Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що згідно наказу №1989 від 22.08.1978 року він був прийнятий на роботу на посаду слюсаря КВП в цех №35 ПАТ «Сумське машинобудівне науково - виробниче об'єднання». Після прийняття на роботу у зазначене підприємство він працював на різних посадах у різних цехах підприємства. Наказом №7841/вк від 03.09.2018 року він був звільнений з займаної посади за власним бажанням згідно ч.3 ст.38 КЗпП України. Згідно зі ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення, але відповідач цього не зробив. На момент його звільнення відповідач має сплатити йому заборгованість по заробітній платі станом на 01.08.2018 року у сумі 32790,85грн. Згідно ст.44 КЗпП України при припиненні трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про\~працю,\~колективного чи\~трудового договору\~(статті\~38\~і 39),\~останнім сплачується\~вихідна допомога\~у розмірі,\~передбаченому колективним\~договором,\~але не\~менше тримісячного\~середнього заробітку. З урахуванням викладеного відповідач має сплатити йому також вихідну допомогу у вигляді трьох середньомісячних заробітків. Стаття 117 КЗпП України передбачає, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній\~заробіток за\~весь час\~затримки по\~день фактичного\~розрахунку. Позивач\~просить суд\~ухвалити рішення,\~яким стягнути\~з Публічного\~акціонерного товариства\~«Сумське машинобудівне\~науково -\~виробниче об'єднання»\~на його\~користь заборгованість\~по заробітній\~платі у\~сумі 32790,85грн.,\~вихідну допомогу\~у вигляді\~трьох середньомісячних\~заробітків у\~сумі 18000,00грн.,\~середній заробіток\~за весь\~час затримки\~по день\~фактичного розрахунку,\~ та компенсацію за спричинену моральну шкоду у сумі 5000грн. В судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву, в якій зазначив, що свої позовні вимоги підтримує повністю з зазначених в позові підстав, просив суд їх задовольнити та справу розглянути за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився, відзив на позов не надав. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Ухвалою Ковпаківського районного суду м.Суми від 24.09.2018 року у Товариства витребовувалася довідка про суму нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та про суму середньоденної заробітної плати позивача, але за ухвалами суду відомості надані не були. Суд, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав: Судом встановлено, що позивач [PERSON] згідно наказу №1989 від 22.08.1978 року був прийнятий на роботу на посаду слюсаря КВП в цех №35 Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково - виробниче об'єднання». Наказом №7841/вк від 03.09.2018 року позивач був звільнений з займаної посади за власним бажанням згідно ч.3 ст.38 КЗпП України. Викладені обставини підтверджуються копією трудової книжки позивача [PERSON] (а.с.5-6). Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України). Судом встановлено, що в день звільнення позивача ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» не виплатило належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України. Як вбачається з наданого позивачем розрахункового листа заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] становить 43006грн.14коп. (а.с.13). Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі в розмірі 43006грн.14коп. (ця сума визначена з урахуванням утриманого податку на доходи фізичних осіб та військового збору), в цю суму включена і сума вихідної допомоги. Заробітна плата позивача за два останні місяці, що передували звільненню, становить за липень 2018 року 8054,70грн., за серпень 2018 року 7498,39грн., згідно з індивідуальними відомостями з Пенсійного фонду (а.с.14-15). Кількість робочих днів позивача в липні 2018 року 22 робочих днів, в серпні 2018 року 22 робочих днів. Таким чином, середньоденна заробітна плата становить 353,48грн. (8054,70+7498,39): (22+22) = 353,48грн. Період затримки розрахунку при звільненні позивача на дату ухвалення цього рішення, тобто з 04.09.2018 року по 23.10.2018 року становить 21 робочих днів: вересень 11, жовтень 10, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 7423грн.08коп. (353,48х 21= 7423,08). Відповідно до Наказу №75 від 21.03.2014 року у ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» з 26.05.2014 року встановлено всім працівникам робочу неділю з режимом роботи 3 робочі дні: понеділок, вівторок, середа. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи характер та обсяг страждань [PERSON] внаслідок невиплати заробітної плати протягом тривалого часу, що потягло за собою негативні наслідки, погіршення його майнового стану, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача у сумі 800грн. З огляду на викладене, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково - стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» на користь [PERSON],\~заборгованість по\~заробітній платі\~у розмірі\~43006грн.14коп.,\~ середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 7423грн.08коп., та 800грн. у відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1409грн.60коп. (704,80грн. за вимогу майнового характеру + 704,80грн. за вимогу немайнового характеру).

Outcome: partial