Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» і [PERSON] про стягнення страхового відшкодування і франшизи і просив стягнути з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на його користь страхове відшкодування в розмірі 16644 грн. 19 коп. та стягнути з [PERSON] на його користь франшизу в сумі 1000 грн. та судові витрати в розмірі 250 грн. посилаючись на те, що 11 травня 2014 року на вул. Грицевця, 40 в м. Харкова сталася ДТП, учасниками якої були позивач, який знаходився в автомобілі ВАЗ, державний номер № [NUMBER], і відповідач [PERSON], який керував автомобілем ЗАЗ ДЕУ, державний номер [NUMBER], внаслідок чого було пошкоджено транспортні засоби. ДТП сталася з вини відповідача [PERSON], цивільно - правова відповідальність якого була застрахована ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія». Розмір матеріальних збитків, заподіяних автомобілю позивача, становить 17644 грн. 19 коп., франшиза за полісом становить 1000 грн., розмір страхового відшкодування, відповідно, становить 16644 грн. 19 коп. 10 червня 2014 року позивач надав Харківській філії Страховика всі необхідні документи для отримання страхового відшкодування, але до теперішнього часу його не отримав. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали. Представник відповідача - ПрАТ «УТСК» в судове засідання повторно не прибув, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причин неявки суду не повідомив, надав письмові заперечення проти позову, в яких вказав, що відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», однією з умов виплати страхового відшкодування є встановлення вини особи, відповідальність якої застраховано, у даному випадку [PERSON] Відповідно до чинного законодавства України, вина особи встановлюється судом. В той же час, в підтвердженні вини [PERSON] позивачем долучено лише витяг з кримінального провадження № 12014220530001260, що не є та не може бути підтвердженням вини особи, а тому підстави для виплати страхового відшкодування відсутні. Крім того, відповідно до ст. 36 вищевказаного закону, коли обставини ДТП стали предметом розгляду кримінальної справи, строк виплати страхового відшкодування складає 90 днів з моменту, коли страховику стало відомо про набрання рішенням (вироком) суду законної сили. Про постановлення вироку ПрАТ «УТСК» на даний час ніхто не повідомляв. Відповідач [PERSON] позов також не визнав і пояснив, що не вважає себе винним у ДТП, а тому і не повинен будь-що відшкодовувати позивачу. Про обставини самої ДТП пояснив, що автомобіль під його керуванням дійсно зіткнувся з припаркованим автомобілем позивача, але це було викликано тим, що він виїхав на зустрічну смугу руху, оскільки був змушений здійснити маневр об'їзду пішохода, який вийшов на проїжджу частину дороги. Вислухавши позивача, його представника, відповідача [PERSON], вивчивши матеріали справи, оцінив надані сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. До такого висновку суд дійшов виходячи з наступного… 11 травня 2014 року на вул. Грицевця, 40 в м. Харкова сталася ДТП, учасниками якої були позивач, який знаходився в автомобілі «ВАЗ-21093», державний номер № [NUMBER], і відповідач [PERSON], який керував автомобілем марки «ЗАЗ ДЕУ», державний номер [NUMBER], внаслідок чого було пошкоджено транспортні засоби. На момент ДТП автомобіль «ВАЗ-21093», державний номер № [NUMBER], під керуванням позивача [PERSON] не рухався, був припаркований біля правого краю проїжджої частини дороги. Автомобіль марки «ЗАЗ ДЕУ», державний номер [NUMBER], під керуванням відповідача [PERSON], рухався у зустрічному для автомобіля «ВАЗ» напрямку, виїхав на зустрічну смугу руху і «лоб в лоб» зіткнувся із стоячим автомобілем «ВАЗ-21093» позивача, пошкодивши транспортний засіб. Наведені обставини встановлені судом на підставі пояснень сторін та свідків [PERSON] і [PERSON], які пояснили суду, що на момент ДТП автомобіль позивача не рухався, стояв припаркований у правого краю проїжджої частини дороги, в місці, яке освітлювалося міським освітленням, на автомобілі позивача горіли габаритні вогні і була увімкнена аварійна сигналізація. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної безпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Цивільно - правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія». Згідно звіту автотоварознавчого дослідження № 0947 від 02 червня 2014 року розмір матеріальних збитків, заподіяних позивачу пошкодженням його автомобіля «ВАЗ-21093», державний номер [NUMBER], становить 17644 грн. 19 коп. (а.с. 16). Відповідно до полісу серії [NUMBER], виданим ПрАТ «УТСК» франшиза за полісом становить 1000 грн., розмір страхового відшкодування, відповідно, становить 16644 грн. 19 коп. 10 червня 2014 року позивач надав Харківській філії Страховика всі необхідні документи для отримання страхового відшкодування, але до теперішнього часу його не отримав. Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно ст. 6 того ж Закону страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Згідно п. 36.2 ст. 36 цього ж Закону страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Оскільки в порушення умов договору страхування відповідач - ПрАТ «УТСК» не виплатило позивачу страхове відшкодування у встановлений строк, то це страхове відшкодування в розмірі 16644 грн. 19 коп. підлягає примусовому стягненню з ПрАТ «УТСК» на користь позивача [PERSON] У зв'язку з тим, що заподіяні майну позивача збитків за рахунок страхового відшкодування повністю не відшкодовуються, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача різницю між дійсним розміром заподіяних збитків і розміром страхового відшкодування, яка становить 1000 грн. Суд не приймає до уваги заперечення відповідачів щодо необхідності встановлення вини відповідача [PERSON] у вищевказаній ДТП, оскільки в даному випадку до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення ст. 1187 ЦК України, а не ст. 1188 ЦК України. До такого висновку суд дійшов виходячи з обставин самої ДТП, яка сталася не внаслідок дії двох джерел підвищеної небезпеки, а лише одного, а саме: транспортного засобу під керуванням відповідача [PERSON], оскільки на момент ДТП автомобіль позивача не діяв, а стояв припаркованим без будь - яких порушень вимог ПДР України. Згідно положень ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Пунктом п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України встановлено, що до судових витрат належать також і витрати на правову допомогу. Відповідно до акту надання послуг за договором про надання правової допомоги від 14 серпня 2014 року понесені позивачем витрати на правову допомогу становлять 3000 грн. і були ним сплачені в повному обсязі (а.с. 38). Також позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 250 грн. (а.с. 1). Таким чином понесені позивачем судові витрати по справі становлять загалом 3250 грн. і підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved