Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього заборгованості за договором позики. У підтвердження своїх позовних вимог зазначає, що між ним та відповідачем 01 грудня 2015 року було укладено договір позики на суму 94\~000,00грн. На підтвердження договору позики, відповідач надав йому розписку, у якій зобов'язався повернути борг до 31 травня 2016 року. Однак, до вказаного строку відповідач грошові кошти в повному обсязі не повернув. На прохання позивача про добровільну сплату заборгованості в повному обсязі ніяким чином не відреагував. У звязку з цим, позивач просить стягнути з відповідача борг в розмірі 99149,73 грн., з яких: 94\~000,00 грн. заборгованість за договором позики, 3782,23 грн. інфляційні збитки, 1367,50 грн. - 3% річних за прострочення грошового зобовязання, а також витрати на правову допомогу та судовий збір. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не зявився, про дату та час слухання справи повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами було укладено договір позики від 01 грудня 2015 року, відповідно до якого відповідач взяв в борг у позивача 94000,00 грн., що підтверджується розпискою відповідача, в якій останній зобовязався повернути вищевказану суму до 01 травня 2016 року. Але до теперішнього часу свої зобовязання в повному обсязі не виконав. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Згідно зі змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК). Як передбачено ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв'язку з тим, що відповідач до тепер не повернув позивачу позичені в нього гроші в розмірі 94000,00 грн., тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму, а також 3% річних за прострочення грошового зобовязання за період з 01 червня 2016 року по 24 листопада 2016 року в розмірі 1367,50 грн., інфляційні збитки за період з 01 червня 2016 року по 24 листопада 2016 року в розмірі 3782,23 грн. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 9911,50 грн. В іншій частині судові витрати у вигляді правової допомоги, стягненню не підлягають, оскільки належними та допустимими доказами не підтвердженні повноваження особи, що надавала таку допомогу.

Outcome: approved