Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу в сумі 41181 грн. посилаючись на наступне. Позивач позичив 11 квітня 2012 року відповідачу кошти в сумі 3000 долларів США, що підтверджується розпискою виданою йому відповідачем. Строк повернення боргу вже пройшов, але відповідач до цього часу кошти зазначені в розписці не повернув. Вказане підтверджено повторною розпискою відповідача від 5.04.2013. Позивач також просить стягнути 3% річних від суми простроченого платежу. Згідно встановленого курсу долара просить стягнути борг та відсотки у суммі 41181 грн. У ході розгляду позивач вимоги підтримав, просив їх задовільнити. Відповідачі позов заперечив, визнав отримання у борг 24000 тисяч гривень та написання відповідної розписки, яка пізніше переоформлена у 2013 році, просить застосувати строк давності та відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача повторно не з'явився у судове засідання, що згідно ч.2 ст. 169 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд встановив такі обставини та дійшов наступних висновків. Копією нотаріально завіреної заяви 11 квітня 2012 року підтверджується, що відповідач має перед позивачем борг у розмірі 24000 гривень, що є еквівалентом 3000 доларів США, які виникли у нього за договором позики укладеному у простій письмовій формі 05 квітня 2012 року, у якому встановлено датою повернення боргу 01 жовтня 2012 року. Копією розписки від 5.04. 2013 року підтверджується надання позивачем у борг відповідачу позики 24000 грн. (або 3000 доларів), який зобов'язався їх повернути до 10.10.2013. Статтею 1047 ЦК України визначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч.І ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановленіаоо законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У судовому засіданні, встановлено наявність домовленості між сторонами та її виконання в частині позики 24000 гривень. Вказане підтверджено розпискою та заявою відповідача, про позику 24000 грн. Доводи позивача про те, що у борг надавались долари США, суперечать дослідженим доказам та вимогам законодавства про заборону здійснення розрахунків у іноземній валюті між фізичними особами. Згідно нотаріально оформленої заяви відповідача ним отримано позику 24000 грн., що є еквівалентом 3000 доларів США. Розпискою також підтверджується факт отримання у борг 24000 грн. , фраза … «або 3000 доларів» ( без зазначення країни валюти), з контексту розписки вказує на посилання на них у якості еквіваленту. Позивач у засіданні підтвердив, що розписка та заява стосуються однієї позики, яка переоформлювалась, що не заперечується відповідачем. З огляду на вказане, розписка від 5.04.2013 року, оцінюється судом як додатковий засіб підтвердження наявності позики, поновлення строку давності та намагання позивача примусити відповідача виконати первісні зобов'язання. Таким чином, відповідач заборгував 24000 грн. та повинен сплати три відсотки річних згідно вимог закону за прострочення повернення коштів протягом 2 -х років (з 01.10.2012 по 15.10.2014), що разом дорівнює 24000+(2х720)= 25440 грн. при цьому суд виходить з положень ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається , як на підставу своїх вимог або заперечень. Вимога відповідача про застосування строку позовної давності застосуванню не підлягають, оскільки суперечать встановленим обставинам справи, а отже не є обґрунтованою. За таких обставин, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню у частині доведеній у судовому засіданні. Судові витрати підлягають відшкодуванню пропорційно ступеню задоволення вимог. Враховуючи викладене,

Outcome: partial