Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що на підставі договору дарування від 28.09.1993 року він являється власником будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Відповідач по справі, яка являється його колишньою дружиною, зареєстрована у спірному будинку з 05.10.2001 року, але фактично не проживає в ньому з 2013 року, комунальні послуги не сплачує, не несе інших витрат по утриманню житла. Позивач не чинить відповідачу перешкод у користуванні житловим приміщенням, за захистом свого порушеного права на проживання вона ні до суду, ні до інших державних органів не зверталася, особисті речі та майно, які належать відповідачу, у будинку відсутні. На підставі вищевикладеного, просить визнати відповідача такою, що втратила право користування спірним приміщенням. Позивач в судове засідання не з`явився, в наданій суду заяві просив розгляд справи проводити без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягав в повному обсязі, просив їх задовольнити, згоден на проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлялася своєчасно та належним чином, судовою повісткою про виклик, причину неявки суду не повідомила. Згідно до положення ч.3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу на підставі договору дарування житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування житлового будинку від 28.09.1993 року /а.с. 11-12/. Як вбачається з довідки від 28.08.2020 року, відповідач [PERSON] зареєстрована за вищевказаною адресою /а.с. 13/. Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно актів, складених за місцем реєстрації відповідача, від 06.12.2017 року, 03.07.2018 року, 06.08.2020 року відповідач зареєстрована у спірній квартирі, але фактично з 2013 року за вказаною адресою не проживає /а.с.14-16/. З зазначеного можливо зробити обґрунтований висновок про те, що відповідач [PERSON] була зареєстрована як член сім`ї власника житла, вона відсутня та не проживає у спірному будинку з 2013 року без поважних причин, будь-які домовленості між відповідачем [PERSON] і власником житла відсутні, сторони не пов`язані спільним побутом і не мають взаємних прав та обов`язків. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що [PERSON] не проживає в квартирі за адресою [ADDRESS] без поважних причин понад один рік, а тому, убачає правові підстави для визнання відповідача [PERSON] \~ такою, що втратила право користування спірним житловим приміщенням.

Outcome: approved