Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно, а саме: земельний пай, розміром 1,756 га, що розташований на територїї Порадівської сільської ради Васильківського району Київської області після смерті [INFO] року його матері [PERSON]. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що померлій на підставі державного акту на право власності на землю серії Р1 № 206572 належав земельний пай, розміром 1,756 га, що розташований на територїї Порадівської сільської ради Васильківського району Київської області Ще однією спадкоємицею майна померлої [INFO] року [PERSON] є [PERSON], яка є донькою його брата [PERSON], який помер [INFO] року. Проте з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори вона не зверталась. В березні 2014 року Васильківською районною державною нотаріальною конторою відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, в зв'язку з пропущенням позивачем шестимісячного строку для прийняття спадщини. В зв'язку з вище зазначеним він не може набути право власності на це майно в порядку спадкування через нотаріальну контору та просить позов задовольнити. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надіславши до суду заяву, в якій просила справу слухати за її відсутності, позов визнала. Представник третьої особи - Порадівської сільської ради в судове засідання не з'явився, надіславши до суду заяву, просили справу слухати за відсутності представника сільської ради, проти задоволення позову не заперечували. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з положеннями ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З огляду положень ст.ст. 57 і 58 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Порадівської сільської ради Васильківського району Київської області 26 січня 2012 року (а.с.6). Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] року року народився [PERSON], матір'ю якого записана - [PERSON] (а.с.42). Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як встановлено судом, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належну їй земельну ділянку, загальною площею 1,756 га, цільове призначення - для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, яка розташована на території Порадівської сільської ради Васильківського району Київської області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю, серії Р1 № 206572 (а.с. 5). Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. 25 березня 2014 року позивач звернувся до Васильківської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [INFO] року [PERSON] (а.с.37). Постановою державного нотаріуса Васильківської районної державної нотаріальної контори [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25 березня 2014 року № 708/02-31 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, на ім'я спадкоємця [PERSON], оскільки ним пропущений строк для прийняття спадщини, та відповідно ст. 1272 Цивільного кодексу України, він вважається таким, що не прийняв спадщину. Пред'являючи позов до [PERSON] сторона позивача обґрунтовуючи позовні вимоги посилалася на те, що [PERSON] є донькою його брата [PERSON], який помер [INFO] року, у зв'язку з чим позовні вимоги пред'явлені позивачем саме до неї. Як роз'яснено в п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. З огляду на вищевикладене, та після вивчення копії спадкової справи № 94/2014 стає очевидним, що [PERSON], не може виступати як особа, яка порушує, не визнає чи оспорює права позивача, як спадкоємця, оскільки вона не є спадкоємицею, яка прийняла спадщину. У разі пред'явлення позову до неналежного відповідача суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (ст. 33 ЦПК). Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовляти у задоволенні позову. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України, суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Частиною першою статті 11 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом роз`яснено сторонам в судовому засіданні положення ч. 1 ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України. В той же час, ні позивачем, ні представником позивача в судовому засіданні не заявлялось клопотання про заміну неналежного відповідача. На підставі вимог ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України, суд, за відсутності умов, передбачених вказаною нормою, не вправі проводити заміну неналежного відповідача на належного. Згідно статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Відповідно до вимог статті 214 Цивільного процесуального кодексу України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Право власності на спадкове майно набувається шляхом отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (стаття 1297 ЦК України). Іншого порядку набуття права власності на спадкове майно, у тому числі й шляхом звернення до суду, цивільним законом не передбачено. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Крім того, нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з тим, що позивачем пропущено строк для прийняття спадщини, та відповідно ст. 1272 Цивільного кодексу України, він вважається таким, що не прийняв спадщину, а тому суд вважає, що вказані нотаріусом недоліки мають бути усунені іншим шляхом ніж визнання в судовому порядку права власності за позивачем, та відповідно визнання права власності на спадкове майно за спадкоємцем є компетенцією нотаріуса, оскільки саме нотаріус встановлює коло спадкоємців, перевіряє дотримання строку прийняття спадщини, видає свідоцтво про право на спадщину. За таких обставин, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову [PERSON] про визнання права власності на земельний пай в порядку спадкування після смерті його матері [PERSON] З урахуванням наведеного,

Outcome: dismissed