Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнайтед кар лиз» про стягнення грошових коштів , посилаючись на те що з відповідачем укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу № 1125 від 01.12.2015;Транспортний засіб вартістю 440 000, 00 грн. був переданий Відповідачу і належним чином перереєстрований його ім`я Відповідач провів розрахунки за вказаним договором в неповному розмірі. Залиишок заборгованості становить 256 000, 00 грн.. оскільки сплачено 184 000, 00 грн. Представник позивача уточнив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача 256000грн., інфляційні втрати в розмірі 91 364,86 грн., 3% річних в розмірі 18 979,07 грн.. судові витрати в розмірі 3 663,44 грн., витрати на правничу допомогу 22 000 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечував, вказував на те що загальний сукупний дохід Позивача за період роботи з 01.08.2013 по 28.09.2016 в ТОВ «Перша прокатна компанія», склав 86 124 грн., з яких виплачено 69 027 грн. за період її роботи з 03.12.2012 по 28.09.2016 в ТОВ «Юнайтед Кар Лиз», - склав 120 234 грн., з яких виплачено 97 377 грн. Вказані суми підтверджує неспроможність Позивача самостійно придбати у грудні 2015 року спірний автомобіль за 26500 дол. США. Акту прийому-передачі до договору від 01.12.2015 не існує. Такий договір між ТОВ «Юнайтед кар лиз» та [PERSON] ніколи не укладався, в якості первинних документів підприємством не обліковувався, Вказані фінансово-господарські операції та порядок їх проведення були загально\-відомим фактом для працівників ТОВ «Перша прокатна компанія» та ТОВ «Юнайтед Кар Лиз», у тому числі відомі колишньому співробітнику ТОВ «Юнайтед Кар Лиз» [PERSON]. , оскільки остання неодноразово та особисто приймала участь у процесі придбання для цілей підприємства транспортних засобів та їх перепродажу. Тому в задоволенні позову просить відмовити. Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 26.03.2018р. відкрито провадження по справі в порядку загального провадження. Суд, заслухавши пояснення сторін, покази свідка, дослідивши письмові матеріали справи , приходить до слідуючого. В судовому засіданні встановлено , що між Позивачем і Відповідачем укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу Volksvagen Tiguan , 2013 р.в. № 1125 від 01.12.2015 (а.с. 161-162) Згідно з п.3.1 Договору вартість транспортного засобу становила 440 000, 00 грн. Згідно акту приймання-передачі від 1.12.2015р. автомобіль був переданий відповідачу (а.с.163) та перереєстрований на нього (а.с.164) Відповідно до п.п.7.1.1 п.7.1 Договору покупець зобов`язується своєчасно здійснити розрахунок за Товар. Згідно ст..692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. Якщо покупець відмовився прийняти та оплатити товар, продавець має право за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитися від договору купівлі-продажу. Відповідач перерахував на банківський рахунок позивача за придбаний автомобіль кошти -3.02.2016р.-30 000грн., 3.03.2016р. 30 000грн., 27.07.2016р.-60 000 грн., 29.08.2016р.- 64 000 грн. , а всього 256 000 грн. , що підтверджується банківськими виписками. Відповідності до норм частини першої, третьої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Цивільним процесуальним кодексом України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, які мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга ст. 78 ЦПК України). За положеннями статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша ст. 81 ЦПК України). У відповідності до частини шостої статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Законодавець виключає збирання доказів судом, що стосується предмета спору, з власної ініціативи, за винятком витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом, як передбачено частиною сьомою статті 81 ЦПК України. За приписами частини першої статті 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Відповідно до ст.. 626 ЦК України 1. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.. 627 ЦК України Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів що договір купівлі-продажу не укладався , крім того не оспорюється. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Аналізуючи зібрані докази суд приходить до висновку, що відповідач має заборгованість по договору купівлі-продажу автомобіля в розмірі 256000грн. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є законними та такими, що підлягають задоволенню , підлягає стягненню інфляційні втрати в розмірі 91 364,86 грн., 3% річних в розмірі 18 979,07 грн. за період з 2.12.2015р. по 22.05.2018р. , наданий позивачем розрахунок не оспорювався. Таким чином суд прийшов до висновку про обґрунтованість позову і існування законних підстав для його задоволення. Відповідно до ст..137 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу 8000 грн.(а.с.104) На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3 996,16 грн. розмір якого підтверджений квитанцією (а.с.28) На підставі викладеного та

Outcome: approved