Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про визнання висновку незаконним та відшкодування моральної шкоди, покликаючись на те, що 30 жовтня 1989 року він був визнаний Залізничною МСЕК інвалідом ІІІ групи терміном на 1 рік. З 1990 року по 1991 рік ІІІ група інвалідності продовжувалась. У 1992 році при черговому перегляді, міжрайонна комісія не знайшла підстав для визнання його інвалідом, оскільки лікуючий лікар вважала, що не відбулось ніякого погіршення стану його здоровя. Вважає, що без будь-яких підстав йому незаконно була знята група інвалідності. У березні 2001 року після тривалого лікування його скерували на огляд МСЕК та встановили ІІІ групу інвалідності з тих самих підстав, що й були наявні при відмові йому у продовженні групи інвалідності у 1992 році. Внаслідок наведеного йому було завдано моральної шкоди, яка полягала у позбавленні його можливостей реалізації своїх звичок і бажань, які він міг би реалізувати не витрачаючи час на підготовку заяв, звернень з даного приводу. Просить визнати незаконним висновок медико-соціальної експертної комісії Залізничного району м. Львова від 1992 року щодо зняття з нього ІІІ групи інвалідності з приводу захворювання отриманого в період військової служби, стягнути з відповідача 100000,00 грн. моральної шкоди. У судовому засіданні позивач позов підтримав, давши аналогічні пояснення, просить позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов заперечив та пояснив, що рішенням Залізничної МСЕК від 1989 року позивача було визнано інвалідок ІІІ групи терміном на 1 рік. Група інвалідності [PERSON] продовжувалась до 01 квітня 1995 року. Після чергової експертизи Залізнична МСЕК прийняла рішення, що підстав для продовження групи інвалідності [PERSON] немає. У звязку з незгодою [PERSON] з рішенням Залізничної МСЕК, він був оглянутий Обласною МСЕК №3, яка прийняла рішення, що підстав для визнання [PERSON] інвалідом немає. Після цього до 05 березня 2001 року [PERSON] до МСЕК не звертався. Просить відмовити з задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши інші матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] 30 жовтня 1989 року Залізничною МСЕК був визнаний інвалідом ІІІ групи з приводу захворювання отриманого в період проходження військової служби, терміном на 1 рік. Як вбачається із листів Департаменту охорони здоровя №931 від 24 липня 2015 року, №01-12-11/573/01/04 від 10 березня 2015 року, Міністерства охорони здоровя України №16.06-16/1572-15/24865 від 03 серпня 2015 року, Залізничного відділу соціального захисту №2605/08-331 від 2013 року позивачу [PERSON] з 1990 року по 1995 рік була встановлена ІІІ група інвалідності. /а.с. 20, 23, 29, 35/ Згідно пояснень позивача наданих у судовому засіданні та його позовних вимог, [PERSON] просить скасувати висновок медико-соціальної експертної комісії Залізничного району м. Львова від 1992 року щодо зняття з нього ІІІ групи інвалідності, проте відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, однак позивачем не надано, а судом не отримано жодних належних та допустимих доказів щодо існування висновку медико-соціальної експертної комісії Залізничного району м. Львова від 1992 року про зняття з [PERSON] ІІІ групи інвалідності чи прийняття такого рішення медико-експертною комісією у 1992 році. Окрім того, як вбачається з матеріалів справи та пояснень представника відповідача у судовому засіданні, у позивача [PERSON] була встановлена ІІІ група інвалідності з 1989 року до 1995 року. Що стосується завдання позивачу моральної шкоди відповідачем, то в ході судового розгляду не встановлено наявність такої шкоди, наявність причинного звязку між нанесенням моральної шкоди та діями відповідача і вину останнього в її заподіянні. Крім того, позивачем не доведено фактів заподіяння йому моральних страждань та порушення нормальних життєвих звязків і за яких обставин чи якими саме діями відповідача вони заподіяні, оскільки в судовому засіданні не встановлено протиправність діянь відповідача, якими могла бути завдана позивачу моральна шкода. Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи які не викликають сумніву у їх об'єктивності. Виходячи з вищенаведеного та оцінюючи докази у їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого ствердження у судовому засіданні, позивачем не представлено, а судом не отримано жодних переконливих доказів у їх підтвердження, тому у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Outcome: dismissed