Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання звільнення з роботи незаконним та поновлення його на роботі на посаді головного продюсера Черкаської обласної державної телерадіокомпанії. В подальшому позивач збільшив позовні вимоги і просив внести зміни до трудової книжки і стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 24284 грн. та 65772 грн. моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що відповідач незаконно 23.06.2014р. звільнив його з роботи згідно п.1 ст. 40 КЗпП України і не запропонував іншої посади, чим порушив трудові права позивача. В судовому засіданні позивач підтримав свої збільшені позовні вимоги, а представник відповідача в свої письмових запереченнях позов не визнав і стверджував, що позивач був звільнений з роботи законно, а тому підстав для поновлення його на роботі не вбачає. Третя особа в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки до суду не повідомила. Вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним позов задовольнити частково, виходячи з наступного. Як вбачається з трудової книжки (а.с.62-67) та пояснень позивача, останній з 15.07.2013р. працював у відповідача по строковому трудовому договору на посаді головного продюсера, а з 16.08.2013р.був переведений на безстроковий трудовий договір на цій же посаді. Наказом № 62-к (а.с. 13) позивача було звільнено з роботи з 23.06.2014р. за п.1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі зміною в організації виробництва та праці. Згідно наказу №39 (а.с.37) від 24.03.2014р., відповідачем з 01.06.2014р. були введені в дію нова структура і новий штатний розпис телерадіокомпанії з якої була виключена посада головного продюсера. Згідно ст. 40 КЗпП України, звільнення з підстави скорочення чисельності або штату працівників допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Відповідно вимог ст. 49 ? КЗпП України, при вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, а одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Як вбачається з наказу (а.с.78), позивач 26.03.2014р. письмово був попереджений про наступне звільнення за ст. 40 п.1 КЗпП України але в період з 24.03.2014р. по 01.06.2014р. (дата зміни організаційної структури) відповідачем не були запропоновані позивачу наявні вакантні посади. Відповідно до ст. 42 КЗпП України, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Як вбачається з особової картки, дипломів та трудової книжки (а.с.54-65), позивач має дві вищі освіти, неодноразово підвищувала свою кваліфікацію і не має дисциплінарних стягнень, що не було враховано відповідачем при звільнені [PERSON]. Згідно ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави з роботи, робітника повинно бути поновлено на роботі органом, який розглядає спір, а при винесенні рішення про поновлення на роботі, орган який розглядає спір одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Оскільки порушене право позивача підлягає захисту шляхом поновлення на роботі, то з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу з 23.06.2014р. Враховуючи те, що середньоденний заробіток позивача складав 186,80 грн., а кількість робочих днів вимушеного прогулу складає 129, то розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу який підлягає стягненню з відповідача складає (186,80 грн. х 130 днів =) 24284 грн. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. При визначенні розміру моральної шкоди, суд приймає до уваги глибину душевних страждань позивача і ступінь вини відповідача в заподіянні моральної шкоди. Оскільки, позивач не надав суду належних доказів заподіяння йому моральних страждань, то суд вважає необхідним відмовити цій частині позову. Згідно ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Враховуючи те, що середній заробіток позивача за один день складає 186,80 грн., а кількість робочих днів у травні 2014р. складає 19, то стягнення з відповідача підлягає 3549,20 грн. з негайним виконанням рішення в частині поновлення позивача на роботі на посаді головного продюсера Черкаської обласної державної телерадіокомпанії. Вирішуючи позов таким чином, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави 487,20грн. та на користь позивача 4070 грн. судових витрат. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial