Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення надміру виплачених коштів державної допомоги, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач перебувала на обліку в департаменті соціальної політики Черкаської міської ради як одержувач компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги відповідно до Закону України «Про соціальні послуги». На підставі заяви [PERSON] від 30.08.2016 року та доданих до неї документів, рішенням про призначення компенсації від 07.11.2016 року, їй була призначена та виплачувалась щомісячна компенсаційна виплата, як фізичній особі, яка надає соціальні послуги громадянину [PERSON] , особі з інвалідністю І групи. У листопаді 2017 року було з`ясовано, що відповідач була працевлаштована 09.03.2017 року, та не повідомила про це надавача державної допомоги у зв`язку з чим їй продовжували виплачуватись кошти як непрацюючій особі, внаслідок чого виникла переплата компенсації у розмірі 915,52 грн. за період з 10.03.2017 року по 30.06.2017 року. З метою врегулювання досудового спору відповідачу надсилались листи з проханням повернути кошти а розмірі 915,52 грн., однак кошти не повернуті, тому звернулись з даним позовом до суду. У відзиві на позов відповідач позовні вимоги не визнала з тих підстав, що при оформленні документів у департаменті соціальної політики її не ставили до відому, що особа яка надає соціальні послуги інваліду І-ї групи не має права працювати. Крім того, після отримання повідомлення про переплату вона зверталась на «Гарячу лінію Міністерства соціальної політики» з метою з`ясування питання щодо законності повернення коштів. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 13.07.2020 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 16 вересня 2020 року на 12-00 год. в порядку спрощеного провадження. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила суд стягнути з відповідача на користь позивача надміру виплачені кошти державної допомоги у сумі 915,52 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 2102 грн. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не взнала з підстав викладених у відзиві. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. На підставі заяви [PERSON] від 30.08.2016 року та доданих до неї документів, рішенням Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради про призначення компенсації від 07.11.2016, була призначена та виплачувалась щомісячна компенсаційна виплата, як фізичній особі, яка надає соціальні послуги громадянину [PERSON] , особі з інвалідністю І групи. У листопаді 2017 року головним інспектором Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради була складена доповідна записка відповідно до якої при перевірці списків утриманців встановлено, що за інвалідом І групи [PERSON] здійснюють одночасно догляд дві особи та отримують відповідальні компенсації. На підставі вказаної службової записки проведена перевірка, за результатами якої встановлено, що [PERSON] працевлаштована, у зв`язку з чим позивачем протокольним рішенням від 26.01.2018 року була припинена виплата коштів з 10.03.2017 року. Відповідно до статті 1 Закону України «Про соціальні послуги», соціальні послуги - комплекс заходів з надання допомоги особам, окремим соціальним групам, які перебувають у складних життєвих обставинах і не можуть самостійно їх подолати, з метою розв`язання їхніх життєвих проблем. Згідно пункту 1 Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2004 № 558, непрацюючим фізичним особам, які постійно надають соціальні послуги громадянам похилого віку, особам з інвалідністю, дітям з інвалідністю, хворим, які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги (крім осіб, що обслуговуються соціальними службами), призначається щомісячна компенсаційна виплата. Відповідно до пункту 15 Порядку, фізичні особи, які одержують компенсацію, зобов`язані повідомити структурні підрозділи з питань соціального захисту населення про обставини, які можуть вплинути на умови їх призначення. У разі виявлення таких обставин виплата компенсації припиняється з дня, що настає за днем їх виникнення. У разі одержання у зв`язку з цим зайвих сум компенсації одержувачі повинні відшкодувати структурним підрозділам з питань соціального захисту населення надміру виплачені суми. З метою досудового врегулювання спору, відповідачу направлялись листи 29.01.2018 року № 711/28-5/01-10, 10.05.2018 року № 3771/28-5/01-10 та 05.03.2019 року №1572/28-5/01-10 щодо сплати надміру виплачених коштів в сумі 915,52 грн., проте на даний час виплачені кошти не повернуті. Разом з тим, відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Згідно статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Тобто, безпідставно виплачена компенсація фізичним особам, які надають соціальні послуги підлягає примусовому стягненню із набувача за умови недобросовісності останнього, зокрема подання ним недостовірних даних для отримання такої допомоги або умисного приховування відомостей, які впливають на призначення та виплату компенсації. Заперечення відповідача на ту обставину, що їй не було роз`яснено заборону працевлаштовуватись під час отримання допомоги, суд вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки сам факт надання допомоги зокрема інваліду І-ї групи яким є в даному випадку [PERSON] (дід відповідачки) цей факт виключає можливість працевлаштування. Так, згідно з довідкою до акту огляду МСЕК [PERSON] непрацездатний, потребує стороннього догляду та допомоги. Також суд не бере до уваги доводи відповідача, щодо звернення її до Міністерства соціальної політики з приводу надання роз`яснень щодо правомірності призначеної переплати виходячи з того, що [PERSON] не оскаржувала рішення позивача про припинення виплат, яким і визначено вказану переплату. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку стягнути з відповідача на користь позивача надміру виплачені кошти в сумі 915,52 грн. Також підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 2102 грн., що відповідає вимогам ст. 141 ЦПК України. Враховуючи викладене,

Outcome: approved