Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що 22.09.2013 року між ним та відповідачем [PERSON] укладено договір позики, відповідно до якого він передав у власність відповідачу грошові кошти у розмірі 8500 гривень зі строком повернення 12.10.2013 року, що підтверджується розпискою. Проте, до теперішнього часу відповідач не повернув йому грошові кошти в розмірі 8500,00 гривень. Просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики в розмірі 8500 гривень, сплачений ним при подачі позовної заяви судовий збір у розмірі 243,60 гривень. Позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, та просив їх задовольнити в повному обсязі. В судове засідання відповідач не з'явився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Згідно вимог ст. 224 ЦПК України у випадку неявки в судове засідання відповідача, належним чином повідомленого та від якого не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутність, якщо вказані ним причини неявки визнані неповажними, суд може прийняти заочне рішення на підставі доказів, які є в матеріалах справи, якщо позивач не заперечував проти такого розгляду справи. В зв'язку, з чим суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та надавши їм оцінку в їх сукупності, суд встановив наступне. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За приписом ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За приписом ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такий самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками або зарахування грошової суми, що позичалася. У судовому засіданні достовірно встановлено, що 22.09.2013 року між сторонами було укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав у власність відповідачу готівкові кошти у розмірі 8500грн. зі строком повернення до 12.10.2013 року, що підтверджується розпискою. До теперішнього часу відповідач позикодавцеві кошти не повернув. Суд вважає за необхідне зазначити, що розписка не є письмовою формою договору позики та не замінює її. В тому випадку, якщо розписка знаходиться у позикодавця, це свідчить про факт отримання коштів позичальником. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за договором позики підлягають задоволенню, в повному обсязі. Судовий збір в сумі 379,88 грн., підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача. На підставі ст.ст. 1046, 1049 ЦК України,

Outcome: approved