Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 21.08.2008 між Публічним Акціонерним Товариством «Альфа -Банк»(надалі - Банк) та [PERSON] (надалі - Відповідач) укладено Кредитний договір № 690017225 (надалі - Кредитний договір). У тимчасове користування на умовах Кредитного Договору Банк надав Відповідачу кредит в вигляді грошових коштів, а Відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, з кінцевим терміном погашення не пізніше 21.08.2009. Представник позивача зазначив, що в порушення вимог ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідач не виконав свої зобов'язання - припинив вносити платежі, передбачені умовами Кредитного договору як повернення отриманих коштів та сплату процентів за користування кредитом. У зв'язку із припиненням здійснення платежів на виконання Кредитного договору у Відповідача утворилася заборгованість за Кредитним договором станом на 18.12.2012 року в сумі 55486,99 грн. (П'ятдесят п'ять тисяч чотириста вісімдесят шість грн. 99 коп.), а саме: заборгованість по тілу кредиту - 20101,98 грн. (Двадцять тисяч сто одна грн. 98 коп.); заборгованість по відсоткам - 35385,01 грн. (Тридцять п'ять тисяч триста вісімдесят п'ять грн. 01 коп.); заборгованість по штрафних санкціях (пені) штрафні санкції - 0 грн. Представник позивача зазначив, що 18 грудня 2012 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - капітал» уклали Договір про відступлення права вимоги № 2012-1-2/1). Згідно Договору про відступлення права вимоги, та у відповідності до ст. 512 ЦК України, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - капітал» набуло статусу Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк». В свою чергу, 27 грудня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанією з управління активами «Прімоколект-Капітал» було укладено Договір купівлі - продажу (відступлення прав вимоги) № 27/12/2012-01, згідно якого відбулося переуступлення прав вимог. Відповідно до умов Договору купівлі-продажу № 27/12/2012-01 від 27 грудня 2012 року, та у відповідності до ст. 512 ЦК України, Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал», набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - капітал», включно і до гр. [PERSON]. Ухвалою суду від 18.01.2018 року позов залишено без руху. Ухвалою суду від 12.03.2018 року відкрито провадження у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Представник Позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без участі представника. Відповідач повторно у судове засідання не з'явилася, про дату та час судового засідання повідомлялася належним чином, причини нявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не подала, а тому, суд вважає за можливе проводити судове засідання у порядку ст.. 280 ЦПК України. Судом встановлено, що21.08.2008 між Публічним Акціонерним Товариством «Альфа -Банк» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 690017225. У тимчасове користування на умовах Кредитного Договору Банк надав Відповідачу кредит в вигляді грошових коштів, а Відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, з кінцевим терміном погашення не пізніше 21.08.2009. Судом встановлено, що 18 грудня 2012 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - капітал» уклали Договір про відступлення права вимоги № 2012-1-2/1). Згідно Договору про відступлення права вимоги, та у відповідності до ст. 512 ЦК України, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - капітал» набуло статусу Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк». Судом встановлено, що станом на 23.11.2017 р. заборгованість Відповідача перед Позивачем становить 55486,99 грн. (П'ятдесят п'ять тисяч чотириста вісімдесят шість грн. 99 коп.), а саме: - заборгованість по тілу кредиту - 20101,98 грн. ( Двадцять тисяч сто одна грн. 98 коп.); - заборгованість по відсоткам - 35385,01 грн. ( Тридцять п'ять тисяч триста вісімдесят п'ять грн. 1 коп.); - заборгованість по штрафних санкціях (пені) штрафні санкції - 0 грн. ( Нуль грн. 0 коп.). Належним чином завірений розрахунок заборгованості, наданий представником позивача, перевірено в судовому засіданні. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк ( ч. 1 ст. 530 ЦК України ). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завданні простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства За таких обставин, враховуючи, що відповідач не виконав належним чином взятих на себе зобов'язань, суд вважає за можливе задовольнити позов. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1600,00, які сплачено позивачем за подання позову до суду, виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved