Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів Відкритого акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київреконструкція», Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, в якому просив визнати його право власності на нежитлове приміщення, складову частину майнового комплексу по [ADDRESS], а саме механічну майстерню (літ. Д), загальною площею - 249,10 кв.м.. В обґрунтування позову позивач вказує, що на підставі протоколу №2-к-363-г від 03.09.2012 року його визнано переможцем прилюдних торгів з реалізації складової частини майнового комплексу по [ADDRESS], а саме механічну майстерню (літ. Д), загальною площею - 249,10 кв.м.., та видано Акт №1885052 про проведення прилюдних торгів від 26.09.2012 року для подальшої видачі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів. Як вказує позивач, 01.10.2013 року він звернувся до державного нотаріуса Сьомої Київської нотаріальної контори Гавриленко А.М. за видачею відповідного свідоцтва про право власності, проте нотаріусом у видачі такого було відмовлено. Так, нотаріус вказав, що оскільки в Акті №1885052 державного виконавця про проведення прилюдних торгів від 26.09.2012 року міститься інформація про наявність правовстановлюючого документа на вест майновий комплекс та не вказано арифметичну (у простих дробах) частку, яку складає механічна майстерня від цілого майнового комплексу, а також відсутня інформація щодо документа, який підтверджує право власності боржника конкретно на механічну майстерню, видати свідоцтво неможливо. Виходячи з вказаного, нотаріус постановою від 03.10.2013 року відмовив у вчиненні нотаріальної дії. В свою чергу позивач вважає вказані вище обставини такими, що порушують його право власності на об'єкт нерухомого майна, а тому, посилаючись на положення ст.ст. 316, 319, 334, 391 та 392 ЦК України, звернувся до суду із даним позовом, в якому просить визнати його право власності на складову частину майнового комплексу по [ADDRESS], а саме механічну майстерню (літ. Д), загальною площею - 249,10 кв.м.. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив про задоволення позову, посилаючись на обставини вказані в позові. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про розгляд справи повідомлені належним чином, представників не направили, про причини неявки в судове засідання не повідомили, а тому суд на підставі ч. 1 та 2 ст. 224 ЦПК України та за згодою позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що на підставі протоколу №2-к-363-г від 03.09.2012 року позивача [PERSON] визнано переможцем прилюдних торгів з реалізації складової частини майнового комплексу по [ADDRESS], а саме механічну майстерню (літ. Д), загальною площею - 249,10 кв.м.., та видано Акт №1885052 про проведення прилюдних торгів від 26.09.2012 року для подальшої видачі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів. 01.10.2013 року позивач звернувся до державного нотаріуса Сьомої Київської нотаріальної контори Гавриленко А.М. за видачею відповідного свідоцтва про право власності, проте нотаріусом у видачі такого було відмовлено. Постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.10.2013 року №2411/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на об'єкт нерухомого майна, оскільки в Акті №1885052 державного виконавця про проведення прилюдних торгів від 26.09.2012 року міститься інформація про наявність правовстановлюючого документа на весь майновий комплекс та не вказано арифметичну (у простих дробах) частку, яку складає механічна майстерня від цілого майнового комплексу, а також відсутня інформація щодо документа, який підтверджує право власності боржника конкретно на механічну майстерню, видати свідоцтво неможливо. Як встановлено судом з Акту №1885052 державного виконавця про проведення прилюдних торгів від 26.09.2012 року (а.с. 12, 13), в даному Акті міститься інформація щодо належності боржнику на праві власності цілого майнового комплексу по [ADDRESS], але не вказано арифметичну (у простих дробах) частку, яку складає механічна майстерня від цілого майнового комплексу, а також відсутня інформація щодо документа, який підтверджує право власності боржника конкретно на механічну майстерню. Таким чином, Акт №1885052 державного виконавця про проведення прилюдних торгів від 26.09.2012 року не містить всіх необхідних даних щодо об'єкту нерухомого майна, про видачу свідоцтва про право власності на яке звернувся позивач, а тому нотаріусом правильно відмовлено у вчиненні такої нотаріальної дії на підставі ст. 68 Закону України «Про нотаріат» та п. 3.1, 3.2 глави 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Як вбачається з позовної заяви, позивач як на підставу власних вимог щодо визнання права власності посилається на ст.ст. 316, 319, 334, 391 та 392 ЦК України та вимагає захистити його право власності на обкат нерухомого майна. Проте згідно ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону, а отже на сьогодні позивач не може вважатись власником нерухомого майна - складової частини майнового комплексу по [ADDRESS], а саме механічної майстерні (літ. Д), загальною площею - 249,10 кв.м., оскільки державна реєстрація права власності позивача не проведена. Виходячи з викладеного, необґрунтованими є і посилання позивача на норми ст.ст. 317, 319, 391, 392 ЦК України, покладені ним в основу позовних вимог, оскільки особа не може вимагати захисту майна, власником якого вона не є, та права, яким не володіє. Крім того, позивач в поданому позові вказує на те, що відповідачами не визнається його право власності, проте, як вбачається з матеріалів позову, в даному випадку має місце не невизнання особами права позивача, а відсутність можливості державної реєстрації такого права у зв'язку з недоліками правовстановлюючих та інших документів, що є в розпорядженні позивача за результатами проведених прилюдних торгів. Таким чином, суд, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог, а отже в їх задоволенні слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed