Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення 16889,37 грн. заборгованості за кредитним договором, з яких: заборгованість за кредитом - 12086,20 грн., заборгованість за процентами - 1410,99 грн., заборгованість за пенею та комісією - 2417,20 грн., штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди - 974,98 грн. Представник позивача просив про розгляд справи у його відсутності, вимоги позову підтримав. Відповідач та її представник у судове засідання не з'явилися, надали заяву про розгляд справи у їх відсутності та позов визнали частково. Не заперечували проти стягнення заборгованості за тілом кредиту та процентами. При цьому, просили звільнити від сплати заборгованості за пенею та комісією, а також штрафу відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності сторін. Обставини справи, встановлені судом. Відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, б/н від 17.12.2015, відповідач отримала кредит у розмірі 13701,37 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. За умовами цього договору відповідач зобов'язалася повернути кредит, сплатити нараховані відсотки за його користування, комісію та пеню у встановлені строки відповідно до умов кредитування, однак, як слідує із розрахунків по договору, не виконала своїх зобов'язань та допустила заборгованість станом на 18.12.2016 у сумі 16889,37 грн., з яких заборгованість за кредитом - 12086,20 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 1410,99 грн., заборгованість за пенею та комісією - 2417,20 грн., штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди - 974,98 грн.. Судом також встановлено, що відповідно до п. 1.1.3.2.11. Умов і правил Банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих в Банку рахунків Клієнта в погашення кредитної заборгованості Клієнта і третіх осіб, за кредитами, в яких Клієнт є поручителем, а також будь-якої іншої заборгованості, яка виникла у Клієнта, зважаючи на невиконані зобовязання перед Банком. Відповідно до п.1.1.3 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, б/н, від 17.12.2015 датою закінчення погашення заборгованості по Договору є 31.12.2018 року. Дослідивши усі докази, та беручи до уваги документально підтверджені доводи позивача, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні договірні цивільні правовідносини, за якими позивач зобов'язався надати та надав грошові кошти (кредит) відповідачеві у розмірі та на умовах, встановлених договором, а відповідач зобовязалася повернути кредит та проценти за користування кредитом. Згідно із ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до вимог ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Вимогами ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У правовій позиції, викладеній Верховним Судом України у постанові №6-1412цс16 від 07 вересня 2016 року визначено, що згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. У правовій позиції, викладеній Верховним Судом України у постанові №6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року визначено, що цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Відповідно до ч.1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи усі докази, що є у справі, у їх сукупності, суд вважає частково доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог. Суд вважає порушеним право позивача невиконанням відповідачем зобов'язань по сплаті кредиту та процентів за користування кредитом. Порушене право позивача підлягає судовому захисту. За такого, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість по вказаному кредиту на загальну суму 13497,19 грн., з яких заборгованість за кредитом 12086,20 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 1410,99 грн. Позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення 2417,20 грн. нарахованої комісії та пені, 974,98 грн. штрафу відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди, суд вважає необґрунтованою, виходячи із наступного. Пеня є різновидом неустойки як юридичної відповідальності, передбачена ст. 549 ЦК України. Законодавством не передбачено такого виду цивільно-правової відповідальності як комісія, оскільки це є лише платою за послуги банку. В своїх позовних вимогах та в розрахунку заборгованості позивач не зазначив розмір пені та комісії окремо, а тому суд відхиляє як доказ розрахунок заборгованості у цій частині. Щодо вимог про стягнення штрафу відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди в сумі 974,98 грн., то ця вимога суперечить положенням ст. 549 ЦК України, якою передбачено, що пеня та штраф є різновидами неустойки, як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Судом встановлено, що позивач, звертаючись до суду з вказаним позовом, просив застосувати до відповідача подвійну цивільно-правову відповідальність у виді фіксованої частини штрафу та відсотків від суми заборгованості, одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання - прострочення виконання грошового зобов'язання, що суперечить вимогам ч.1ст. 61 Конституції України та ч.3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Враховуючи вищевикладене, позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача на користь слід стягнути заборгованість за кредитом 12086,20 грн. та заборгованість по процентам за користування кредитом 1410,99 грн., а всього 13497,19 грн. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, судові витрати, понесені позивачем по сплаті судового збору і документально підтверджені, за правилами ст.141 ЦПК України покладаються на сторони пропорційно розміру позовних вимог. Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем ( судовий збір у розмірі 1600,00 грн.) - підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 1278,64 грн. (13497,19 грн. х 1600,00грн. /16889,37 грн. = 1278,64 грн.)

Outcome: partial