Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Мирноградвугілля» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позовних вимог вказав, що в період з 17 січня 2011 року по 12.06.2020 року він працював у відокремленому підрозділі «Шахта «Капітальна» Державного підприємства «Мирноградвугілля». 12.06.2020 року його було звільнено за ч.1 ст.38 Кодексу законів про працю України за власним бажанням. При звільненні відповідач своєчасно не провів з ним повний розрахунок, чим порушив вимоги ст. 116 КЗпП України щодо повного розрахунку в день звільнення, остаточний розрахунок проведений лише 27.08.2020 року. Посилаючись на норми ст. 117 КЗпП України позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за затримку виплати заробітної плати при звільнені за період з 13 червня 2020 року по 27 серпня 2020 року у сумі 55217,24 гривень. Ухвалою судді від 25.09.2020 у справі відкрито провадження та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач до судового засідання не з`явився, про час та місце слухання справи сповіщений належним чином, надав суду заяву з клопотанням розглянути справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягає у повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи заочно. Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про час та місце слухання справи сповіщений належним чином, надав суду заяву з клопотанням розглянути справу за його відсутності. Суд, врахувавши позиції сторін у справі, надані суду документи, вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін за матеріалами, наданими сторонами на підтвердження своїх доводів та заперечень. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач з 17.01.2011 року по 12.06.2020 року знаходився у трудових відносинах з відповідачем, з 17.01.2011 по 01.02.2011 проходив зайняття у учбовому пункті, з 02.02.2011 року по 09.02.2011 року машиністом підземних 3 розряду з повним робочим днем в шахті, 09.02.2011 року по 12.06.2020 року горноробочим очисного забою 5 розряду з повним робочим днем у шахті, 12.06.2020 року був звільнений за власним бажанням згідно ч.1 ст.38 КЗпП України (а.с. 8-16). Згідно довідки про розмір заборгованості по заробітній платі № 522 від 11.09.2020 року, сума заборгованості по заробітній платі за травень 2020 року становила 17160,01 грн., за червень 2020 року - 49779,68 грн., які виплачені в повному обсязі 27.07.2020 року. Станом на 11.09.2020 року заборгованості по заробітній платі перед [PERSON] немає (а.с. 17). Згідно довідки про розрахунок середньоденного і середньомісячного заробітку № 523 від 11.09.2020 року, середньоденна заробітна плата позивача становить 1061,87 грн., середньомісячна заробітна плата - 21237,40 (а.с. 18). Заперечень щодо визначеного відповідачем розміру середньоденного заробітку позивача, від сторін не надходило. За змістом положень статей 10, 11 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справу на підставі доказів, поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. За змістом вимог Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата працівника - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Відповідно до статті 3 Кодексу законів про працю України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. При звільненні працівника, на підставі положень статей 116 та 117 Кодексу законів про працю України виплата всіх сум, які належать йому від підприємства, установи, організації, здійснюється в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми повинні бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У випадку невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, визначені законодавством підприємство, установа, організація повинна виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тому суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за несвоєчасну виплату відповідачем розрахункових сум з часу звільнення позивача з підприємства відповідача до дня повного розрахунку включно на день такого розрахунку. Діюче трудове законодавство передбачає безальтернативний обов`язок виплати належних працівникові сум при його звільненні, це законодавство встановлює і пов`язує юридичну відповідальність за порушення даних вимог законодавства, з юридичною особою того підприємства, установи, організації, на якому працювала особа до звільнення. Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Середньоденний заробіток позивача, за розрахунком відповідача, заперечень проти якого позивач не висловлював, становить 1061,87 гривень. Кількість робочих днів з дати звільнення позивача 12 червня 2020 року до повного розрахунку становить 52 дні, у тому числі у червні 2020 року - 11 днів; у липні 2020 року - 23 дні; у серпні 2020 року - 18 днів. Сума середнього заробітку складає 55217,24 гривень (52дн.х1061,87). На підставі положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України на користь позивача підлягає стягненню з відповідача понесені позивачем судові витрати в сумі 840 гривень 80 копійок судового збору (а.с. 1). На підставі ст.43 Конституції України, ст.ст.47, 94, 115, 116, 117 КЗпП України, ст.ст.21, 24 Закону України «Про оплату праці»,

Outcome: approved