Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості посилаючись на те, що йому відповідно до договору відступлення права вимоги від 19.06.2018 року ПАТ «Фідобанк» передав свої права за кредитним договором №014/5810/44/06766, який був укладений між ВАТ «Ерсте Банк» та відповідачем. Просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 1229949,87 гривень. 14.01.2020 року позовну заяву було залишено без руху. 05.02.2020 року від представника позивача надійшла заява на виконання ухвали без руху та позовна заява про зменшення позовних вимог, згідно якої просив стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 940711,52 гривень. 05.03.2020 року від представника відповідача надійшов відзив, відповідно до якого він позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. Судом встановлено, що 16.11.2007 року між ВАТ «Ерсте Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №014/5810/44/06766 відповідно до якого відповідачу було надано кредитні кошти в сумі 135000 доларів США зі строком користування кредитними коштами до 15.11.2017 року із сплатою 12 відсотків річних. Згідно додаткової угоди №2 до вищевказаного кредитного договору яка укладена між ПАТ «Фідобанк» та відповідачем умови кредитування були змінені та відповідачу було видано новий транш кредиту в сумі 627886,16 гривень, який призначався для погашення заборгованості перед банком за кредитним договором у розмірі 78584 доларів США зі строком користування кредитними коштами до 15.11.2017 року із сплатою 12,5 відсотків річних з дати укладення до 31.12.2015 року, з 01.01.2016 року до кінця дії договору із сплатою 20 відсотків річних, а в разі прострочення сплати понад 90 календарних днів, може бути встановлена відсоткова ставка в розмірі 24 відсотки річних. Відповідно до договору відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 19.06.2018 року ПАТ «Фідобанк» відступив позивачу право вимоги до позичальників згідно додатку №1 до договору, зокрема і за кредитним договором №014/5810/44/06766 від 16.11.2007 року. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 3 ст.656 ЦК України передбачено, що предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.2.2 договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 12.06.2018 року встановлено, що за цим договором новий кредитор в день укладення цього договору, але в будь якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів відповідно до п.4.1 вищевказаного договору набуває усі права кредитора за основними договорами, включаючи право вимагати належного виконання боржниками зобов`язань за основними договорами, сплати боржниками грошових коштів, сплати процентів, сплати штрафних санкцій, передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань, право вимагати та отримувати платежі за гарантією. Пунктом 4.1 вищевказаного договору передбачено, що сторони домовились, що за відступлення прав вимоги за основними договорами відповідно до договору новий кредитор сплачує банку грошові кошти в сумі 160523,74 гривні. Враховуючи те, що позивачем не було надано жодних належних доказів сплати позивачем банку вищевказаних грошових коштів на виконання умов договору купівлі-продажу, тому суд вважає недоведеною ту обставину, що до позивача перейшло право вимоги згідно договору відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 19.06.2018 року. Враховуючи вищевикладене, в задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю, того що, [PERSON] є належним позивачем. На підставі ст.ст.509, 512, 514, 656 ЦК України, ст.81 ЦПК України,

Outcome: dismissed