Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання правочинів недійсними, витребування з володіння, визнання права власності, мотивуючи вимоги свого позову тим, що він 14.11.2013 року на придбання транспортного засобу (автомобіля) марки «Ауді», модель «А6», сірого кольору, 2008 року випуску, номер кузова [NUMBER], уклав кредитний договір з ПАТ «Ідея Банк». Згідно умов договору, а саме: предмет договору п.1 Банк надає Позичальнику кредит у сумі 118 733, 77 грн.. на строк 60 місяців. Згідно п.п. А п. 2 Договору, кредит надавався на наступні потреби: фінансування купівлі Позичальником транспортного засобу марки «Ауді», модель «А6», 2008 року випуску у сумі 113 079, 78 грн.. 13.11.2013 року позивач у Центрі ДАІ № 9 (8009), що у м. Київ, вул. Полярна, зареєстрував придбаний ним автомобіль марки «Ауді», модель «А6», сірого кольору, 2008 року випуску, номер кузова [NUMBER], якому було присвоєно державний реєстраційний номер автомобіля [NUMBER]. 05.12.2013 року, згідно договору застави 04.12.2013 року, про вказаний вище автомобіль було внесено відомості про обтяження рухомого майна. Крім того, позивач 14.11.2013 року застрахував спірний автомобіль в Прат СК «Альфа Страхування». 18.10.2014 року в м. Біла Церква у позивача незаконним шляхом, самовільно, всупереч установленому законом порядку відібрали належний йому автомобіль марки «Ауді» 2008 року випуску, номер державної реєстрації [NUMBER]. На підставі його заяви від 19.10.2014 року про злочин, 26.10.2014 року Білоцерківським МВ ГУ МВС України в Київській області було внесено відомості до ЄРДР №12014110030004840.На даний час автомобіль марки «Ауді» є предметом кримінального провадження, передбаченого ст.356 КК України, досудове розслідування за яким здійснюється Білоцерківським відділом поліції Головного Управління Національної поліції в Київській області, кримінальне провадження №12014110030004840. В рамках досудового розслідування кримінального провадження№12014110030004840, за яким позивач був визнаний потерпілим, Білоцерківським відділом поліції Головного Управління Національної поліції в Київській області (Білоцерківським МВ ГУ МВС України в Київській області) було встановлено, що 18.10.2014 року невстановлені особи, перебуваючи біля будинку 4, по вулиці, Вернадського, в м. Б. Церква, самовільно, всупереч установленому законом порядку, змусили [PERSON] віддати автомобіль марки «Ауді», що належить йому на праві власності. В подальшому автомобіль було знято з обліку та перереєстровано з нього на відповідача [PERSON] на підставі договору комісії та довідки - рахунку виданої відповідачем ТОВ «Спецавтогруп». 11.11.2014 року вже між відповідачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] за участю комісійного магазину ТОВ «ЗАХІД-АВТО-ЛЕНД», яким було оформлено довідку - рахунок ВІА 539459 було укладено договір купівлі- продажу спірного транспортного засобу. Він не підписував договір комісії від 24.10.2014 року, внаслідок якого його власний автомобіль вибув з його володіння,чим було порушено його право, за захистом якого він і звернувся до суду. Просив суд про визнання недійсним договору комісії від 24.10.2014 року укладений між ним та відповідачем [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «СПЕЦАВТОГРУП». Визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу марки «Ауді», модель «А6» сірого кольору, 2008 року випуску, номер кузова [NUMBER], укладений 24.10.2014 року між ним та відповідачем [PERSON] на підставі довідки-рахунку серії ВАІ №845711 від 24.10.2014 року, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «СПЕЦАВТОГРУП». Визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу марки «Ауді», модель «А6» сірого кольору, 2008 року випуску, номер кузова [NUMBER], укладений 11.11.2014 року між відповідачами [PERSON] та [PERSON] на підставі довідки-рахунку серії ВАІ №539459 від 11.11.2014 року, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗАХІД-АВТО-ЛЕНД». Визнати недійсним свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «Ауді», модель «А6» сірого кольору, 2008 року випуску, номер кузова [NUMBER], У двигуна об»ємом 2967, серії ТЗ [NUMBER], що було видане 11.11.2014 року Центром ДАІ 5602 (Територіальний сервісний центр (ТСЦ) МВС України в Рівненській області, м. Дубно) на ім»я відповідача [PERSON] В судовому засіданні представником позивача було подано заяву про уточнення вимог позову в якій позивач також просив крім вимог, що викладені в позові витребувати з володіння відповідача [PERSON] на його користь автомобіль марки «Ауді», модель «А6» сірого кольору, 2008 року випуску, номер кузова [NUMBER], У двигуна об»ємом 2967 та визнати за ним право власності на зазначений транспортний засіб. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали в повному обсязі вимоги позову та просили суд про їх задоволення. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні надала суду письмові заперечення проти позову, просила відмовити в його задоволенні з підстав, що викладені в них. Відповідачі [PERSON] та ТОВ «Спецавтогруп» в судове засідання не з»явилися, належним чином повідомлялися про день та час розгляду справи, шляхом розміщення оголошення про їх виклик в судове засідання в пресі. Представники третіх осіб по справі в судове засідання не з»явилися, надіславши до суду свої письмові пояснення по справі. Вислухавши думку учасників судового процесу, дослідивши письмові докази, суд прийшов до наступного висновку. Як пояснив в судовому засіданні позивач, 14.11.2013 року на придбання транспортного засобу (автомобіля) марки «Ауді», модель «А6», сірого кольору, 2008 року випуску, номер кузова [NUMBER] він уклав кредитний договір з ПАТ «Ідея Банк». Згідно умов договору, а саме: предмет договору п.1, Банк надає Позичальнику кредит у сумі 118 733, 77 грн.. на строк 60 місяців. Згідно п.п. А п. 2 Договору, кредит надавався на наступні потреби: фінансування купівлі Позичальником транспортного засобу марки «Ауді», модель «А6», 2008 року випуску у сумі 113 079, 78 грн.. 13.11.2014 року позивач у Центрі ДАІ № 9 (8009), що у м. Київ, вул. Полярна, зареєстрував придбаний ним автомобіль марки «Ауді», модель «А6», сірого кольору, 2008 року випуску, номер кузова [NUMBER], якому було присвоєно державний реєстраційний номер автомобіля [NUMBER]. 05.12.2014 року, згідно договору застави 04.12.2013 року, про вказаний вище автомобіль було внесено відомості про обтяження рухомого майна. Крім того, позивач 14.11.2013 року застрахував спірний автомобіль в Прат СК «Альфа Страхування». 18.10.2015 року в м. Біла Церква у позивача незаконним шляхом, самовільно, всупереч установленому законом порядку відібрали належний йому автомобіль марки «Ауді» 2008 року випуску, номер державної реєстрації [NUMBER]. На підставі його заяви від 19.10.2014 року про злочин, 26.10.2014 року Білоцерківським МВ ГУ МВС України в Київській області було внесено відомості до ЄРДР №12014110030004840.На даний час автомобіль марки «Ауді» є предметом кримінального провадження, передбаченого ст.356 КК України, досудове розслідування за яким здійснюється Білоцерківським відділом поліції Головного Управління Національної поліції в Київській області, кримінальне провадження №12014110030004840. В рамках досудового розслідування кримінального провадження№12014110030004840, за яким позивач був визнаний потерпілим, Білоцерківським відділом поліції Головного Управління Національної поліції в Київській області (Білоцерківським МВ ГУ МВС України в Київській області) було встановлено, що 18.10.2014 року невстановлені особи, перебуваючи біля будинку 4, по вулиці, Вернадського, в м. Б. Церква, самовільно, всупереч установленому законом порядку, змусили [PERSON] віддати автомобіль марки «Ауді», що належить йому на праві власності. Крім того, під час досудового розслідування вказаного вище кримінального провадження встановлено, що автомобіль марки «Ауді», 24.10.2014 року в центрі №9 надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, підпорядкованих УДАІ ГУ МВС України в м. Києві було перереєстровано з позивача [PERSON] на відповідача [PERSON] після чого, цього ж дня, даний автомобіль був знятий з обліку в центрі №9 надання послуг пов'язаних з використанням автотранспортник засобів, підпорядкованих УДАІ ГУ МВС України в м. Києві, 11.11.2014 року зареєстровано за [PERSON] в Центрі надання послуг пов'язаних з використанням автотранспортник засобів з обслуговування м. Дубно, Дубенського, Демидівського, Млинівського, Радивилівського районів і видано державний номерний знак [NUMBER]. Також в судовому засіданні було встановлено, що в рамках кримінального провадження №12014110030004840, 30.12.2014 року автомобіль марки «Audi», модель «А6», д.н.з. [NUMBER] з номером кузова [NUMBER] було тимчасово затримано працівниками ВДАІ м. Дубно на підставі постанови від 20.11.2014 року про встановлення місця знаходження транспортного засобу слідчого СВ Білоцерківського MB (з обслуговування м. Біла Церква та Білоцерківського району) ГУМВС України в Київській області. 23 січня 2015 року у хвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської було накладено арешт на тимчасово вилучений автомобіль, який підлягає зберіганню на майданчику тимчасового затримання Дубенського МВ УМВС України в Рівненській області. Також під час досудового розслідування встановлено, що перереєстрація вказаного транспортного засобу з позивача [PERSON] на відповідача [PERSON] 24.10.2014 року була здійснена відповідно до договору комісії та довідки-рахунку, виданої ТОВ «Спецавтогруп», що було розташоване за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Ботанічна, 1/6, офіс 7. Крім того, було встановлено, що 11 листопада 2014 року між відповідачами [PERSON] та [PERSON], за участю комісійного магазину ТОВ «ЗАХІД-АВТО-ЛЕНД», яким було оформлено довіку-рахунок серії ВІА № 539459 було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу автомобіля марки «Audi А6», сірого кольору, 2008 року випуску від 11.11.2014 року. Згідно висновку експерта № 1079 від 30.10.2015 року підпис в графі «Підпис» від імені [PERSON] в договорі комісії (по довідці - рахунку ВА1 №845711) від 24.10.2014 року виконаний не [PERSON], а іншою особою. Таким чином, внаслідок укладання договору комісії від 24.10.2014 року, видачі на підставі цього виданої довідки - рахунку ВАІ №845711 від 24.10.2014 року, виданої ТОВ «Спецавтогруп», а також укладання договору купівлі-продажу автомобіля від 11.11.2014 року між відповідачами [PERSON] та [PERSON], за участю комісійного магазину ТОВ «ЗАХІД-АВТО-ЛЕНД», яким було оформлено довіку-рахунок серії ВІА № 539459, без волевиявлення на це власника транспортного засобу - автомобіль марки «Audi», модель «А6», д.н.з. [NUMBER] з номером кузова [NUMBER], вибув з володіння позивача, чим було порушене його право, за захистом якого він звертається до суду. Договір комісії від 24.10.2014 року ( довідка-рахунок ВАІ №845711) від 24.10.2014 року, виданої ТОВ «Спецавтогруп», а також договір купівлі продажу автомобіля марки «Audi», модель «А6», д.н.з. [NUMBER] з номером кузова [NUMBER], укладений 11 листопада 2014 року між відповідачами [PERSON] та [PERSON], на підставі довідки-рахунок серії ВІА № 539459 виданої ТОВ «ЗАХІД-АВТО-ЛЕНД», були укладений без додержання вимог ст. 203 ЦК України - волевиявлення учасника правочину, яке б відповідало його волі, не було, що є підставою відповідно до ст. 215 ЦК України для визнання цих правочинів недійсними. Право власності позивача на спірний автомобіль відповідачем [PERSON] фактично не визнається, що знайшло своє відображення в зверненні останнього до Білоцерківського МВ ГУ МВС в Київській області, м. Біла Церква, Генеральної прокуратури України з заявою про притягнення позивача до кримінальної відповідальності за ознаками ст. 192 КК України. Стаття 41 Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статей 317,319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. Відповідно до закріпленого в статті 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово- правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. Право власника на витребування майна від набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України пов'язується з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом. За змістом ст. 388 ЦК України випадки витребування майна власником від набувача обмежені й можливі, зокрема, за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Положеннями статей 330,387,388 ЦК України власник майна може витребувати належне йому майно від будь-якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними. Захист порушених прав особи, що вважає себе власником неодноразово відчуженого майна, можливий шляхом пред'явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України. Відповідно до ч. І ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст.4 ЦПК України). Стаття ст.15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відтак зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до статей 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. З огляду на абсолютність права власності власнику надається багато прийомів, способів та засобів захисту свого права. Одним із таких засобів є витребування майна із чужого незаконного володіння. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved