Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» відповідно до рішення Київської міської ради від 22.09.2011 р. № 24/6240 «Про питання діяльності комунальних підприємств, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва» перейменовано з Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Шевченківської районної у м. Києві ради, зареєстрованого Шевченківською районною у м. Києві державною адміністрацією. Відповідно до п. 2.1. Статуту Підприємство створене з метою отримання прибутку від господарської діяльності, спрямованої на задоволення суспільних потреб, надання послуг населенню у сфері житлово-комунального господарства в якості виконавця цих послуг. У квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON], вони є власниками даної квартири. Однак, у зв'язку з несплатою відповідачами за комунальні послуги 01.04.2008-01.01.2013 р. відповідно до розрахунку заборгованості складає - 10 896,16 грн., зокрема із основного боргу - 9 233,25 грн., інфляційних втрат - 984,38 грн. та 3% річних - 678,53 грн. З метою досудового врегулювання спору, позивач неодноразово пропонував відповідачам укласти договір реструктуризації заборгованості за житлово-комунальні послуги з метою рівномірного погашення заборгованості та при цьому своєчасної оплати поточних платежів, але відповідачі проігнорували дану пропозицію, договір не уклали, заборгованість не сплатили. У зв'язку із наявною заборгованістю за відповідачами, позивач звернувся до суду за захистом свого права. Ухвалою Шевченківського районного суд м. Києва від 10 березня 2015 у справі відкрито провадження. У травні 2015 року на адресу суду від відповідачів надійшли заперечення на позов, у яких вказано, що на протязі 19 років комунальні послуги їм надавались не в повному обсязі та неналежної якості, або не надавались взагалі. Неодноразові звернення відповідачів до різних інстанції, в тому числі і до позивача, жодним чином не вплинули на якість наданих комунальних послуг, що підтверджується актами. Квартиру відповідачів неодноразово затоплювалась внаслідок опадів, виною чого було аварійний стан даху будинку. Розпорядженням Шевченківського районного суду м. Києва № 01-08-1088 від 21.11.17 року у відповідності до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматичний розподіл справи та в подальшому передано справу до провадження судді Юзьковій О.Л. Ухвалою суду від 22 листопада 2017 року справу прийнято до провадження та в подальшому, з урахуванням змін які були внесені до Цивільного процесуального кодексу України Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017, № 2147-VIII, яким ЦПК України викладено в новій редакції, ухвалою суду від 19 лютого 2018 року вирішено питання про доцільність подальшого розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У квітні 2018 року від відповідачів [PERSON] та [PERSON] на адресу суду надійшов відзив разом із доказами, що підтверджують відправлення позивачу його копії. Вказують, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Зазначають, що комунальні послуги не надавались у повному обсязі,сума боргу, яка зазначена в розрахунку позивача не співпадає квитанціям, що надсилались відповідачам. На всі звернення відповідачів про усунення порушень у наданні комунальних послуг, останні ігнорувались або надавались формальні відписки. Також, не було зроблено жодного разу перерахунку по комунальним платежам за укладеними договорами та письмовими заявами відповідачів. Крім того, при укладанні договору було надано протокол розбіжностей про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 12.04.2011 року. Жодного разу при виклику представника позивача для складання акту щодо фіксування порушень, останній не з'являвся, тому акти засвідчувались мешканцями будинку. Представник позивача у встановлені судом строки надіслав відповідь на відзив, в якому зазначив, що відповідачі користуються житлово-комунальними послугами засвідчує факт приєднання до договору про їх надання та існування договірних відносин між сторонами, а отже й споживач послуг повинен їх оплачувати. Претензій з боку відповідача про ненадання послуг або надання їх не в повному обсязі (оформлений відповідно до ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги») на адресу позивача не надходило. Оскільки, положення в протоколі розбіжностей до договору не відповідають істотним нормам та умовам типового договору, договір не може бути діючим в редакції відповідача. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав просив задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні заперечували щодо задоволення позовних вимог, просили відмовити у зв'язку із неналежним наданням житлово-комунальних послуг. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідачів, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку письмовим доказам, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Шевченківської районної у м. Києві ради відповідно до рішення Київської міської ради від 22.09.2011 р. № 24/6240 «Про питання діяльності комунальних підприємств, що належать до комунальної власності територіальної громади м. Києва» перейменоване в комунальне підприємство «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району». Відповідно до положень ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, виконавець, виробник. Як вбачається зі Статуту позивача, підприємство створене з метою отримання прибутку від господарської діяльності, спрямованої на задоволення суспільних потреб, надання послуг населенню у сфері житлово-комунального господарства в якості виконавця цих послуг. Основними напрямками діяльності відповідно до п. 2.2. Статуту, основними напрямками діяльності позивача є забезпечення послугами газопостачання, водопостачання (водовідведення) та централізованого опалення до споживачів по внутрішньобудинкових мережах на підставі договорів, укладених підприємством безпосередньо зі споживачами послуг; здійснення нарахувань та виготовлення рахунків на сплату житлово-комунальних послуг для споживачів (власників, наймачів) жилих та нежилих приміщень. Таким чином КП «ЦОС Шевченківського району м. Києва» є виконавцем послуг у сфері житлово-комунального господарства, що їх споживає відповідач. Встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS], власником особового рахунку є [PERSON], що підтверджується довідкою від 24.02.2013 р. КП «Керуюча дирекція Шевченківського району» дільниця по санітарно-технічному обслуговуванню «Золотоустівська». Відповідно до положень ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, виконавець, виробник. Як вбачається зі Статуту позивача, підприємство створене з метою отримання прибутку від господарської діяльності, спрямованої на задоволення суспільних потреб, надання послуг населенню у сфері житлово-комунального господарства в якості виконавця цих послуг. Основними напрямками діяльності відповідно до п. 2.2. Статуту, основними напрямками діяльності позивача є забезпечення послугами газопостачання, водопостачання (водовідведення) та централізованого опалення до споживачів по внутрішньобудинкових мережах на підставі договорів, укладених підприємством безпосередньо зі споживачами послуг; здійснення нарахувань та виготовлення рахунків на сплату житлово-комунальних послуг для споживачів (власників, наймачів) жилих та нежилих приміщень. Таким чином КП «ЦОС Шевченківського району м. Києва» є виконавцем послуг у сфері житлово-комунального господарства, що їх споживають відповідач. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема, безпосередньо з актів цивільного законодавства. Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій було укладено між [PERSON] та КП «ЖЕК «Золотоустівська» від 12.04.2011 р., проте до вищевказаного договору було додано протокол розбіжностей. Як зазначив у судовому засіданні представник позивача, протокол розбіжностей не може братись до уваги судом, оскільки не відповідає істотним нормам та умовам типового договору, тому договір не є діючим у редакції відповідача. Положеннями ст. 630 ЦК України, договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку. Приписами ст. 638 ЦК України, визначається, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до положень ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Представник позивача вказує на те, що відповідачами порушено умови договору від 12.04.2011 р. та не сплачуються грошові кошти за надані житлово-комунальні послуги. Як вбачається із наданого представником позивача розрахунку, заборгованість відповідачів за період з 01.01.2008 по 01.01.2013 р. складає 9 233,25 грн., 3% річних - 678,53 грн., інфляційна складова - 984,38 грн., що в загальному розмірі становить 10 896,16 грн. Відповідачі не заперечували той факт, що ними не оплачувались у вказаний період житлово-комунальні послуги. Свої доводи відповідачі обґрунтовували неналежним наданням вищевказаних послуг посилаючись на численні звернення в тому числі і до позивача. В свою чергу, представник позивача зазначив, що претензій з боку відповідача про ненадання послуг або надання не в повному обсязі не було оформлено в порядку ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Згідно з положеннями ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів; без додаткової оплати одержувати від виконавця житлово-комунальних послуг інформацію про ціни/тарифи, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання та порядок надання відповідної послуги, а також про її споживчі властивості; на відшкодування збитків, завданих його майну, шкоди, заподіяної його життю або здоров'ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг та незаконного проникнення в належне йому житло (інший об'єкт нерухомого майна); на усунення протягом строку, встановленого договорами про надання житлово-комунальних послуг або законодавством, виявлених недоліків у наданні житлово-комунальних послуг; на зменшення у встановленому законодавством порядку розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі їх ненадання, надання не в повному обсязі або зниження їхньої якості; на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об'єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг; отримувати від управителя, виконавців комунальних послуг штраф у розмірі, визначеному договорами про надання відповідних житлово-комунальних послуг, за перевищення нормативних строків проведення аварійно-відновних робіт; на перевірку кількості та якості житлово-комунальних послуг у встановленому законодавством порядку; складати та підписувати акти-претензії у зв'язку з порушенням порядку надання житлово-комунальних послуг, зміною їхніх споживчих властивостей та перевищенням строків проведення аварійно-відновних робіт; без додаткової оплати отримувати від виконавця відповідної послуги чи іншої уповноваженої на розподіл комунальної послуги особи детальний розрахунок розподілу обсягу спожитих комунальних послуг між споживачами багатоквартирного будинку; без додаткової оплати отримувати інформацію про проведені управителем, виконавцем комунальної послуги нарахування плати за житлово-комунальні послуги (з розподілом за періодами та видами нарахувань) та отримані від споживача платежі; у встановленому законодавством порядку відключитися від систем централізованого теплопостачання та постачання гарячої води; розірвати договір про надання комунальної послуги, попередивши про це виконавця відповідної комунальної послуги не менш як за два місяці до дати розірвання договору, за умови допуску виконавця для здійснення технічного припинення надання відповідної послуги. Це право не поширюється на договір про постачання теплової енергії, укладений зі споживачами у багатоквартирному будинку, крім випадку розірвання такого договору колективним споживачем. Матеріалами справи підтверджується, що відповідачі звертали увагу виконавця послуг щодо неналежної якості їх надання, необхідності їх перегляду та усунення порушень, вказане зафіксовано у зверненнях та актах наявних у матеріалах справи. Факт належного надання послуг в квартирі [ADDRESS] позивачем доведено не було. Приймаючи рішення по суті спору, суд має зазначити про застосування положень цивільного процесуального законодавства щодо змагальності змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства. Так приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. При цьому за положеннями ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків. В свою чергу приписами ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до положень ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Враховуючи те, що представником позивача не доведено належними та допустимими доказами надання відповідачам житлово-комунальних послуг у повному обсязі та ві, яку просить стягнути на його користь, суд дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відмову у задоволенні позовних вимог Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району». Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed