Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про відшкодування матеріальної шкоди, завданої ДТП, в якому просив стягнути з [PERSON] 48 174 грн. завданої в результаті ДТП шкоди. Свої вимоги мотивував тим, що 25.09.2016 року з вини водія [PERSON], який керував автомобілем «Шевроле Лачетті», д.н.з. [NUMBER], який належить [PERSON], відбулась ДТП, в результаті якої було пошкоджено автомобіль «Фольксваген Тігуан», д.н.з. [NUMBER], власником якого є позивач. Оскільки саме [PERSON] є власником джерела підвищеної небезпеки, яким було завдано шкоди майну [PERSON], тому позивач просить стягнути з нього суму матеріальної шкоди. Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує (а.с.33). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову не визнав, просив відмовити у їх задоволенні, пояснивши, що він є власником автомобіля «Шевроле Лачетті», д.н.з. [NUMBER], номер кузова [NUMBER], 2005 року випуску. 16.07.2015 року вказаний автомобіль [PERSON] було передано [PERSON] та надано довіреність на право розпорядження даним авто. Однак відповідач [PERSON] заперечує свій обов`язок, як власника джерела підвищеної небезпеки, сплатити позивачу матеріальну шкоду, оскільки вона була завдана [PERSON] автомобілем «Шевроле Лачетті», д.н.з. [NUMBER], номер кузова якого [NUMBER], 2004 року випуску, який є іншим від того, який він продав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений судом належним чином (а.с.31), з заявами чи клопотаннями про неможливість розгляду справи у його відсутність до суду не звертався. Заслухавши думку відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів по справі встановив наступні факти та правовідносини. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна особа зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. [PERSON] є власником автомобілю «Фольксваген Тігуан», д.н.з. [NUMBER], номер кузова [NUMBER] (а.с.29). [PERSON] з 05.05.2007 року є власником автомобіля «Шевроле Лачетті», д.н.з. [NUMBER], номер кузова [NUMBER], 2005 року випуску (а.с.28). 16.07.2015 року [PERSON] на ім`я [PERSON] видано довіреність, якою він уповноважив останню розпоряджатися належним йому автомобілем «Шевроле Лачетті», д.н.з. [NUMBER], номер кузова [NUMBER], 2005 року випуску (а.с.37). 02.07.2016 року [PERSON] позичив [PERSON] особистий автомобіль «Шевроле Лачетті», реєстраційний номер [NUMBER], 2004 року випуску, номер кузова [NUMBER] (а.с.34-36). Ззовні обидва автомобілі схожі один на одного. Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення АП2 №489074, 25.09.2016 року о16 год. 47 хв. [PERSON], керуючи автомобілем «Шевроле Лачетті», д.н.з. [NUMBER] по вул. О.Пчілки, 26 в м. Києві, не був уважним та під час обгону (маневру) не дотримався безпечного інтервалу та дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Фольксваген Тігуан», д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] (а.с.4). При оформленні даної ДТП інспектором УПП в м. Києві Булах В.С. було складено рапорт, в якому останній повідомив, що у водія [PERSON], який керував «Шевроле Лачетті» був відсутній страховий поліс ОЦС, було складено постанову «АР» №301500. При перевірці водійського посвідчення у водія «Шевроле Лачетті» [PERSON] серія [NUMBER] по базі «АРМОР» (вилучені), тому тимчасового дозволу на право керування не видали. Перевіряючи свідоцтво реєстрації транспортного засобу «Шевроле Лачетті», д.н.з. [NUMBER], відкрили капот, водій не давав в руки свідоцтва, але в руках у нього в свідоцтві даного транспортного засобу був зазначений інший кузовний номер (номер шасі), який не відповідав даному транспортному засобу, по базі даних не знайдено. Подзвонивши до чергової частини було встановлено, що даний д.н.з. [NUMBER] закріплений за іншим «Шевроле Лачетті». Автомобіль було евакуйовано згідно ст.126 КУпАП, власник не з`явився та водій не передав в руки свідоцтво транспортного засобу, а д.н.з. належить іншому автомобілю (а.с.31). 26.09.2016 року о 18 год. інспектором УПП в м. Києві Булах В.С. було складено акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу «Шевроле Лачетті», д.н.з. [NUMBER] (а.с.33). 07.10.2016 року було винесено постанову, якою [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 255 грн., у зв`язку з тим, що останній 26.09.2016 року о 18 год. по вул. О.Теліги, 26 в м. Києві керував транспортним засобом «Шевроле Лачетті», д.н.з. [NUMBER], що не відповідає реєстраційному номеру транспортного засобу, чим порушив п.30.1 ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.121-1 (а.с.32). Як пояснив у судовому засіданні [PERSON], коли після його виклику він прибув на штраф-майданчик, то виявив автомобіль «Шевроле Лачетті» з д.н.з. [NUMBER], який належить його автомобілю («Шевроле Лачетті», номер кузова [NUMBER], 2005 року випуску), однак, пред`явлений автомобіль мав номер кузова [NUMBER] і був 2004 року випуску. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 13.10.2016 року, яка не оскаржувалась в апеляційному порядку та набрала законної сили, [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП 25.09.2016 року о 16 год. 47 хв. по вул. О.Теліги в м. Києві (а.с.3), а саме неуважність вказаного водія та недотримання ним безпечного інтервалу та дистанції при керуванні транспортним засобом «Шевроле Лачетті», д.н.з. [NUMBER], спричинило зіткнення з автомобілем «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER]. Даною постановою на [PERSON] накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. Частиною 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Вказані обставини свідчать про те, що описана ДТП була вчинена [PERSON] під час керування автомобілем «Шевроле Лачетті», номер кузова [NUMBER], 2004 року випуску. Внаслідок скоєної ДТП автомобіль «Фольксваген Тігуан», д.н.з. [NUMBER], був технічно пошкоджений, та відповідно до акту виконаних робіт №181287/121024810 від 27.10.2016 року вартість ремонту складає 48 074,06 грн.(а.с.7-9), які позивач сплатив, що підтверджується квитанцією №0.0.642204385.1 від 27.10.2016 року (а.с.10). Відповідно до пп.1 п.4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Як визначено пп.2 п.6 Постанови якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Аналізуючи викладені обставини справи та вказані норми, суд приходить до висновку, що оскільки саме [PERSON], який керував автомобілем «Шевроле Лачетті», д.н.з. [NUMBER], номер кузова [NUMBER], 2004 року випуску, що не належав на праві власності відповідачу [PERSON], при вчиненні ДТП було завдано матеріальної шкоди позивачу, тому вимоги позивача про стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди, завданої при ДТП, є необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а саме вини відповідача [PERSON] в даній ДТП. Крім того, оскільки [PERSON] не заявляє жодних вимог до [PERSON], як до особи, чиї дії завдали матеріальної шкоди, тому у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed