Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, у якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором. Позов мотивує тим, що між ВАТ «Плюс Банк», який перейменовано у Публічне Акціонерне Товариство «Плюс Банк», правонаступником якого є ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] [INFO] укладено кредитний договір №Б95.977.70185, відповідно до якого відповідачка отримала кредит на суму 2950гривень. Протягом строку дії Кредитного договору боржник систематично порушував терміни сплати кредиту та процентів за користування кредитом, у зв»язку із чим йому було надіслано листи-повідомлення з вимогою повернення боргу, які боржник залишив без відповіді і задоволення. Відтак, заборгованість відповідачки перед позивачем станом на 11.9.2013року становить 13284,34грн., а саме 2375,80грн. - прострочений борг, 3014,28грн. - прострочені проценти, 31,25 - строкові проценти, 7843,01грн. - пеня за несвоєчасне погашення платежів, 20грн. - віндикаційні витрати, які, а також 229,40грн. просить стягнути з відповідачки в судовому порядку. Представник позивача тричі не з'явився в судове засідання, подав на адресу суду клопотання про слухання справи у його відсутності, позов підтримує повністю, просить такий задовольнити та у разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. В ухвалі про відкладення судового засідання від 19 грудня 2013р., явка представника позивача в судове засідання на 16.01.2014р. була визнана обов'язковою для дачі пояснень по суті позову, а також позивача було зобов'язано надати суду належний розрахунок боргу, пені та процентів із зазначенням сум заборгованості, на які нарахована пеня і проценти та періодів прострочки. Представник позивача подав суду клопотання від 16.12.2013р. щодо проведення розгляду даної справи у наступному судовому засіданні та до закінчення розгляду справи без участі представника позивача через неможливість Банку фізично забезпечити представника для участі в судовому засіданні через відсутність їх у даному регіоні. Вимоги ухвали суду від 16.01.2014р. щодо надання належного розрахунку заборгованості суду не подав. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про причини своєї неявки суду не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи. На підставі ст.169,224 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), проти чого представник позивача не заперечив. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити частково. Судом встановлено, що 18.02.2011 року між ПАТ «Плюс Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №Б95.977.70185, згідно якого позивач надає відповідачці кредит на суму 2950 гривень, строком на 12 місяців. Як вбачається із змін до статуту Публічного акціонерного товариства «Плюс Банк», Публічне акціонерне товариство «Плюс Банк» перейменоване в Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» відповідно до рішення Загальних Зборів Акціонерів Банку і є правонаступником всіх його прав та обов»язків. Відповідачці [PERSON] були видані кредитні кошти в сумі 2698,25грн. за кредитним договором №Б95.977.70185 від 18.02.2011р., що підтверджується ордером-розпорядженням №1 від 18 лютого 2011р. про видачу кредиту [PERSON] (а.с.6). У позовній заяві позивач стверджує, що відповідачка отримала кредит у сумі 2950грн., однак доказів на підтвердження фактичного надання такої суми кредиту до позовної заяви не додав. У позовній заяві позивач зазначає суму основного боргу за простроченим кредитом станом на 11.09.2013р. - 2375,80грн. Зазначене свідчить, що позивачка частково погасила суму основного боргу за кредитом, однак, позивачем не зазначено в позовній заяві які суми та коли відповідачкою була частково погашено, а також не надано доказів- документів щодо погашення частини боргу за кредитом. Із умов вищевказаного кредитного договору вбачається, що за користування Кредитом Позичальник сплачує проценти в розмірі 0,001% річних від залишкової суми кредиту - на протязі перших трьох місяців дії Договору та 20,00% річних від залишкової суми кредиту - на протязі решти строку дії Договору. Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідачки 3014,28грн. - за прострочені проценти, 31,25грн. - за строкові проценти, 7843,01грн. - пені за несвоєчасне погашення платежів, 20грн. - віндикаційних витрат. Згідно довідки-розрахунку заборгованості, доданого позивачем до позовної заяви (а.с.5), у ньому міститься інформація про розмір заборгованості відповідачки перед позивачем станом на 11.09.2011р., відповідно до якого заборгованість відповідачки перед позивачем становить: прострочений борг - 2375,8грн., прострочені проценти - 3014,28грн., строкові проценти - 31,25грн., пеня (за останній рік) - 7843,01грн., віндикаційні витрати - 20грн., всього на суму 13284,34грн. Однак, у зазначеному розрахунку боргу станом на 11.09.2013р. не міститься жодної інформації яким чином проводився такий розрахунок, не зазначено дат та сум фактично сплачених часткових платежів на погашення основного боргу за кредитом, розмір відсотків при нарахованні прострочених та строкових процентів, від якої суми кредиту вони нараховувались та за який період; не зазначено у якому розмірі, від якої суми боргу, за який період прострочки нарахована пеня. Оскільки позивачем не надано суду документів - доказів щодо часткового погашення боргу, позивач в судове засідання не зявився, витребованих судом документів суду не надав та просив справу розглядати у відсутності представника позивача, суд позбавлений можливості перевірити правильність нарахування позивачем процентів та пені. У позовній заяві також не обгрунтовано стягнення з відповідачки віндикаційних витрат у сумі 20грн. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.546 та ст.549 ЦК України, виконання зобов»язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов»язання. Згідно ч.2 ст.258 ЦК України встановлена спеціальна позовна давність в один рік до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог ЦПК в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справи. Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення в частині стягнення заборгованості за простроченим основним боргом за кредитним договором у сумі 2375,80грн. В решті позовних вимог слід відмовити за необґрунтованістю та безпідставністю, оскільки позивач не довів та не надав суду належних доказів та розрахунків, які б свідчили про підставність та правильність нарахування процентів, пені, віндикаційних витрат. З наведених міркувань та

Outcome: partial