Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору позики від 07.10.2004 року відповідачу було передано грошові кошти в сумі 27\~000грн. 00коп. 17.11.2005 року Першотравневим районним судом м. Чернівці прийнято рішення про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 27000 грн. Зазначає, що відповідач не повертає грошові кошти, в звязку з чим станом на 15.12.2016 року у відповідача утворилась заборгованість. На підставі викладеного, просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 43\~414грн. 88коп. та витрати повязані з оплатою правової допомоги адвоката. Позивач в судове засідання не зявився, від його представника до суду надійшла заява, в даній заяві просить суд справу розглядати в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідач не зявився, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, суд про причини неявки не повідомив. В наслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу в його відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлено, що 07.10.2004 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 7551, відповідно до якого позивачем було передано грошові кошти в сумі 27000грн. /а.с.8/. Першотравневим районним судом м. Чернівці прийнято рішення від 17 листопада 2005 року про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 27000 грн. /а.с.13-14/. За приписами\~ст. 599 ЦК України\~зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом статей\~525,\~526 ЦК України\~зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. У відповідності до частин 1 та 3\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Статтею 536 ЦК України\~встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх\~розмір\~визначається\~на\~рівні\~облікової\~ставки\~Національного\~банку\~України. Враховуючи вищезазначені положення закону, встановлений строк повернення кредиту та той факт, що договором не встановлено розмір процентів після спливу вищезазначеного строку, слід дійти висновку про визначення розміру процентів на рівні облікової ставки Національного банку України. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 7 вересня 2016 року № 6-1412цс16, яка згідно зі\~ст. 360-7 ЦПК України\~є обов'язковою для судів. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, у звязку з невиконанням умов вищезазначеного договору, за розрахунком позивача, у відповідача утворилася заборгованість перед позивачем 43\~414грн. 88коп. /а.с.4-5/. Частиною першою ст.88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ст.84 ЦПК України, витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Положеннями ст.56 ЦПК України, правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Особа, зазначена в частині першій цієї статті, має право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії, долучених до справи документів, бути присутнім у судовому засіданні. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі. Як було встановлено судом, позивач з заявою до суду про допуск до участі в справі адвоката [PERSON], в якості особи, яка надає правову допомогу не звертались, останній не був допущений судом до участі в розгляді справи як особа, яка надає правову допомогу. Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що адвокат [PERSON] приймав участь у розгляді справи у якості представника позивача, на підтвердження чого суду був наданий відповідний договір. Відповідно до вимог ст.ст.40, 42, 44 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або інша особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність і належно посвідчені повноваження на здійснення представництва в суді. Повноваження представника фізичної особи посвідчуються довіреністю. Представник, який має повноваження на ведення справи в суді, може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти ця особа. Так, [PERSON], приймаючи участь у розгляді справи, вчиняв від імені позивача усі процесуальні дії, якими користується сторона у справі, в тому числі: подавав докази, заявляв клопотання, тобто вчиняв дії, які не уповноважена здійснювати особа, яка надає правову допомогу. На підставі наведеного та враховуючи те, що згідно з статтею 79 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом судової справи, не належать витрати, повязані з залученням представника, суд вважає, що в задоволенні стягненні витрат повязані з оплатою правової допомоги слід відмовити. Дослідивши матеріали справи в судовому засіданні, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: partial