Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення з них солідарно заборгованості за спожиту воду і послуги каналізації. В позові зазначає, що в квартирі, розташованої за адресою: [ADDRESS] проживають відповідачі, які користуються послугами КП «Водоканал», але оплату за послуги вносять не в повному обсязі. За період з 01.06.2009 року по 31.08.2014 року утворилась заборгованість у сумі 8508,05 грн. В Комунарський районний суд м. Запоріжжя вже направлялася заява про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів боргу по оплаті за воду і послуги каналізації. Ухвалою суду № 333/952/15-ц (2-с/333/48/15) від 20.03.2015 року судовий наказ був скасований. Просить стягнути з відповідачів солідарно борг у розмірі 8508,05 грн. за спожиту воду і послуги каналізації та судові витрати. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позові, надав письмові додаткові пояснення а.с.71-72), просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, надав суду заперечення проти позову (а.с.25) та заяву про часткове визнання позовних вимоги та письмові пояснення щодо суті спору (а.с.99-101). В судовому засіданні пояснив, що на протязі 2009 року -2014 року відповідачі сплачували періодично кошти за воду та каналізацію, а позивач безпідставно зараховував отримані кошти на погашення боргів за попередні періоди, що на його думку є порушення законодавства. Погоджується, що заборгованість за спожиту холодну воду та каналізацію існує, визнав борг у розмірі 3112,5 грн. В іншій частині вимог просить відмовити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявилися, про час та місце проведення судових засідань повідомлялися належним чином, документів та доказів в обґрунтування своїх заперечень не надали. Причини неявки до суду не повідомили. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно зі ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» , комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо - та електропостачанням, опаленням. Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. До житлово-комунальних послуг законодавство відносить комунальні послуги: централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо (ст.13 цього Закону). Частиною 3 ст.31 Закону визначено, що органи місцевого самоврядування встановлюють тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі не нижче економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво (надання). За нормами ст.32 Закону розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Частиною 4 статті 11 ЦК України, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обовязки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органі влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Рішення Запорізької міської ради № 546 від 28.10.1999 року «Про порядок оплати послуг за водоспоживання і водовідведення», є акт органу місцевого самоврядування, який є обовязковим для виконання на території м. Запоріжжя та є підставою для виникнення правовідносин між КП «Водоканал» та відповідачами по постачанню води та послуги каналізації і по сплаті вищевказаних послуг. Крім того, відповідачі періодично вносили оплату за спожиті послуги, що також підтверджує визнання ними зобовязань. Відповідно до матеріалів справи, відповідачі є співвласниками квартири [ADDRESS]. Право власності на зазначену квартиру виникло на підставі Свідоцтва про право власності на житло № 30331 від 10.11.2009 р.,виданого згідно розпорядження Комунарської райадміністрації Запорізької міськради № 1540р від 10.11.2009 р. (а.с.93-94). Згідно із довідкою єдиної абонентської служби Центру обслуговування абонентів ЗМР від 15.03.2016 року (а.с.5), у вказаній квартирі зареєстровані відповідачі та двоє дітей відповідача [PERSON] Отже в період виникнення заборгованості за наданні послуги з водопостачання та водовідведення з 01.06.2009 року по 31.08.2014 року відповідачі проживали в квартирі та користувались послугами водопостачання та водовідведення. В силу вимог ст. ст. 67,68 ЖК України, наймачі (власники) квартир зобов'язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інше) за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно із ст. 64 ЖК України, члени сімї наймача, які проживають з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть обовязки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сімї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобовязаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо вказані особи перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Позивачем надано до матеріалів справи розрахунок заборгованості за спірний період, а саме з 01.06.2009 року по 31.08.2014 року, по особовому рахунку № 115315711 (а.с.3,64,78-85). Згідно з наданими розрахунками по особовому рахунку № 115315711, сума заборгованості на 01.06.2009 року становить 0,00 грн. (а.с.78)., боргу на 01.06.2009 року не має (а.с.3,64). Як зазначено, позивачем в наданому до матеріалів справи розрахунку заборгованості, відповідачами за період 01.06.2009 року по 31.08.2014 року нарахована плата за послуги водопостачання та водовідведення на загальну суму 8508,98 грн., сплачено ними за цей період 5335,54 грн.. При тому, позивачем в вищенаведених розрахунках зазначено, що боргу на 01.06.2009 року не має. Отже заборгованість за спірний період становить 3173,44грн. (а.с.85) (8508,98 5335,54). Позивач, зазначаючи у своїх поясненнях, що сплачені відповідачами кошти в період з 01.09.2009 року по 31.08.2014 року були ними зараховані як погашення заборгованості, яка виникла до 01.06.2009 року, не надав суду належних доказів наявності такої заборгованості, та більш того в своїх розрахунках, долучених до матеріалів справи, зазначав про відсутність заборгованості станом на 01.06.2009 року. Згідно з ч.1 ст.58 ЦПК України, належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (допустимість доказів). Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст.60 ч.4 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст.10 ч.3 ЦПК України). Відповідачем, в обґрунтування своїх заперечень надані копії квитанцій про сплату послуг позивача з жовтня 2009 року по грудень 2013 року (а.с.26-63). Позивач не заперечує та не спростовує про сплату відповідачами зазначених в наданих квитанціях грошових коштів за отриманні послуги. Між тим, як вбачається з наданих відповідачем квитанцій, відповідачі не в повному обсязі сплачували кошти за надані послуги, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, а саме у розмірі 3173,44грн. Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтями 525,526 ЦК України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору. В силу вимог ст. 541 ЦК України, солідарний обовязок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобовязання. Встановлено, що по квартирі відкритий лише один особовий рахунок по оплаті послуг позивача № 115315711 на імя відповідача [PERSON], а проживають та користуються наданими позивачем послуги всі зазначені в позові відповідачі. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст.ст. 10,60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, позивач має право на відшкодування судових витрат. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Згідно ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Outcome: partial