Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів в якому вказав, що між ЗАТ «Перший Український [PERSON] банк», правонаступником якого є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ [PERSON]» та [PERSON] укладений кредитний договір № 6331806 від 11 квітня 2008 року, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит у сумі 25000 доларів США, зі сплатою 12,99% річних, строком до 11.04.2028 року для придбання нерухомості: квартири за адресою: [ADDRESS], загальною площею 68,67 кв.м, житловою 45,8 кв.м. У забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором відповідачем була передана в іпотеку Банку квартира за адресою: [ADDRESS], яка була придана за кредитні кошти, про що укладений договір іпотеки № 6331863 від 11.04.2008 року, посвідчений [PERSON], приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №1560. Відповідач [PERSON] умови кредитного договору не виконує з січня 2009 року. Згідно з рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 14.08.2012 у справі № 2/0825/1627/2012, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 13.11.2013 у справі № 22-ц/778/4721/13, з [PERSON] на користь ПАТ «ПУМБ» стягнута заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 35502,97 доларів США та 72952,44 грн. До цього часу рішення суду не виконано, боржником жодного платежу не сплачено. У звязку із невиконанням відповідачем зобовязань, позивач реалізував своє право на звернення стягнення шляхом набуття у власність предмета іпотеки, про що [PERSON], державним реєстратором Запорізької обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації», на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 23.03.2018 за індексним номером 40287621 було зареєстровано право власності позивача на предмет іпотеки, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 118288374 від 23.03.2018. 02.04.2018 позивач, як новий власник квартири, цінним листом надіслав відповідачу повідомлення від 30.03.2018 № КНО-44.4.2/393, в якому заявив вимогу про виселення. Вказане повідомлення відповідачу не було вручене з відміткою: «Невдала спроба вручення (не вручене під час доставки): інші причини». 24.05.2018 позивач повторно цінним листом надіслав відповідачам вимогу про усунення перешкод у користуванні власністю (квартирою) та виселення від 21.05.2018 № КНО- 44.4.2/662. Вказана вимога повернута без вручення адресатам з відміткою: «Невдала спроба вручення (не вручене під час доставки): інші причини». Позивачу відомо, що у квартирі за адресою: [ADDRESS], проживають та зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO]. Відповідно до п. 1.7.4 договору іпотеки іпотекодавець без попереднього письмового погодження іпотекодержателя (Банка) не мала права реєструвати третіх осіб на житловій площі, що входить до складу предмету іпотеки. Проте, відповідач порушила вказану умову договору та зареєструвала у квартирі інших осіб. Проживання та реєстрація у квартирі відповідачів перешкоджає позивачу здійснювати своє право власника. Просить суд виселити з квартири [ADDRESS] [PERSON], [PERSON], [PERSON], без надання іншого житла та зняттям з реєстраційного обліку, стягнути понесені судові витрати. Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 04.06.2018 року відкрито провадження по справі, та встановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, і призначено підготовче судове засідання. 02.07.2018 року до суду надійшла уточнена позовна заява. 24.07.2018 року до суду надійшло клопотання представника позивача про приєднання до матеріалів справи письмових доказів. Як вбачається з повідомлення Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, відповідачі [PERSON], [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO], саме за цією адресою відповідачі повідомлялися про розгляд справи. Рекомендовані листи відповідачами не отримані, та вони повернуті до суду з відміткою поштового відділення звязку «За закінченням встановлено строку зберігання». Відповідачі в судове засідання не зявилися, заперечень на позов не надали, від отримання судової повістки відмовилися, не зявившись до органів пошти за її отриманням. Судові повістки надсилались на останню відому адресу зареєстрованого місця проживання відповідачів, та поверталися у звязку із закінченням встановленого строку зберігання. Судом були використані всі можливі способи сповіщення відповідачів про наявність справи у суді, та виклик до суду, але вони результатів не дали. Відповідно до ст. 130 ч.9 ЦПК України, у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Відповідно до ст. 131 ч.1 ЦПК України, учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Третя особа Районна адміністрація Запорізької міської ради по Хортицькому районі, як орган опіки та піклування, у судове засідання не зявилась, самостійних вимог не висуває. Представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідно до ст. 280 ч.1 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У суду є підстави для ухвалення заочного рішення. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.04.2008 року, між [PERSON] та ЗАТ «Перший Український [PERSON] банк», правонаступником якого є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ [PERSON]» укладений кредитний договір № 6331806, з наданням кредиту у розмірі 25000 доларів США, зі сплатою 12,99% річних, строком до 11.04.2028 року, для придбання нерухомості: квартири за адресою: [ADDRESS]. 11.04.2008 року між [PERSON] та ЗАТ «Перший Український [PERSON] банк», правонаступником якого є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ [PERSON]» укладений договір іпотеки № 6331863, в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, і предметом якого виступила квартира за адресою: [ADDRESS]. Договір іпотеки № 6331863 від 11.04.2008 року, посвідчений [PERSON], приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №1560. Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 14.08.2012 року стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором у розмірі 35502,97 доларів США та 72952,44 грн. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 13.11.2013 року, рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 14.08.2012 року залишено без змін. Відповідно до п. 1.7.4 договору іпотеки № 6331863 від 11.04.2008 року, іпотекодавець без попереднього письмового погодження іпотекодержателя не має права реєструвати третіх осіб на житловій площі, що входить до складу предмету іпотеки. Згідно до довідки Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, за адресою: [ADDRESS], зареєстровані, окрім іпотекодавця [PERSON], також [PERSON], [INFO], з 13.08.2009 року, і [PERSON], [INFO] з 03.02.2009 року. Відповідно до п. 4.7.1. договору іпотеки № 6331863 від 11.04.2008 року, у разі виникнення права звернення стягнення на предмет іпотеки, іпотеко держатель може прийняти рішення про прийняття предмету іпотеки у свою власність. Згідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, квартира за адресою: [ADDRESS], перейшла у власність ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ [PERSON]», про що [PERSON], державним реєстратором Запорізької обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації», на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 23.03.2018 року за індексним номером 40287621 було зареєстровано право власності на предмет іпотеки. Відповідно ч. 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку», після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно з п.3.2.7. договору іпотеки № 6331863 від 11.04.2008 року, після прийняття іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодавець зобовязаний на письмову вимогу іпо текодержателя добровільно звільнити його та максимально сприяти звільненню предметі іпотеки всіма іншими особами. Повідомленнями від 30.03.2018 року, 21.05.2018 року, позивач заявляв вимогу про виселення. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом вимог ст.109 ЖК України визначено, що звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Враховуючи та аналізуючи усі надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вимоги в частині зняття з реєстраційного обліку, окремого рішення не потребують, так як відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved