Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач, який є власником квартири [ADDRESS], отримує житлово-комунальні послуги, при цьому не виконує зобов'язання по їх оплаті, чим спричиняє позивачу, який є балансоутримувачем даного будинку, матеріальні збитки у вигляді неотримання у повному обсязі плати, загальна сума заборгованості якої становила станом на 30.04.2015 року 3337 грн. 68 коп. Представник позивача у судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 27.11.2015 року, просив стягнути з відповідача заборгованість за житлово-комунальні послуги за квітень 2015 року у сумі 417 грн. 21 коп., пеню за період з 01.09.2014 року по 30.04.2015 року у сумі 2941 грн. 33 коп. та судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідач, який є власником квартири [ADDRESS], отримує житлово-комунальні послуги, при цьому не виконує зобов'язання по їх оплаті, чим спричиняє позивачу, який є балансоутримувачем даного будинку, матеріальні збитки у вигляді неотримання у повному обсязі плати. Загальна сума заборгованості за житлово-комунальні послуги становить за квітень 2015 року 417 грн. 21 коп. Положення ст.ст. 66-68 ЖК України, ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» і положення підзаконних актів у сфері житлово-комунальних послуг покладають на користувачів житла (власників) обов'язок щомісяця вносити плату за житлово-комунальні послуги (теплопостачання, газ, водопостачання, каналізація тощо) та витрати на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. За період проживання відповідача у вказаній квартирі позивачу надавались комунальні послуги. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач щомісяця отримував від позивача рахунки на оплату квартирної плати та комунальні послуги із зазначенням суми боргу, однак платежі здійснювалися не регулярно, що призвело до утворення заборгованості у сумі 3358 грн. 54 коп., у тому числі пеня за період з 01.09.2014 року по 30.04.2015 року у сумі 2941 грн. 33 коп. Відповідно до ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст.162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Крім того, до суду надано рішення Дарницького районного суду м.Києва від 12.10.2015 року, згідно якого з відповідача стягнуто на користь позивача заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01.04.2014 року по 01.03.2015 року у сумі 5545 грн. 39 коп Частиною 1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і у ході судових засідань. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення частини першої статті 88 ЦПК України.Так стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного та,

Outcome: approved