Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про поділ майна подружжя. Посилалася в своїй заяві на те, що 30 вересня 2004 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб про що в книзі реєстрації актів про одруження 30.09.2004 року зроблено запис №1488 (копія св.-ва про шлюб додається). Даний шлюб не розірваний. 08.06.2006 року позивачем та [PERSON] під час шлюбу за спільні грошові кошти було придбано нерухоме майно: нежилі будівлі ,які знаходяться за адресою :м.Чернівці,вул..Миколаївська ,буд.34-Г, загальною площею 808,1 кв.м.., яке було зареєстроване за згодою подружжя на [PERSON] Позивач вважає ,що нежилі будівлі ,які знаходяться за адресою :м.Чернівці,вул..Миколаївська ,буд.34-Г, загальною площею 808,1 кв.м.. є спільною сумісною власністю, хоч й зареєстровані на ім.,я дружини [PERSON] Оскільки ніякого договору про набуте майно між ними не було, вважав, що воно належить кожному з них у рівних частках кожному, тобто по ? частки кожному. Виходячи, з вищезазначеного, Позивач вважав, що суд може визнати право власності на ? нежилі будівлі , які знаходяться за адресою :м.Чернівці,вул..Миколаївська ,буд.34-Г ,загальною площею 808,1 кв.м.. З 2014 року Відповідач виїхала за кордон до Росії де перебуває й зараз ,періодично повертаючись до України. Весь цей час фактично Позивач займається утриманням даного майна. В 2015-17 роках Позивач проводив капітальний ремонт приміщень за свої грошові кошти ,які були ним зароблені особисто. Також ,в даних приміщеннях знаходиться автосервіс, де саме позивач здійснює підприємницьку діяльність. Крім того , саме позивач здійснює утримання приміщень ,сплачує комунальні платежі .Та на майбутнє Позивач також буде продовжувати сплачувати комунальні платежі з особисто зароблених грошових коштів. Позивач намагався домовитись в телефонному режимі з Відповідачкою,яка зараз перебуває за кордоном про відступлення від рівності часток ,проте чіткої згоди не отримав ,що змушує його звернутись в суд з даним позовом. Виходячи з вище наведеного ,вважає ,що суд може відступити від рівності часток при розподілі майна подружжя та визнати за Позивачем право власності на ? нерухомого майна : нежилі будівлі ,які знаходяться за адресою :м.Чернівці,вул..Миколаївська ,буд.34-Г ,загальною площею 808,1 кв.м. та за Відповідачем право власності на ? нерухомого майна нежилі будівлі ,які знаходяться за адресою :м.Чернівці,вул..Миколаївська ,буд.34-Г ,загальною площею 808,1 кв.м. В судовому засіданні позивач та його представник свій позов підтримали повністю, наполягали на його задоволенні. Просили розгляд провести у їх відсутності. Надали пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Представник відповідачки в судовому засіданні позов визнала повністю, та не заперечував проти його задоволення. Просила розгляд провести у її відсутності. Представник третьої особи ДВС ГТУЮ в Чернівецькій області в зал судого засідання не з»явилися. Представники ТОВ «Кредитні ініціативи» в зал судового засідання не з»явилися в своїй заяві просили в позові відмовити та розгляд провести у їх відсутності. Дослідивши письмові докази які були у справі суд вважає, що позов обґрунтований, і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 30 вересня 2004 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб про що в книзі реєстрації актів про одруження 30.09.2004 року зроблено запис №1488. Даний шлюб не розірваний. 08.06.2006 року позивачем та [PERSON] під час шлюбу за спільні грошові кошти було придбано нерухоме майно: нежилі будівлі ,які знаходяться за адресою :м.Чернівці,вул..Миколаївська ,буд.34-Г, загальною площею 808,1 кв.м.., яке було зареєстроване за згодою подружжя на [PERSON] Позивач вважає ,що нежилі будівлі ,які знаходяться за адресою :м.Чернівці,вул..Миколаївська ,буд.34-Г ,загальною площею 808,1 кв.м.. є спільною сумісною власністю ,хоч й зареєстровані на ім.,я дружини [PERSON] Оскільки ніякого договору про набуте майно між ними не було, вважав, що воно належить кожному з них у рівних частках кожному, тобто по ? частки кожному. Відповідач виїхала за кордон до Росії де перебуває й зараз ,періодично повертаючись до України. Весь цей час фактично Позивач займається утриманням даного майна. В 2015-17 роках Позивач проводив капітальний ремонт приміщень за свої грошові кошти ,які були ним зароблені особисто. Також, в даних приміщеннях знаходиться автосервіс, де саме позивач здійснює підприємницьку діяльність. Крім того , саме позивач здійснює утримання приміщень, сплачує комунальні платежі .Та на майбутнє Позивач також буде продовжувати сплачувати комунальні платежі з особисто зароблених грошових коштів. Виходячи з вище наведеного , суд вважає ,що можно відступити від рівності часток при розподілі майна подружжя та визнати за Позивачем право власності на ? нерухомого майна : нежилі будівлі ,які знаходяться за адресою :м.Чернівці,вул..Миколаївська ,буд.34-Г ,загальною площею 808,1 кв.м. та за Відповідачем право власності на ? нерухомого майна нежилі будівлі ,які знаходяться за адресою :м.Чернівці,вул..Миколаївська ,буд.34-Г ,загальною площею 808,1 кв.м Відповідно до ч. 1, 2 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.\~При вирішенні спору про поділ майна, суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. \~Пунктом 23 Постановою Пленуму ВСУ від 21.12.2007. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя» зазначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Відповідно до п.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. На підставі викладеного та у відповідності до ст.60, 61 СК України, ст..ст.368, 392 ЦК України ,

Outcome: approved