Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ» про стягнення страхового відшкодування. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 08 липня 2013 року о 17 год. 50 хв. [PERSON] керуючи автомобілем марки «Volksvagen», державний номерний знак [NUMBER], на 105 кілометрі автомобільної дороги Херсон-Джанкой-Феодосія-Керч, виконуючи маневр повороту ліворуч за межами перехрестя, не переконався, що це буде безпечним, в наслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Daewoo», державний номерний знак [NUMBER], яким керував позивач. Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 02 серпня 2013 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі - КУпАП). При цьому, оскільки на момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у відповідача позивачу було виплачено останнім страхове відшкодування, яке за мінусом франшизи становило 38 144 грн. 07 коп. Разом з тим, позивач зазначає, що страхова суму у розмірі 38 144 грн. 07 коп. є недостатньою, оскільки розмір спричиненої йому внаслідок ДТП матеріальної шкоди становить 62 848 грн., з яких 57 818 грн. 04 коп. - вартість відновлювального ремонту, а 5 030 грн. 83 коп. - втрата товарного виду автомобіля. При цьому, вказані обставини встановлені рішенням Каланчацького районного суду Херсонської області від 09 грудня 2013 року та рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 31 березня 2014 року, які були ухвалені по справі, під час розгляду якої суд також залучав відповідача, а тому в силу положень ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) доказуванню не підлягають. Так, позивач звертає увагу, що Апеляційним судом Херсонської області у відповідності до глави 67 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) та Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закону) визначено порядок і розміри відшкодування позивачу збитків, які завдані внаслідок ДТП, а саме: 50 000 грн. 00 коп. (за мінусом франшизи) повинно відшкодувати Приватне акціонерне товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ», а все що вище 50 000 грн. 00 коп. - безпосередньо водій, який винен в ДТП. Тобто, виходячи з цього, на думку позивача, відповідач повинен відшкодувати йому ще суму у розмірі 11 355 грн. 93 коп. страхового відшкодування. Проте, листом № 774 від 25 липня 2014 року відповідач відмовив позивачу у доплаті вищевказаної різниці по страховій виплаті, посилаючись на те, що за його даними розмір завданих позивачу збитків становить не 62 484 грн. 87 коп., а лише 38 529 грн. 36 коп., а тому він свої зобов'язання перед позивачем виконав повністю. На підставі зазначеного, позивач вважає такі дії відповідача протиправними та, враховуючи положення ст. 61 ЦПК України, просить стягнути з відповідача на його користь 11 355 грн. 93 коп. недоплаченого страхового відшкодування. Позивача у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність і позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання свого представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки представника суд не повідомив. Враховуючи те, що сторони в судове засідання не з'явились, при цьому, позивач просив розглядати справу за його відсутністю, а належним чином повідомлений представник відповідача про причини своєї неявки суд не повідомив, суд у зв'язку з відсутністю підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 169 ЦПК України, постановив ухвалу про розгляд справи за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, рішенням Каланчацького районного суду Херсонської області від 09 грудня 2013 року (у залишеній без змін частині) та рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 31 березня 2014 року (а.с. 4-8), ухваленими у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих у наслідок дорожньо-транспортної пригоди, встановлено, що 08 липня 2013 року о 17 год. 50 хв. [PERSON] керуючи автомобілем марки «Volksvagen», державний номерний знак [NUMBER], на 105 кілометрі автомобільної дороги Херсон-Джанкой-Феодосія-Керч, виконуючи маневр повороту ліворуч за межами перехрестя, не переконався, що це буде безпечним, в наслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Daewoo», державний номерний знак [NUMBER], яким керував позивач по справі - [PERSON]. Внаслідок ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12 серпня 2013 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Daewoo», державний номерний знак [NUMBER], який належить позивачу, становить 57 818 грн. 04 коп. При цьому, цивільно-правова відповідальність [PERSON] на час ДТП була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова група «Ю.БІ.АЙ». Вказаним товариством позивачу виплачено суму страхового відшкодування, однак, у розмірі лише 38 529 грн. 36 коп. Разом з тим, враховуючи те, що страховик відповідає в межах обов'язкового ліміту відповідальності, який згідно полісу № АЕ/0006375 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів становить 50000 грн., рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 31 березня 2014 року на підставі ст. 1194 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) з винної у вчиненні ДТП особи [PERSON] на користь позивача було стягнуто лише 7 818 грн. 04 коп. вартості відновлювального ремонту. Положенням ч. 1 ст. 1166 ЦК України регламентовано, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Разом з тим, згідно вимог ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) лише у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди. Відповідно до вимог ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Пунктом 22.1 ст. 22 Закону встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно вимог ст. 29 Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. При цьому, у відповідності до вимог п.п. 9.1, 9.2, 9.4 ст. 9 Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Крім того, згідно п. 12.1 ст. 12 Закону розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. У відповідності до вимог п. 36.6 ст. 36 Закону страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Таким чином, враховуючи встановленні рішенням Каланчацького районного суду Херсонської області від 09 грудня 2013 року (у залишеній без змін частині) та рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 31 березня 2014 року обставини та вищевказані вимоги закону суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ» про стягнення страхового відшкодування підлягає частковому задоволенню, а стягненню з відповідача на користь позивача підлягає страхове відшкодування у розмірі 10 970 грн. 64 коп., тобто у розмірі страхової суми за мінусом франшизи та з вирахуванням раніше виплаченої суми страхового відшкодування (50000-500-38529,36=10970,64). Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати у сумі 243 грн. 60 коп., які сплачено позивачем за подання позову до суду, виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 9, 12, 22, 29, 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 525, 526, 979, 990, 1166, 1187, 1194 ЦК України та

Outcome: partial