Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором кредиту № 945/30-327 від 29.06.2005 в розмірі 15500,00 дол. США, зі сплатою 12,50 % річних, внаслідок невиконання відповідачем вимог кредитного договору, виникла зазначена заборгованість. Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 14.11.2016 підсудність у вказаній справі визначено Печерському районному суду м. Києва. Ухвалою судді від 17.02.2017 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи призначення судового засідання у спрощеному провадженні. Від відповідача відзив на позов не надходив до суду, копія належним чином завіреної ухвали про відкриття провадження від 17.02.2017, разом з копією позовної заяви з додатками, судом направлялися за місцем проживання (перебування) вказаним в позовній заяві. Згідно з частиною 1 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 4 статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Севастопольської філії та [PERSON] 29.06.2005 був укладений договір про надання кредиту на купівлю квартири за адресою: [ADDRESS] , згідно з яким відповідачу було надано в користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти. Відповідно до п. 1.1., надання кредиту здійснювалось одним траншем у сумі 15500,00 дол. США, зі сплатою 12,50 % річних. Відповідно до п. 1.2 договору, кредит надавався відповідачу для оплати придбаної квартири за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 4.1 договору кредиту, у разі порушення умов цільового використання кредиту, визначеного п. 1.2 договору, відповідач сплачує позивачу штраф в розмірі 25% від суми коштів, використаних не за цільовим призначенням. Відповідно до п. 4.3 договору кредиту, у разі порушення відповідачем вимог п.п. 3.3.2 -3.3.18 кредитного договору, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу штраф у розмірі 10 % від суми фактичної заборгованості за кредитом та нарахованими відсотками за кожний випадок. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Банком зобов`язання за договором виконались, а саме відповідачу надались кредитні кошти в розмірі 15500,00 доларів США. Відповідач порушив умови договору в частині неповернення кредиту та несплати відсотків за його користування та не виконав взяті на себе зобов`язання, тобто в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань. Оскільки відповідач у встановлений договором строк, суму боргу в повному обсязі не повернув позивачу, та відповідач не вчиняв жодних дій, спрямованих на повернення, позивач вимушений був звернутись до суду з даним позовом за захистом своїх порушених прав. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідач порушив умови договору та не виконав взяті на себе зобов`язання. Відповідно до ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідач порушив вимоги ст. 530 ЦК України, відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Станом на 25.10.2016 загальний розмір заборгованості відповідача складає 20338,13 дол. США, що становить в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 524681,03 грн., з них: сума заборгованості за кредитом - 206544,84 грн., сума заборгованості за відсотками - 172130,70 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 80907,77 грн., пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 61896,12 грн., заборгованість за комісіями - 3201,61 грн. Отже, суд дійшов висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню. На підставі ст.141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати в розмірі 7870,22 грн.

Outcome: approved