Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення боргу за кредитним договором, посилаючись на те, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 16 листопада 2007 року був укладений кредитний договір, згідно з умовами якого позивач надав відповідачеві кредит у сумі 170 000 шв. Франків із сплатою процентів у розмірі 9, 95 % річних, строком до 10 листопада 2037 року. 10 березня 2009 року, 25 березня 2009 року, 16 червня 2014 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено додаткові угоду до кредитного договору, відповідно до яких з 10 березня 2009 року по 19 березня 2009 року включно встановлено процентну ставку за користування кредитом у розмірі 7,02% річних, з 25 березня 2009 року по 09 березня 2010 року включно 7,02% річних, з 10 березня 2010 року по 09 березня 2015 року 10,54% річних, з 16 червня 2014 року по 09 грудня 2014 року -6,73% річних, з 10 грудня 2014 року 10,27% річних, підвищена відсоткова ставка 18,27% річних. Погашення кредиту та процентів повинно було здійснюватися позичальником у розміри та в строки, визначені у кредитному договорі. З метою забезпечення кредиту 16 червня 2014 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки, за умовами якого поручитель зобовязалася відповідати в повному обсязі по борговим зобовязанням, що виникають з умов кредитного договору. [PERSON] порушує умови укладеного договору кредиту, у звязку з чим позивач змушений звернутися з позовом до суду, просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість у розмірі 101\~760, 00 шв. франків. Також, позивач просив стягнути з відповідачів судові витрати. Представник позивача просив розглядати справу за його відсутності та задовольнити позовні вимоги. Відповідачі у судове засідання не зявилися, хоча належним чином повідомлялися про день, час і місце розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Від відповідача [PERSON] до суду надійшла заява про зупинення провадження у справі, в якій вона просила розглядати справу без її участі. З заяви вбачається, що [PERSON] вважає, що порука визначена договором від 16 червня 2014 року, була припинена в порядку ч.1 ст. 559 ЦК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є позивач, та відповідачем [PERSON] 16 листопада 2007 року було укладено кредитний договір №003-2900/756-0474 (на придбання майна) (а.с.а.с. 9-19), згідно з умовами якого банк надає відповідачеві кредит у сумі 170 000 швейцарських франків із сплатою процентів у розмірі 9, 95 % річних, строком до 10 листопада 2037 року. Пунктами 1.1.1., 1.1.2. кредитного договору було передбачено підвищену процентну ставку за користування коштами понад встановлений строк (або терміни погашення). Пунктом 2.4. договору визначено, що повернення суми кредиту здійснюється щомісячно, згідно Графіку погашення, датою погашення є останній робочий день, що передує 10 числу кожного місяця. 10 березня 2009 року, 25 березня 2009 року, 16 червня 2014 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено додаткові угоду до кредитного договору (а.с.а.с. 20-22, 23-36, 37-57), відповідно до умов яких з 10 березня 2009 року по 19 березня 2009 року включно встановлено процентну ставку за користування кредитом у розмірі 7,02% річних, підвищена 29,85% річних, з 25 березня 2009 року по 09 березня 2010 року включно 7,02% річних, підвищена 15,02% річних, з 10 березня 2010 року по 09 березня 2015 року 10,54% річних, підвищена 18,54% річних, з 16 червня 2014 року по 09 грудня 2014 року -6,73% річних, підвищена 14,73% річних, з 10 грудня 2014 року 10,27% річних, підвищена відсоткова ставка 18,27% річних. Також, в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 16 червня 2014 року між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] був укладений договір поруки б/н, за умовами якого поручитель зобовязувалася відповідати перед банком за порушення [PERSON] зобовязань, що випливають з кредитного договору (а.с.а.с. 58-66). Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Згідно з вимогами статті 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобовязання не допускається. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Банк свої зобовязання по договору щодо надання кредиту виконав, що підтверджується даними виписки з особового рахунка (а.с. 71). Але позичальником умови договору не виконуються. Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Статтею 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Стаття 554 ЦК України передбачає, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, встановленим договором поруки. Наявність заборгованості підтверджується даними розрахунку заборгованості по кредиту, наданого позивачем (а.с.а.с. 67-70). Відповідно до даних розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 18 травня 2015 року сума заборгованості включає в себе: прострочену заборгованість по кредиту 3\~186, 51 швейцарських франків, суму дострокового стягнення кредиту 160\~238, 22 швейцарських франків, відсотки - 30\~287, 42 швейцарських франків, підвищені відсотки 331,04 швейцарських франків, а всього 194\~043,19 швейцарських франків. З наданого розрахунку вбачається, що заборгованість по договору кредиту виникла з січня 2015 року. Судом також встановлено, що 24 березня 2015 року позивачем було направлено вимоги відповідачам про погашення боргу (а.с.а.с.82-89). Враховуючи викладене, оскільки позивач у шестимісячний строк з моменту виникнення заборгованості направив вимогу поручителю про сплату боргу, суму боргу, яку позивач зазначав у вимогах та просить стягнути з відповідачів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Таким чином, позов підлягає задоволенню, з відповідачів на користь позивача солідарно потрібно стягнути суму боргу у розмірі 101\~760 швейцарських франків, що еквівалентно на день постановлення рішення суду 2\~696\~015, 30 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 38\~758, 43 грн. підлягає стягненню з відповідачів, частково, в рівних долях, на користь позивача.

Outcome: approved