зобовязалась відповідати перед Банком за повне та своєчасне виконання позичальником боргових зобовязань. Відповідно до п. 1.2 вказаного Договору поруки, поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники і банк може звернутись з вимогою про виконання Боргових зобовязань як до боржника так і до поручителя, чи до обох одночасно. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач, [PERSON], яка діє також як представник відповідача [PERSON], в судовому засіданні позов не визнала, вважала поруку припиненою, оскільки позивач збільшив обсяг відповідальності без її згоди. Щодо вимог до боржника, то вважає, що позивач не надав суду доказів надання відповідачу кредиту та наявності заборгованості по ньому. Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № ML-300/1868/2006 від 25.07.2006 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна» (правонаступником якого є позивач) та [PERSON], останнім отримано кредит у розмірі 30000,00 доларів США. Відповідно до п. 1.1. Частини №2 Кредитного договору Банк надає позичальнику Кредит в розмірі та валюті, що визначений в Частині №1 до цього Договору, а позичальник приймає кредит, зобовязується належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також оплатити відповідну плату за користування Кредитом та виконати інші зобовязання, як це вказано в Договорі. Згідно з пунктом 3 Частини №1 Кредитного договору проценти за користування Кредитом розраховуються Банком на основі фіксованої процентної ставки, що становить 11,00% річних. Відповідно до п. 1.5.1 Частини №2 Кредитного договору погашення відповідної частини Кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у Графіку повернення Кредиту та сплати процентів, шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок. Датою остаточного повернення Кредиту є 25 липня 2021 року. Додатковим договором №1 до кредитного договору п.3 частини №1 кредитного договору викладено в іншій редакції, згідно якого сторони домовились, що фіксованої процентної ставки становить: на період з 27.04.2009 року по 25.03.2010 року 8,27%, з 25.03.2010 року до повного виконання зобовязань за кредитним договором 11,57%. Графік платежів викладено в новій редакції. Однак зазначені умови договору відповідач належним чином не виконав, в звязку з чим станом на 07.09.2017 року має заборгованість перед банком, яка складається із: заборгованість за кредитом 21156,57 доларів США; заборгованість по процентам за користування кредитом 8013,67 доларів США, а всього: 29170,24 доларів США. За вимогами статей 527, 530 Цивільного кодексу України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.526\~ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та\~\~ вимог Цивільного кодексу та інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.1049\~ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем. Відповідно до ст.\~1054\~ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст.\~1050\~Цивільного кодексу\~України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася,та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. На підставі викладеного суд вважає, що з відповідача [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за кредитними договором станом на 07.09.2017 року, яка складається із: заборгованість за кредитом 21156,57 доларів США; заборгованість по процентам за користування кредитом 8013,67 доларів США, а всього: 29170,24 доларів США. Суд не приймає до уваги заперечення проти позову представника відповідача [PERSON], оскільки остання не заперечувала факт отримання кредитних коштів відповідачем, про що свідчить і виконання зобовязань за кредитним договором до 2014 року. Належних, допустимих доказів того, що розрахунок заборгованості, наданий банком, не відповідає фактичній заборгованості представником відповідача суду не надано, а навпаки такі твердження спростовані випискою про рахунку відповідача, наданою позивачем за клопотанням представника відповідача Щодо заявлених позовних вимог до [PERSON] суд виходить з наступного. Судом встановлено, що в якості забезпечення наданого Кредиту 25.07.2006 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна» (правонаступником якого є АТ «ОТП Банк») та [PERSON] укладено Договір поруки № SR-300/1271/2006 від 25.07.2006 року, згідно з яким [PERSON] зобовязалась відповідати перед Банком за повне та своєчасне виконання позичальником боргових зобовязань. Відповідно до п. 1.2 вказаного Договору поруки, поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники і банк може звернутись з вимогою про виконання Боргових зобовязань як до боржника так і до поручителя, чи до обох одночасно. На адресу [PERSON] було направлено досудову вимогу від 08.09.2017 року про дострокове погашення кредитної заборгованості. Статтею 554 ЦК України зазначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до\~ст.\~543.\~ЦК України\~у разі\~солідарного обов'язку\~боржників (солідарних\~боржників)\~кредитор має\~право вимагати\~виконання обов'язку\~частково або\~в повному\~обсязі як\~від усіх\~боржників разом,\~так і\~від будь-кого\~з них\~окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Виконання солідарного обов'язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов'язок решти солідарних боржників перед кредитором. Ч.1 ст. 628 ЦК України закріплено, що зміст договору як угоди (правочину) становить сукупність визначених на розсуд сторін і погоджених ними умов, в яких закріплюються їхні права та обовязки, що становлять зміст договірного зобовязання. Обсяг зобовязань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, котрим визначено обсяг зобовязань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (ч.ч.1, 2 ст.553 ЦК). 09 квітня 2009 року між позивачем та [PERSON] було укладено Додатковий договір № 1 до Кредитного договору № ML-300/1868/2006 від 25.07.2006 року, відповідно до умов якого сторони домовились внести зміни та доповнення до Кредитного договору. Як встановлено судом, під час укладення вказаного додаткового договору збільшився обсяг відповідальності поручителя, оскільки процентна ставка на певний період була збільшена з 11% до 11,57%, проте додаткового договору поруки з поручителем не укладалось, доказів протилежного позивачем суду не надано. Відповідно до ч.1 ст.559 ЦК порука припиняється, зокрема, в разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Закон повязує припинення договору поруки із сукупністю двох умов, а саме внесення без згоди поручителя змін до основного зобовязання та збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок таких змін. Під «згодою поручителя» сторони розуміють візування поручителем змін до основного договору (шляхом поставлення підпису уповноваженої особи та печатки поручителя, якщо останній є юридичною особою) та/або отримання його письмової згоди з такими змінами та/або шляхом обміну листами, факсимільними повідомленнями та/або укладення поручителем додаткової угоди до цього договору щодо внесення відповідних змін. Про це ж зазначено у правовій позиції судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 17 грудня 2014 року по цивільній справі № 6-185цс14. З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості з [PERSON]. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з [PERSON] слід стягнути на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 11368,62 грн. Понесення сторонами інших судових витрат належними та допустимими доказами суду не підтверджено

Outcome: partial