overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором від 22.10.2006 року в розмірі 36647 грн. 73 коп., судовий збір в розмірі 366 грн. 48 коп. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином та своєчасно, причини неявки до суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст..224 ЦПК України. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини: Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Стаття 611 ЦК України передбачає правові наслідки у разі порушення зобовязань, встановлені договором або законом, а ст.625 ЦК України - відповідальність за порушення грошового зобовязання, згідно якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст..1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до укладеного договору № HAE4RX12650458 від 22.10.2006 року відповідачка 22.10.2006 року отримала кредит у розмірі 2029,50 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом./а.с.7-16/ Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і позивачем договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати позивачу грошові кошти ( щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. У порушення умов договору відповідачка зобов»язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв»язку із зазначеними порушеннями зобов»язань за кредитним договором відповідачка станом на 19.12.2014 року має заборгованість- 36647 грн. 73 коп. /а.с. 6/, яка складається з : · 1528,98 грн.- заборгованість за кредитом; · 12064,67 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом; · 328,80 грн.- заборгованість по комісії за користування кредитом; - 20503,96 грн.- пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором; - 500 грн. штраф (фіксована частина) - 1721,32 грн.- штраф (процентна складова). На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані, підтверджені доказами, тому їх необхідно задовольнити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь стягувача стягуються судові витрати в розмірі 366,48 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, в якому просить стягнути з неї аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 14 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму щомісячно , посилаючись на те, що дитина, проживає разом з ним, знаходиться на його утриманні та потребує матеріальної допомоги, яку відповідачка не надає . Позивач в судове засідання не з»явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність , позовні вимоги підтримав. Відповідачка в судове засідання не з»явилася, повідомлялася належним чином та своєчасно про причини неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача , суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлено наступне: Ст..180 СК України визначає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття. Статтею 182 СК України визначаються обставини, які повинен врахувати суд при визначенні розміру аліментів, а саме стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших утриманців, інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO] /а.с.4/. Шлюб між сторонами розірвано 19.03.2012 року на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, дитина, яка проживає з батьком, знаходиться на його утриманні / а.с.6,7/ . Відповідачка є здоровою, працездатною людиною, інших утриманців не має. З цих підстав суд приходить до висновку, що відповідачка взмозі та повинна сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів ії заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму щомісячно. На підставі ст..88 ЦПК України з відповідача на користь держави стягується судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки в якому просить стягнути пеню по аліментах за періоди з 5 жовтня 2007 року по 02 лютого 2015 року. Представник позивача [PERSON] заявила клопотання про витребування доказів, а саме витребувати через компетентні органи довідку про заробітну плату [PERSON] за період з 1 жовтня 2007 року по 1 жовтня 2013 року з місця її роботи в Італії в госпіталі м. Больцано. Суд, заслухавши думку представника відповідачки, яка заперечувала проти задоволення зазначеного клопотання, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що клопотання задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що у відповідно до вимог Конвенції про стягнення аліментів за кордоном, яка укладена 20 червня 1956 року, до якої приєдналась Україна 20 липня 2006 року і яка набрала чинності для України 19 жовтня 2006 року суд у провадженні якого перебуває позов про стягнення аліментів може надіслати судові доручення для отримання додаткових доказів документальних або інших до компетентного суду іншої договірної сторони або будь-якого іншого органу чи установи, призначених іншою договірною стороною на території якої доручення повинно бути виконане. Предметом спору в даному провадженні є не стягнення аліментів з відповідачки, а стягнення неустойки по аліментах, виконавче провадження про стягнення аліментів закрито, а тому підстав для надання судового доручення для витребування доказів не має. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, в якому просить стягнути суму боргу за договором позики від 19.12.2013 року в сумі 224288,07 грн., сплачений судовий збір в сумі 2242,88 грн. В судове засідання позивач та його представник не з*явилися, подали заяву з проханням розглядати справу у їх відсутність на підставі наявних матеріалів справи. Проти проведення заочного розгляду справи не заперечували. Відповідачка про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином та своєчасно, але до судового засідання не зявилася. Зі згоди позивача та його представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини: Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, а згідно ст..525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст..1046 ЦК України за договором позики одна сторона /позикодавець/ передає у власність другій стороні /позичальникові/ грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів /суму позики/ або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст..1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та порядку, визначеному договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики, позика маж бути повернена позивальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст..1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст..625 ЦК України. Ст..625 ЦК України говорить про те, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. 19 грудня 2013 року між позивачем та відповідачкою було укладено договір позики, відповідно до якого відповідачка взяла в борг 8900 доларів США, що складає 224288,07 грн. за офіційним курсом НБУ станом на 04.05.2016 року та зобовязалася їх повернути до 19 січня 2014 року. Укладення договору позики підтверджується розпискою [PERSON] від 19 грудня 2013 року./а.с.24/ Строк повернення грошових коштів у розписці визначений 19 січня 2014 року. У зазначений термін відповідачка на порушення своїх договірних зобов»язань борг у розмірі 224288,07 грн. не повернула. Виходячи з наведеного, суд визнає позивні вимоги позивача законними, обґрунтованими, такими, що підтверджені доказами і задовольняє їх. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача стягується сплачені ним судові витрати в сумі 2242 грн. 88к.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, в якому просить суд встановити порядок користування земельною ділянкою площею 0,10 га, розташованою за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, вказує, що виконкомом Біляївської міської Ради був проведений розділ вказаної земельної ділянки, з яким він погоджується. У зв*язку з наведеним просить позов задовольнити, затвердити вищенаведений розділ рішенням суду. В судовому засіданні відповідачка позов не визнала, просила в його задоволенні відмовити, посилаючись на неправильність розділу земельної ділянки, затвердженого виконкомом Біляївської міської Ради. Представник відповідачки в судовому засіданні підтримав її доводи та правову позицію, просив суд в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що вищенаведений акт розділу є неналежним і недопустимим доказом. Вивчив матеріали справи, вислухав пояснення сторін, суд приходить до наступного: Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 24 грудня 2010 року за сторонами визнане право власності та виділено в натурі по ? частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS], та встановлено порядок користування сторонами земельною ділянкою площею 0,10 га, розташованою за вказаною адресою. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 31 серпня 2011 року вищенаведене рішення Біляївського районного суду скасоване в частині виділу у користування земельної ділянки, в задоволенні цієї позовної вимоги відмовлено. 04.02.2013 року виконавчим комітетом Біляївської міської Ради в особі зав. відділом у справах земельних відносин та будівництва, інженера-будівельника, спеціаліста з юридичних питань та спеціаліста-землевпорядника складено акт розділу земельних ділянок [ADDRESS], та виготовлено схему розділу. На думку суду, вказаний акт та схема не є належним і допустимим доказом по справі, оскільки не виконаний сертифікованим експертом, попередженим про кримінальну відповідальність, в присутності сторін, з урахуванням каталогу координат та інших відомостей, які мають значення для вірного надання висновку. Сторонам по справі неодноразово роз*яснювалося їхнє право на звернення до суду із клопотанням про проведення судової земельно-технічної експертизи ліцензованою експертною установою. За клопотанням позивачки суд двічі призначав експертизу, але справа поверталася до суду у зв*язку з ненаданням сторонами доказів та не проведенням оплати. В подальшому, відповідачка відмовилася від проведення експертизи, посилаючись на брак коштів. Позивач заявляти клопотання про проведення експертизи відмовився. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Оскільки позивачем не надано до суду і не заявлено відповідного клопотання про витребування належного та допустимого доказу - обґрунтованого висновку експерта, без якого вірне вирішення питання про визначення порядку користування земельною ділянкою неможливе, суд вважає за необхідне в задоволенні його позовних вимог відмовити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, в якому просить суд встановити розмір заборгованості по аліментах, які повинні бути стягнені з [PERSON] на користь [PERSON], під час примусового виконання дублікату виконавчого листа від 16.04.2014 року, виданого на підставі постанови Київського районного суду м. Одеси від 04.02.2003 року, та пред*явленого до виконання до Другого Суворовського відділу ДВС Одеського МУЮ 17.07.2014 року. В судовому засіданні позивач просив позов задовольнити, представник позивача підтримала його позовні вимоги, посилаючись на те, що раніше зроблені виконавчою службою розрахунки є невірними, тому повинно встановити дійсний розмір заборгованості. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала, повідомила, що рішенням суду вже встановлений розмір заборгованості по аліментах, тому не треба робити новий розрахунок. Третя особа - Другий Суворовський відділ ДВС Одеського МУЮ в судове засідання не з*явився, повідомлявся належним чином про час та місце слухання справи, надав до суду заяву, в якої просить розглянути позов за його відсутністю. Вислухав пояснення сторін, вивчив матеріали справи, суд приходить до наступного: Під час виконання Другим Суворовським відділом ДВС Одеського МУЮ дублікату виконавчого листа від 16.04.2014 року, виданого на підставі постанови Київського районного суду м. Одеси від 04.02.2003 року встановлено наявність заборгованості з боку [PERSON] по сплаті аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей. 18.07.2014 року державним виконавцем зроблено розрахунок заборгованості по аліментам, який станом на 30.06.2014 року складає 78616,62 грн. Позовна заява [PERSON] не містить вимог про скасування вказаного розрахунку або визнання його недійсним. Ухвалою Київського районного суду Одеської області від 22.01.2015 року відмовлено в задоволенні скарги [PERSON] на дії державного виконавця, прохальна частина якої містила вимоги про скасування розрахунку заборгованості, встановлення розміру заборгованості по аліментам. Згідно мотивувальної частини вказаної ухвали, розрахунок заборгованості по аліментам від 18.07.2014 року є дійсним. Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне в задоволенні позову [PERSON] відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, в якому просить суд позбавити відповідачку батьківських прав відносно її малолітніх дітей [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків - вихованням та доглядом дітей не займається, не має гідних умов для виховання дітей, не піклується про них, не цікавиться станом їх здоров'я. Вважає, що є підстави для позбавлення відповідачки батьківських прав. Представник позивача у судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог, посилаючись на обставини викладенні в позовній заяві. Прокурор позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачка у судовому засіданні проти задоволенні позовних вимог заперечувала. Заслухавшипояснення сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, відповідачка є матір'ю малолітніх [PERSON] [INFO], згідно свідоцтва про народження [NUMBER], [PERSON] [INFO], згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] [INFO], згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] не є громадянкою України, має паспорт громадянки Росії, згідно якого народилася вона в с. Залукокоаже, Зольського району Кабардино-Балкарська республіка. Мешкала з дітьми в житловому будинку за адресою : [ADDRESS]. Будинок не придатний для проживання дітей: без вікон, без опалення. Діти залишалися самі, зі слів сусідей та самих дітей, на три доби. Враховуючи ці обставини з [PERSON] була проведена співбесіда, щодо необхідності оформлення свідоцтва про народження дітей. Згідно рішення виконавчого комітету Великодальницької сільської ради від 25 червня 2015 року було вилучено у матері трьох дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO]. Діти були влаштовані до Реабілітайного центру «Надія» Біляївської райдержадміністрації. За весь період перебування дітей у вищевказаному закладі [PERSON] дітьми не цікавилася, ніяких мір по оформленню документів та поверненню дітей не приймала. Відповідно до рішення виконавчого комітету Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області від 23.12.2015 року «Про доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] [INFO] відносно її малолітніх дітей [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO]». Згідно ч.1, 2 п.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав , якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до дітей - не піклується про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, не готує до самостійного життя, ніяким чином не цікавиться ними, а тому має бути позбавлена батьківських прав.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, в якому просить суд розірвати з нею шлюб. Позивач до судового засідання не зявився, але від нього надійшла заява, в якій він наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі та просив справу слухати у його відсутність. Відповідачка до судового засідання не зявилася, але від неї надійшла заява в якій вона не заперечує проти розірвання шлюбу та просить справу слухати у її відсутність. Матеріалами справи встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 03 вересня 2005 року, Вигодянською сільською радою Біляївського району Одеської області, актовий запис № 20. Шлюб у сторін перший. Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серія І-ЖД № 193985. Причиною до розпаду сім'ї послужило те, що сторони переконалися, що в них різні характери та погляди на сімейне життя, у звязку з чим постійно виникали сварки. Спільного господарства не ведуть, мешкають окремо один рік. Майнового спору у сторін немає. На примирення сторони не згодні. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб підлягає розірванню, якщо буде встановлено, що подальше сумісне мешкання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивачки такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Шлюб розпався остаточно, існує лише формально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, в якому просить суд розірвати з нею шлюб. Позивач до судового засідання не з'явився, але від нього надійшла заява в якій він наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі та просив справу слухати у його відсутність. Відповідачка до судового засідання не з'явилася, але від неї надійшла заява в якій вона не заперечує проти розірвання шлюбу та просить справу слухати у її відсутність. Матеріалами справи встановлено, що шлюб між сторонами укладений 21 жовтня 2000 року, Августівською сільською радою Біляївського району Одеської області, актовий запис № 21. Шлюб у позивача другий, у відповідачки перший. Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER], яка проживає з матір'ю. Причиною до розпаду сім'ї послужило те, що сторони переконалися, що в них різні характери та погляди на сімейне життя, у зв'язку з чим постійно виникали сварки. Спільного господарства не ведуть, мешкають окремо. Майнового спору у сторін немає. На примирення сторони не згодні. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб підлягає розірванню, якщо буде встановлено, що подальше сумісне мешкання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Шлюб розпався остаточно, існує лише формально.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, в якому просить суд розірвати з нею шлюб. Позивач до судового засідання не зявився але від нього надійшла заява в якій він наполягав на розірванні шлюбу та просив справу слухати у його відсутність. Відповідачка до судового засідання не зявилася, але від неї надійшла заява в якій вона не заперечувала проти розірвання шлюбу та просила справу слухати у її відсутність. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, шлюб між сторонами був зареєстрований 02 липня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області , згідно свідоцтва про шлюб серії І-ЖД №207817, актовий запис № 168. Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії І-ЖД №442972, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області , актовий запис №675. Шлюб у сторін перший. Причиною до розпаду сім'ї послужило те, що сторони переконалися, що в них різні характери та погляди на сімейне життя, у звязку з чим постійно виникали сварки. Спільного господарства не ведуть, більше двох років мешкають окремо. На примирення сторони не згодні. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб підлягає розірванню, якщо буде встановлено, що подальше сумісне мешкання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Шлюб розпався остаточно, існує лише формально.

Outcome: approved