Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, яким просить стягнути солідарно з останніх на свою користь заборгованість за кредитним договором від 12.11.2012 на загальну суму в розмірі 377521,04грн. разом із судовими витратами. Обґрунтовуючи доводи позову, позивач посилається на те, що між позивачем та [PERSON] 12.11.2012 укладений кредитний договір № КАВБКФ/1004378.2 та останній від банку отримав кредит у розмірі 448000грн. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами та встановленим строком повернення 10.11.2017. Відповідно до умов кредитного договору кредит забезпечувався заставою транспортного засобу. 12.11.2012 між банком та [PERSON] укладений договір поруки, умовами якого остання зобовязалась нести солідарну відповідальність перед позивачем за виконання зобовязань за кредитним договором позичальника [PERSON] Однак, позичальником [PERSON] належним чином не виконуються зобовязання по поверненню кредиту та нарахованих відсотків, тому станом на 15.05.2015 загальна сума простроченої заборгованості за кредитним договором перед позивачем складає 377521,04грн., що позивач просить стягнути на свою користь разом із судовими витратами. Представник позивача надав до суду заяву, якою просить розглянути справу за його відсутністю, вимоги позову підтримує у повному обсязі. Відповідачі, їх представники в судове засідання не зявились, будучи повідомленими про день та час розгляду справи належним чином, заяв про поважні причини своєї відсутності або про слухання справи за їх відсутністю не надали, тому суд розглядає справу у відсутності відповідачів, постановляючи судове рішення не підставі наданих сторонами доказів. Суд, вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Так, заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 24.12.2015 позовні вимоги ПАТ «Український [PERSON]» задоволено та стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 377521,04грн. разом із судовими витратами. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 19.09.2016 вказане заочне рішення скасовано. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, судом встановлено, що між позивачем та [PERSON] 12.11.2012 укладений кредитний договір № КАВБКФ/1004378.2 та останній від банку отримав кредит у розмірі 448000грн. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами та встановленим строком повернення 10.11.2017 (а.с.5-7). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Свої зобовязання банк виконав цілком в обговорений у договорі термін у відповідності до умов договору. Відповідно до правил ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Як вбачається із вказаного договору та графіку повернення кредиту відповідач [PERSON], будучи ознайомленим із умовами кредитування, особисто підписав договір, додаток до нього та графік погашення кредиту. При цьому, [PERSON] свої зобовязання щодо повернення суми кредиту за договором порушив, тому станом на 15.05.2015 загальна сума простроченої заборгованості за кредитним договором перед позивачем складає 377521,04грн., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 348691,86грн., заборгованості за відсотками в сумі 20093,18грн. та заборгованості по щомісячній комісії в сумі 8736грн. (а.с.4). Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Далі, ч.2 ст. 1050 ЦК України визначає, що якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути позику частинами то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець маж право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплатити проценти. Далі, згідно договору поруки від 12.11.2012 ПАТ «Український [PERSON]» з одного боку та [PERSON] з іншого боку укладено договір поруки, яким остання поручається перед кредитором за невиконання [PERSON] в повному обсязі усіх його обовязків, що виникли з кредитного договору (а.с.9). [PERSON], будучи ознайомленою із умовами зазначеного договору, особисто підписала договір поруки. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Відповідно до правил ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно вимог ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. ст. 546, 611, 612 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки, відшкодування збитків. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, на підставі наданих доказів, приймаючи до уваги те, що з боку відповідачів порушені зобовязання за кредитним договором щодо своєчасного повернення кредиту та інших обовязкових виплат на підставі умов договору на користь позивача повинно стягнути солідарно із відповідачів суму заборгованості у повному обсязі. З боку відповідачів не надано суду жодних доказів, які б свідчили про необґрунтованість вимог позову. Не містять таких доказів і матеріали цивільної справи. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved