Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору від 13.02.2007 року відповідач отримав кредит в розмірі 175 000,00 Дол. США. Зазначає, що відповідач протягом дії кредитного договору систематично порушував його умови, в наслідок чого утворилась заборгованість перед банком в сумі 117 530,71 Дол. США та пеня за договором у гривневому еквіваленті у розмірі 385 771грн. 12коп. На підставі викладеного просить суд стягнути з відповідача вищевказану заборгованість. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав повністю, просив задовольни позов в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача надав суду докази на підтвердження своїх доводів щодо позовних вимог. Судом встановлено, що 13.02.2007 року між позивачем та відповідачем укладено договір про надання споживчого кредиту за №11117385000. Згідно даного договору відповідач отримав кредитні кошти в сумі 175 000,00 Дол. США /Т.1 а.с.4-11/. Згідно висновку експерта №445-К від 11.05.2016 року підпис в рядку «Підпис отримувача» у заяві на видачу готівки №80 від 13.02.2007 року на суму 155 000,00дол. США та №47 від 06.03.2007 року на суму 20 000,00 дол. США виконано [PERSON] /Т.2 а.с.153-155/. Відповідно до ст.526 ЦК України, - зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з розрахунку заборгованості в наслідок несвоєчасного виконання зобов'язання, відповідач заборгував перед банком борг сумі 117 530,71 Дол. США, з яких: заборгованість за кредитом - 85 756,23 Дол. США, заборгованість по процентам за користування кредитом - 31 774,48 дол. США. Крім того, пеня у за несвоєчасне погашення заборгованості відповідача за договором від 13.02.2007 року за кредитом та процентами за користування кредитом станом на 13.05.2015 року у гривневому еквіваленті становить 385 771грн. 12коп., з яких: пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 221 799грн. 52коп., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за користування кредитом - 163 971грн. 60коп. /Т.2 а.с.8-19/. Згідно ч.2 ст.192 ЦК України іноземна валюта (в даному випадку долари США) може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. За ч.3 ст.533 цього Кодексу, використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, в порядку та на умовах встановлених законом. Чинним законодавством передбачено право банків здійснювати кредитування фізичних осіб у іноземній валюті, отже згідно ст.1046, 1054 ЦК України оскільки Позивач згідно Кредитного договору надав Відповідачу - [PERSON] кошти у валюті - долари США, відповідно, Відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки у тій же валюті, що визначена Кредитним договором. Щодо стягнення в судовому порядку заборгованості по Кредитному договору в доларах США, у випадку отримання Відповідачем кредитних коштів у доларах США, також підтверджена у висновку ВСУ, який викладений в постанові ВСУ від 24.09.2014 року у справі №6-145цс14. Разом із тим, відповідачем було заявлено про застосування позовної давності у спорі. Розглядаючи подану заяву, суд виходить із наступного. Так, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст.256 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК). Однак, судом встановлено, що відповідачем були здійснені погашення заборгованості за даним кредитом, а саме останнє погашення було здійснено 26.11.2012 року, а позовна заява була подана 14.05.2014 року. Таким чином, позовна давність у даному випадку повинна обчислюватись з моменту погашення чергового (останнього) платежу. З урахуванням наведеного, суд вважає, що позивач звернувся до суду у межах строку позовної давності, а тому не вбачає підставі для застосування положень частини четвертої статті 267 ЦК України. Дослідивши матеріали справи в судовому засіданні суд, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved