Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є власником будинку [ADDRESS]. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27.11.1998 року, по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна, на даний житловий будинок було накладено арешт. На даний час спір між ним та відповідачем вирішено, проте арешт не скасовано. Наявність в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запису про арешт нерухомого майна, позбавляє його можливостей реалізації правомочностей, як власника. В судовому засіданні позивач зазначив, що в 1998 році в Кіровському районному суді розглядалася справа за позовом його колишньої дружини про поділ майна, набутого в період шлюбу. Даний позов було залишено без розгляду, оскільки вони вирішили питання мирним шляхом: йому залишився будинок, а дружині квартира. Коли він вирішив продати будинок, дізнався, що на нього накладено арешт. На даний час підстави накладення арешту на його будинок відпали, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явилася, в письмовій заяві просила справу розглядати без її участі, не заперечувала проти задоволення позову. Представник третьої особи Кіровоградської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з»явився, в письмовій заяві просив розглядати справу без участі представника. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що згідно з ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 листопада 1998 року, з метою забезпечення позову [PERSON] до [PERSON] про поділ майна, накладено арешт на жилий будинок з надвірними будівлями, розташованого в с.Овсяниківка, Кіровоградського району та області, належного позивачу по справі [PERSON] Ухвалу про накладення арешту було направлено для виконання до Кіровоградської районної державної нотаріальної контори. На підставі зазначеної ухвали 18.05.2008 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна під № 7205446 зареєстровано обтяження, а саме: накладення арешту на житловий будинок [ADDRESS]. В ході судового розгляду встановлено, що на даний час спір між сторонами стосовно поділу майна вирішено, що також не заперечувалося відповідачем, яка в письмовій заяві не заперечувала проти задоволення позову. В звязку з цим, суд приходить до висновку, що після накладення арешту на домоволодіння у 1998 році, в подальшому не було вжито дій, направлених на скасування даного арешту, що призвело до порушення майнових прав позивача. Згідно зі ст. 41 Конституції України право власності є не порушним і ніхто не може бути його протиправно позбавлений. Стаття 317 ЦК України передбачає, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджанням своїм майном. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є не порушеним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Стаття 391 ЦК України зазначає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі ст.ст.16, 316, 319, 321 ЦК України та,

Outcome: approved