Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення грошових коштів. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, мотивуючи свої вимоги тим, що 04.12.2017 відповідач отримав у позивача в позику грошову суму в розмірі 3000,00 грн. та зобов`язувався повернути вказані кошти з урахуванням процентів за користування коштами 04.02.2018 у розмірі 4500,00 грн. Зобов`язання у вказаний строк він не виконав, тому позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом та просить суд постановити судове рішення, яким стягнути з відповідача на його користь основну заборгованість у розмірі 4500,00 гривень, суму інфляційних втрат у розмірі 78,60 грн., суму за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 20880,00 грн., судового збору та витрат на правову допомогу. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, будь-яких клопотань від нього не надходило. За таких підстав судом відповідно до положень ст. 280 ЦПК України визнано за можливе ухвалити у даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням позивача. Вислухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено що, згідно договору позики від 04.12.2017, укладеного між [PERSON] (позивачем - позикодавцем) та [PERSON] (відповідачем - Позичальником) та розписки від 04.12.2017, відповідач отримав в борг від позивача грошові кошти в сумі 3000,00 грн., які зобов`язувався повернути разом з процентами за користування грошими 04.02.2018 року у розмірі 4500,00 грн. (а.с. 8-10). Згідно ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ч.3 ст.1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві суми боргу, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст.ст. 610, 612 ЦК України, порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Оцінюючи належність, допустимість, а також достатній зв`язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що позивачем були надані у борг грошові кошти, а відповідачем вони отримані і не повернуті, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивача про стягнення заборгованості за договором позики. Згідно наданого позивачем розрахунку сума заборгованості відповідача складає 4500,00 грн. основної суми боргу, суми інфляційних втрат у розмірі 78,60 грн. та суми за прострочення виконання грошового зобов`язанняу розмірі 20880,00 грн. За таких обставин, враховуючи порушення позичальником умов договору, а також враховуючи відсутність будь-яких заперечень щодо заявлених позовних вимог з боку відповідача, суд приходить до висновку, що цивільне (майнове) право позивача по отриманню від відповідача заборгованості за договором позики, а також стягненню на користь позивача суми інфляційних втрат та 3 % річних підлягає судовому захисту, тому дані позовні вимоги є обґрунтованим, та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Проаналізувавши зібрані по справі, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення на його користь витрат з правової допомоги задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надано суду доказів сплати витрат на правову допомогу (квитанції, платіжного доручення). Водночас суд зазначає, що відповідач не позбавлений права подати клопотання про вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. На підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи те, що позовні вимоги судом задоволені, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати з судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial