Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, просить ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування квартирою № 49 в житловому будинку № 25в по вул. О. Олеся у м. Львові. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є власником квартири [ADDRESS]. Окрім нього в квартирі зареєстровані відповідачі його донька та її чоловік. З 2013 року відповідачі не проживають в квартирі та не приймають участі в її утриманні. Оскільки понад три роки вони не проживають в квартирі, просить визнати їх такими, що втратили право користування нею. В судове засідання позивач не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Повноважний представник позивача скерував до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутності. Відповідачі в судове засідання також не зявились, хоча про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Заявою до суду справу просять слухати у їх відсутності. Позов визнають та не заперечують проти його задоволення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в ній докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 215 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з таких підстав. В судовому засідання встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на квартиру (а.с.3 зв.). Згідно довідки з місця проживання про склад сімї і прописку (а.с.3), крім позивача в квартирі зареєстровані відповідачі в справі. Зміст права власності, відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, складає право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд ч. 1 ст. 319 ЦК України. Згідно із ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому,\~відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. За правилами ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно письмових пояснень відповідачів про визнання позову, останні не заперечують факту, що з 2013р. не проживають у квартирі. Беручи до уваги наведені вище обставини, оскільки протилежного в судовому засіданні не встановлено, суд приходить до висновку що вимога про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням ґрунтується на законі та підлягає до задоволення, оскільки обовязкові для цього підстави, які визначені ч. 2 ст. 405 ЦК України, а саме відсутність члена сімї власника без поважних причин понад один рік встановлені та доведені зібраними в справі доказами. З наведених вище підстав, суд задовольняє позов повністю, про що ухвалюється рішення. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 551,20 грн., сплата якого підтверджується відповідними квитанціями (а.с.12). На підставі наведеного та

Outcome: approved