Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, за наступними підставами. Відповідно до укладеного договору № б/н від 03.09.2013 року, відповідач отримав кредит у розмірі 3500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 26.02.2019 року має заборгованість - 27669 гривень 26 копійок, яка складається з наступного: 12271,75 грн. - заборгованість за тілом кредита; 5561,50 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 7342,24 грн.- нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 700,00 грн.- нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 гривень; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1293,77 грн. - штраф (процентна складова). На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 03.09.2013 року у розмірі 27669 гривень 26 копійок та судові витрати у розмірі 1921 гривня 00 копійок. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 22.04.2019 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача надав на адресу суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, зазначивши, що наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідач до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно рекомендованим листом, відзиву на позов не надав. Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Так, у даному випадку правовідносини, що склалися між сторонами, ґрунтуються на вимогах статей 526, 299, 625, 1049, 1054 ЦК України. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Як зазначає позивач, відповідно до укладеного договору № б/н від 03 вересня 2013 року, [PERSON] отримав кредит у розмірі 3500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Даний Кредитний договір, за посиланнями позивача, складається з Анкети-Заяви Позичальника, Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» і Умов та правил надання банківських послуг, копії яких додані до позовної заяви(а.с. 10-26). Однак, з наданої копії Анкети-Заяви від 03.09.2013 року не вбачається, яку саме кредитну картку бажав отримати відповідач і яка сума кредиту йому необхідна. Проте, згідно до витягу з Тарифів обслуговування кредитних карток, наданого позивачем (а.с. 10) випливає, що існує чотири види кредитних карток «Універсальна» з різними умовами кредитування. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження отримання відповідачем кредиту саме на умовах, зазначених у позовній заяві. Позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 12271,75 гривень заборгованості за тілом кредиту та 5561,50 гривень заборгованості за простроченим тілом кредиту. Проте, позивачем не вказано, яким чином, згідно до умов договору, вираховується заборгованість за тілом кредиту та заборгованість за простроченим тілом кредиту. Також не надано жодних посилань на збільшення кредитного ліміту та часу його нарахування у збільшеному розмірі на картковий рахунок відповідача. Крім того, як випливає позову, Банком заявлено про стягнення з відповідача штрафу у сумі 500 гривень (фіксована частина) та 1293,77 гривень - процентна складова. Проте, 1293,77 гривень складають 5% від вказаних банком суми заборгованості за тілом кредиту+заборгованості за простроченим тілом кредиту+суми нарахованої пені. Тобто, вирахування штрафу зроблено також з суми нарахованої пені, що протирічить правовій природі передбачених законодавством видів відповідальності за порушення зобов`язання. Крім того, на підтвердження своїх позовних вимог Банком надано розрахунок заборгованості відповідача, який підписаний представником Банку, однак не завірений належним чином печаткою юридичної особи. Враховуючи наведене, суд не може вважати письмовий доказ - розрахунок заборгованості - наданий позивачем, допустимим доказом обставин, викладених Банком у позовній заяві, а тому не має змоги зробити висновок про обгрунтованість доводів позивача, викладених у позові щодо розміру заборгованості відповідача. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що позивачем не надано належного обґрунтування заявлених позовних вимог, а через не подання позивачем допустимих доказів у суду відсутня можливість зробити відповідні розрахунки та вірно встановити дійсний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за вказаним кредитним договором б/н від 03.09.2013 року. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову та вважає за необхідне у позові відмовити. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, стягненню на користь позивача з відповідача не підлягають судові витрати по оплаті судового збору, оскільки у задоволенні позовних вимог повністю відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed