Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове нерухоме майно. Свої вимоги мотивує тим, що 27.10.2000 року його батько придбав квартиру [ADDRESS], яка на підставі свідоцтва про право власності на житло належала [PERSON] Право власності на зазначену в указаному договорі квартиру було зареєстровано державним реєстратором КП «Роменське міжміське бюро технічної інвентаризації» за його батьком [PERSON] Договір купівлі-продажу від 27 жовтня 2000 року було посвідчено Українською універсальною біржею м. Полтави за реєстр. № НР-1555. Його батько [PERSON], як покупець квартири [ADDRESS], повністю виконав умови договору купівлі-продажу указаної квартири, сплатив за придбане майно обумовлені з продавцем кошти при купівлі квартири, був зареєстрований та проживав в ній до дня смерті, а договір купівлі-продажу у відповідності до вимог ч. 2 ст. 227 ЦК УРСР (діючого на момент купівлі-продажу зазначеної квартири) був зареєстрований Комунальним підприємством «Роменське міськрайонне бюро технічної інвентаризації» 27.10.2000 року в реєстровій книзі №72 за реєстр. №292. [INFO] року його батько помер. Після його смерті відкрилася спадщина, яка, зокрема складається із зазначеної вище квартири. Він, після смерті батька, в установлений нормами цивільного законодавства строк, звернувся до Роменської міської ДНК із заявою про прийняття спадщини, отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 7/100 часток земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Але у видачі свідоцтва про право на спадщину на указану квартиру йому, як спадкоємцю, було відмовлено за відсутності належного правовстановлюючого документу на вищевказане майно. Тому прохає визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на спадкове нерухоме майно у вигляді зазначеної квартири. Позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов просив задоволити. Відповідач [PERSON] до суду не з'явилась, була повідомлена про дату та час розгляду справи через засоби масової інформації - газету «Урядовий кур'єр», тому вважається повідомленою належним чином про час і місце розгляду справи. Від відповідача - Роменської міської ради надійшла заява з проханням розглянути справи у відсутності представника міської ради, проти задоволення позову заперечень не було. Представник третьої особи також до суду не з'явився, до суду надійшов відзив на позов, в якому «КП «Роменське МРБТІ» проти позовних вимог не заперечує і просить справу розглянути без участі представника МРБТІ. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судовим розглядом справи встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 27 жовтня 2000 року батько позивача, [PERSON], купив квартиру [ADDRESS], загальною площею 22 кв.м., житловою площею 18 кв.м., яка на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації виконкому міськради 25.09.1994 року, зареєстрованого в КП «Роменське МБТІ» 25.09.1994 року за реєстр. № 2355, належала [PERSON], що підтверджується договором купівлі-продажу від 27 жовтня 2000 року, посвідченим Українською універсальною біржею м. Полтави за реєстр. № НР-1555 (а.с.10). Право власності на зазначену квартиру було зареєстровано державним реєстратором Комунального підприємства «Роменське міжміське бюро технічної інвентаризації» за [PERSON] та записано 27.10.2000 року в реєстрову книгу №72 за реєстр. № 292, що також вбачається з відповідної відмітки в указаному договорі купівлі-продажу та довідки КП «Роменське міськрайонне бюро технічної інвентаризації» №1057 від 02.12.2016 року (зворот а.с.10, а.с.11). [INFO] року батько позивача, [PERSON], помер, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії [NUMBER] від 11.04.2013 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ромни реєстраційної служби Роменського міськрайонного управління юстиції у Сумській області (а.с.13). Після його смерті відкрилася спадщина, яка, зокрема, складається з зазначеної вище квартири та 7/100 частин земельної ділянки, що належала останньому як спільна часткова власність на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 23.04.2009 року (а.с., а.с.10, 14). Позивач звернувся до Роменської міської державної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 34953243 від 28.08.2013 року (а.с.15). 05.10.2016 року позивач [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого спадщина, на яку видане свідоцтво, складається з 7/100 часток земельної ділянки площею 0,0168 га (кадастровий номер - [NUMBER]) з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: [ADDRESS] (а.с.16). Але у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру [ADDRESS], позивачу було відмовлено за відсутності належного правовстановлюючого документу на вищевказане майно, що підтверджується письмовими роз'ясненнями завідувача державної нотаріальної контори (а.с.17). Згідно зі ст. 128 ЦК УРСР (чинного на момент укладення договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS]) право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Відповідно до ст. 153 ЦК УРСР передбачено, що договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах, а істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.2 ст. 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Статтею 49 Закону України «Про власність» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом, третейським судом. Враховуючи те, що [PERSON], як покупець квартири [ADDRESS] повністю виконав умови договору купівлі-продажу указаної квартири, а саме: сплатив за придбане ним майно, був зареєстрований та проживав в ній до дня смерті, а також те, що договір купівлі-продажу у відповідності до вимог ч. 2 ст. 227 ЦК УРСР (діючого на момент купівлі-продажу зазначеної квартири) був зареєстрований Комунальним підприємством «Роменське МРБТІ» 27.10.2000 року в реєстровій книзі №72 за реєстр. №292, та враховуючи те, що угода купівлі-продажу з підстав недотримання нотаріальної форми судом недійсною не визнавалась, суд вважає, що [PERSON] на підставі ст.ст. 128, 153 ЦК УРСР і ст. 49 Закону України «Про власність» набув право власності на спірну квартиру і правомірно володів нею. Відповідно до ч.1 ст.1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається, зокрема, внаслідок смерті особи, а згідно ст. 1218 цього Кодексу до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, а згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а згідно ст. 1218 цього Кодексу, до складу спадщини входять всі права та обов'язки спадкодавця. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] дійсно належала на праві власності [PERSON], який помер [INFO] року, але його син, будучи спадкоємцем після смерті батька, не може оформити свої спадкові права через нотаріальну контру, тому порушене право позивача підлягає захисту в судовому порядку шляхом задоволенні його позову та визнання за ним права власності на вказану квартиру.

Outcome: approved