Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, згідно якого просить визнати його батьком [PERSON], [INFO], виключити відомості з актового запису № 997 від 30 серпня 2005 року, про народження [PERSON], [INFO], [PERSON], як батька дитини, внести відомості до актового запису № 997 від 30 серпня 2005 року, про народження [PERSON], [INFO], зазначивши його батьком дитини. Позов обґрунтовано тим, що з 2004 року у нього з [PERSON] склалися фактичні шлюбні відносини. Вони проживали спільно однією сімєю. Під час фактичних шлюбних відносин в них народилася дитина син [PERSON], [INFO]. Оскільки на момент народження він з матірю дитини проживали окремо, тому у свідоцтві про народження дитини батько був записаний зі слів матері. Однак, в подальшому вони знову почали проживати однією сімєю, виховували спільну дитину. 01 жовтня 2016 року [PERSON] померла, та він дізнався, що в свідоцтві про народження дитини він як батько не зазначений. Позивач в судове засідання не зявився, від нього надійшла заяви з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявилась, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, просить прийняти рішення з урахуванням судово-біологічної (генетичної) експертизи. Представник третьої особи в судове засідання не зявилась, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, заперечень проти позову не має. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що з 2004 року у позивача склалися фактичні шлюбні відносини з [PERSON] Вони проживали спільно однією сімєю /а.с.7,9/. Під час фактичних шлюбних відносин 20 серпня 2005 року в них народилась дитина син [PERSON] /а.с.6/. Судом встановлено, та підтверджено позивачем, що на момент народження дитини позивач та [PERSON] не перебували у зареєстрованому шлюбі, тому відомості про батька дитини при реєстрації народження записані за вказівкою матері відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. 01 жовтня 2016 року [PERSON] померла /а.с.8/, та позивач дізнався що в свідоцтві про народження дитини він як батько не зазначений. Однак, позивач вважає себе батьком малолітнього [PERSON], [INFO], утримує його, займається вихованням та розвитком дитини. Вказані обставини також підтверджуються фотосвітлинами доданими до позову /а.с.12/. Відповідно до положень ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право предявити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Згідно п.п. 6, 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право предявити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Так, згідно висновку експерта від 28 березня 2017 року встановлена біологічна спорідненість між [PERSON] та [PERSON] Ймовірність підтвердження біологічної спорідненості складає 99,999% /а.с.51-56/. При проведенні експертизи судовим експертом були додержані всі вимоги чинного законодавства, в межах його компетенції та повноважень, на підставі інформації та документів, наявних на час проведення експертизи, відповіді на поставлені питання викладені повно та відповідають іншим фактичним даним, дослідницька частина узгоджена з підсумковою частиною висновку, висновок експертизи обґрунтований та узгоджений з іншими матеріалами справи, тому зазначений висновок експерта є обєктивним, достовірним та правдивим, і повинен бути покладений в основу рішення стосовно підтвердження батьківства позивача по відношенню до малолітнього [PERSON] Крім того, відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів у тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Таким чином, аналізуючи та оцінюючі зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд дійшов до висновку про можливість задоволення позовних вимог, оскільки з наявних в матеріалах справи доказів було беззаперечно встановлено батьківство позивача щодо малолітнього [PERSON] та визнати [PERSON] батьком [PERSON], [INFO], виключити відомості з актового запису № 997 від 30 серпня 2005 року, про народження [PERSON], [INFO], [PERSON], як батька дитини, внести відомості до актового запису № 997 від 30 серпня 2005 року, про народження [PERSON], [INFO], зазначивши [PERSON] батьком дитини.

Outcome: approved