Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення безпідставно отриманих коштів, мотивуючи свої вимоги тим, що 30.12.2013 між сторонами укладено попередній договір купівлі-продажу автомобіля марки Renault Trafik, 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], номер кузова [NUMBER], зареєстрований 19.03.2010 Знам'янським РЕВ УДАІ при УМВС України в Кіровоградській області. Цього ж дня, в присутності свідків [PERSON] та [PERSON], він передав відповідачу грошові кошти в сумі 7100 доларів США за вказаний автомобіль, а відповідач зобов'язався у строк до 30.12.2016 вчинити всі необхідні дії для належного оформлення та державної реєстрації договору купівлі-продажу автомобілю, що підтверджується власноруч написаною відповідачем розпискою та текстом виданого на його ім'я доручення від 30.12.2013, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Новіковою Н.М. З 30.12.2013 автомобіль перебував у його користуванні, при цьому відповідач весь час ухилявся від належного оформлення та державної реєстрації вказаного договору купівлі-продажу, в подальшому всі засоби зв'язку з ним були відсутні. 09.04.2015 вказаний автомобіль було затримано та з'ясувалося, що на нього, як на власність відповідача, накладено арешт за борговими зобов'язаннями. На даний час автомобіль перебуває на спеціальному майданчику тимчасового утримання транспортних засобів у м.Умань Черкаської області. Одразу після затримання автомобіля, він знайшов відповідача та пред'явив йому усну вимогу щодо повернення грошових коштів у розмірі 7100 доларів США згідно з розпискою, проте на час пред'явлення позову до суду відповідач продовжує ухилятися від повернення суми безпідставно отриманих від нього коштів. Вважає, що відповідач знав, але приховав від нього інформацію щодо існування боргів та про накладення арешту на автомобіль, і саме тому швидко його продав з подальшими обіцянками укласти договір купівлі-продажу та реєстрації автомобіля в органах ДАІ. Розпорядитися майном, за яке він заплатив кошти, позивач на даний час не взмозі. Оскільки грошові кошти за автомобіль отримані відповідачем за письмовою довіреністю з порушенням вимог чинного законодавства щодо зняття транспортного засобу з обліку в органах ДАІ та подальшого нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу даного рухомого майна, що призвело до порушення права позивача на розпорядження, володіння та користування придбаним майном, тому позивач вважає, що відповідач набув вказані кошти без достатньої правової підстви, у зв'язку з чим вимушений звернутися до суду з вказаним позовом, у якому просить стягнути з відповідача суму безпідставно отриманих коштів у розмірі 7100 доларів США, а також понесені ним судові витрати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що дійсно у 2013 році продав позивачу автомобіль марки Renault Trafic, 2004 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], який на той час був у неробочому стані, про що видав нотаріально посвідчену довіреність. За продаж транспортного засобу отримав грошові кошти в сумі 7100 доларів США. З позивачем була домовленість про самостійне зняття останнім автомобіля з обліку та його перереєстрацію. Станом на час продажу транспортний засіб обтяжений не був. Заслухавши пояснення позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого 19.03.2010 Знам'янським РЕВ ДАІ при УМВС України в Кіровоградській області відповідачу належить автомобіль марки Renault Trafic, 2004 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]. 13.12.2013 відповідач нотаріально посвідченою довіреністю уповноважив [PERSON] та [PERSON], які можуть діяти окремо, незалежно один від одного, правом укладати правочини: договори позички, оренди на строк та на умовах на їх розсуд, зняти з обліку в органах ДАІ ГУ-УМВСУ, продати за ціну на їх розсуд належний йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого 19.03.2010 Знам'янським РЕВ ДАІ при УМВС України в Кіровоградській області автомобіль марки Renault Trafic, 2004 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Довіреність видана на три роки до 30.12.2016. 13.12.2013 позивач придбав у відповідача автомобіль марки Renault Trafic, 2004 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] за 7100 доларів США на підставі виданої ним довіреності, про що була складена розписка про отримання [PERSON] коштів за проданий автомобіль. Факт передачі та отримання грошових коштів в сумі 7100 доларів США сторонами у судовому засіданні не заперечувався. Після придбання транспортного засобу позивачем процедура державної реєстрації переоформлення автомобіля проведена не була. 09.04.2015 на а/д Київ-Одеса працівниками ДПС ДАІ здійснено огляд та тимчасове затримання зазначеного транспортного засобу у зв'язку з накладенням арешту на майно відповідача, про що складено акт від 09.04.2015. Після арешту автомобіля позивач звернувся до відповідача з усною вимогою про повернення грошових коштів в сумі 7100 доларів США як безпідставно отриманих в розумінні ст.1212 ЦК України. З витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 01.03.2018 вбачається, що на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда у кримінальному провадженні №42013120000000012 від 05.03.2014 накладено арешт на автомобіль Renault Trafic, 2004 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Таким чином, на момент видачі відповідачем нотаріально посвідченої довіреності транспортний засіб не був обтяжений. Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об'єктивними умовами виникнення зобов'язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. За змістом статті 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої, другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання повинно належно виконуватись відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичай ставляться. Згідно з частиною першою статті 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту, тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з частинами першою та другою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Приписами частини першої статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. З огляду на положення частини першої статті 207 ЦК України наявність письмових документів, які свідчать про волю сторін на відчуження автомобіля та з урахуванням положень ст.638 ЦК України, суд дійшов висновку про існування між сторонами договірних правовідносин - договору доручення з продажу автомобіля марки Renault Trafic, 2004 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Постановою КМУ від 07.09.1998 №1388 затверджено Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, згідно п.п.1-3 якого цим Порядком встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку, зокрема, автомобілів, оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків. Цей Порядок є обов'язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. Як встановлено в судовому засіданні, на час продажу автомобіль не був обтяжений у встановленому законом порядку, після придбання транспортного засобу позивач близько 1,5 року володів та користувався ним без жодних перешкод, при цьому не перереєстрував транспортний засіб на своє ім'я в органах державної автомобільної інспекції у зв'язку з скрутним матеріальним становищем. Отже, системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої, другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов'язків, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України. Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов'язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов'язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Набуття однією зі сторін зобов'язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов'язання не вважається безпідставним. Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, статтю 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно позивачу. Така правова позиція Верховного Суду України, висловлена у постанові у справі № 6-100 цс15 від 03.06.2015. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що між сторонами наявні зобов'язальні правовідносини, які ґрунтуються на договорі, у зв'язку з чим підстави для застосування статті 1212 ЦК України та стягнення з відповідача коштів, як таких, що отримані без належної правової підстави відсутні. У зв'язку з відмовою у позові судові витрати слід віднести на рахунок позивача відповідно до ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed