Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач звернулась до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв'язку із чим підписав заяву б\\н від 15.02.2012, згідно якої отримала кредит 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно умов договір складається з заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг (далі - умови). Відповідно до умов погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інших витрат згідно умов. Взяті на себе зобовязання банк виконав своєчасно і повністю, надавши [PERSON] можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач до теперішнього часу не виконує взяті на себе зобов'язання не надала Банку кошти для погашення заборгованості, в зв'язку з чим банк змушений звернутися до суду з позовом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити та розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює заочне рішення по справі, що відповідає положенням ст. ст. 280-283 ЦПК України. Суд, ознайомившись із заявою представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Дослідженням матеріалів справи встановлено, що окрім копії анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, копії Витягу з тарифів обслуговування кредитних карт, копії Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, розрахунку заборгованості за договором б\\н від 15.02.2012, укладеного між «ПриватБанком» та [PERSON] станом на 31.07.2017 та копії паспорта на імя відповідача, не міститься будь-якого належного та допустимого доказу на підтвердження факту отримання відповідачем вказаних кредитних коштів у спосіб та в обсязі, зазначених в позовній заяві. Так, в своїй позовній заяви ПАТ КБ «Приватбанк» зазначає, що надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами в межах встановленого на картковий рахунок кредитного ліміту. Разом із тим, матеріали цивільної справи не містять ані відомостей про отримання відповідачем банківської картки, ані номеру вказаної картки, ані підтвердження того факту, що відповідач наданою Банком можливістю розпоряджатися кредитними коштами взагалі скористався. Такими доказами, зокрема, може бути складена у відповідності до вимог діючого законодавства довідка про рух коштів по рахунку відповідача, підписана відповідальною особою банку, розписка відповідача у отриманні кредитної банківської картки, оригінал кредитного договору від 15.02.2012, виписки за картковим рахунком, докази отримання відповідачем кредиту чи перерахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача, тощо, але за час розгляду справи судом, з листопада 2017 року по квітень 2018 року, представник позивача таких доказів на підтвердження заявлених позовних вимог суду не надав. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до\~статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого\~постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Відповідно положень ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) розяснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обовязки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Суд, діючи на підставі ст.12 ЦПК України, з метою сприяння всебічному і повному зясуванню обставин справи, для забезпечення правильного та законного розгляду справи, надіслав позивачу розяснення в рамках даної цивільної справи, в якому вказав, що позивач, відповідно до вимог ч.2 ст.27 ЦПК України (в редакції на момент надсилання листа), для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязаний подати усі наявні у нього докази, а також розяснив, що у випадку невиконання позивачем вимог ЦПК України щодо обовязку доказування справа буде розглянута на підставі наявних доказів. Лист суду із розясненнями позивачем отримано 09.02.2018, про що свідчить зворотне поштове повідомлення, проте станом на час розгляду справи від позивача жодних клопотань, доповнень, письмових доказів, тощо до суду не надходило. Відповідності до ч. 4 ст. 77 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування, а тому обставини, викладені в позовній заяві, судом не приймаються. Таким чином, оскільки ані в позовній заяві, ані в документах, що долучені до неї, не міститься відомостей щодо часу, способу виконання позивачем умов кредитного договору з надання кредиту у розмірі та в спосіб, визначений Умовами та Договором, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору є не обґрунтованим, не доведеними і такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed