Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсною та скасування заяви [PERSON] від 27.01.2011 року за номером в реєстрі нотаріальних дій 126, реєстраційний номер 50648950 про скасування заповіту, посвідченого державним нотаріусом Пятої Львівської державної нотаріальної контори 14.09.2006 року; відновлення дії заповіту,складеного [PERSON] 14.09.2006 року, посвідченого державним нотаріусом Пятої Львівської державної нотаріальної контори за номером в Реєстрі нотаріальних дій 2078, і зареєстрованого в Спадковому реєстрі за № 40625981 та визнання заповіту дійсним; визнання недійсним Свідоцтва про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Пятої Львівської державної нотаріальної контори [PERSON] на квартиру [ADDRESS]; скасування державної реєстрації права власності [PERSON] на квартиру № 2 в будинку №3 на вул. Глибокій у м. Львові, визнання недійсним та скасування витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.06.2015 року за індексним номером 39357782 про право власності на квартиру № 2 , за адресою: м. Львів, вул. Глибока, 3, зареєстроване за [PERSON], зобовязання Відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції внести відповідний запис в Єдиний реєстр речових прав на нерухоме майно; визнання за позивачем, [PERSON] права на спадщину ? частини квартири № 2 у будинку № 3 на вул. Глибокій у м. Львові у звязку із переходом прав на прийняття спадщини після смерті [PERSON]. У судовому засіданні позивач позов підтримав і пояснив, що його батько [PERSON] по день своєї смерті 07 травня 2014 року був зареєстрований та проживав у спірній квартирі № 2 на вул. Глибокій, 3 у м. Львові, яка належала його тітці [PERSON] на праві приватної власності, і яка померла 9 січня 2014 року. Вважає, що його батько [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] прийняв, лише не встиг її оформити.Тому він звернувся до приватного нотаріуса Львівського нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] Відповідач [PERSON] позов не визнала,та пояснила, що [PERSON] є її двоюрідною сестрою. Спірна квартира належала [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04 листопада 1997 року померлої 30 січня 1997 року [PERSON]. Позивач [PERSON] Я,М. доводиться їй внуком. Її син, [PERSON] - батько позивача, який помер 07 травня 2014 року, не був спадкоємцем до майна померлої 09 січня 2014 року [PERSON], хоча проживав і був зареєстрований у спірній квартирі до дня своєї смерті.З матірю позивача був розлучений, вона та їхній син проживали окремо. В подальшому [PERSON]мав намір придбати житловий будинок в селі й проживати в ньому. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. Судом встановлено, що 09.01.2014 року померла [PERSON], що вбачається зі свідоцтва про смерть від 10.01.2014 року серії I- СГ № 348019. Відповідно до заповіту, складеного 14.09.2006 року, [PERSON] належну їй на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] заповіла [PERSON]. Заявою від 27.01.2011 року за номером в реєстрі нотаріальних дій 126, реєстраційний номер 50648950 [PERSON] заповіт на користь [PERSON] скасувала. З витягу ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» про державну реєстрацію прав від 05.12.2011 року вбачається, що квартира [ADDRESS] на праві приватно власності належала [PERSON] 27.06.2014 року із заявою про прийняття спадщини, як спадкоємець за законом, до Пятої Львівської нотаріальної контори звернулася [PERSON]. 19.06.2015 року Пятою Львівською нотаріальною конторою [PERSON] було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом і 19.06.2015 року внесено в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно відповідний запис про реєстрацію права власності на квартиру №2 на вул. Глибокій, 3 у м. Львові. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи,яка померла (спадкодавця), до інших осіб(спадкоємців), а відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом статті 1258 Цивільного кодексу України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Як вказано у статті 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, … той з подружжя, який його пережив та батьки. Стаття 1266 ЦК України передбачає право спадкоємця на спадкування за правом представлення на підставі п.4 цієї статті таке право надано двоюрідним братам та сестрам, які спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці,дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Таким чином, відповідач [PERSON] реалізувала своє право на спадкування за законом за правом представлення, та отримала 19.06.2015 року свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] й здійснила державну реєстрацію свого права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером 39357782 від 19.06.2015 року. Свідоцтво про право на спадщину документ, виражений у нотаріальному правозастосовному акті, підтверджує перехід прав та обовязків (спадщини) від спадкодавця до спадкоємця, правонаступництво між спадкодавцем та спадкоємцем, для всіх інших субєктів є доказом вважати спадкоємцем померлого зазначену у свідоцтві особу і є підставою для внесення запису про зміну власника до відповідного державного реєстру (Державного реєстру речових прав на нерухоме майно). Книга 6 Цивільного кодексу України, в якій містяться норми спадкового права, визначає можливість визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, у разі, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане не мала права на спадкування. Відповідно до ст. 1301 свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування. Позивачем не надано доказів відсутності у відповідача [PERSON] такого права чи порушення на момент видачі свідоцтва процесуальних вимог , встановлених для видачі свідоцтв і судом в процесі судового розгляду таких доказів не здобуто. А відтак відсутні підстави для визнання недійсним Свідоцтва про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Пятої Львівської державної нотаріальної контори [PERSON] на квартиру [ADDRESS] та відповідно, скасування державної реєстрації права власності [PERSON] на квартиру № 2 в будинку №3 на вул. Глибокій у м. Львові, визнання недійсним та скасування витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.06.2015 року за індексним номером 39357782 про право власності на квартиру № 2 , за адресою: м. Львів, вул. Глибока, 3. Покликання позивача на норми статей 1268,1276 Цивільного кодексу України,які передбачають порядок прийняття спадщини спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час прийняття спадщини і вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї, неспроможні, позаяк батько позивача [PERSON] на час смерті спадкодавця [PERSON] не входив до кола осіб, що мають право на спадщину за законом або заповітом. Так заповіт від 14.09.2006року, складений на його користь [PERSON] був скасований її заявою від 27.01.2011 року, і питання про його відновлення він не ставив. Так само він мав права на спадкування за законом, оскільки не належав до кола спадкоємців за законом, а відтак, не будучи спадкоємцем, спадщини померлої 09 січня 2014 року [PERSON], не прийняв. Відповідно до норм статті 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обовязкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців ( спадкова трансмісія). Норма коментованої статті відноситься до осіб, які мали право на спадщину. Позивач помилково вважає, що у його батька [PERSON] таке право було. В судовому засіданні було встановлено, що до Пятої Львівської державної нотаріальної контори після відкриття спадщини померлої 09 січня 20014 року [PERSON] позивач не звертався. За змістом статті 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відсутність у позивача та його батька [PERSON] права на спадщину до майна [PERSON], і відповідно, відсутність порушення свідоцтвом про право на спадщину, виданого [PERSON] , його прав чи інтересів у контексті положень ч.1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України виключає можливість задоволення його вимог, також і в частині визнання за позивачем права на спадщину ? частини квартири [ADDRESS].

Outcome: dismissed