Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про захист честі, гідності та ділової репутації шляхом спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди. В своєму позові позивач зазначив, що 03 квітня 2014 року, директор комунального підприємства «ВЖРЕП №4» [PERSON], направив на його телефон СМС повідомлення з текстом « ...поздоровлення надіслав. Нічого лишнього, тільки правда». Одночасно він направив електронною поштою на адресу головного бухгалтера КП «ВЖРЕП №4» [PERSON] та усім депутатам Житомирської міської ради звернення в якому звинуватив його в тому що він позивач: 1). 19.03.2014 р. влаштував скандал працівнику «Київстар» не надавши йому ключі від горища будинку для підключення мережі Інтернет. 2). В незаконному створенні та реєстрації дочірніх підприємств, які використовуються у власних цілях, незаконному оформленні договорів оренди. 3). Незаконному використанні в розмірі 1073,80 кв.м нежитлових приміщень за адресою [ADDRESS] (територія виробничої бази КП «ВЖРЕП №4». 4). Використання близько гектара землі за адресою [ADDRESS] без укладання договору оренди. 5). Оренда основних засобів без орендної плати та заборгованості перед КП «ВЖРЕП №4» станом на 01.03.2014р. в розмірі 103329,25 грн. 6). Що 26.03.2012р. Житомирським окружним адміністративний суд за результатами перевірки КРУ м.Житомир постановив стягнути з моїх приватних підприємств на користь КП «ВЖРЕП №4» суму 329192,301 грн., із них бюджетних коштів 82327,55 грн., а 03.06.20ІЗр.ВДВС Богунського МУЮ зобов`язав КП «ВЖРЕП №4» ЖМР стягнути з приватних підприємств заборговану суму. 7). Про укладання фіктивних- договорів на обслуговування будинків. 8). Що 25.03.2014 року, він обманом вмовив в.о. міського голову Цимбалюк Л.В. про звільнення відповідача з посади директора КП «ВЖРЕП №4», про що 28.03.2014р. проінформував свій трудовий колектив. Посилаючись на викладене, позивач просить суд, визнати недостовірною інформацію, поширену [PERSON] Зобов`язати [PERSON] спростувати вказану інформацію у зверненні від 03.04.2014 року депутатам Житомирської міської ради. Стягнути з КП «ВЖРЕП № 4№» грошові кошти на відшкодування моральної шкоди в розмірі 50000 грн. В судове засідання позивач нез`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі (а.с. 207). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце слухання справи повідомлеий належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с. 206). Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Статтею 297 Цивільного кодексу України встановлено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. У відповідності до ст. 299 Цивільного кодексу України, фізична особа має право на недоторканість своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» у п. 4 своєї постанови від 27 лютого 2009 року № 1, чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. У відповідності до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ за № 1 від 27.02.2009 р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред`явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім`ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права. В п. 15 Пленум Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року № 1, зазначено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі . Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи. Відповідно до ч. 1 ст. 277 Цивільного кодексу України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Згідно ч. 7 ст. 277 Цивільного кодексу України, спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Вирішуючи позовні вимогу в частині визнання недостовірною, такою, що не відповідає дійсності, принижує честь, гідність та ділову репутацію, інформацію, поширену в електронній пошті в зверненні депутатам Житомирської міської ради та її спростування, суд зазначає наступне. Позивач в своїх позовних вимогах просив суд, визнати недостовірною, такою, що не відповідає дійсності, принижує честь, гідність та ділову репутацію інформацію, поширену зокрема в електронній пошті в зверненні депутатам Житомирської міської ради. Як зазначено в ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підтвердження позовних вимог позивачем надано суду лист електронної сторінки із направленим зверненням. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Із дослідженої в ході судового розгляду сторінки (а.с.13), суд позбавлений можливості встановити обставини, стосовно того, чи стосуються вони предмету спору, оскільки з них неможливо достовірно встановити їх зміст. Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. За таких обставин, суд визнає лист наданий позивачем в якості доказів не достовірним, оскільки з нього не можливо встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, судом встановлено, що позивачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження його позовних вимог, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині до задоволення не підлягають. Вирішуючи позовну вимогу в частині стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 280 Цивільного кодексу України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Приймаючи до уваги те, що суд дійшов висновку про недоведеність позивачем порушення його особистих немайнових прав, тому позовна вимога про стягнення моральної шкоди до задоволення не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed