Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. В позові зазначив, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді Ѕ частини квартири [ADDRESS] . Після смерті батька спадкоємцями є його мати та він. З метою прийняття спадщини він звернувся із заявою до восьмої нотаріальної контори, але у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю правоустановчих документів. Просив визнати за ним право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS] після померлого [PERSON] . Ухвалою від 29.05.2020 року за даним позовом відкрито загальне позовне провадження та розпочате підготовче провадження. Ухвалою від 18.06.2020 року підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду. Позивач у судове засідання не з`явився, поважну причину не явки суду не повідомив, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Представник позивача адвокат Чоловська С.О. в судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позові, просить позов задовольнити. Представник відповідача територіальної громади м.Запоріжжя в особі Запорізької міської ради у судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи його участі представника відповідача, рішення просив ухвалити на підставі наявних матеріалах справи документах. Представник третьої особи восьмої Запорізької державної нотаріальної контори Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 16.10.2019 року (а.с. 6). Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] [PERSON] , народився [INFO] , його батьком записаний [PERSON] (а.с. 7). Після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилася спадщина, яка складалася з 1/2 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Померлий [PERSON] за життя заповіту не залишив. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] були: син - [PERSON] та його дружина [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 14.05.2019 року Хортицьким районним у м.Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Після смерті батька позивач [PERSON] звернувся з заявою про прийняття спадщини до Восьмої запорізької державної нотаріальної контори. Постановою державного нотаріуса Восьмої Запорізької державної нотаріальної контори Котькорло В.А. від 26.02.2020 року, йому відмовлено у вчиненні нотаріальних дій щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири [ADDRESS] , після померлого [PERSON] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с. 9). Довідкою Департаменту реєстраційних послуг від 13.11.2019 року підтверджується спільна реєстрація позивача [PERSON] разом з [PERSON] на час його смерті. Зазначені обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи. Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог ч.2 ст.1220 та ч.1 ст.1221 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи, а місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. У відповідності до положень ст. 392 ЦК України, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно судам слід звертати увагу на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства і застосовувати редакцію закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. У зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, що підтверджується відповідною постановою. Згідно п. 3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законним та обґрунтованими, і, враховуючи фактичні обставини справи, визнання права власності в порядку спадкування є належним способом захисту прав позивача.

Outcome: approved