Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просить стягнути заборгованість. Позов мотивує тим, що 29 січня 2013 року до нього звернувся [PERSON] з проханням позичити грошову суму у розмірі 22111,86 грн. Позивач - [PERSON] надав під розписку відповідачу - [PERSON] суму в розмірі 22111,86 грн., яку відповідач мав повернути до 01.11.2013 року. У вказаний термін та до часу подання заяви в суд останній не розрахувався із позивачем, борг не погасив. Таким чином між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики в усній формі. 29 січня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір поруки, відповідно до якого поручитель зобов'язується відповідати перед позикодавцем за виконання позичальником своїх зобов'язань в частині нарахування 3 відсотки річних на суму основного зобов'язання, що випливають з договору позики від 29.01.2013 року. Позивач вказує, що відповідно до розрахунку боргу сума 3% річних складає 352,00 грн. На підставі вищевикладеного просить стягнути з [PERSON] борг у розмірі 22111,86 грн, та стягнути з [PERSON] борг у розмірі 352 грн. Представник позивача не з'явився в судове засідання, подав на адресу суду клопотання про слухання справи у його відсутності, позов підтримує повністю, просить такий задовольнити та у разі неявки відповідачів не заперечує проти заочного розгляду справи. Окрім того зазначає, що позивач відмовляється від позовної вимоги щодо стягнення 3% річних в розмірі 352 грн. із відповідача [PERSON] Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час, день та місце розгляду справи, однак повідомлення про вручення поштового відправлення [PERSON] було повернуте поштовим відділенням у зв'язку із закінченням терміну зберігання, що свідчить про те, що відповідач свідомо не бажав отримати таке, повідомлення про вручення поштового відправлення відповідач [PERSON] отримав, проте у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, крім цього, представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України, оскільки матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті. Відповідно до вимог ст.ст. 157, 169, 224-226, суд вважає за можливе розглядати за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити частково. Судом встановлено, що [PERSON] надав позику [PERSON] в розмірі 22111,86 грн., тобто був укладений договір позики, що підтверджується розпискою [PERSON] про отримання грошових коштів в сумі 22111,86 грн. від [PERSON] від 29.01.2013 року, оригінал якої міститься в матеріалах справи. Згідно договору поруки від 29.01.2013 року укладеного між [PERSON] та [PERSON], останній зобов'язується повернути після спливу строку позики (в разі несвоєчасного повернення) 3% річних, як відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Відповідно до вимог ч.1 та ч.2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Як вбачається із розписки від 29.01.2013 р., відповідач - [PERSON] зобов'зувався повернути позику до 01.11.2013 р. Позивач відповідно до вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не пред'явив вимогу до поручителя [PERSON], який є відповідачем 2 у даній справі, а отже порука є припиненою відповідно до договору поруки від 29.01.2013 року. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог ЦПК в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги клопотання представника позивача, про те що останній відмовляється від позовної вимоги щодо стягнення 3% річних в розмірі 352 грн. із відповідача [PERSON], , а також те що Договір поруки є припиненим на підставі п.4 ст. 559 ЦК України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. З наведених міркувань та

Outcome: approved