Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, яким просить стягнути з останнього на свою користь майнову шкоду, яка завдана внаслідок вчинення кримінального правопорушення у розмірі 5982грн; стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду, яка завдана внаслідок вчинення кримінального правопорушення у розмірі 20000грн та стягнути з віддача на користь позивача витрати на правничу допомогу. Вимоги позову мотивує тим, що з вироком Московського районного суду м. Харкова від 11.11.2019 [PERSON] визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.357, ч.1 ст. 185 КК України, який набрав законної сили. Вироком суду встановлено, що відповідач в результаті вчиненого злочину заподіяв потеплілому матеріальну шкоду в розмірі 5982грн. Із змісту вироку вбачається, що цивільний позов не заявлений, між тим стягнуто витрати на правову допомогу, що понесені потерпілим в розмірі 4900грн. Відповідач відмовився добровільно відшкодувати завдану кримінальним правопорушенням шкоду у розмірі 5982грн. Крім майнової шкоди, позивачу завдано й моральну шкоду, яку оцінює в сумі 20000грн., а також останній поніс витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000грн. Ухвалою судді визначено вказану справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи, у відповідності до вимог ст. 274 ЦПК України. Відповідачу направлено копію позовної заяви з додатками до неї разом із ухвалою про відкриття провадження по справі та встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. З боку відповідача до суду у встановлений законом строк відзив відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України і всі докази, що підтверджують заперечення проти позову, не надіслано, зустрічний позов не пред`явлено. Відповідно до правил ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд вивчивши доводи позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає, позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи із такого. Відповідно до правил ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що вироком Московського районного суду м. Харкова від 11.11.2019 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 357 та ч.1 ст. 185 КК України, на підставі правил ч.1 ст. 70 КК України визначено покарання у виді 3 років позбавлення волі та відповідно до ст..ст.75,76 КК України, [PERSON] звільнено від призначеного покращання з іспитовим строком на 2 роки. Також вироком суду стягнуто з [PERSON] на користь потерпілого [PERSON] витрати на правову допомогу, понесені останнім в сумі 4900грн. Вироком суду встановлено, що [PERSON] заподіяв матеріальну шкоду потеплілому [PERSON] на загальну суму 5982грн. Цивільний позов про стягнення вчиненої матеріальної шкоди на стадії досудового розслідування та судового провадження потерпілим не заявлявся. Вирок суду набрав законної сили (а.с.11-17). Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Судом встановлено, що з вини відповідача, яким вчинено кримінальні правопорушення відносно потерпілого [PERSON] , останньому завдано матеріальної шкоди в розмірі 5982грн. Таким чином у суду є правові підстави для задоволення вимог позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача вчиненої матеріальної шкоди на вказану вище суму. Далі, у відповідності до вимог ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Абзацом першим п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 з подальшими змінами та доповненнями, визначеного, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Частина друга ст. 23 ЦК України визначає, що моральна шкода полягає у фізичному болю, стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самою, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у принижені честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає від характеру та обсягу страждань ( фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивача, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин (п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди від 31.03.1995 № 4). Відповідно до положень ч. 1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до внутрішнього переконання. Позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду, яку оцінює в розмірі 200000грн, при цьому, жодним доказом такі вимоги не підтверджує, а тому суд відмовляє у задоволені вимог позову щодо стягнення з відповідача моральної шкоди. Далі, позивач просить стягнути з відповідача понесені витрати на професійну правничу допомогу, сума якої із змісту позову вбачається як 10000грн. Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничої допомогою адвоката несуть сторони. Крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір суми, що підлягає сплати в порядку компенсації витрат адвоката, необхідним для надання правничої допомоги, встановлюються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат необхідних для надання правничої допомоги. Так, позивачем надано копії ордеру серії ХВ №000541 від 16.08.2018 та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Тимошенка Д.В. (а.с.18,19 ). Інших доказів, які б підтверджували здійснення відповідних витрат позивача на надану йому правничу допомогу у зв`язку із розглядом даної цивільної справи, позивачам не надано. При цьому, буд яких доказів про сплату таких послуг та інших необхідних доказів щодо належного підтвердження наданих юридичних послуг, у зв`язку із розглядом даної цивільної справи, які вимагають правила ст. 137 ЦПК України з боку позивача не надано, а тому суд відмовляє у задоволенні такої вимоги. Відповідно до правил ст. 141 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача. На підставі викладеного і

Outcome: partial