Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 37 278,70 грн., посилаючись на те, що 11 грудня 2013 року між сторонами було укладено кредитний договір №500438288 про надання відповідачу кредиту в сумі 29 963,99 грн. строком на 3 роки зі сплатою за користування кредитом 14,99% річних. Згідно із вказаним договором відповідач зобовязався сплатити позивачу суму отриманого кредиту із нарахованими відсотками не пізніше 12.12.2016 року. При цьому відповідач, відповідно до п.2.6 вказаного договору, зобовязався щомісяця сплачувати відсотки за користування кредитом. Однак, відповідач належним чином не виконував зобовязання за договором і допустив заборгованість за кредитним договором на загальну суму 37 278,70 грн., з них: заборгованість за тілом кредиту 22 373,54 грн.; заборгованість за відсотками 3905,52 грн.; заборгованість по комісії 8599,64 грн.; штраф 2400 грн. Тому позивач просив стягнути з відповідача зазначену суму та судові витрати. Відповідач в судовому засіданні позов визнав часткового та пояснив, що дійсно він брав кредит та погоджується сплатити заборгованість, окрім нарахованої суми штрафу, обґрунтовуючи це тим, що банк погодився на реструктуризацію боргу, за умови, що відповідач погасить заборгованість протягом 4 днів, однак він у вказаний строк не зміг оплатити всю заборгованність.Тому він вважає , що банк міг би і не враховувати штраф в загальну суму заборгованості.Крім того, відповідач вважав, що слід відстрочити або розстрочити виконання рішення суду. Представник позивача в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Однак в матеріалах справи від нього є заява про розгляд справи у його відсутність. На задоволенні позову наполягає /а.с.22/. Тому справа розглянута у відсутність представника позивача, що не суперечить с.169 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір №500438288 про надання відповідачу кредиту в сумі 29 963,99 грн. строком на 3 роки зі сплатою за користування кредитом 14,99% річних, що відповідає вимогам ст.1054 ЦК України /а.с.4/. З наданого позивачем розрахунку заборгованості видно, що станом на 12 грудня 2015 року заборгованість по кредитному договору склала 37 478,70 грн., з них: заборгованість за тілом кредиту 22 373,54 грн.; заборгованість за відсотками 3905,52 грн.; заборгованість по комісії 8599,64 грн.; штраф 2600 грн. /а.с.11/. На виконання умов Договору 15 грудня 2015 року відповідачу була направлена письмова вимога про досудове повернення кредиту /а.с.13/, але як на час звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості, так і на час розгляду справи вимога не виконана. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно п.п.2.6 Розділу №1 Договору, п.13 Розділу №2 Договору, ст.ст.526, 1049, 1050, 1054 ЦК України позичальник зобовязаний належним чином виконувати взяті зобовязання, повернути кредит та сплатити проценти, в строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п.15 Розділу №2 Договору, у разі невиконання чи неналежного виконання відповідачем зобовязань за договором, позивач має право вимагати дострокового виконання зобовязань за договором /а.с.5/. Відповідно до п.4 Розділу №1 Договору, у разі часткового або повного прострочення платежу, позичальник зобовязується сплатити Банку штраф у розмірі 50 грн. за кожне пропущене позичальником прострочення платежу, що триває від одного до чотирьох календарних днів, що триває з моменту виникнення прострочення платежу. У випадку, якщо прострочення триває більше 5 календарних днів, додатково до штрафу, позичальник зобовязується сплатити штраф у розмірі 150 грн. за кожен випадок допущеного прострочення платежу /а.с.4/. При цьому, відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобовязання, якщо він не приступив до виконання зобовязання, або не виконав його в строк, передбачений договором. Так як відповідач не виконав зобовязання в строк, передбачений кредитним договором, то суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір. Посилання відповідача на те, що банк міг би не нараховувати штраф, так як раніше вже реструктуризував нараховану суму штрафу, не можуть бути прийняті судом до уваги, так як у матеріалах справи відсутні дані про реструктуризацію штрафу; крім того, відповідач повідомив суду, що така реструктуризація мала бути проведена лише за умови сплати ним заборгованості у встановлений банком строк, чого ним виконано не було. Що стосується відстрочки або розстрочки виконання рішення суду, то позивач згоди на відстрочку або розстрочку виконання рішення не надавав, відповідач обгрунтованих доводів щодо надання відстрочки або розстрочки виконання рішення суду не надав. Разом з тим, слід роз'яснити, що зазначене питання може бути розглянуте судом на стадії виконання рішення.

Outcome: approved