Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за позикою. В обґрунтування своїх вимог вказав, що 01.02.2011 року відповідач за договором позики позичав у нього гроші у сумі 70 000 доларів США. Факт передачі суми позики підтверджується власноручно написаною розпискою відповідача. Позика була надана строком до 14 квітня 2011 року. У вказаний строк відповідач борг не повернув, просив надати йому строк в зв'язку з матеріальними труднощами. Потім відповідач від погашення боргу ухиляється, у зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача суму позики 70 000 доларів США. Офіційний курс Національного банку України на 31 березня 2014 року складає 1 долар США = 10,99 грн. Відповідно до ст.. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності в зв'язку з неможливістю виконання грошового зобов'язання. Боржник зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням суми інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми. Позивач вважає, що на 1.04.2014 року заборгованість відповідача склала:про строчка за період з 14.04.2011 року по 31.03.2014 року - 1081 днів, що в грошовому еквіваленті складає - 6053,6 доларів США ( 70 000 доларів США х 1081 дн. х 0,008% в день = 6053,6 доларів США). Інфляція за вищевказаний період склала 34,01%, що в грошовому еквіваленті складає 23807 доларів США ( 70 000 доларів США х 34,01% = 23807 доларів США). Загальна сума відповідача за договором позики складає 99860,6 доларів США ( 70 000 доларів США + 6053,6 доларів США + 23807 доларів США = 99860,6 доларів США), що в еквіваленті до національної валюти складає - 1 097 467,90 грн. Вказану суму та витрати на сплату судового збору позивач просить стягнути з відповідача на його користь. В судовому засіданні позивач повністю підтримав позов і надав суду пояснення, аналогічні вищевказаному. Він просить урахувати, та прийняти до уваги при розрахунку заборгованості за договором позики, що національним банком України встановлений курс гривни до долару на час розгляду справи складає - за 100 доларів США - 1180,35 грн., що підтверджується офіційною довідкою НБУ. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, у зв'язку з чим суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача на підставі поданих до суду доказів та винести заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 01.02.2011 року відповідач за договором позики позичав у позивача гроші у сумі 70 000 доларів США. Факт передачі суми позики підтверджується оригіналом розписки відповідача, наданої позивачем суду. Позика була надана строком до 14 квітня 2011 року, про вказується у розписці відповідачем. У вказаний строк і до наступного часу відповідач борг не повернув. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 ст. 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання його позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Суд встановив що по даній справі між сторонами було укладено договір позики. Факт передачі суми позики підтверджується власноручно написаною розпискою відповідача. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Зі змісту боргової розписки вбачається, що відповідач позичив у позивача грошові кошти у розмірі 70 000 доларів США, яки не повернув до строку, указаного у розписці. На підставі ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. З тексту розписки виходить, що відносно боргу в розмірі 70 000 доларів США встановлений строк повернення - до 14.04.2011 року. На підставі довідки НБУ на день розгляду справи, з урахуванням курсу долару до національної валюти, сума боргу в національній валюті складає 826 000 грн. (70 000доларів США х 11,80 =826 000 грн. ). На підставі ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто, стягнення процентів за користування чужими грошима, як гарантія прав позикодавця, у розмірі 3 % річних відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, має застосовуватися із дня, наступного за днем, який визначено сторонами, як строк виконання зобов'язання. За вказаним договором позики, наслідки, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України, застосовуються з 15.04.2011 року по 31.03.2014 року (в межах позовних вимог), тобто - 1080 днів. Виходячи з викладеного три проценти річних від простроченої суми за даний період складуть 6048 доларів США, з наступного розрахунку:7000 * 3% / 365 * 1080, де 70 000 - сума позики, 1080 - період прострочення виконання грошового зобов'язання. Дана сума( 6048 доларів США) також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі довідки НБУ на день розгляду справи, з урахуванням курсу долару до національної валюти, сума 3% річних в національній валюті складає - 65 378,88 грн. Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за договором позики в національній валюти складає - 891 378,88 грн. ( 826 000 грн. + 65 378,88 грн. = 891 378,88 грн.). В зв'язку з тим, що борг відповідача розраховувався у іноземній валюті за курсом НБУ до національній валюті на день розгляду справу, суд вважає, що підстав для стягнення суми інфляції за період з 14.04.2011 р. по 31.03.2014 року у розмірі 23 807 доларів США не має, тому що, індекс інфляції враховується на товари і услуги в національній валюті. Відповідно до частини 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 3654 грн. На підставі викладеного і керуючи ст.ст. 202, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст..ст. 10,60, 88, 213-215 ЦПК України, суд

Outcome: approved