Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 21 серпня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк», правонаступником якого є позивач та [PERSON] укладено кредитний договір № CL81876, відповідно до умов якого Банк надав [PERSON] кредит у розмірі 9000,00 грн. строком до 25 липня 2012 року зі сплатою 38,60% річних за користування кредитом. Однак відповідач порушив умови кредитного договору в частині своєчасної сплати кредиту, відсотків по ньому у встановленні договором терміни, у звязку з цим станом на 04 серпня 2014 року заборгованість відповідача перед позивачем складає 50515,30 грн., що складається з: 8513,39 грн. прострочена заборгованість за кредитом, 7766,26 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 34235,65 грн. заборгованість за підвищеними відсотками за користування кредитом, яку відповідач в добровільному порядку не сплатив. Представник позивача надав суду заяву, згідно якої просив позов задовольнити та розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, вказав, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки заборгованість виникла у відповідача внаслідок не повернення чергового платежу, і саме з моменту першої прострочки платежу повинен відраховуватись строк позовної давності, оскільки у позивача саме після прострочки виникло право звернення до суду. Наголосив на тому, що кредитні кошти отримані позивачем для третьої особи під зобов`язання третьої особи повертати заборгованість та пов`язана з невиконанням третьою особою обов`язку перед позивачем та відповідачем з погашення кредиту. Надав суду зустрічну позовну заяву, в якій просив визнати недійсним п. 2.3 Кредитного договору № CL81876 від 21 серпня 2008 року та пункт «Підвищена процентна ставка (у разі прострочення платежу)» Додатку 1 до кредитного договору № CL81876 від 21 серпня 2008 року посилаючись на норми ч.1-3, 5 ст.203, ч.1, 2 ст.215, ст.216 ЦК України, ч.5 ст.11, п.5 ч.3, ч.ч.5, 7 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки умови договору, укладеного між сторонами передбачають сплату відповідачем компенсацію за порушення умов договору в розмірі, що у чотири рази перевищує суму кредиту, вказуючи, що в разі визнання недійсним умов договору відсутня підстава для стягнення заборгованості за кредитним договором. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасника цивільного процесу, суд доходить наступного. Судом встановлено, що 21 серпня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» /а.с.23/) та [PERSON] укладено кредитний договір № CL81876 /а.с.4-9/, відповідно до умов п.1.1 якого та додатку №1 до кредитного договору /а.с.10/ позивач - Банк надав відповідачу - [PERSON] кредит у розмірі 9000,00 грн. строком до 25 липня 2012 року зі сплатою 38,60% річних за користування кредитом. Кредит надано для задоволення поточних потреб позичальника. П.2.3 Договору визначено, що за користування кредитом понад встановлений строк (прострочення терміну сплати Щомісячного Платежу) встановлюється підвищена процентна ставка, що вказана в Додатку 1 до Договору. Підвищена процентна ставка за користування Кредитом не застосовується (а застосовується процента ставка у розмірі 0,0001% річних), якщо погашення простроченої суми основного боргу [PERSON] відбулося протягом перших трьох календарних днів з дати виникнення такого прострочення. При цьому, якщо третій день цього строку припадає на вихідний або святковий день, останнім днем такого строку застосування процентної ставки у розмірі 0,0001% річних визначається останній робочий день, що передує такому вихідному або святковому дню. Якщо оплата простроченої суми основного боргу [PERSON] не була здійснена протягом перших трьох календарних днів з дати прострочення сплати суми основного боргу, то на прострочену суму основного боргу [PERSON] нараховується підвищена процентна ставка, починаючи з першого дня виникнення такого прострочення. Пунктами 10.1, 10.1.5, 10.2 Договору встановлено, що відповідно до чинного законодавства України (зокрема, статті 651 Цивільного кодексу України), протягом строку дії Договору може бути змінено розмір процентної ставки (та/або підвищеної процентної ставки) за кредитом в сторону її збільшення/зменшення у разі настання події, не залежної від волі Сторін Договору, яка має безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів Кредитора, та/або у разі зміни інших ринкових умов, та/або у разі порушення [PERSON] умов цього Договору та/або договорів про забезпечення, зокрема, але не виключно у разі невиконання з будь-яких причин [PERSON]/Поручителем будь-яких умов цього Договору та/або договору, що забезпечує виконання зобовязань [PERSON] за цим Договором, в т.ч. несвоєчасне страхування майна/життя (або страхування від нещасного випадку) [PERSON] на період дії цього Договору, якщо умовами цього Договору та/або договорами забезпечення передбачено таке страхування, та/або у разі погіршення фінансового стану [PERSON], та/або у разі виникнення обставин, які явно свідчать про те, що наданий Позичальникові кредит своєчасно не буде повернений. Про зміну процентної ставки Кредитор має повідомити [PERSON] в письмовій формі в наступному порядку: не пізніше ніж за 10 (десять) календарних днів до дати зміни процентної ставки, вказавши у такому повідомленні дату набрання чинності нового розміру процентної ставки; протягом 7 (семи) календарних днів з дати набрання чинності нового розміру процентної ставки. Вищевказана письмова форма повідомлення Кредитором [PERSON] про зміну розміру процентної ставки за користування кредитом передбачає направлення Кредитором відповідного письмового повідомлення [PERSON] поштою. Додатково Кредитор також може повідомити [PERSON] шляхом розміщення відповідних повідомлень на дошках оголошень у приміщеннях установ Кредитора та/або іншим засобом. У разі незгоди зі зміною процентної ставки [PERSON] має право у строк не пізніше останнього робочого дня, що передує даті початку дії нової процентної ставки, достроково (без сплати комісій за дострокове погашення) виконати всі грошові зобовязання за Договором, зокрема, повернути Кредитору всю суму кредитних коштів, сплатити йому в повному обсязі нараховані проценти за користування кредитом та інші витрати. Сторони погодили, що факт непогашення [PERSON] у строк до останнього робочого дня, що передує даті початку дії нової процентної ставки, на користь Кредитора всієї суми існуючої заборгованості [PERSON] за цим Договором (а саме: неповернення всієї суми кредиту, несплата всієї суми нарахованих процентів та інших платежів) є згодою [PERSON] з таким новим розміром процентної ставки, при цьому така зміна процентної ставки вважається вчиненою належним чином навіть без укладення письмової додаткової угоди до цього Договору. В результаті зміни розміру процентної ставки відповідно корегується і Графік погашення кредиту, який [PERSON] може отримати у відділенні Кредитора. Додатком 1 до Договору сторонами узгоджено, що підвищена процентна ставка за договором становить 115,8 % річних. Додатком 2 до Договору сторонами узгоджено Графік щомісячних платежів, супутні витрати позивальника /а.с.11-12/. З огляду на викладене вбачається, що між сторонами склались правовідносини передбачені главою 71 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як передбачено ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Отже, позичальник зобов'язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та вимог закону. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позивачем належним чином виконано взяті на себе за Договором зобов`язання /а.с.17/. Однак, в порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконує, допустив прострочення повернення кредиту і сплати відсотків за його користування внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем. Так, станом на 04 серпня 2014 року заборгованість відповідача перед позивачем складає 50515,30 грн., що складається з: 8513,39 грн. прострочена заборгованість за кредитом, 7766,26 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 34235,65 грн. заборгованість за підвищеними відсотками за користування кредитом /а.с.13-14, 15-16/. При цьому, останній платіж, здійснений [PERSON] на виконання умов Договору, вчинено 25 листопад 2008 року в розмірі, що є меншим, ніж узгоджено сторонами. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, суд вбачає підстави для задоволення позову та присудження до стягнення заборгованості за договором на користь позивача з відповідача заборгованості за кредитним договором у зазначеному вище розмірі. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача вказана заборгованість на підставі ст. 1049 ЦК України, згідно якої позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Водночас, за положеннями ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» договір про надання фінансових послуг (яким відповідно до ст. 4 цього Закону є договір про надання споживчого кредиту) повинен містити розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків. За положеннями ч. 5 ст. 11, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема, щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад 50 % вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. З матеріалів справи вбачається, що визначений у додатку 1 до кредитного договору розмір підвищеної процентної ставки 115,8 % річних, перевищує розумну межу плати за послугу, яка встановлена законом. Внаслідок чого, положення договору, яким встановлено підвищену процентну ставку є несправедливими, оскільки всупереч принципу добросовісності створюють істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача, повинні бути визнані недійсними, як і положення додатку № 1 до Договору, якими встановлено їх розмір, внаслідок чого підстави для стягнення з відповідача на користь позивача розміру підвищених відсотків суд не вбачає. При цьому, висновки відповідача на те, що визнання недійсним окремих положень договору, якими визначено зобов`язання зі сплати підвищеної відсоткової ставки є підставою для не виконання умов всього договору є хибним, оскільки у відповідності до положень статті 217 ЦК України, недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Оскільки позивач просив визнати недійсним окремі положення договору, без визнання його недійсним в цілому, підстав для застосування наслідків, визначений ст.216 ЦК України суд не вбачає, оскільки з матеріалів справи вбачається, що правочин між сторонами був би вчинений і без включення до нього недійсної частини, якою встановлено підвищену процентну ставку. Розглядаючи заяву відповідача про застосування строків позовної давності суд виходить з того, що сторонами Договору узгоджено строк його виконання до 25 липня 2012 року. Позивач звернувся з позовом до суду 22 грудня 2014 року, тобто в межах строку позовної давності, а отже підстав для застосування положень ст.256, ЦК України суд не вбачає. Посилання на те, що позивач не скористався правом на дострокове повернення кредиту після несплати чергового платежу суд не приймає до уваги, оскільки застосування положень, визначених сторонами статтею 6 Договору є правом, а не обов`язком сторін і не використання стороною свого права не є підставою для висновку про пропуск строку позовної давності у спорі. Внаслідок викладеного, суд вважає за можливе задовольнити первісні позовні вимоги частково, в частині сплати заборгованості, яка складається з не повернутої частини кредиту та нарахованих відсотків за користування кредитом в розмірі 38,6 % та задовольнити зустрічний позов в повному обсязі. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що позивачем документально підтверджено сплату судового збору у сумі 505,15 грн., позов задоволено частково, тому у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 243,60 грн. Також, позовну заяву задоволено частково. Відповідачем сплачено судовий збір за подання зустрічної позовної заяви в розмірі 243,60 грн., тому у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати за зустрічним позовом підлягають стягненню з позивача на користь відповідача.

Outcome: partial