Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначив, що 17.09.2012 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк»та [PERSON] було укладено Заяву б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у сумі 9300,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач належним чином не виконував умови кредитного договору, порушивши графік погашення кредиту та відсотків, у звязку з чим станом на 13.05.2018 року прострочена заборгованість за кредитним договором становить 38476,64 гривень, з яких: тіло кредиту 8603,13 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 6240,29 грн., заборгованість за пенею 21324,81 гривень, а також штрафи відповідно до пунктів 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500,00 гривень, штраф (відсоткова складова) 1808,41 гривень. Оскільки на вимоги позивача відповідач заборгованість не погасив, від виконання своїх зобов'язань ухиляється, тому позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 17.09.2002 року б/н у сумі 38476,64 гривень, разом із судовими витратами у сумі розміром 1762,00 гривень. Представник позивача в судове засідання не зявився, про день розгляду справи повідомлений належним чином, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу слухати у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечував, про що надав письмову заяву. Відповідач у судове засідання не зявився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Надав до суду заяву у якій просив суд розглядати справу у його відсутність та задовольнити позовні вимоги частково - зменшити суму пені та відмовити у стягненні штрафів у звязку з тим, що він має другу неробочу групу інвалідності, не працює та не має доходу. Крім того, відповідач зазначив, що перебуває у тяжкому матеріальному становищі, оскільки потребує витрат на лікування та просив суд звільнити його від сплати судового збору,як інваліда другої групи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що 17.09.2012 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк»та [PERSON] було укладено Заяву б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у сумі 9300,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач належним чином не виконував умови кредитного договору, порушивши графік погашення кредиту та відсотків, у звязку з чим станом на 13.05.2018 року прострочена заборгованість за кредитним договором становить 38476,64 гривень, з яких: тіло кредиту 8603,13 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 6240,29 грн., заборгованість за пенею 21324,81 гривень, а також штрафи відповідно до пунктів 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500,00 гривень, штраф (відсоткова складова) 1808,41 гривень. Відповідно до Довідки Міжрайонної кардіологічної МСЕК № 2 від 19.09.2016 року, [PERSON] є інвалідом другої групи з дитинства та не може виконувати регулярну пацю. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. В силу ч.3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Пунктом 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», розяснено, що істотними обставинами в розумінні частини третьої статті\~551\~ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Враховуючи суму значну суму основного боргу,а також майновий стан та життєві обставини відповідача, суд вважає зменшити розмір пені до 100,00 грн. в рахунок штрафних санкцій за несвоєчасне повернення кредитних коштів. В той же час суд звертає увагу на те, що за положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Дана правова позиція викладена у постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 21.10.2015 року №6-2003цс15, яка відповідно до ст. 263 ЦПК України враховується судом. Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, тому суд вважає в частині стягнення суми штрафу за кредитним договором у розмірі 2308,41 грн. - відмовити, пеню зменшити до 100 грн., оскільки заявлений розмір пені у сумі 21324,81 грн. значно перевищує загальний розмір заборгованості за кредитом. Враховуючи вищевикладене, а також той факт, що до теперішнього часу відповідач заборгованість у повному обсязі не сплатив, від виконання своїх зобов'язань ухиляється, суд вважає стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість станом на 13.05.2018 року за кредитним договором б/н від 17.09.2012 року у сумі 14943,42 гривень, в тому числі: 8603,13 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 6240,29 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 100,00 грн. - заборгованість за пенею. Згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп. Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується ч. 6 ст. 141 ЦПК України, яка зазначає, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору. Вказана правова позиція викладена у постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 01.03.2017 року № 6-152цс17, яка відповідно до ст. 263 ЦПК України враховується судом. Таким чином, оскільки відповідач є інвалідом другої групи та є особою, яка звільнена від сплати судового збору, то суд вважає в частині стягнення судового збору у розмірі 1762,00 гривень Публічному акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» - відмовити.

Outcome: partial