Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції, Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» про стягнення 18 225 грн. 22 коп. у відшкодування майнової шкоди, 760 грн. понесених витрат на оплату експертного автотоварознавчого дослідження, 3000 грн. витрат на правничу допомогу та 704 грн. 80 коп. сплаченого судового збору. В судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги та просив стягнути завдану шкоду з Департаменту патрульної поліції, а у разі незгоди суду покласти обов'язок відшкодування саме на цього відповідача, просив стягнути кошти з співвідповідача Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім». Представник Департаменту патрульної поліції просила відмовити у задоволенні позову за безпідставністю. Представник Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» в судове засідання не з'явився. Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивач є власником автомобіля [NUMBER] згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER]. 26 грудня 2017 року, о 20 год. 20 хв., у м. Чернігові, зі сторони вул. Козацька в бік вул. В. Чорновола, по проспекту Миру, 84 сталася дорожньо-транспортна пригода, а саме водій [PERSON] керуючи автомобілем «Тойота Пріус» д. р. н. [NUMBER], не дотримався безпечного бокового інтервалу, в результаті чого скоїв наїзд на стоячий автомобіль [NUMBER], що спричинило механічні пошкодження транспортних засобів. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. 13.3 Правил дорожнього руху та скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 січня 2018 рок [PERSON] визнано винним у вчиненні вищевказаної ДТП та притягнуто до відповідальності за ст. 124 КУпАП. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно, ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України - шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно висновку № 018/18 експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля [NUMBER] від 22.02.2018 року, вартість матеріального збитку, завданого позивачу як власнику вказаного ТЗ станом на день проведення дослідження в результаті його пошкодження у ДТП 26.12.2017 року склала 18 225,22 грн. У відповідності до ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). 3. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачинх цим Кодексом випадках. На час заподіяння шкоди, цивільно-правова відповідальність водія, винного у скоєнні ДТП, була застрахована в ПрАТ «СК «Київський страховий дім» згідно діючого договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Згідно ст. 981 ЦК України, договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката). Види обов'язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Крім того, відповідно до ст. З Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р. (надалі - Закон) обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо- транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто виходячи із суті такого страхування, Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника - заподіювана шкоди. У ч. 22.1 ст. 22 Закону зазначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Між Департаментом патрульної поліції та Приватним акціонерним товариством «Київський страховий дім» укладено поліс № АК/5388256, обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зі строком дії з 19.02.2017 до 18.02.2018. За даним полісом страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяно шкоду третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і в наслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Даним полісом забезпечений транспортний засіб автомобіль «Тойота Пріус», д.н.з. [NUMBER] та встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну - 100 000 грн. 26.12.2018 відповідач Департамент патрульної поліції на адресу Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» направив повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. Відповідно до п. 9.1. Закону України «Про страхування», страхова сума - це грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку. В ст. 29 даного Закону зазначено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо- транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо- транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Статтею 979 ЦК України зазначено, що «За договором страхування, одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору». Згідно п.З ч.І ст. 988 ЦК України, «Страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку, здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором». Отже, Відповідачем застраховано свою відповідальність в межах 100 000,00 грн., тому сума 18 225, 22 грн., несплачена Позивачу в результаті ДТП, покривається повністю лімітом страхового відшкодування, а відповідно вона повинна бути покладена саме на страхову компанію, яка взяла на себе зобов'язання по відшкодуванню шкоди, завданої Позивачу. Велика Палата Верховного Суду своєю постановою по справі № 755/18006/15ц від 04 липня 2018 року констатувала, що спрямовування судової практики шляхом неврахування наявності договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності при вирішенні питання про відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою відповідальність відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», нівелює існування цього правового інституту як такого. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов'язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавана шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавана шкоди у передбаченому Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов'язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавана шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавана шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Велика Палата Верховного Суду вважає, що покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відтак, Велика Палата Верховного Суду відступає від висновку, сформульованого Верховним Судом України у постанові від 23 грудня 2015 року у справі № 6-2587цс15, відповідно до якого страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема, право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування. Враховуючи викладене вище, суд доходить висновку, що шкоду, завдану позивачу, зобов'язане відшкодувати Приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім». Також, з Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» належить стягнути на користь позивача 760 грн. понесених витрат на оплату експертного автотоварознавчого дослідження, 3000 грн. витрат на правничу допомогу, 704 грн. 80 коп. сплаченого судового збору.

Outcome: approved