Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 3107,01 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що між сторонами 12.03.2011 року був укладений договір банківського обслуговування №BLаЖГА00018030, відповідно до якого [PERSON] надав Позичальнику суму кредиту у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в розмірі 5000 грн. до 12.03.2013 року із сплатою 15 % річних та 1,75 % від суми кредиту за комісію за управління кредитом. Відповідно до п.3.3.3 договору, у випадку прострочення виконання будь-яких боргових зобовязань за договором, не пізніше 10 календарних днів з дати отримання письмової вимоги Банку надати до Банку документальне підтвердження отримуваного поточного доходу за останні півроку. Відповідно до п.4.2 договору, у випадку невиконання позичальником обовязку, передбаченого п.3.3.3 Загальної частини Договору, при тому, що прострочення виконання боргових зобовязань за договором перевищило 60 календарних днів, [PERSON] має право вимагати від позичальника додатково сплатити Банку штраф у розмірі, зазначеному а п.8 Спеціальної частини Договору. В звязку з тим, що позичальник належним чином свої обовязки не виконує, станом на 26.08.2015 року виникла прострочена заборгованість по поверненню кредиту на загальну суму 3107,01 грн., яка складається з: - простроченої до повернення суми кредиту 1864,62 грн., - прострочених відсотків за користування кредитом 0,00 грн., - комісії за РО 97,35 грн., - плати за пропуск платежів 1\~145,04 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, у разі відсутності відповідача не заперечує на заочний розгляд справи. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, надав копії квитанцій про погашення кредиту в червні в розмірі 200 грн. та в серпні в розмірі 300 грн., щодо вимог про стягнення комісії та штрафу заперечував. Вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити частково з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами 12.03.2011 року був укладений договір банківського обслуговування №BLаЖГА00018030, відповідно до якого [PERSON] надав Позичальнику суму кредиту у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в розмірі 5000 грн. до 12.03.2013 року із сплатою 15 % річних та 1,75 % від суми кредиту за комісію за управління кредитом. Відповідно до п.3.3.3 договору, у випадку прострочення виконання будь-яких боргових зобовязань за договором, не пізніше 10 календарних днів з дати отримання письмової вимоги Банку надати до Банку документальне підтвердження отримуваного поточного доходу за останні півроку. Відповідно до п.4.2 договору, у випадку невиконання позичальником обовязку, передбаченого п.3.3.3 Загальної частини Договору, при тому, що прострочення виконання боргових зобовязань за договором перевищило 60 календарних днів, [PERSON] має право вимагати від позичальника додатково сплатити Банку штраф у розмірі, зазначеному а п.8 Спеціальної частини Договору. В звязку з тим, що позичальник належним чином свої обовязки не виконує, станом на 26.08.2015 року виникла прострочена заборгованість по поверненню кредиту на загальну суму 1961,97 грн., яка складається з: - простроченої до повернення суми кредиту 1864,62 грн., - комісії за РО 97,35 грн. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача плату за пропуск платежів в розмірі 1\~145,04 грн., то суд приходить до висновку, що ці позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто, вимоги позивача про стягнення штрафу від суми кредиту, передбачений п.4.2 договору банківського обслуговування від 12.03.2011 року суперечить вимогам ст. 549 ЦК України, так як штраф повинен обчислюватись у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що зазначені у п. 4.2 умови договору є нікчемними. Згідно ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. А також, враховуючи, що відповідач сплатив суму кредиту в розмірі 300 грн. в серпні, що підтверджується копією квитанції та дана сума не врахована при розрахунку заборгованості, тому з нього необхідно стягнути прострочену до повернення суму кредиту з її врахуванням 1\~564,32 (1864,32-300) грн. Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ВіЕйБі Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON] Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.ст. 1049, 1054 ЦК України передбачено, що Позичальник зобовязаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Згідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір» уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації у банку, від сплати судового збору звільняється. Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 3107,01 грн. необхідно задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача прострочену до повернення суму кредиту 1\~564,62 грн., комісію за РО 97,35 грн., а всього 1661,97 грн. та судовий збір в розмірі 1218 грн. на користь держави.

Outcome: partial