Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідно до укладеного договору №ABIPRX08000052 від 10 липня 2008 року [PERSON] отримав кредит в розмірі 5\~580 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», Тарифами складає між ним і Банком кредитно - заставний договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві, який був згоден із зазначеними Умовами. При цьому сторони домовились, що договір складається з заяви позичальника та Умов надання кредиту фізичним особам. Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати та відповідач повинен надавати позивачеві грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інших витрат згідно Умов про надання споживчого кредиту фізичним особам. Позивач зазначає, що в порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку з чим станом на 24 вересня 2015 року утворилася заборгованість в сумі 247\~050 гривень 34 копійки, яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 5 580 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 3\~214 гривень 08 копійок, заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірі 30\~064 гривні 52 копійки, нарахованої за несвоєчасне виконання зобовязань за договором пені в розмірі 237\~526 гривень 74 копійки. При цьому позивач посилається на те, що від розрахованої суми заборгованості віднімається сума в розмірі 50\~115 гривень 83 копійки, яка була задоволена рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2014 року та різниця складає 196\~934 гривні 51 копійка. Крім того позивачем нараховані штрафи відповідно до п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг у вигляді фіксованої частини в розмірі 500 гривень та у вигляді процентної складової в розмірі 9\~846 гривень 73 копійки, які в добровільному порядку відповідач не сплачує. Отже, загальна сума заборгованості становить 207\~281 гривня 24 копійки, а відповідач в добровільному порядку не погашає суму заборгованості, у звязку з чим банк змушений звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором в примусовому порядку. Представник позивача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.40), у судове засідання 29 грудня 2015 року не зявився, згідно позовної заяви та поданої до суду заяви (а.с.4 зворот,42-46), просили розглядати справу у відсутність представника, не заперечували проти заочного розгляду справи (а.с.4 зворот). Відповідач [PERSON], який про час та місце розгляду справи повідомлений згідно поштового повідомлення (а.с.47), в судове засідання 29 грудня 2015 року не зявився, причини неявки суду не повідомив, як не повідомив суд і про зміну місця свого проживання. Заперечень проти позову, як і доказів погашення заборгованості за спірним кредитним договором суду не надав. У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197, ст. 224 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та за письмовою згодою позивача у порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.ст.10,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. При цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, при цьому доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а відповідно до вимог ст.599 цього Кодексу зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обовязків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однією із різновидностей зобовязання є кредитний договір, укладений між сторонами, який відповідно до ст. 629 ЦК України є обовязковим до виконання сторонами. Судом встановлено, що 10 липня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «Акцент-Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк» (а.с.19-24) як позикодавцем та [PERSON], як позичальником, був укладений кредитний договір №AВІРRХ08000052, за яким [PERSON] отримав кредит в розмірі 5\~580 гривень на придбання товару на строк 24 місяці зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 10 липня 2010 року (а.с.9). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), Тарифами складає між ним і Банком кредитно - заставний договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві, який був згоден з зазначеними Умовами, при цьому домовились, що договір складається з заяви позичальника та Умов надання кредиту фізичним особам (а.с.10-16). Відповідно до умов зазначеного договору позивач передав відповідачу грошові кошти, а останній зобовязався в строки, обумовлені кредитним договором, повернути отримані кредитні кошти, своєчасно сплачувати позивачу відсотки за користування кредитом у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, сплатити за надання фінансового інструменту одноразову винагороду у розмірі 930 гривень та щомісячно у розмірі 133 гривні 92 копійки; здійснювати повернення кредиту шляхом сплати щомісячного платежу в розмірі 397 гривень 02 копійки для погашення заборгованості за кредитом в період з 10 по 15 число кожного місяця, а також комісії зазначені в заяві та Умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобовязань щодо сплати кредиту та відсотків на вимогу позивача достроково сплатити кредит, відсотки, пеню та інші платежі відповідно до умов договору (а.с.9 зворот, а.с.10-16). У відповідності до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, але п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. В тому числі позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). В той же час, відповідно до ст.259 ЦК України встановлена законом позовна давність може бути збільшена за домовленістю сторін, а відповідно до п.5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка»), (Стандарт) сторони домовились, що строк позовної давності щодо вимог про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки-пені, штрафів за даним договором становить 5 років (а.с.15 зворот). Відповідач [PERSON] в порушення умов договору не виконав взяті на себе грошові зобовязання та не виплатив в повному обсязі та у встановлені кредитним договором строки суму кредиту, відсотки, у звязку з чим станом на 24 вересня 2015 року за розрахунком позивача (а.с.8) утворилася заборгованість за кредитом в розмірі 5 580 гривень, по процентам за користування кредитом в розмірі 3\~214 гривень 08 копійок, по комісії за користування кредитом в розмірі 30\~064 гривні 52 копійки, що свідчить про істотне порушення ним в односторонньому порядку умов укладеної кредитної угоди. Судом встановлено, що згідно рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2014 року, яке набрало законної сили 03 лютого 2014 року (а.с.5-7) з відповідача [PERSON] було стягнуто заборгованість за кредитним договором №AВІРRХ08000052 від 10 липня 2008 року в розмірі 5\~580 гривень 00 копійок, заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 749 гривень 36 копійок, заборгованість по комісії за користування кредитом в розмірі 1\~874 гривні 88 копійок, пеню за несвоєчасність виконання зобовязання за договором в розмірі 34\~010 гривень 28 копійок, штраф у фіксованій частині в розмірі 500 гривень 00 копійок та у процентній складовій в розмірі 7\~401 гривня 31 копійка, а всього 50\~115 гривень 83 копійки. У статтях 599-601,604-609 ЦК України зазначено, що зобовязання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч.1 ст. 598 ЦК). У п. 17 постанові Пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» розяснено, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобовязання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.ст. 526,599 ЦК України. Оскільки ані позивач, ані відповідач доказів виконання судового рішення від 14 січня 2014 року не надали, а позивач не звертався до суду з вимогами про стягнення з відповідача грошових коштів в якості відповідальності за невиконання грошового зобовязання та на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобовязання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.ст. 526,599 ЦК України, то суд вважає, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору. На підставі зазначеного суд приходить до висновку про існування правових підстав для часткового задоволення позовних вимог з посиланням на наступне. Оскільки судом було встановлено, що відповідач [PERSON] в порушення умов договору не виконав взяті на себе грошові зобовязання та не виплатив в повному обсязі та у встановлені кредитним договором строки суму кредиту, відсотки, то станом на 24 вересня 2015 року за розрахунком позивача утворилася заборгованість за кредитом в розмірі 5 580 гривень, яка вже була стягнута рішенням суду від 14 січня 2014 року, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Крім того, за розрахунком позивача станом на 24 вересня 2015 року у відповідача виникла заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 3\~214 гривень 08 копійок, з яких 749 гривень 36 копійок вже було стягнуто рішенням суду від 14 січня 2014 року, а тому задоволенню підлягають вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 2\~464 гривні 72 копійки. Також з зазначених вище підстав частковому задоволенню в розмірі 28\~189 гривень 64 копійки підлягають вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по комісії за користування кредитом з урахуванням стягнутої судом заборгованості в розмірі 1\~874 гривні 88 копійок. Крім заборгованості по тілу кредиту та процентах згідно розрахунку позивача (а.с.8) мається заборгованість по нарахованій пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором за період з 10 липня 2008 року по 29 вересня 2015 року, яка без урахування списаної суми становить 237\~526 гривень 74 копійки. Відповідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання і право на яку згідно ст. 550 ЦК України виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. За правилами ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки (пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, а також за наявності інших обставин, які мають істотне значення, якими в розумінні даної норми права можна вважати ступінь виконання зобовязань боржником, наприклад, дострокове погашення кредиту та відсотків, доведений матеріалами справи тяжкий майновий стан боржника, інші інтереси сторін, які заслуговують на увагу. Враховуючи, що заборгованість по відсоткам та комісії, з урахуванням зменшених сум відповідно до рішення суду від 14 січня 2014 року, складає 30 654 гривні 36 копійок, а пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за кредитним договором нарахована в розмірі 237\~526 гривень 74 копійки, а також нараховані штрафи відповідно до п.5.3 Умов надання кредиту фізичним особам («Розстрочка») («Стандарт»), а вказані санкції значно перевищують суму заборгованості за кредитним договором, то суд приходить до висновку, що необхідно зменшити розмір нарахованої пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь банку до 40 823 гривні 46 копійок, який було нараховано станом на 10 липня 2010 року, тобто на день закінчення дії кредитного договору. Крім того, не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача штрафу в розмірі 500 гривень (фіксована частина), оскільки такий штраф вже було стягнуто за рішенням суду, а вимоги про стягнення штрафу в розмірі 9 846 гривень 73 копійки (процентна складова), який передбачений пунктом 5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам підлягають частковому задоволенню в розмірі 2\~445 гривень 42 копійки. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість станом на 24 вересня 2015 року по процентам за користування кредитом в розмірі 2 464 гривень 72 копійки, заборгованість по комісії за користування кредитом в розмірі 28 189 гривень 64 копійки, пеню за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в розмірі 40 823 гривні 46 копійок та штраф у вигляді процентної складової в розмірі 2\~445 гривень 42 копійки, а в задоволенні іншої частини позовних вимог необхідно відмовити з зазначених вище підстав. Крім того, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути у звязку з частковим задоволенням позову витрати по сплаті судового збору, який було сплачено позивачем при зверненні з позовом до суду, з урахуванням розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial