Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н від 07 квітня 2015 року, [PERSON] отримала кредит у розмірі 26 172 грн. 45 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості. Позивач, відповідно до договору та умов та правил надання банківських послуг, свої зобовязання виконав у повному обсязі надав кредит у встановленому розмірі. Однак, відповідач по справі не надавала своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобовязаннями, тобто зобовязання на вказаним договором не виконала. У звязку з порушенням зобовязань по кредитному договору у [PERSON] виникла заборгованість у розмірі 17 277 грн. 74 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 11 715 грн. 19 коп., заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 950 грн. 91 коп., заборгованості за пенею та комісією у розмірі 937 грн. 20 коп., а також 3 674 грн. 44 коп. штрафу відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Представник позивача у судове засідання не зявився, про дату у, час та місце розгляду справі сповіщався належним чином, причини неявки суду не відомі, надав суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить розглядати справу у його відсутності, проти заочного вирішення справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявисяся, про дату, час та місце його проведення сповіщалася належними чином, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, з огляду на матеріали справи, суд приходить до висновку, що причини неявки відповідача є неповажними та є підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов має бути задоволено з наступних підстав. Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н від 07 квітня 2015 року, [PERSON] отримала кредит у розмірі 26 172 грн. 45 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості. Позивач, відповідно до договору та умов та правил надання банківських послуг, свої зобовязання виконав у повному обсязі надав кредит у встановленому розмірі. Однак, відповідач по справі не надавала своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобовязаннями, тобто зобовязання на вказаним договором не виконала. У звязку з порушенням зобовязань по кредитному договору у [PERSON] виникла заборгованість у розмірі 17 277 грн. 74 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 11 715 грн. 19 коп., заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 950 грн. 91 коп., заборгованості за пенею та комісією у розмірі 937 грн. 20 коп., а також 3 674 грн. 44 коп. штрафу відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 2 ст. 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання, а на підставі ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким чином, [PERSON] не виконала взяті на себе зобовязання за договором, а відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, яка передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Отже, оцінивши всі надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved