Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення збитків, в якому зазначив, що він є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 18.03.2014 року. В березні 2014 року позивач приїхав за вказаною адресою та звернувся до експлуатуючої організації зазначеного будинку, а саме, до ТОВ «Спецжитлокомфорт», з метою отримання ключів від вказаної квартири, однак позивачу було відмовлено у наданні ключів та повідомлено про те, що у вказаній квартирі вже проживає відповідач, як її власник. Позивач вказує, що він планував здавати зазначену вище квартиру в оренду за 3000 грн. в місяць. Посилаючись на те, що відповідач чинить позивачу перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні його майном, вказуючи на наявність у нього упущеної вигоди у вигляді недоотриманих коштів від здачі майна в оренду, за період з 26.02.2014 року по 31.07.2014 року у розмірі 15 000,00 грн., він просить суд стягнути з відповідача вказані кошти. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов з підстав, зазначених в позовній заяві. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позову заперечували, пояснили, що позивач не звертався до відповідача з вимогою про звільнення зазначеної квартири, зазначили, що на даний момент існують судові спори щодо права власності на вказану квартиру і позивачем взагалі не надано жодного доказу, який би свідчив про наявність у нього збитку у зв'язку із діями відповідача, оскільки його вимоги ґрунтуються виключно на його припущеннях. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18.02.2014 року, позивач є власником квартири [ADDRESS], яка належить йому на праві приватної власності. Як на підставу для задоволення позовних вимог позивач посилається на те, що оскільки відповідач чинить йому перешкоди в користуванні його квартирою починаючи з 26.02.2014 року, він був позбавлений можливості здавати вказане майно в оренду, чим зазнав збитків у вигляді упущеної вигоди, яку він, виходячи із 3000 грн. щомісячної орендної плати за користування його квартирою, не отримав. В судовому засіданні було встановлено, що дійсно, на момент розгляду справи між позивачем та відповідачем існує спір з приводу права власності на вказану квартиру яке не визнається відповідачем, оскільки вона також придбала вказане нерухоме майно на підставі договору та сплатила за нього кошти. Крім цього судом встановлено, що позивач особисто не звертався до відповідача з приводу тих перешкод, які унеможливлюють реалізацію його права на здачу в оренду належного йому майна та не вчиняв будь - яких реальних дій направлених на передачу такого майна орендарю, а розмір орендної плати, за яку він мав би можливість здавати зазначену квартиру в оренду нічим не підтверджений. Жодних попередніх договорів та будь - яких інших правочинів, направлених на передачу позивачем в оренду його нерухомого майна, здійснено також не було. Відповідно до приписів ст. 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. Враховуючи наявність між позивачем та відповідачем спору з приводу права власності на спірну квартиру, відсутності зі сторони відповідача неправомірних дій щодо прав позивача на спірне майно та недоведеність наявності завданих діями відповідача збитків, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частиною 2 ст.58 ЦПК України передбачено, що сторони мають обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи наявність між позивачем та відповідачем спору з приводу права власності на спірну квартиру, відсутності зі сторони відповідача неправомірних дій щодо прав позивача на спірне майно та недоведеність наявності завданих діями відповідача збитків, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню. Зважаючи на викладене, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими, такими що ґрунтуються на припущеннях зацікавленої особи і не підтверджуються належними та допустимими доказами, у зв'язку з їх ненаданням позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed