Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «Імексбанк», в подальшому уточнивши його, та просить стягнути з відповідача на його користь суму відсотків за договором банківського вкладу №250062743 від 05 грудня 2014 року за період з 05 січня 2015 року по 13 травня 2015 року в розмірі 803, 55 грн., суму інфляційних витрат за період з грудня місяця 2014 року по квітень місяць 2015 року у розмірі 5\~018, 71 грн., транспортні витрати в розмірі 145, 05 грн., суму витрачену на поїздку на реабілітацію в Херсонську область в розмірі 103, 56 грн., а також моральну шкоду в розмірі 70\~200, 00 грн. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що між ним та відповідачем 05 грудня 2014 року був укладений договір банківського вкладу № 250062743, згідно якого він вніс на рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 13\~095, 00 грн. строком до 05 січня 2015 року зі сплатою 18 % річних на вказану суму. В свою чергу, відповідач зобовязався після закінчення строку повернути суми вкладу та нараховані відсотки. Позивач 05 січня 2015 року звернувся до [PERSON] з заявою про стягнення депозитного вкладу з нарахованими відсотками. Однак, відповідач свої зобовязання щодо повернення вкладу не виконав, суму вкладу та нарахованих відсотків не повернув вчасно, безпідставно продовжував користуватись коштами позивача до 13 травня 2015 року. 13 травня 2015 року позивачу була виплачена сума у розмірі 13\~325, 86 грн. Також позивач зазначив, що Банк безпідставно перестав нараховувати йому відсотки на суму депозитного вкладу, внаслідок чого заборгованість по процентам за період з 05 січня 2015 року по 13 травня 2015 року складає 803, 55 грн., а розмір інфляційних витрат складає 5\~018, 71 грн. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити та подав заяву про розгляд справи в заочному порядку. Представник відповідача ПАТ «Імексбанк» у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням про вручення представнику [PERSON] судової повістки. Відповідно до\~ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тобто, враховуючи неявку представника відповідача за даною цивільною справою, а також наявність відповідної заяви позивача про винесення заочного рішення, суд вважає можливим розглядати справу в заочному порядку. Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думку позивача, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково з наступних підстав. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). У відповідності до положень ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. За приписами ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Частиною 2 ст. 1060 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що 05 грудня 2015 року між ПАТ «Імексбанк» та [PERSON] був укладений договір банківського вкладу № 250062743, згідно якого позивач вніс на рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 13\~095, 00 грн. строком до 05 січня 2015 року зі сплатою 18 % річних на вказану суму. В свою чергу, відповідач зобовязався після закінчення строку повернути суми вкладу та нараховані відсотки. Також встановлено, що [PERSON] 05 січня 2015 року звернувся до [PERSON] з заявою про стягнення депозитного вкладу з нарахованими відсотками. Однак, відповідач свої зобовязання щодо повернення вкладу не виконав вчасно, суму вкладу та нарахованих відсотків не повернув, безпідставно продовжував користуватись коштами позивача до 13 травня 2015 року. 13 травня 2015 року позивачу була виплачена сума у розмірі 13\~325, 86 грн., що підтверджується відповідними заявами на видачу готівки №1278419 та №1278455, наданими позивачем до суду. Згідно до п. 3.3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого Постановою Правління Національного [PERSON] України від 03.12.2003 р. № 516 та зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 29.12.2003 р. за № 1256/8577, за договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 12 квітня 1996 року №5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів до відносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття і ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону. Постановою Правління НБУ від 26 січня 2015 року №50 «Про віднесення ПАТ «Імексбанк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 26 січня 2015 року прийнято рішення №16 про запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Імексбанк». У судовому засіданні також доведено, що починаючи з 05 січня 2015 року Банк перестав нараховувати [PERSON] відсотки на суму депозиту, чим порушив п. 2.4.2 договору та ст. 1058 ЦК України. За змістом ст. ст. 526 та 1058 ЦК України зобовязання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). Введення процедури тимчасової адміністрації [PERSON] не зупиняє нарахування відсотків до договором банківського вкладу. Оскільки фактично кошти позивачу [PERSON] були виплачені лише 13 травня 2015 року, то до цього часу Банк зобовязаний був нараховувати відсотки на суму депозиту за договором від 05 грудня 2014 року. Таким чином, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з ПАТ «Імексбанк» на його користь суми відсотків за договором банківського вкладу №250062743 від 05 грудня 2014 року за період з 05 січня 2015 року по 13 травня 2015 року в розмірі 803, 55 грн. (13\~095, 00 грн. * 18 % : 366 * 129 = 803, 55 грн.). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В позовні заяві [PERSON] обґрунтовано просить стягнути також суму інфляційних витрат за період з грудня місяця 2014 року по квітень місяць 2015 року, проте позивачем невірно була розрахована сума таких витрат. Тому, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь позивача суму інфляційних витрат за період з грудня місяця 2014 року по квітень місяць 2015 року в розмірі 4\~809, 76 грн. (за грудень місяць 2014 року 397, 87 грн.; за січень місяць 2015 року 412, 13 грн.; за лютий місяць 2015 року 703, 59 грн.; за березень місяць 2015 року 1\~435, 82 грн.; за квітень місяць 2015 року 1\~860, 35 грн.) Суд вважає необґрунтованою вимогу [PERSON] в частині стягнення з ПАТ «Імексбанк» на його користь суми моральної шкоди, оскільки відшкодування такої шкоди по даній категорії законом не передбачена. Крім того, суд вважає необґрунтованими вимоги позивача в частині стягнення з [PERSON] суму транспортних витрат та витрат на поїздку в Херсонську область на реабілітацію, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 85 ЦПК України витрати, повязані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їх представників несуть сторони, через що вказана вимога не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. У звязку з несплатою позивачем судового збору на підставі п. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», суд на підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України вирішив стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 243, 60 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Виходячи з вищевикладеного, повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думку представника позивачки, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково. На підставі викладеного,

Outcome: partial