Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, третя особа без самостійний вимог: Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції України в Полтавській області про визнання права власності на самовільно збудоване майно. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, 19 вересня 2013 року рішенням Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області йому надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право обмеженого користування земельною ділянкою (право земельного сервітуту) для розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності біля Баранівських ставків в с. Горбанівка Полтавського району Полтавської області на території Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, а також йому надано дозвіл на розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності за вище вказаною адресою відповідно до поданої схеми. Отримавши дане рішення позивач розпочав розробку технічної документації із землеустрою та будівництво. У 2014 році 25 березня рішенням № 3 виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області було присвоєно адресу земельній ділянці на якій розташована тимчасова споруда: [ADDRESS] . У 2014 році в процесі будівництва позивачем було замовлено будівельно-технічне дослідження об`єкту незавершеного будівництва за вище вказаною адресою. На основі проведеного аналізу, експерт зробив висновок, що будівля кафе пл. 161, 8 кв. м. та будівля котельної з кухнею є капітальними та відповідає ознакам, що характеризують об`єкти нерухомого майна. 29 січня 2018 року рішенням Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області було затверджено технічну документацію із землеустрою та укладено зі мною договір про встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку загальною площею 0,0617 га. 05 червня 2018 року даний договір був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації та містобудування Полтавського району» 12.03.2020 року, було виготовлено технічний паспорт на нежитлову будівлю (кафе). Крім того, біля кафе збудована господарська будівля (літня кухня) з підвалом. Загальна площа основи кафе «А-2,а» складає 339, 7 м. кв., загальна площа основи літньої кухні «Б-1» складає 48,4 кв.м., загальна площа основи підвалу «б» складає 10.8 кв.м, Оскільки нежитлову будівлю (кафе) з господарською спорудою (літня кухня) з підвалом збудовано самовільно без дозвільних на те документів, позивач не має змоги ввести в експлуатацію будівлю загальноприйнятим декларативним шляхом та в подальшому зареєструвати право власності на нього. За таких обставин позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив визнати право власності на самочинно збудоване нерухоме майно. В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив проводити розгляд справи без його участі. Представник відповідача-Щербанівської сільської ради Полтавського району направив до суду заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника відповідача, проти позовних вимог не заперечував поклавшись на розсуд суду. Представник третьої особи- Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції України в Полтавській області в судове засідання не з`явився, направивши до суду заяву, в якій прохав розглянути справу без його участі, проти позовних вимог не заперечували поклавшись на розсуд суду.. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. 19 вересня 2013 року рішенням Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області позивачу надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право обмеженого користування земельною ділянкою (право земельного сервітуту) для розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності біля Баранівських ставків в с. Горбанівка Полтавського району Полтавської області на території Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, а також йому надано дозвіл на розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності за вище вказаною адресою відповідно до поданої схеми. Отримавши дане рішення позивач розпочав розробку технічної документації із землеустрою та будівництво. У 2014 році 25 березня рішенням № 3 виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області було присвоєно адресу земельній ділянці на якій розташована тимчасова споруда: [ADDRESS] . У 2014 році в процесі будівництва позивачем було замовлено будівельно-технічне дослідження об`єкту незавершеного будівництва за вище вказаною адресою. На основі проведеного аналізу, експерт зробив висновок, що будівля кафе пл. 161, 8 кв. м. та будівля котельної з кухнею є капітальними та відповідає ознакам, що характеризують об`єкти нерухомого майна. 29 січня 2018 року рішенням Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області було затверджено технічну документацію із землеустрою та укладено зі мною договір про встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку загальною площею 0,0617 га. 05 червня 2018 року даний договір був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації та містобудування Полтавського району» 12.03.2020 року, було виготовлено технічний паспорт на нежитлову будівлю (кафе). Крім того, біля кафе збудована господарська будівля (літня кухня) з підвалом. Загальна площа основи кафе «А-2,а» складає 339, 7 м. кв., загальна площа основи літньої кухні «Б-1» складає 48,4 кв.м., загальна площа основи підвалу «б» складає 10.8 кв.м, Оскільки нежитлову будівлю (кафе) з господарською спорудою (літня кухня) з підвалом збудовано самовільно без дозвільних на те документів, позивач не має змоги ввести в експлуатацію будівлю в іншому порядку ніж судовий. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно п. 10 Постанови КМУ № 461 від 13.04.2011 року, якою затверджено «Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта. Згідно до п 4. Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. В даному випадку нежитлова будівля (кафе) з господарською будівлею (літня кухня) з підвалом не є тимчасовими спорудами, а є капітальними будівлями та збудовані без дозвільних на те документів. Зазначене самочинне будівництво повністю розміщене на відведеній земельній ділянці у 0,0617 га. Частиною 3 ст. 376 ЦК України встановлено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Згідно ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. В даному випадку позивач зареєстрував сервітут на земельну ділянку після завершення самочинного будівництва та збудував не тимчасову споруду, а капітальну будівлю. Також відсутні будь-які заперечення від органів місцевого самоврядування. Згідно листа Департаменту ДАБІ у Полтавській області № 1016-1.20/2/48 від 28.02.2020 року дану нежитлову будівлю можливо прийняти в експлуатацію лише після визнання права власності на неї в судовому порядку. Аналіз норм ч. 3ст. 376 ЦК України дає підстави для висновку про те, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки забудовнику власником та користувачем, якщо такий є, та не являється забудовником. Зазначена умова є єдиною для визнання права власності на об`єкт нерухомості за такою особою. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги є обґрунтованими, доведеними в судовому засіданні та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved