Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування своїх позовних вимог банк посилається на те, що відповідно до укладеного договору №CL-213485 від 16 серпня 2019 року відповідачу було надано кредит в розмірі 95 500 гривень 00 копійок. Відповідно до п. 1 Договору позивач зобов`язався надати у власність відповідача грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а відповідач зобов`язується використати кредит на цілі, вказані в цьому Договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених Договором. На виконання умов вищевказаного договору Банк свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. У порушення вимог закону та умов Договору відповідач зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 19 січня 2021 року утворилася заборгованість в загальному розмірі 141 187 гривень 11 копійок, що складається з заборгованості за тілом кредиту - 93 459 гривень 20 копійок; заборгованості за відсотками - 47 245 гривень 75 копійок та пеня - 482 гривні 16 копійок. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути відповідача на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованість за Кредитним договором №CL-213485 від 16 серпня 2019 року в загальному розмірі 141 187 гривень 11 копійок, а також стягнути судовий збір у розмірі 2 270 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 18 354 гривні та витрати у зв`язку із явкою представника позивача до суду в розмірі 5 000 гривень. Представник позивача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с. 60-61,65), у судове засідання не з`явився. Надав суду клопотання згідно якого просить суд про розгляд справи в порядку спрощеного провадження та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 7). З`ясувавши думку відповідачки, яка не заперечувала проти розгляду справи за відсутності представника позивача, суд постановив здійснювати розгляд справи за його відсутності, оскільки його неявка не перешкоджає розгляду справи. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала та пояснила суду, що отримала кредит з метою прооперувати свою мати. На даний час має ще чотири кредити. Не відмовляється погашати заборгованість, проте заперечує проти стягнення з неї витрат на правничу допомогу та витрат, які пов`язані з явкою представника позивача до суду. Вислухавши думку відповідачки, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить таких висновків. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 16 серпня 2019 року між [PERSON] та Акціонерним товариством «Кредобанк» було укладено Кредитний договір №CL-213485 (надалі - Договір), згідно з яким відповідачці було надано кредит у сумі 95 500 гривень 00 копійок (а.с.8-13). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України). Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини перша та друга статті 14 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Судом також встановлено, що відповідно до п. 1 Договору банк зобов`язується надати у власність позичальникові грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобов`язується використовувати кредит на цілі, вказані в цьому Договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених Договором. Згідно з пунктом 2.1-2.2 Договору банк видає позичальнику кредит у сумі 95 500 гривень 00 копійок на строк до 15 серпня 2024 року. Цільове призначення кредитних коштів згідно п. 2.4 Договору: поточні потреби у сумі 20 384 гривні 60 копійок; погашення (рефінансування) кредитної заборгованості перед ПАТ КБ «Приватбанк» у сумі 16 277 гривень 00 копійок; погашення (рефінансування) кредитної заборгованості перед ПАТ «ПУМБ» у сумі 26 808 гривень 40 копійок; погашення (рефінансування) кредитної заборгованості перед АТ «УкрСиббанк» у сумі 32 030 гривень 00 копійок (а.с.8-13). Судом встановлено, що АТ «Кредобанк» зобов`язання перед відповідачкою за Договором виконав в повному обсязі, що підтверджується меморіальними ордерами № 47573111 від 16 серпня 2019 року (а.с.27), №47573141 від 16 серпня 2019 року (а.с.28), №47573168 від 16 серпня 2019 року (а.с.29), №47573196 від 16 серпня 2019 року (а.с.30). Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до пункту 6.1 Договору позичальник зобов`язаний повернути Банку кредит у повному обсязі в порядку і терміни, передбачені цим Договором. Згідно п. 6.9 Договору, позивач має право вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів (а.с.11). Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно п. 4.1 Договору за користуванням кредитом Позичальник сплачує Банку відсотки за процентною ставкою 55% річних (а.с.9), а згідно п. 7.1 Договору за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за цим кредитним договором Позичальник відшкодовує Банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, але не більше 15% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання. Тобто сторони узгодили умови дострокового повернення кредиту, а також відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань (а.с.11). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно з вимогами статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 Цивільного кодексу України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення, невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 18 листопада 2020 року на адресу відповідачки банком було направлено повідомлення-вимога № 1426568 про дострокове повернення коштів, яка була отримана відповідачем 24 листопада 2020 року (а.с.34-36), про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення № 0411202203310 (а.с.36). Разом з тим, вимога позивача була проігнорована відповідачкою. З дослідженого в судовому засіданні розрахунку заборгованості встановлено, що станом на 19 січня 2021 року за Договором утворилася заборгованість в загальному розмірі 141 187 гривень 11 копійок, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 93 459 гривень 20 копійок; заборгованості за відсотками в розмірі 47 245 гривень 75 копійок та пеня в розмірі 482 гривні 16 копійок (а.с.33,34). У зв`язку з ненаданням доказів про погашення заборгованості, а також у зв`язку з відсутністю відомостей про погашення кредиту згідно Графіку платежів, який був підписаний сторонами Договору (а.с.14), а також у зв`язку з тим, що відповідачка визнала позовні вимоги в повному обсязі, пояснивши що не має фінансової можливості погасити заборгованість, суд вважає, що заборгованість підлягає стягненню з відповідачки, як з боржника на користь банку. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У зв`язку із задоволенням позову, сплачений позивачем судовий збір згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача. Стосовно стягнення з відповідачки на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 18 354 гривні та витрат у зв`язку із явкою представника позивача до суду в розмірі 5 000 гривень, суд зазначає наступне. Статтею 15 ЦПК України визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Витрати на правничу допомогу адвоката можуть включати в себе гонорар адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката. Тобто, для того, щоб суд міг визначити розмір понесених витрат на правничу допомогу з метою їх подальшого розподілу, сторона по справі повинна подати детальний опис наданих робіт (послуг) та здійснених нею витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При відшкодуванні витрат на правничу допомогу розмір судових витрат встановлюється судом на підставі поданих доказів (договори, рахунки, акти виконаних робіт тощо). У такому випадку важливо, щоб договір про надання правничої допомоги був з прозорим ціноутворенням, аби суд міг об`єктивно оцінити вартість та обсяги роботи адвоката. Адвокат повинен також надати детальний опис виконаних робіт з наданням доказів (документального підтвердження) факту виконаних адвокатом робіт. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені, а відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Судом встановлено, що у матеріалах справи міститься Договір про надання правової допомоги від 11 квітня 2019 року, укладений між АТ «Кредобанк» та адвокатським об`єднанням «СмартЛекс», копія довіреності № 11543 від 30 листопада 2020 року та копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю на ім`я адвоката Хоменко Олени Миколаївни, яка подала позов від імені позивача. Пунктом 14.11 Договору про надання правової допомоги від 11 квітня 2019 року визначено, що сторони узгодили наступні додатки до цього Договору: Додаток № 1 Форма реєстру боржників; Додаток № 2 Форма акту прийому-передачі реєстру боржників; Додаток № 3 Форма звіту про Актуалізацію заборгованостей з додатком на видалення; Додаток № 4 Форма реєстру сплат заборгованостей та розрахунку винагороди; Додаток № 5 Форма Акту про виконані роботи; Додаток № 6 Форма Акту прийому-передачі документів; Додаток № 7 Форма Довіреності на представництво прав та інтересів клієнта; Додаток № 8 Форма Звіту про судову роботу та виконавчі провадження; Додаток № 9 Форма додатку на видалення (а.с.38). Однак зазначені в Договорі про надання правової допомоги додатки та будь-які інші докази на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 18 354 гривні, перерахування суми понесених витрат на професійну правничу допомогу, яку позивач просить зобов`язати відшкодувати, а саме: документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, рахунки), акт приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) пов`язаних з розглядом справи - в матеріалах справи відсутні. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідачки на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» витрат на професійну правову допомогу в сумі 18 354 гривні. Представник позивача в судове засідання не з`являвся, а справа розглянута на підставі відповідного клопотання (а.с.7). Тому, з огляду на положення ст. 138 ЦПК України не підлягають задоволенню і вимоги позивача про стягнення з відповідачки витрат, пов`язаних із явкою представника позивача до суду в розмірі 5000 гривень, оскільки представник позивача не приймав безпосередню участь в судовому засіданні та не надав доказів на підтвердження факту та розміру втраченого заробітку чи відриву від звичайних занять, пов`язаних з даною цивільною справою.

Outcome: approved