Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «Будплюс» про відшкодування моральної шкоди працівнику, завданої ушкодженням здоровя. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що знаходячись на робочому місці, виконуючи професійні обовязки, 05.09.2011 року отримала травму: закритий перелом правої променевої кістки зі зміщенням, компресійни перелом хребця. Первинним оглядом МСЕК 22.05.2012 року, встановлено 30% стійкої втрати професійної працездатності та третя група інвалідності. При переогляді залишено відсоток втрати професійної працездатності у розмірі 25%. У звязку з травмою було порушено та порушуються нормальні життєві звязки, вона позбавлена можливості реалізовувати свої звички та бажання, постійно виникають складнощі у звязку з загальною слабістю, втомою, болями. На даний час самопочуття не покращується. У звязку з викладеним, позивач просить суд стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди у звязку з ушкодженням здоровя у розмірі 30180 гривень без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб. Представник позивача [PERSON] до початку судового засідання надала заяву про можливість розгляду справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, наполягає на їх задоволенні, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в жодне судове засідання не з'явився, в силу ч. 5\~ст. 74 ЦПК України\~про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання, про що свідчать матеріали справи, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав. Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 224 ЦПК України. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам\~ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з'ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] - лицювальник плиточник за професією, відповідно до акту про нещасний випадок, повязаний з виробництвом №1, що стався 05.09.2011 року, отримала закритий перелом правої променевої кістки зі зміщенням, компресійний перелом хребця без порушення функції спинного мозку, внаслідок падіння на бетонну підлогу (а.с. 6-9). Також, судом встановлено, що [PERSON] первинним оглядом МСЕК від 22.05.2012 року, встановлено 30% стійкої втрати професійної працездатності та третя група інвалідності. При переогляді залишено відсоток втрати професійної працездатності у розмірі 25% (а.с. 5). Оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. Зазначені роз'яснення викладені у п.5постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Відповідно до ч. ч. 1-4\~ст.153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Крім того,статтею 46 Конституції України\~закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом. Отже, вказаний нещасний випадок стався на виробництві, яке не забезпечило безпечних умов праці. Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що моральна шкода може складатися зокрема з моральних переживань у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного способу життя, при настанні інших негативних наслідків, що має місце в цьому випадку, тому що всі зазначені обставини в позивача наступили саме у результаті втрати професійної працездатності, внаслідок професійних захворювань. При вирішенні спору в частині відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги викладені в позові доводи позивача про те, що у звязку з отриманою травмою було порушено та порушуються нормальні життєві звязки, позивач позбавлена можливості реалізовувати свої звички та бажання, повязані з поганим самопочуттям, постійними болями та втомою. При вказаних обставинах суд вважає, що внаслідок нещасного випадку позивач отримала травми, якими порушено звичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв'язки, що в свою чергу призвело до моральних страждань. Відповідно дост.237-1 КЗпП України\~передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди проводиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Отже, моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя, за наявності причинного звязку. Оскільки в судовому засіданні всі перелічені умови стороною позивача були обґрунтовані та доведені, суд погоджується з необхідністю грошового відшкодування, повязаного зі спричиненням моральної шкоди. Обговорюючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд враховує також факт виплати підприємством майнової шкоді у звязку з ушкодженням здоровя, що підтверджується постановою про призначення потерпілому щомісячної страхової виплати від 23.07.2012 року, відсоток втарти працездатності, встановлення ІІІ групи інвалідності, а також виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, приймає до уваги те, що йому їй спричинені моральні страждання, отримання ушкодження здоровя, безумовно, змінила її нормальний життєвий ритм, проте вирішуючи питання про достатній розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, вважає можливим стягнути на користь позивача 20000 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які позивач переживала протягом тривалого часу та які переносить на теперішній час. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України\~якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного, та

Outcome: partial