overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів, посилаючись на те, що з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який у 201 році розірваний. Від подружнього життя мають сина [PERSON] В березні 2015 року відповідач переселилася в гуртожиток. Син залишився проживати з батьком. З того часу відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив стягнути з відповідача аліменти в розмірі ? частини її заробітку на утримання сина до його повноліття. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Фастівського міськрайонного суду від 12.05.2015 року - розірвано. Від подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з позивачем, що підтверджується довідкою виданою КП Фастівської міської ради «Фастівська ЖЕК» від 22.05.2015 року за № 1263. Обовязок утримувати дитину це моральне і найважливіше правове зобовязання батьків, при цьому цей обовязок покладається як на матір дитини так і на батька. У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України та розяснення п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки та сина. При визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд враховує те, що відповідач є фізично здоровою людиною працездатного віку, тому може і зобов`язана надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 5 ЗУ Про судовий збір від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Ст. 88 ЦПК України, передбачено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів у зв'язку з продовженням навчання, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач доводиться їй рідним батьком. З 01.09.2012 року позивач є студентом Уманського гуманітарно-педагогічного коледжу ім. Т.Г. Шевченка. На теперішній час позивач успішно навчається на 4-му курсі навчання на денній формі. Матеріальне утримання позивач має лише від матері. Так як батько матеріальну допомогу не надає, але може її надавати, позивач просить суд зобов'язати відповідача сплачувати аліменти на його утримання. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Дослідившии матеріали справи в сукупності, суд приходить до наступного. Правовідносини сторін регулюються ст. ст. 198, 199, 200 Сімейного кодексу України, згідно яких батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дітей до досягнення ними двадцяти трьох років, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьком позивача [PERSON] є відповідач [PERSON]. Довідкою, виданою Уманським гуманітарно-педагогічним коледжем ім. Т.Г. Шевченка підтверджується, що [PERSON] є студенткою IV-го курсу денної форми навчання Уманського гуманітарно-педагогічного коледжу ім. Т.Г. Шевченка, період навчання з 01.09.2012 року по 15.06.2016 року. Статтею 200 Сімейного кодексу України зазначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього кодексу. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням наданих доказів, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню на його утримання аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Однак, враховуючи вимоги позивача щодо стягнення аліментів на період навчання до визначеної позивачем дати - 15 червня 2016 року, суд враховує норми ч.2 ст.199 Сімейного кодексу України, де зазначено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Оскільки період навчання позивача наперед не може бути встановлений, тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в частині лише часу навчання. В порядку ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, мотивуючи свої вимоги тим, що з 21.10.2001 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від якого у них [INFO] народилась дочка - [PERSON], а [INFO] син - [PERSON], які в даний час проживають разом з батьком. Відповідач в добровільному порядку не бажає утримувати своїх дітей. Вона ніде не працює, проте має нерегулярний, мінливий дохід. Тому позивач просить суд позов задовольнити і стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі по 300 грн. на кожну дитину, щомісячно, до їх повноліття. Представник відповідача позов визнав повністю. Ознайомившись з матеріалами справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони з 21.10.2001 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них [INFO] народилась дочка - [PERSON], а [INFO] син - [PERSON], які в даний час проживають разом з батьком. Відповідач в добровільному порядку не бажає утримувати своїх дітей, хоча згідно ст.180 СК України зобов'язана це робити. Також судом встановлено, що відповідач офіційно ніде не працює, хоча має нерегулярний, мінливий дохід. Таким чином суд з врахуванням засад розумності та справедливості, з врахуванням того, що ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» встановлений у 2015 році прожитковий мінімум на одну дитину у віці до 6 років: з 01.01.2015 року у розмірі 1032 грн., а у віці від 6 до 18 років - 1286 грн., дійшов до висновку, що розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача слід встановити у розмірі 300 грн. на кожну дитину. Також з відповідача слід стягнути судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення банківського вкладу. Позов мотивує тим, що 04.11.2014 року уклала з відповідачем договір банківського вкладу (депозиту) №2060618 з поповненням, оформлений в рамках пакету послуг «ПУ «Вільні кошти» (надалі Договір) строком на три місяці. Загальна сума вкладу (депозиту) складає 1100 доларів США. Так, в межах періоду дії договору нею було поповнено його вклад на загальну суму 10951 доларів США. Відповідно до п.2.4 Договору процентна ставка по договору встановлювалась у розмірі 10,5 процентів річних. На день закінчення строку Договору перераховані відсотки по депозитному рахунку становлять 220 доларів США 80 центів. Вказане підтверджується Поточним звітом за операціями на його поточному ( картковому) рахунку за період з 04.02.2015 року по 06.04.2015 року. Після спливу строку Договору вона неодноразово зверталась до відповідача з вимогою повернути суму вкладу та нараховані за користування ним проценти, але їй було відмовлено у поверненні суми внеску та процентів. Підтвердженням цього є відповідь відповідача від 11.03.2015 року вих. №22-7-4677. Як підставою для цієї відмови відповідач посилається на ст. 34 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та постанову Правління Національного банку України від 05.02.2015 року №83 «Про віднесення ПАТ КБ «Надра» до категорії неплатоспроможних виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнятого рішення від 05.02.2015 року щодо запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Комерційний банк «Надра». Проте, термін дії Договору закінчився 05 лютого 2015 року і строк дії його не продовжувався. Виплати повинні були бути здійснені 04 лютого 2015 року. При таких обставинах, вважає дії відповідача незаконними, такими, що свідомо та грубо порушують взаємні договірні зобов'язання між сторонами та діюче законодавство, яке регулює такі правовідносини, а тому просить суд постановити рішення, яким стягнути з ПАТ Комерційний банк «Надра» в її користь суму вкладу в розмірі 10951 доларів США та відсотки за користування коштами в сумі 220 доларів США 80 центів. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю. Доповнила, що на сьогоднішній день її сину [PERSON] потрібне невідкладне операційне втручання, оскільки виявлені ознаки кисти правої гайморової пазухи і ці кошти були зібрані їхньою сім'єю для проведення цієї операції. Просить позов задоволити, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомивши причин, хоча повістка йому була направлена своєчасно на останню відому суду адресу і,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення банківського вкладу. Позов мотивує тим, що 12.01.2015 року уклав з відповідачем договір банківського вкладу (депозиту) №2102964 без поповнення оформлений в рамках пакету послуг «ПУ Перший» (надалі Договір) у відділенні №1334 ПАТ «КБ Надра». Згідно з п.1.1 та п.2.1 Договору загальна сума вкладу (депозиту) складає 6000 євро. Згідно з п.2.2 та п.2.3 Договору Вклад залучається на строк 6 місяців з моменту (дня) зарахування вкладу на рахунок, вказаний в п.1.6 Договору, а саме відкритий банком депозитний рахунок [NUMBER] та по дату 12.07.2015 року. 23 березня 2015 року позивач звернувся до Банку із заявою про дострокове повернення вкладу ( депозиту) в сумі 6000 євро. На його неодноразові звернення працівники банку відповідають, що не мають можливості сплатити дану суму, оскільки немає готівки, на подані позивачем заяви як через відділення відповідача в м.Дрогобич, вул. П.Орлика, 18 так і поданням заяви поштою на адресу місця реєстрації юридичної особи відповідача, жодної відповіді не надано. При таких обставинах, вважає дії відповідача незаконними, такими, що свідомо та грубо порушують взаємні договірні зобов'язання між сторонами та діюче законодавство, яке регулює такі правовідносини, а тому просить суд постановити рішення, яким стягнути з ПАТ Комерційний банк «Надра» в його користь суму вкладу в розмірі 6 000 євро. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомивши причин, хоча повістка йому була направлена своєчасно на останню відому суду адресу і,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу, вказуючи, що відповідач позичив у нього суму грошей у розмірі 5200 грн. під розписку, які зобовязався повернути до 12.03.2013 р. Після сплину цього строку відповідач не виконав своє зобов*язання, посилаючись на скрутне становище. Просить суд, з підстав, передбачених ст.625 ЦК України, стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 8665,41 грн, яка складається з основної суми боргу у розмірі 5200 грн., інфляційних витрат у розмірі 3094,00 грн., трьох процентів річних у розмірі 371,41 грн. Позивач та відповідач у судове засідання не з'явилися, про місце і час розгляду справи були сповіщені належним чином, позивач надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, відповідач про поважність причини неявки суд не повідомив. За таких обставин суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 12.02.2013 р. [PERSON] позичив у [PERSON] грошові кошти у розмірі 5200,00 грн., зі строком повернення їх до 12.03.2013 р. На підтвердження факту отримання цієї позики та строку її повернення, [PERSON] у цей же день, 12.02.2013 р., власноручно написав розписку. На час розгляду справи відповідач борг позивачеві не повернув, про що свідчить наявність у [PERSON] оригіналу розписки, копія якої залучена до матеріалів справи. Згідно розрахунку позивача, за період прострочення боргу з 12.03.2013 р. по 30.06.2015 р. інфляційні втрати становлять 3094,00 грн., 3% річних 371,41 грн. У відповідності зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти в такій саме сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов*язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Згідно ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов*язання, на вимогу кредитора зобов*язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи, що позичальник відповідач [PERSON] своєчасно не виконав свого зобовязання та не повернув кредитору позивачеві [PERSON] позику у встановлений строк, суд, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. З підстав, передбачених ч. 3 ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн., оскільки при поданні позову позивач був звільнений від його сплати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу. В обґрунтування позову посилається на те, що ще з 2011 року відповідачка не повертала його дружині [PERSON] позичені кошти в сумі 1100,00 доларів США та 12000,00 грн. 08.10.2013 року його дружина померла і він особисто почав звертатись до [PERSON] з вимогою повернути вказаний борг. 11.10.2014 року [PERSON] черговий раз пообіцяла якнайшвидше повернути кошти та письмово написала розписку з кінцевим терміном повернення до 01.11.2014 року, але до цього часу кошти йому так і не повернула. Оскільки у поданій розписці відповідачка зобов'язувалась повернути позичені кошти з дорахуванням 1% від суми позики за кожен день прострочення, то позивач вважає правомірним дорахування їй до вказаного боргу відповідно: 1540,00 дол. США та 16800,00 грн. Відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повертає суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, яка установлює, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом, тому правомірним є до рахування 12,65 дол. США та 138,08 грн. У зв'язку з вищенаведеним позивач просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідачки в свою користь 2652,65 дол. США, 28938,19 грн. та сплачені судові витрати в розмірі 1025,84 грн. Сторони в судове засідання не з'явились. Позивач подав заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання двічі не з'явилась, не повідомивши причин, хоча була своєчасно повідомлена через оголошення у пресі і,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу в сумі 10351,91 грн. за період з 01.08.2010 року по 30.11.2015 року , що складається з : 10206,62грн.- основного боргу, 122,53 грн.- інфляційних витрат, 22,76 грн. -3% річних. В обгрунтування позову зазначено, що відповідач за послуги не сплачує повністю, та просить стягнути з неї сплачений судовий збір в сумі 1218 грн. До судового засідання представником позивача надано клопотання про розгляд справи без їх участі та підтримку позовних вимог (а. с. 26). Відповідач в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлено рекомендованими листами (а. с.16,24,25 ), направленими за адресою реєстрації особи та повернулися до суду з відміткою за закінченням терміну зберігання, що розцінюється судом як небажання особи отримувати судові виклики. Згідно ст.169 ЦПК України, суд визнає причини неявки неповажними і вирішує справу розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі. Представник позивача згідно заяви не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи. \~\~\~\~\~\~\~\~ Судом встановлено наступні факти. Сторони перебувають у договірних правовідносинах, що підтверджується фактом відкриття особового рахунку на імя відповідача. Згідно позовних вимог заборгованість становить станом на 30.11.2015 р. в сумі 10351,91 грн. (а.с.2-3). Згідно ст.ст.525,526 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином, одностороння відмова від їх виконання є неприпустимою. Відповідно до ст. 162 ЖК України власник квартири зобов»язаний оплачувати всі комунальні платежі вчасно. Сторони перебувають у фактичних договірних правовідносинах відповідно до ст. 901 ЦК України. Дані правовідносини сторін регулюються Законом України Про житлово- комунальні послуги» тобто є договірними. Порядок відшкодування інфляційних витрат та 3 % річних відповідно до ст.625 ЦК України визначено законодавцем як правові наслідки порушення грошового зобов»язання. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності , суд дійшов висновку щодо задоволення позову частково в розмірі 10206,62грн. заборгованості та відмови в задоволенні вимог щодо стягнення інфляційних витрат та 3 % річних, оскільки між сторонами не було укладено письмового договору із зазначенням відповідальності за неналежне виконання договірних зобов»язань. При винесенні рішення, суд керується ст. ст. 11 ЦПК України щодо розгляду судом справ в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів , наданих сторонами. Згідно ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 1200 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу в сумі 2277,01 грн. за період з 01.07.2008 року по 31.12.2014 року в сумі 1984,70грн.- основного боргу, 255,09 грн.- інфляційних витрат, 37,23 грн. -3% річних. В обгрунтування позову зазначено, що відповідач за послуги не сплачує повністю, та просить стягнути сплачений судовий збір в сумі 243, 60 грн. До судового засідання представником позивача надано клопотання про розгляд справи без їх участі та підтримку позовних вимог (а. с. 20 ). Відповідач в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлено рекомендованими листами (а. с.18,19), направленими за адресою реєстрації особи та повернулися до суду з відміткою за закінченням терміну зберігання, що розцінюється судом як небажання особи отримувати судові виклики. Згідно ст.169 ЦПК України, суд визнає причини неявки неповажними і вирішує справу розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі. Представник позивача згідно заяви не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи. \~\~\~\~\~\~ \~\~ Судом встановлено наступні факти. Сторони перебувають у договірних правовідносинах, що підтверджується фактом відкриття особового рахунку на імя відповідача. Згідно позовних вимог заборгованість становить станом на 01.01.2015 р. в сумі 1984,70 грн. (а.с.4). Згідно ст.ст.525,526 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином, одностороння відмова від їх виконання є неприпустимою. Відповідно до ст. 162 ЖК України власник квартири зобов»язаний оплачувати всі комунальні платежі вчасно. Сторони перебувають у фактичних договірних правовідносинах відповідно до ст. 901 ЦК України. Дані правовідносини сторін регулюються Законом України Про житлово- комунальні послуги» тобто є договірними. Порядок відшкодування інфляційних витрат та 3 % річних відповідно до ст.625 ЦК України визначено законодавцем як правові наслідки порушення грошового зобов»язання. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності , суд дійшов висновку щодо задоволення позову частково в розмірі 1984,70 грн. заборгованості та відмови в задоволенні вимог щодо стягнення інфляційних витрат та 3 % річних, оскільки між сторонами не було укладено договору з визначенням даного виду відповідальності за невиконання грошових зобов»язань. При винесенні рішення, суд керується ст. ст. 11 ЦПК України щодо розгляду судом справ в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів , наданих сторонами. Згідно ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 212, 32 грн.

Outcome: partial