Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів у якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив суд визнати кредитний договір №32/11/07-С від 11 червня 2007 року про відкриття відновлювальної кредитної лінії припиненим та визнати припиненою іпотеку згідно з договором іпотеки №32/11/101/07-С від 11 червня 2007 року у звязку з припиненням основного зобовязання. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 11 червня 2007 року між ним на ПАТ «Кредитпромбанк» було укладено кредитний договір на відкриття відновлювальної кредитної лінії на споживчі цілі в розмірі 150 тис. грн.. та договір іпотеки за яким в рахунок забезпечення виконання свого зобовязання за кредитним договором позивач надав іпотекодержателю в іпотеку нежитлову будівлю магазину, що знаходиться по вул. Асканійська, 29 а в смт. Чаплинка Херсонської області. В подальшому на підставі договору купівлі-продажу прав, права вимоги за даними договорами перейшли від ПАТ «Кредитпромбанк» до ПАТ «ДельтаБанк». Рішенням Чаплинського районного суду від 02 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 03.08.2016 року з нього стягнуто на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 585 грн.. 24.03.2017 року кредитні зобов'язання по даному кредитному договору ним були виконані у повному обсязі, що підтверджується відповідною квитанцією №30 та №31 від 24.03.2017 року. Однак банком не виключені відомості про належний йому об'єкт нерухомого майна із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта. На запит щодо надання довідки про відсутність заборгованості перед ПАТ «Дельта Банк» відповів відмовою. В березні 2018 року позивача було повідомлено про виставлення на індивідуальний продаж на відкритих торгах права вимоги за кредитним договором №32/11/07-С. Оскільки відповідач не визнає виконання позивачем свого зобовязання за кредитним договором та відмовляється зняти іпотеку з майна, а тому він був змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивач [PERSON] та його представники в судовому засіданні уточнили позовні вимоги та просили суд визнати припиненим кредитний договір №32/11/07-С від 11 червня 2007 року та припиненими правовідносини за кредитним договором №32/11/07-С від 11 червня 2007 року про відкриття відновлювальної кредитної лінії у звязку з виконанням [PERSON] основного зобовязання за даним кредитним договором; визнати припиненою іпотеку згідно з договором іпотеки №32/11/101/07-С від 11.06.2007 року у звязку з припиненням основного зобовязання та стягнути судові витрати. Представник відповідачів\~-\~уповноваженої особи\~Фонду гарантування\~вкладів фізичних\~осіб на\~ліквідацію АТ\~«Дельта Банк»\~[PERSON],\~ПАТ «Дельта\~Банк» [PERSON] в судовому засідання просив в задоволенні позову відмовити з тих підстав, що позивач станом на 12.06.2018 року має заборгованість перед банком у сумі 160363 грн. 79 коп.. Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваними судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено,\~що 11.06.2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №32/11/07-С, умовами якого передбачалося відкриття банком відновлювальної кредитної лінії на споживчі цілі в розмірі 150 000 грн. строком повернення до 10.06.2012 року включно під 17% річних, з відкриттям банківського рахунку №22031329801107.\~ В якості забезпечення виконання [PERSON] своїх зобовязань за договором кредиту №32/11/07-С, цього ж дня між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки №32/11/101/07-С, відповідно до якого в забезпечення зобовязань [PERSON] надав іпотекодержателю в іпотеку майно нежитлову будівлю магазин, що знаходиться по вул. Асканійська, 29 а в смт. Чаплинка Херсонської області. Вказані обставини підтверджуються копією кредитного договору №32/11/07-С від 11.06.2007 року та копією договору іпотеки №32/11/101/07-С від 11.06.2007 року, а також рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 02.12.2014 року, ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 03.08.2016 року та визнаються сторонами. 26 червня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «ДельтаБанк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» набуло права вимоги від [PERSON] виконання зобовязання за договором кредиту №32/11/07-С від 11.06.2007 року та договором іпотеки №32/11/101/07-С від 11.06.2007 року. Рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 02 грудня 2014 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 03.08.2016 року, встановлено заборгованість [PERSON] перед ПАТ «Дельта Банк» в розмірі 585 грн., які стягнуто на користь банку в якості заборгованості за договором кредиту №32/11/07-С від 11.06.2007 року та вирішено питання про судові витрати. Відповідно до квитанції №30, 31 від 24.03.2017 року вбачається, що [PERSON] сплатив грошові кошти на рахунок ПАТ «Дельта Банк» в розмірі визначеному рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області в сумі 585 грн. та 243 грн. 60 коп. відповідно. Як вбачається з наданого позивачем листа від 24.04.2017 року, ним на адресу ПАТ «Дельта Банк» направлено лист у якому він з урахуванням сплати боргових зобовязань, що виникли з договору кредиту №32/11/07-С від 11.06.2007 року в розмірі визначеному рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 02.12.2014 року просив банк надати довідку про відсутність заборгованості за кредитним договором №32/11/07-С від 11.06.2007 року та про припинення дії договору, а також зняти іпотеку з нежитлової будівлі магазину, розташованого по вул. Асканійська, 29 А в смт. Чаплинка Херсонської області. З листа відповіді №05-3361211 від 22.05.2017 року, вбачається, що отримавши звернення [PERSON] щодо надання довідки про відсутність заборгованості та припинення договору кредиту, а також зняття іпотеки з майна, уповноваженою особою ПАТ «Дельта Банк» було опрацьовано дане звернення та повідомлено позивача про відмову у задоволенні його прохання, у звязку з тим, що станом на день надання відповіді за [PERSON] існує непогашена заборгованість за кредитним договором №32/11/07-С від 11.06.2007 року, право вимоги за яким належить АТ «Дельта Банк». Крім того, повідомлено [PERSON] про те, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 року №664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.10.2015 року прийнято рішення №181 «Про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора», відповідно до якого розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк» та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк». Рішенням виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20.02.2017 року продовжено строки здійснення процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» на два роки по 04.10.2019 року. З листа головного фахівця управління продажу активів департаменту консолідованого продажу та управління активами №2197/72, адресованого [PERSON] вбачається, що позивача було повідомлено про виставлення права вимоги за кредитним договором №32/11/07-С від 11.06.2007 року для індивідуального продажу на відкритих торгах з початковою ціною лоту 118 тис. 840 грн.18 коп.. Крім того зазначено, що станом на 01.02.2018 року заборгованість позивача за договором кредиту №32/11/07-С від 11.06.2007 року становить 118840.18 гривень. Отримавши вказане повідомлення, [PERSON] 03.04.2018 року направив до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» [PERSON], ПАТ «Дельта Банк» заяву у якій просив скасувати рішення про виставлення індивідуального продажу на відкритих торгах права вимоги за кредитним договором №32/11/07-С від 11.06.2007 року; зняти з аукціону продаж права вимоги за кредитним договором №32/11/07-С від 11.06.2007 року. З відповіді уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ДельтаБанк» [PERSON] вбачається, що станом на дату розгляду заяви відсутні рішення уповноважених органів в тому числі й судових, які б забороняли проведення торгів з продажу прав вимоги за кредитним договором №32/11/07-С від 11.06.2007 року та повідомлено про неможливість задоволення заяви щодо зняття з продажу лоту з реалізації майнових прав за кредитним договором №32/11/07-С від 11.06.2007 року. Згідно ст. ст. 509, 256 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За загальним правилом зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини перша та друга ст. 598 ЦК України). Правила припинення зобов'язання сформульовані в главі 50 «Припинення зобов'язання» розділу І книги пятої «Зобовязальне право ЦК України». Норми цієї глави передбачають, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України), переданням відступного (ст. 600 ЦК України), зарахуванням (ст. 601 ЦК України), за домовленістю сторін ( ст. 604 ЦК України), прощенням боргу (ст. 605 ЦК України), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (ст. 606 ЦК України), неможливістю виконання (ст. 607 ЦК України), смертю фізичної особи чи ліквідацією юридичної особи (статті 608 та 609 ЦК України). У зобов'язальних відносинах (ст. 509 ЦК України) суб'єктивним правом кредитора є право одержати від боржника виконання його обов'язку з передачі майна, виконання роботи, надання послуги тощо. Відповідно до приписів ст. 575 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це окремий вид застави, вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Закон України «Про іпотеку» є спеціальним законом щодо врегулювання правовідносин з приводу іпотечного майна, а положення ст. 17 цього Закону містить виключний перелік підстав припинення іпотеки, аналогічний із закріпленим у ст. 593 ЦК України. Підстави припинення іпотеки передбачено ст. 17 Закону України «Про іпотеку», до яких зокрема належать: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (частина перша ст. 3 Закону України «Про іпотеку»). Вона має похідний характер від основного зобов'язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п'ята ст. 3 Закону України «Про іпотеку»). Підстави припинення іпотеки окремо визначені в ст. 17 зазначеного Закону. Конструкція цієї статті дає підстави для висновку, що припинення іпотеки можливе виключно з тих підстав, які передбачені цим Законом. Так, згідно з указаною нормою іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання (абзац другий частини першої ст. 17 Закону України «Про іпотеку»). В судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 02 грудня 2014 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 03.08.2016 року, встановлено заборгованість [PERSON] перед ПАТ «Дельта Банк» в розмірі 585 грн. Вказані грошові кошти цим судовим рішенням стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «ДельтаБанк» в якості заборгованості за договором кредиту №32/11/07-С від 11.06.2007 року та вирішено питання про судові витрати. Частиною 4\~ст. 82 ЦПК України\~встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до квитанції №30, 31 від 24.03.2017 року [PERSON] сплатив грошові кошти на рахунок ПАТ «Дельта Банк» в розмірі визначеному рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області в сумі 585 грн. та 243 грн. 60 коп. у повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, відповідач не надав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у [PERSON] заборгованості за Кредитним договором № 32/11/07-С від 11.06.2007 року. З приводу доводів представника відповідача про наявність у боржника за кредитним договором заборгованості, суд вбачає за необхідне зазначити, що відповідно до ч.3 ст. 1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася на банківський рахунок позикодавця. Таким чином при зарахуванні грошової суми, стягнутої за рішенням суду на банківський рахунок позикодавця грошова позика вважається повернутою, а отже і є виконаним зобовязання, що у свою чергу має наслідком припинення іпотеки, якими забезпечено таке зобовязання. Матеріалами справи підтверджується та представником відповідача в судовому засіданні не заперечувалось про прийняття від [PERSON] та зарахування на банківський рахунок суми заборгованості, що визначена рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 02.12.2014 року в сумі 585 грн. та судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп., а тому позивачем в судовому засіданні доведено виконання у повному обсязі зобовязань за кредитним договором від 11.06.2007 року №32/11/07-С З огляду на викладене, судом встановлено, що відповідач, в порушення норм чинного національного законодавства, після припинення основного зобовязання за заявою Позичальника/Іпотекодавця не провів державну реєстрацію припинення обтяження нерухомого майна, а саме: нежитлової будівлі магазину, що знаходиться по вул. Асканійська, 29 а в смт. Чаплинка Херсонської області та не виключив запис про заборону відчуження квартири з Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, чим порушив законні права та інтереси позивача. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки під час розгляду справи було встановлено, що зобов`язання за кредитним договором № 32/11/07-С від 11.06.2007 року припинено, кредит погашений, а строк дії кредитного договору завершився. Питання судових витрат, суд вважає необхідним вирішити на підставі ст. 141 ЦПК України. Як вбачається з матеріалів позову, позивачем при зверненні до суду заявлено дві вимоги немайнового характеру, за які підлягав сплаті судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. за кожну вимогу. В силу закону позивач, звертаючись до суду з позовом про захист прав споживача є такою особою, що звільнена від сплати судового збору. Оскільки суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі, то з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у загальному розмірі 1409 грн. 60 коп. З огляду на викладене, оцінивши докази наданими сторонами в їх сукупності, що ґрунтуються на всебічному повному, обєктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved