Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів та з урахуванням уточнень (а. с. 93) просив стягнути з відповідачів солідарно суму в розмірі 10182,44 грн., а з [PERSON] суму 2482,62 грн. та з обох відповідачів судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 28.01.2013 р. у м. Києві по вул. Заболотного трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Toyota» д.н.з. [NUMBER], власник якого застрахував свої майнові інтереси щодо даного автомобіля за Договором добровільного страхування в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», та автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Визначивши розмір матеріального збитку, позивачем було виплачено страхове відшкодування своєму страхувальнику в розмірі 52 482,26 грн., а враховуючи те, що постановою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 15.02.2013 р. винним у настанні ДТП визнано [PERSON], до позивача перейшло право вимоги потерпілої особи до особи, відповідальної за завдані збитки. На підставі викладеного просив позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, просив розглядати справу у його відсутності. (а. с. 73) Представники відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» в судове засідання жодного разу не з'явились, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином. Представник відповідача [PERSON] надав письмові пояснення та заяву у якій просив розглянути справу у його відсутність. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у відсутність сторін. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяви представника позивача, відповідача [PERSON] дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 28.01.2013 р. у м. Києві по вул. Заболотного трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Toyota» д.н.з. [NUMBER], власник якого застрахував свої майнові інтереси щодо даного автомобіля за Договором добровільного страхування в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», та автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Відповідно до постанови судді Солом'янського районного суду м. Києва від 15.02.2013 р. винним у настанні ДТП визнано [PERSON] Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно - правові наслідки дій осби, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії водія [PERSON] вочевидь не відповідали вимогам ПДР України, а тому він, як особа, що керував автомобілем [NUMBER], є єдиною винною особою дії якої призвели до ДТП. Судом встановлено, що визначивши розмір матеріального збитку, позивачем було виплачено страхове відшкодування своєму страхувальнику в розмірі 52 482,26 грн., а враховуючи те, що винним у настанні ДТП визнано [PERSON], до позивача перейшло право вимоги потерпілої особи до особи, відповідальної за завдані збитки. В ході розгляду справи було встановлено, що на виконання вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 р. цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент настання ДТП була застрахована ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» за Полісом № АЕ/ 1952962 і дана компанія була залучена 10.08.2015 року за ініціативою суду у якості співідповідача по справі. (а. с. 83) Згідно із статтею 3 Закону України № 1961-IV, обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до статті 6 Закону України № 1961-IV, страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Згідно із статтею 33 Закону України № 1961-IV, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно із статтею 28 Закону України № 1961-IV, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого. Відповідно до ст. 9 Закону України № 1961-IV, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Крім того, відповідно до ст. 12 Закону України № 1961-IV, страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Встановлено, що відповідно до умов Полісу обов'язкового страхування № АЕ/ 1952962, яким під час ДТП було застраховано цивільно-правову відповідальність [PERSON], страхова сума за шкоду, заподіяну майну становить 50 000,00 грн., а франшиза дорівнює нулю. Позивач, стверджуючи, що ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» із 52 482,26 грн. страхової виплати, відшкодувала лише 39 817,20 грн., вважав, що безпосередній заподіювач шкоди - [PERSON] зобов'язаний сплатити решту 12 665,06 грн., проте, зтакою його позицією неможливо погодитись виходячи з наступного. В ході розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги і таким чином визнав, що ліміт відповідальності Страхової компанії «УНІКА» становить 50000,00 грн., а тому просив стягнути із [PERSON] 2 482,62 грн. (52 482,26 - 50 000,00), а з [PERSON] та ПрАТ «СК «УНІКА» стягнути солідарно 10 182,44 грн. Проте, уточнені позовні вимоги є безпідставними, зокрема в частині солідарного стягнення коштів із [PERSON] та ПрАТ «СК «УНІКА». Чинним законодавством України не передбачено солідарного зобов'язання відшкодувати заподіяну шкоду винуватцем ДТП та страховою компанією, в якій було застраховано цивільно-правову відповідальність такої особи. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Звіту № 3002/13 від 01.02.2013 р., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля [NUMBER], становить 54 247,22 грн. (вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу). Як вбачається із наданих позивачем страхових актів та платіжних доручень, Страхова компанія «ПЗУ Україна» сплатила страхове відшкодування в розмірі 52 482,26 грн. Відповідач Страхова компанія «УНІКА», посилаючись на Звіт №3002/13, підтверджує те, що вартість матеріального збитку становить більш ніж 50 000,00 грн., що є межею ліміту відповідальності, разом з тим, страховик відшкодував лише 39 817,20 грн. Таким чином, ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» зобов'язана відшкодувати в межах ліміту за Полісом № АЕ/ 1952962 суму 10 182,44 грн. Слід зазначити, що, Звітом №3002/13 чітко встановлено, що так як строк експлуатації автомобіля менше 7 років, коефіцієнт фізичного зносу в кінцевому варіанті дорівнює 0,00%, а тому вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу в будь-якому випадку дорівнює 54 247,22 грн. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, заподіяна неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач частково довів ті обставини на які посилався як на підставу своїх позовних вимог, а тому з відповідача ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» на користь позивача підлягають стягненню кошти в розмірі понесених витрат в сумі 10182,44 грн., а з [PERSON] кошти в сумі 2482,62 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки даний спір вирішено на користь позивача, суд приходить до висновку, що судові витрати, понесені позивачем, повинні бути відшкодовані відповідачами в рівних частинах. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial