Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 09 лютого 2013 року [PERSON] під розписку позичив у громадянина України [PERSON] гроші у розмірі 7500 грн. 00 коп., та зобовязався повернути дану суму. До сьогоднішнього часу відповідач ухиляється від повернення суми боргу, чим порушує взяті на себе зобовязання. Відповідно до статей 525 та 526 Цивільного кодексу України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором чи законом. Натомість, на теперішній час позивач ставить вимогу лише щодо повернення суми боргу. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON], заборгованість у сумі 7500 грн. 00 коп. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 487,00 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Не заперечує щодо винесення заочного рішення суду. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився з невідомої причини, хоча про дату слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Заяву про слухання справи без його участі суду не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справі, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Таким чином, суд вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш, як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавець є юридична особа, - незалежно від суми. Абзац 2 цієї ж статті говорить про те, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Позивачем надано суду оригінал розписки згідно якої, 09 лютого 2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, за яким позивач передавав відповідачу грошові кошти у сумі 7500 грн. 00 коп., але в розписці не зазначений строк повернення відповідачем позики. Так, у відповідності до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У ч.5 ст.261 ЦК України зазначено, що за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові. Строк виконання зобовязання в договорі позики не встановлено, позивач звернувся до суду з позовом 20.11.2015 року, але виходячи з того, що на час звернення до суду з позовом відповідач свої зобовязання за договором позики не виконав, позивач звернувся до суду з даним позовом в межах строку позовної давності. В судовому засіданні встановлено та підтверджено належними письмовими доказами, що в результаті неправомірних дій зі сторони відповідача [PERSON] позивачу спричинено матеріальні збитки у розмірі 7500,00 грн., тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги. На підставі ст.88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати в розмірі 487 грн. 20 коп. за сплату судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved