Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зазначивши, що 20 липня 1996 року між ними було зареєстровано шлюб. Від цього шлюбу вони мають дитину доньку [PERSON], [INFO]. Спочатку спільне життя у сторін склалося добре, але останнім часом шлюбні відносини між ними поступово погіршилися, і, як наслідок, на теперішній час сторони мають протилежні погляди на шлюб та сімю. Відсутність взаєморозуміння між сторонами призвела до втрати поваги один до одного і до розпаду сімї. У жовтні 2016 року шлюбні відносини між сторонами припинені, з цього часу сторони однією сімєю не проживають, спільне господарство не ведуть. Подальше сумісне життя і збереження сімї позивач вважає не можливим у звязку з чим просить розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, наполягає на заявлених позовних вимогах. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявилася, з невідомої суду причини, про час та місце розгляду справи була повідомленою належним чином, про що свідчить її особистий підпис в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, яке є в матеріалах справи. Таким чином, суд вважає, що відповідач [PERSON] вважається належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, визнає її неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за її відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. При цьому згідно інформаційного листа Верховного Суду України від 27.09.2010 року, направленого на імя голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не зявився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача про розгляд справи за його відсутності та в звязку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню по наступним підставам. 20 липня 1996 року між [PERSON] та [PERSON] відділом реєстрації актів громадянського стану м. Мелітополя Запорізької області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 443 (а.с.5). Від спільного життя сторони мають неповнолітню дитину доньку [PERSON] [INFO] (а.с.6). Причиною розпаду сімї стало те, що сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, мають різні погляди на шлюб та сімю, відсутнє взаємоповага та взаєморозуміння, в результаті чого в родині виникають сварки та суперечки. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з жовтня 2016 року, з цього часу сторони хоч і проживають за однією адресою, але не проживають однією сімєю, спільного господарства не ведуть, намірів до відновлення шлюбних відносин сторони не мають. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Спору про поділ майна сторони не мають. Питання про утримання дитини сторони вирішуватимуть у встановленому законом порядку. Згідно ч.2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їх дитини, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved