Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить скасувати Державний акт на право колективної власності на землю серії ЧН012 від 16 серпня 1995 року, виданий агрофірмі «Авангард», зареєстрований у Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю № 7. Свої вимоги мотивує тим, що він придбав нежитлову будівлю корівник, розташований в с. Количівка Чернігівського району по вул. Лугова, 1. В квітні 2017 року звернувся до сільського голови Іванівської сільської ради за наданням дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею, 0,40 га для обслуговування придбаної будівлі, однак листом від 19.04.2017 року за вих. 439 його було повідомлено, що надання дозволу неможливе, оскільки земельна ділянка входить до земель колективної власності агрофірми «Авангард», с. Іванівка Чернігівського району на підставі державного акту серії ЧН 012 від 16 серпня 1995 року. З єдиного реєстру судових рішень він дізнався, що агрофірма «Авангард» була ліквідована в процедурі банкрутства ще в 2012 році. Вважає, що він має право на користування земельною ділянкою під придбаними будівлями, а спірний державний акт порушує його права. Ухвалою суду від 17.08.2017 неналежного відповідача [PERSON] районну державну адміністрацію замінено на належного відповідача [PERSON] районну раду. Позивач та його представник в судове засідання не зявились, представник надав заяву про розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду справи не заперчує. Відповідач - Управління Держгеокадастру у Чернігівській області, належним чином повідомлений, не забезпечив явку свого представник в судове засідання. Відповідач - [PERSON] районна рада, належним чином повідомлений, не забезпечив явку свого представник в судове засідання. Третя особа - Іванівська сільська рада Чернігівського району Чернігівської області, належним чином повідомлена в судове засідання не забезпечила явку свого представника. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, оскільки представник позивача в своїй письмовій заяві проти цього не заперечував. Дослідивши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачу належить нежитлова будівля - корівник, розташована за адресою: Чернігівська область, Чернігівський район, с. Количівка, вул. Луова, 1д, з 02 лютого 2017 року /а.с.7-8,9, 10-11,12/. 14.04.2017 позивач звернувся до Іванівської сільської ради /а.с.13/ з проханням надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки в оренду строком на 49 років, для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, орієнтовною площею 0,4000 га, яка знаходиться в с. Количівка в межах Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, на що отримав лист /а.с.14/, з якого вбачається, що зазначена земельна ділянка входить до акта на право колективної власності на землю серії ЧН 012 від 16 серпня 1995 року виданого агрофірмі «Авангард» села Іванівка Чернігівського району Чернігівської області, в звязку з чим надання дозволу неможливе. Як вбачається з копії Державного акту на право колективної власності на землю серії «І-ЧН» 012 від 16.08.1995 року Агрофірмі «Авангард» села Іванівка Чернігівського району відповідно до рішення виконкому [PERSON] районної ради народних депутатів від 28 липня 1995 року за № 67 передано 4533,2 гектарів землі в межах згідно з планом, наданої для сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №7. Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 13.06.2012 року /а.с.17-18/, ліквідовано юридичну особу сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Авангард» (код03795431, вул. Леніна, с. Іванівка, Чернігівський район, Чернігівська область, 15562). Зобовязано ліквідатора здійснити необхідні заходи щодо виключення підприємства банкрута з державного реєстру та збереження архівних документів. За приписами ч.1 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці обєкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Отже, позивач має право на отримання у власність земельну ділянку на якій розташовані придбані ним обєкти нерухомості. За таких обставин, суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права та охоронюваного законом інтересу (саме скасування акту), не суперечить способу захисту прав на земельну ділянку (ст.152 ЗК України). Наслідком скасування цим рішенням суду Державного акту на право колективної власності на землю буде\~включення земельної ділянки площею 0,4000 га (земельна ділянка де розташовані обєкти нерухомості позивача) до земель запасу державної форми власності. Суд вважає, що скасування повністю Державного акту та запису про його реєстрацію є засобом усунення невизначеності у взаємовідносинах субєктів по користуванню земельною ділянкою загальною площею 0,4000 га та дасть можливість [PERSON] реалізувати своє субєктивне право на користування земельною ділянкою, на якій розташована належні йому нежитлова будівля, і в установленому\~\~чинним законодавством порядку, за рішенням органу влади, отримати право такого користування. Слід також зазначити, що таке право позивача закріплене у ч.2 ст.123 ЗК України. При цьому суд звертає увагу сторін, що згідно пункту «е» ч.1 ст.141 ЗК України однією з підстав припинення права користування земельною ділянкою є і набуття іншою особою права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці. Зясувавши повно і всебічно усі обставини справи, перевіривши їх доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] ґрунтується на законі і заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з наведених вище підстав та міркувань.

Outcome: approved