Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про визнання права власності на спадщину за законом та за заповітом. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що [PERSON], [INFO], є його рідним батьком, а відповідачка [PERSON] є його рідною сестрою. [PERSON] на праві власності належало наступне нерухоме майно: домоволодіння [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.05.2004 року, реєстровий №4-372; земельна ділянка [ADDRESS], площею 0,1597 га., кадастровий [NUMBER], на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.05.2004 року, реєстровий №4-374; 37/100 частини домоволодіння [ADDRESS], на підставі рішення суду від 05.12.2007 року №2-3513/07, яке зареєстроване в реєстрі за №25635821; земельна ділянка (пай [NUMBER]), площею 3,340 га., яка розташована на території Підгородненської міської ради, на підставі державного акту про право приватної власності на землю від 12.03.2003 року, який виданий згідно з розпорядженням голови Дніпропетровської районної державної адміністрації №690-р від 29.11.2002 року. [PERSON] помер [INFO] року, актовий запис №1656, після смерті якого відкрилась спадщина на вказане нерухоме майно. Позивач зазначає, що за життя [PERSON] склав заповіт від 03.09.2016 року, реєстровий №5-475, яким належне йому майно: домоволодіння [ADDRESS], земельну ділянка [ADDRESS], площею 0,1597 га., кадастровий [NUMBER], та земельну ділянка (пай [NUMBER]), площею 3,340 га., яка розташована на території Підгородненської міської ради, заповів йому, [PERSON]. Заповіт був складений у присутності свідків [PERSON] і [PERSON], та посвідчений державний нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Циганко О.В.. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є також його донька [PERSON], яка є непрацездатною особою за віком та інвалідом ІІ групи, і тому має право на обов'язкову частину спадщини, яка за розпорядженням спадкоємця заповідана позивачу, тобто на 1/2 частину спадщини, яка належала б їй у разі спадкування за законом (ст. 1241 ЦК України). У встановлений законом строк позивач звернувся до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак державний нотаріус Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Шугаєва Н.С. постановою від 17.03.2017 року відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, оскільки інший спадкодавець, яка також звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщина, має право на обов'язкову частину у спадщині. Крім того нотаріус зазначила, що домоволодіння [ADDRESS], та земельна ділянка [ADDRESS], хоча й належить спадкодавцю [PERSON], однак належним чином не зареєстровані у відповідному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Посилаючись на те, що він належним чином прийняв спадщину після смерті батька, але через незалежні від нього причини не може отримати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно, тому [PERSON] просив суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, на 3/4 частини домоволодіння [ADDRESS]; на 3/4 частини земельної ділянки [ADDRESS], площею 0,1597 га., кадастровий [NUMBER]; на 3/4 частини земельної ділянки (пай [NUMBER]), площею 3,340 га., яка розташована на території Підгородненської міської ради, а також визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, на 37/200 частини домоволодіння [ADDRESS]. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні проти позову не заперечувала. Представник третьої особи - Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, якою просив справу слухати в його відсутності, рішення постановити відповідно до вимог чинного законодавства. Також надав копію спадкової справи №827/2016 після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. Дослідивши матеріали цивільної та спадкової справи №827/2016, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], є рідним батьком позивача [PERSON] та відповідачки [PERSON]. [PERSON] на праві власності належало наступне нерухоме майно: домоволодіння [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.05.2004 року, реєстровий №4-372; земельна ділянка [ADDRESS], площею 0,1597 га., кадастровий [NUMBER], на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.05.2004 року, реєстровий №4-374; 37/100 частини домоволодіння [ADDRESS], на підставі рішення суду від 05.12.2007 року №2-3513/07, яке зареєстроване в реєстрі за №25635821; земельна ділянка (пай [NUMBER]), площею 3,340 га., яка розташована на території Підгородненської міської ради, на підставі державного акту про право приватної власності на землю від 12.03.2003 року, який виданий згідно з розпорядженням голови Дніпропетровської районної державної адміністрації №690-р від 29.11.2002 року. Згідно з технічним паспортом від 02.04.2004 року домоволодіння [ADDRESS] складається з: житлового будинку літ. А-1, з прибудовою літ. а-1 та ґанком літ. а, загальною площею 58,5 м.кв., житловою - 39,0 м.кв., літньої кухні літ. Б,б, літньої кухні літ. В, вбиральні літ. Г, сараїв літ. Д, Е, навісу літ. Ж, споруди 1-5, І. Згідно з технічним паспортом від 13.02.2009 року домоволодіння [ADDRESS] складається з: житлового будинку літ. А-1 з прибудовою літ. А1-1 загальною площею 153,9 м.кв., житловою 112,4 м.кв., споруди №1 (огорожа). [PERSON] помер [INFO] року, актовий запис №1656. Після його смерті відкрилась спадщина на вказане нерухоме майно. За життя [PERSON] склав заповіт від 03.09.2016 року, реєстровий №5-475, яким належне йому майно: домоволодіння [ADDRESS], земельну ділянка [ADDRESS], площею 0,1597 га., кадастровий [NUMBER], та земельну ділянка (пай [NUMBER]), площею 3,340 га., яка розташована на території Підгородненської міської ради, заповів [PERSON]. Заповіт був складений у присутності свідків [PERSON] та [PERSON], та посвідчений державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Циганко О.В.. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є також відповідачка [PERSON], яка є непрацездатною особою за віком та інвалідом ІІ групи, у зв'язку з чим має право на обов'язкову частину у спадщині, яка за розпорядженням спадкоємця заповідана позивачу, тобто на 1/2 частину спадщини, яка належала б їй у разі спадкування за законом (ст. 1241 ЦК України). Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право подати заяву про прийняття спадщини без згоди своїх батьків або піклувальника. Заяву про прийняття спадщини від імені малолітньої, недієздатної особи подають її батьки (усиновлювачі), опікун. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). У встановлений законом строк позивач звернувся до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак державний нотаріус Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Шугаєва Н.С. постановою від 17.03.2017 року відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, оскільки інший спадкоємець, який також звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщина, має право на обов'язкову частину у спадщині. До того ж, домоволодіння [ADDRESS], та земельна ділянка [ADDRESS], хоча й належать спадкодавцю [PERSON], однак належним чином не зареєстровані у відповідному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). П. 23 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року роз'яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Листом Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 зазначено, що у разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові, а не відмови у відкритті провадження у справі. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Правовий аналіз положень ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що обраний позивачем спосіб захисту своїх прав, а саме: визнання права на домоволодіння та земельні ділянки в порядку спадкування за законом, не суперечить положенням ст. 16 ЦК України. Зокрема, ч. 2 вказаної статті передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Як зазначено у правовій позиції Верховного суду України у постанові від 12.06.2013 року №6-32цс/13, законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Приймаючи до уваги, що позивач належним чином прийняв спадщину після смерті батька, іншим шляхом захистити своє право та отримати у спадок майно з реєстрацією права власності не може, тому суд вважає визнати за [PERSON] право власності на 3/4 частини домоволодіння [ADDRESS], яке складається з: житловий будинок А-1 з прибудовою літ. а-1 та ґанком літ.а, загальною площею 58,5 кв.м., житловою - 39,0 м.кв., літня кухня літ. Б,б, літня кухня літ. В, вбиральня літ. Г, сарай літ. Д, Е, навіс літ. Ж, споруди 1-5, І.; на 3/4 частини земельної ділянки [ADDRESS], площею 0,1597 га, кадастровий [NUMBER]; на 3/4 частини земельної ділянки (пай [NUMBER]), площею 3,340 га, яка розташована на території Підгородненської міської ради, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, а також визнати за [PERSON] право власності на 37/200 частини домоволодіння [ADDRESS], яке складається з житлового будинку А-1 загальною площею 153,9 кв.м, житловою площею 112,4 кв.м, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. Оскільки позивач не наполягав на розподілі судових витрат, відповідачка є інвалідом 2 групи та звільнена від сплати судового збору, тому суд вважає покласти витрати по справі на сторону, що їх понесла.

Outcome: approved