Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом м. Києва до відповідача, де є третя особа: АКБСР «Укрсоцбанк», про поділ майна подружжя, посилаючись на те, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі від якого у них народилась дитина, і під час якого ними була придбана квартира [ADDRESS] (далі - квартира), яка зареєстрована за відповідачем. Позивач просить виділити в порядку поділу майна подружжя у її власність 2/3 квартири, а відповідачу 1/3, посилаючись на те, що незважаючи на стягнення в судовому порядку з відповідача аліментів на дитину, останній рішення суду не виконує, а за таких обставин є підстави відступити від засади рівності часток. В судовому засіданні позивач та представник останньої позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про неможливість явки до суду, про поважність причин неявки суд не повідомляв та не просив розглянути справу у його відсутність, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та за згодою представника позивача ухвалити заочне рішення в порядку ч. 4 ст. 169 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Представник третьої особи, будучи повідомленим належним чином до суду не з'явився, проте неявка представник не є перешкодою для розгляду справи. Вислухавши пояснення позивача, представника останньої дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 06.08.2005 року, який 30.11.2010 року було розірвано на підставі рішення суду /а.с. 15, 16/. Від шлюбу у сторін є малолітній син, який проживає за позивачем, на утримання якого рішенням суду на відповідача покладені аліментні зобов'язання /а.с. 30, 31/. 29.11.2006 року сторонами була придбана спірна квартира, яка зареєстрована за відповідачем і передана в іпотеку третій особі /а.с. 8, 9, 11-14/. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст.ст. 368, 372 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст.ст. 60, 70 Сімейного кодексу України (далі - СК України), майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю і у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Позивач зазначає, що відповідач не виконує аліментні зобов'язання покладені на нього рішенням суду, проте доказів відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, зокрема про наявність заборгованості по аліментах, позивач та представник останньої суду не надали. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що позивачем та представником останньої в судовому засіданні не доведені обставини, які б давали підстави для того, щоб відступити від засади рівності часток. Згідно ст.71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Враховуючи, що подружжям придбана за час шлюбу в м. Києві лише одна квартира, і через те, що квартира знаходиться в багатоповерховому житловому будинку є неподільним майном, а також враховуючи, що жоден з подружжя не надав своєї згоди суду на отримання грошової компенсації за позбавлення його права власності на таку квартиру, то в інтересах кожного з подружжя, суд вважає за доцільне визначити сторонам рівні частки по ? в цій квартирі та визнати за кожним право власності на відповідну частку цієї квартири.

Outcome: partial