Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Української державної корпорації по виконанню монтажних і спеціальних будівельних робіт «УКРМОНТАЖСПЕЦБУД» та просив стягнути з відповідача заборгованість в сумі 8529,49 грн., яка включає невиплачену заробітну плату за червень 2014 року в сумі 3851,19 грн., невиплачену заробітну плату за щорічну оплачувану відпустку тривалістю 19 календарних днів в розмірі 2469,15 грн., невиплачену заробітну плату за щорічну оплачувану відпустку тривалістю 17 календарних днів в розмірі 2209,15 грн. Стягнути з відповідача на користь позивача неустойку в розмірі 3% річних в сумі 11,10 грн., пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ в сумі 82,44 грн. та моральну шкоду в сумі 16000,00 грн. В ході розгляду справи позивач зменшив позовні вимоги та просив стягнути з Української державної корпорації по виконанню монтажних і спеціальних будівельних робіт «УКРМОНТАЖСПЕЦБУД» на свою користь грошову компенсацію за затримку розрахунку при звільненні в розмірі 7512,17 грн. та моральну шкоду в сумі 16000,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він перебував у трудових відносинах з Українською державною корпорацією по виконанню монтажних і спеціальних будівельних робіт «УКРМОНТАЖСПЕЦБУД», де займав посаду головного спеціаліста з водопостачання та каналізації проектно-конструкторського бюро Дирекції з будівництва об'єктів енергетики. Зазначив, що відповідач неодноразово порушував законодавство про працю в частині оплати праці. 18.08.2014 року позивач подав заяву до відповідача про звільнення із займаної посади за угодою сторін та наказом №101-К від 18.08.2014 року позивача було звільнено. Однак, повний розрахунок у зв'язку із звільненням позивача, відповідач провів лише 10.10.2014 року, тобто із затримкою розрахунку на 38 днів. З урахуванням викладеного та відповідно до ст. 117 КЗпП України позивач просив стягнути грошову компенсацію за затримку розрахунку в сумі 7512,17 грн. Крім того, внаслідок порушення відповідачем норм трудового законодавства щодо оплати праці, позивачу було завдано моральної шкоди, яку він оцінює в сумі 16000,00 грн. На підставі викладеного просив позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву в якій позовні вимоги свого довірителя підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, врахувавши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з Українською державною корпорацією по виконанню монтажних і спеціальних будівельних робіт «УКРМОНТАЖСПЕЦБУД», де займав посаду головного спеціаліста з водопостачання та каналізації проектно-конструкторського бюро Дирекції з будівництва об'єктів енергетики. Відповідно до наказу №101-К від 18.08.2014 року Української державної корпорації по виконанню монтажних і спеціальних будівельних робіт «УКРМОНТАЖСПЕЦБУД», [PERSON], головного спеціаліста з водопостачання та каналізації проектно-конструкторського бюро Дирекції з будівництва об'єктів енергетики, звільнено з 18.08.2014 року з займаної посади за угодою сторін (п. 1 ст. 36 КЗпП України). Встановлено, що при звільненні позивача з ним не було проведено розрахунку. Повний розрахунок у зв'язку зі звільненням [PERSON] було проведено 10.10.2014 року. Позивач просив стягнути з Української державної корпорації по виконанню монтажних і спеціальних будівельних робіт «УКРМОНТАЖСПЕЦБУД» на свою користь грошову компенсацію за затримку розрахунку при звільненні в розмірі 7512,17 грн., на що слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України. Статтею 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи організації проводиться в день звільнення. Відповідно до ст. 117 Кодексу законів про працю в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як встановлено вище, повний розрахунок у зв'язку із звільненням [PERSON] було проведено 10.10.2014 року, тобто період прострочення розрахунку становить 38 робочих днів з 19.08.2014 року по 10.10.2014 року, що включає 8 робочих днів в серпні 2014 року, 22 робочих дні у вересні 2014 року та 8 робочих днів в жовтні 2014 року. Компенсація розраховується відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати». Середня заробітна плата розраховується виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці, що передують події, з якою пов'язана виплата. В даному випадку це червень та липень 2014 року. Оскільки в липні позивач [PERSON] перебував у щорічній оплачуваній відпустці з 07.07.2014 року і працював лише 4 робочих дні, при розрахунку середньоденної заробітної плати слід враховувати виплати за червень 2014 року - 3851,19 грн. та виплати за 4 робочі дні в липні 2014 року - 695,65 грн. (оскільки точної суми відповідачем не надано, заробітна плата за 4 робочі дні розраховується виходячи з посадового окладу позивача в розмірі 4000,00 грн., а саме: 4000,00 грн. / 23 робочих дні в липні 2014 року * 4 відпрацьованих дні в липні 2014 року = 695,65 грн.). Кількість фактично відпрацьованих днів за червень 2014 року - 19 робочих, а за липнь 2014 року - 4 робочих. Тому, загальна сума компенсації за затримку розрахунку при звільненні позивача становить 7512,17 грн., виходячи з наступного розрахунку: (3851,19 грн. дохід за червень 2014 року + 695,65 грн. дохід за липень 2014 року) / (19 відпрацьованих робочих днів у червні 2014 року + 4 відпрацьованих робочих днів у липні 2014 року) * 38 робочих днів затримки розрахунку у зв'язку із звільненням = 7512,17 грн. З точки зору законодавства, санкції встановлені ст. 117 КЗпП України є різновидом відповідальності роботодавця перед працівником, яка настає у випадку несвоєчасного розрахунку при звільненні. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що Українська державна корпорація по виконанню монтажних і спеціальних будівельних робіт «УКРМОНТАЖСПЕЦБУД», відповідно до законодавства та Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 (зі змінами і доповненнями), має сплатити позивачу [PERSON] 7512,17 грн. в якості грошової компенсації за затримку розрахунку при звільненні. Позивач також просив стягнути моральну шкоду в сумі 16000,00 грн., на що слід зазначити наступне. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно - правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Відповідно до положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як встановлено в судовому засіданні, позивачу [PERSON], у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні була завдана моральна шкода, яка полягала у постійній нервовій напрузі та хвилюванні щодо можливості стягнення з відповідача вищевказаних коштів. При цьому, виходячи з обставин справи суд вважає, що розмір моральної шкоди, завданої [PERSON] в сумі 16000,00 грн. значно завищений ним і з Української державної корпорації по виконанню монтажних і спеціальних будівельних робіт «УКРМОНТАЖСПЕЦБУД» на його користь підлягає стягненню моральна шкода в сумі 1000,00 грн. Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 243,60 грн. (за відшкодування моральної шкоди) та 243,60 грн. (за вимоги майнового характеру), відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial