Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 17.01.2017р. між ТзОВ «Авто Лайф» та [PERSON] було підписано Договір №2191 фінансового лізингу та Додаток №1 і Додаток №2 до даного Договору. Того ж дня, 17.01.2017 року відповідно до квитанції №68 на розрахунковий рахунок № [NUMBER] ТзОВ «АВТО ЛАЙФ», що відкритий в АТ «Райффайзен Банк Аваль м. Київ» (код банку отримувача 380805), проведено перерахунок грошових коштів у сумі 52 100 (п'ятдесят дві тисячі сто) грн. 00 коп., як оплата згідно Договору Фінансового Лізингу №2191 за автомобіль. (Платіж згідно Договору Фінансового Лізингу №2191 ),(ІПН [NUMBER]). Позивач вказує, що в порушення ст.806-808 ЦК України у Договорі фінансового Лізингу та у Специфікації (Додаток №2) відсутні будь-які відомості про продавця товару, його найменування та місцезнаходження, куди має звернутися споживач у випадку порушення якості, комплектності та інших умов з продажу товару. Всупереч вимогам Закону України «Про фінансовий лізинг» та норм ЦК України, у договорі і у специфікації відсутня обов'язкова для договору фінансового лізингу істотна умова щодо його предмету у обсягах, визначених законом. У зазначених договірних документах предметом лізингу визначено: марка Renault,модель Daster , у кількості 1 вартістю 521 000 грн. Таке визначення предмету лізингу не відповідає поняттю індивідуально визначеної речі (номер кузову та номер двигуна, рік випуску, колір об'єм двигуна, індивідуальних технічних характеристик, індивідуальної комплектації, тощо), не містить вимог щодо якості предмету лізингу відповідно до ДСТУ, класифікаторів, технічних умов тощо. У договірних умовах не дотримано право лізингоодержувача на вибір постачальника предмета лізингу. У договорі не зазначено, за дорученням чи за погодженням лізингоодержувача має здійснюватись вибір постачальника предмету лізингу, тобто, яка із сторін договору визначає продавця предмету лізингу. Згідно договірних умов, право вибору продавця (постачальника) предмету лізингу належить лізингоодержувачу, однак реалізація такого права договором не передбачена. У порушення вимог закону, ні у договорі ні у специфікації до нього, продавця (постачальника) предмета лізингу не зазначено взагалі. А відтак з урахуванням положень ст. 806 ЦК України, ч. 2 ст. 6 Закону України про «Фінансовий лізинг» та ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги», до істотних умов договору фінансового лізингу, щодо яких має бути досягнуто згоди сторонами окрім розміру лізингових платежів, є їх кількість та період в продовж якого здійснюється оплата за користування предметом лізингу, тобто період впродовж якого здійснюється сплата лізингових платежів, розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків. Як зазначає Позивач, п. 8.1 Договору №2191 фінансового лізингу передбачено, що сторони погоджуються, що Лізингові платежі та Інші Платежі, що підлягають сплаті за цим Договором на користь Лізингодавця, відображають справедливу вартість Предмета лізингу та забезпечують отримання Лізингодавцем суми очікуваної на дату виконання Договору відповідно до чинного курсу обміну долара США до української гривні за готівковими операціями, встановленого КБ «Райффайзен Банк Аваль» при продажу долара США станом на дату. коли кожен Платіж підлягає оплаті. П. 8.5 Договору №2191 фінансового лізингу передбачено, що всі платежі, які визначаються у Додатку №1 та Додатку №3 до даного Договору сплачуються Лізингоодержувачем згідно з вказаних додатків на підставі рахунків виставлених Лізингодавцем. П. 10.1. Договору №2191 фінансового лізингу передбачено, що Лізинговий платіж це платіж, що сплачується кожного місяця Лізингоодержувачем на користь Лізингодавця відповідно до Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Додаток №3 до Договору). Кожний лізинговий платіж включає - відсотки (проценти) за користуванням Обсягом фінансування в розмірі 21 % річних на залишок частини від обсягу фінансування (винагорода лізингодавця за отримане у лізинг майно) - частина від Обсягу фінансування (сума, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу) - комісія за супроводження Договору в розмірі 7%. П. 10.3. Договору №2191 фінансового лізингу передбачено, що на момент укладання даного договору попередній розмір щомісячного лізингового платежу, у разі залишення вартості предмета лізингу на рівні, який було визначено на момент підписання даного договору, становить 282 (двісті вісімдесят два) долари 61 цент, згідно з обмінним курсом долара СІЛА до української гривні, на фактичну дату укладання даного Договору, що відповідно становить 8 110 (вісім тисяч сто десять) грн. 91 коп. у гривневому еквіваленті на дату укладання цього договору, згідно з обмінним курсом долара США до української гривні. У випадку залишення вартості предмета лізингу на рівні, який було визначено на момент підписання даного договору, та до передачі предмета лізингу Лізингоодержувачу сторони зобов'язані підписати Додаток №3 до даного договору (Графік сплати лізингових платежів або План відшкодування або Додаток №3 до Даного договору). Однак платіж зазначений у п.10.3 Договору №2191 не збігається зі щомісячним платежем визначеним у Додатку №1 Договору. Щомісячний платіж у Додатку №1 зазначений 756,39 (сімсот п'ятдесят шість доларів тридцять дев'ять центів),що еквівалентно 21 708,39 (двадцять одній тисячі семисот восьми гривням тридцяти дев'яти копійкам), що у свою чергу суттєво відрізняється від сум зазначеним представником Лізингодавця. Таке некоректне визначення авансових платежів збиває з пантелику Лізингоотримувача при сплаті щомісячного лізингового платежу. Також, п. 16.12. Договору №2191 фінансового лізингу визначено, що додатки до даного договору є невід'ємною його частиною Статтею 17 Договору №2191 фінансового лізингу «Прикінцеві положення» визначено, що Додатками до даного Договору є: Додаток № 1 - Графік сплати Авансового внеску; Додаток №2 - специфікація; Додаток №3 - Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів. Однак Додаток №3 - Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів між ТзОВ «АВТО ЛАЙФ» та [PERSON] підписано не було. Таким чином, оскільки положеннями Договору №2191 фінансового лізингу передбачено, що сплата лізингових платежів, винагороди Лізонгоодержувача за надання послуг фінансового лізингу, комісія за супроводження договору, в продовж лізингового періоду, проводиться відповідно до встановленого Додатком №3 до Договору №2191 фінансового лізингу - «Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів», який є невід'ємною частиною основного Договору та містить істотні умови договору фінансового лізингу, які підлягають обов'язковому погодженню сторонами. Також ні змістом основного тексту Договору №2191 фінансового лізингу, ні підписаними Додатками №1 та №2 не встановлено у грошовому виразі розмір фінансових активів, якими є Обсяг фінансування та винагорода Лізингодавця, та не встановлений строк їх сплати. Як слідує із змісту основного тексту Договору №2191 фінансового лізингу розмір фінансових активів, якими є Обсяг фінансування та винагорода Лізингодавця, у грошовому виразі, та строк і сплати визначається Додатком №3, який підписаний так і не був. Крім того, Позивач посилався на те, що зміст основного тексту Договору №2191 фінансового лізингу та Додатків №1та №2 не містить повної та достовірної інформації про фінансові послуги, що надаються ТзОВ «АВТО ЛАЙФ» відповідно до підписаного 17.01.2017 року основного тексту Договору №2191 фінансового лізингу та Додатків №1 та №2. А відтак підписання вказаних документів договору про надання фінансових послуг порушують права позивача, як споживача на отримання повної та достовірної інформації про фінансові послуги. Враховуючи те, що зміст умов, в тому числі і істотних умов, Договору №2191 фінансового лізингу підлягали фіксації в декількох документах, та підлягали підписанню Сторонами, не підписання Сторонами саме Додатку №3 є обставиною, що вказує на не укладання Договору №2191 фінансового лізингу, а відтак з урахуванням положень наведених норм цивільного законодавства, у ТзОВ «АВТО ЛАЙФ» не виникло підстав для отримання сплаченого 17.01.2017 року платежу по Договору №2191 фінансового лізингу в сумі 52 100 (п'ятдесяти двох тисяч ста) грн. 00 коп., в результаті чого Позивачем безпідставно здійснено перерахування зазначених грошових коштів на рахунок ТзОВ «АВТО ЛАЙФ». Згідно з п.12.1 договору фінансового лізингу передбачено, що у випадку розірвання даного Договору Лізингоодержувачем до підписання Акта Приймання-Передачі Предмета Лізингу Лізингодавець повертає сплачені кошти за вирахуванням штрафу за дострокове розірвання 40% від сплаченої суми авансових платежів. В такому випадку Комісія за організацію даного договору Лізингоодержувачу не повертається. Однак, позивач зазначає, що вказана стаття договору суперечить положенням п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірванням або невиконанням договору. Крім того, посилаючись на ст.806 ЦК України, позивач вказав, що вказаний Договір Фінансового Лізингу №2191 є нікчемним. Також, виходячи з норм чинного законодавства за своєю правовою природою вказаний договір є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до ст.628 ЦК України. Виходячи з положень ст.799, ч.1 ст.220 та ч.2 ст.215 ЦК України Позивач вважає, що Договір Фінансового Лізингу №2191 є недійсним. За змістом ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, кожна із сторін такого правочину зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Позивач звернув увагу на Постанову Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року, в якій зазначено, що згідно п.4 ч.1 ст.34 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»: «Діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб може здійснюватися лише фінансовими установами після отримання відповідної ліцензії». Послуга з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах є фінансовою послугою (пункт 11-1 ст. 34 ЗУ « Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»). Проте, як вказує Позивач, у Відповідача відсутня ліцензія для здійснення фінансових послуг щодо залучення фінансових активів від фізичних осіб, що свідчить про відсутність такого дозволу (ліцензії), та що суперечить вимогам законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 227 ЦК України «Правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним». Таким чином, Позивач просив: визнати Договір Фінансового Лізингу №2191 укладений 17.01.2017 року між TOB «Лізингова компанія «АВТО ЛАЙФ» та [PERSON] недійсним; стягнути з TOB «Лізингова компанія «АВТО ЛАЙФ» на користь [PERSON], майно набуте на виконання Договору фінансового Лізингу №2191 укладеного 17.01.2017 року, а саме грошові кошти у сумі 52 100 грн. (п'ятдесят дві тисячі сто грн.) 00 коп. та стягнути з TOB «Лізингова компанія «АВТО ЛАЙФ» на користь [PERSON] судові витрати. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити. Надав згоду на ухвалення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, заяв та клопотань від нього в адресу суду не надходило. Суд,

Outcome: partial