Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області про зняття арешту з майна. Свої позовні вимоги мотивує тим, що на виконанні в Прилуцькому міськрайонному відділі державної виконавчої служби перебуває виконавчий лист №2-482-2008 р., виданий Прилуцьким міськрайонним судом 08 квітня 2008 року про стягнення щомісячно з позивача аліментів на утримання і до повноліття сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь [PERSON]. В ході виконання рішення суду державним виконавцем було накладено арешт на все майно [PERSON] та оголошено заборону на його відчуження, про що постановлено відповідну постанову від 16 лютого 2016 року. Рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 22 березня 2018 року знято арешт з належного позивачу рухомого майна, накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Оскільки, на даний час заборгованість позивача щодо сплати аліментів на утримання сина повністю погашена і таке безпідставне накладення арешту на його нерухоме майно позбавляє його як власника реалізувати право володіння, користування та розпорядження своєю власністю, тому позивачем і подано позов про зняття арешту з нерухомого майна. Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнала, оскільки на даний час заборгованість позивача по сплаті аліментів на утримання дитини відсутня, щодо зняття арешту з майна не заперечує. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні у справі докази, приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі, з наступних підстав: Згідно виконавчого листа Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області у справі №2-482-2008 від 04 квітня 2018 року, виданого Прилуцьким міськрайонним судом 08 квітня 2008 року, суд вирішив починаючи з 21 лютого 2008 року, стягувати щомісячно з [PERSON], [INFO], уродженця та жителя м.Прилуки Чернігівської області, аліменти на утримання і до повноліття сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь [PERSON] (а.с.5). 08 квітня 2008 року державною виконавчою службою у місті Прилуки та Прилуцькому районі відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Прилуцького міськрайонного суду за №2-482 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів (а.с.6). Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції від 16 лютого 2016 року у виконавчому провадженні №31886365, накладено арешт на все майно боржника [PERSON] та оголошено заборону на його відчуження. Крім того, встановлено, що згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, внесених 17 лютого 2016 року, проведено реєстрацію обтяження. Підстава виникнення обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 31886365, виданий 16 лютого 2016 року. Видавник: відділ державної виконавчої служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції. Вид обтяження: арешт нерухомого майна. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам по виконавчому листу №2-482 від 04 квітня 2008 року, виданого Прилуцьким міськрайонним судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів в розмірі ? частини всіх видів доходів на утримання сина [PERSON], [INFO], заборгованість по сплаті аліментів, відсутня. 22 березня 2018 року рішенням Прилуцького міськрайонного суду задоволено позов [PERSON] до відділу державної виконавчої служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції, [PERSON] про звільнення майна з-під арешту. Знято арешт з належного [PERSON], рухомого майна, накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №31886365, зареєстрованого 17 лютого 2016 року в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за реєстраційним номером 15703644. Рішення набрало законної сили. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема припинення дії, яка порушує право. У відповідності до вимог ст.ст. 81, 82 ЦПК України, які регламентують, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.ст. 386, 391 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За таких обставин, оскільки судом встановлено, що на даний час на виконанні у Прилуцькому міськрайонному відділі державної виконавчої служби перебуває виконавче провадження щодо стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини, і заборгованість на даний час відсутня, і таке безпідставне накладення арешту позбавляє позивача як власника реалізувати право володіння, користування та розпорядження своєю власністю, тому позов про зняття арешту підлягає задоволення.

Outcome: approved