Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про зміну розміру аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачкою вони перебували в зареєстрованому шлюбі з 12 вересня 2003 року по 23 березня 2010 року. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням суду від 29.09.2014 року стягнуто з позивача аліменти на користь відповідачки на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 вересня 2014 року і до досягнення нею повноліття. На момент ухвалення рішення позивач мав стабільний заробіток, оскільки працював стоматологом у ТОВ «Медичний центр Черьомушкіна» та ФОП «[PERSON]Однак, на сьогоднішній день його матеріальний стан змінився, так як він звільнився з основного місця роботи, зареєстрований лише як ФОП «[PERSON].», що призвело до зменшення його прибутку. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила задовольнити. Відповідачка та її представник проти позову заперечували, вважають його необґрунтованим, суду пояснили, що позивач щомісячно сплачує 1200 гривень на утримання доньки [PERSON], [INFO], заборгованості по аліментах не має, а оскільки батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, то відповідач зобов»язаний сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі 1/3 частини його заробітку і вважають, що відсутні підстави для зміни аліментів на тверду грошову суму в розмірі 800 гривень. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з урахуванням наступного. Судом встановлено, що рішенням Фастівського міськрайсуду від 29.09.2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімімуму до досягнення дитиною повноліття. Дане рішення не оскаржувалось та станом на день розгляду даної справи є таким, що набрало законної сили. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд вважає, що застосуванню підлягає стаття 184 СК України в редакції чинній на день подачі даного позову до суду, в якій передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, суд, за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Предстаник позивача стверджує, що на час вирішення справи про стягнення аліментів мав постійну роботу та задовільний матеріальний стан, а на даний момент, його матеріальний стан значно погіршився, він звільнився з основного місця роботи - з посади стоматолога у ТОВ «Медичний центр Черьомушкіна» та на даний час має єдине джерело доходу, а саме працює лише ФОП «[PERSON], що призвело до зменшення прибутку, а тому просить суд змінити розмір призначених аліментів з 1/3 частини на тверду грошову суму - 800 гривень. На підтвердження даних обставин позивач надав Виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, довідку з Пенсійного фонд про індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 2010 року по 2016 рік. Відповідно до ст. 192 СК України, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось із них. Отже, зазначена стаття закону містить вичерпний перелік обставин, які повинні бути застосовані судом при вирішенні даного спірного питання. Щодо зміни матеріального стану позивача, то суд звертає увагу на такі обставини. Як зазначив представник в судовому засіданні матеріальний стан позивача погіршився у зв'язку з тим, що він звільнився з основного місця роботи, де він працював стоматологом у - ТОВ «Медичний центр Черьомушкіна» і на даний час працює як фізична особа - підприємець. У зв'язку з цим, судом також було встановлено, що позивач протягом 2016 і 2017 року орендує нежитлове приміщення, винаймає найманого працівника та має боргове зобов'язання перед іншою особою за отримані кошти на купівлю стоматологічного обладнання, інструментарію та відкриття стоматологічного кабінету, що підтверджено документально. Проте, суд звертає увагу на той факт, що всі вищеперераховані витрати на оренду, зарплату найманому працівнику, інші боргові зобов'язання безпосередньо пов'язані з отриманням у майбутньому прибутку від підприємницької діяльності і пов'язані із перспективою покращення свого матеріального стану. Крім того, аліментні платежі, сплачуються позивачем з вересня 2014 року і згідно ст.. 180 СК України є обов'язком батьків дитини. Також, суд звертає увагу на те, що заборгованості позивач по аліментах не має, своєчасно сплачує щомісячно по 1200 гривень і навіть має переплату, яка підтверджена документально, що в свою чергу свідчить про реальну можливість і бажання позивача забезпечувати свою дитину в належному і відповідному до рішення суду розмірі. Щодо зміни сімейного стану позивача, то суд, звертає увагу на наступне. Судом встановлено, що 29.12.2015 року позивач уклав шлюб з іншою дружиною. Від даного шлюбу спільних дітей подружжя не має. У дружини позивача є син, який навчається, проте він не є усиновленим позивачем, а тому така зміна сімейного стану позивача ніяким чином не може вплинути на його аліментні зобов'язання щодо рідної доньки [PERSON]. Щодо ще однієї обставини, а саме погіршення здоров'я платника аліментів, то таких обставин судом не встановлено. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі №143/цс13 з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З урахуванням викладеного, суд вважає, що в даному випадку, застосуванню також підлягає стаття 184 СК України в редакції чинній на день подачі даного позову до суду, в якій передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, суд, за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В ході судового розгляду представником позивача не доведено, що [PERSON] - платник аліментів, має нерегулярний мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а наявність інших обставин (укладання шлюбу, утримання сина дружини, борги) не можуть бути підставою для зміни - зменшення аліментів. Крім того, наявність у позивача кредитних та інших боргових зобов'язань не можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів, сплата яких є обов'язком позивача - батька дитини, оскільки таким чином, в подальшому, можуть бути порушені законні права та інтереси неповнолітньої дитини. Отже, надані позивачем докази для зміни розміру аліментів не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, оскільки в розумінні ст. ст. 57,58 ЦПК України, суд вважає їх неналежними та недостатніми для підтвердження факту наявності підстав для зміни, а фактично зменшення розміру аліментів. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог, а тому відсутні підстави для його задоволення.

Outcome: dismissed