Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить розірвати шлюб з відповідачкою, посилаючись на те, що сім'я розпалась і примирення неможливе. Ухвалою судді від 16.02.2018 відкрито провадження у справі. Позивач у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про час розгляду справи повідомлена належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України. Про причину неявки суд до відома не поставила. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Врахувавши заяву позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Сторони перебувають у шлюбі з 21 серпня 1998 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO]., що підтверджується свідоцтвом про народження виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції у м. Києві від 02.03.2001 серії [NUMBER], актовий запис № 145 від 02.03.2001 та доньку - [PERSON], [INFO]., що підтверджується свідоцтвом про народження виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві від 02.12.2005, актовий запис № 2746 від 02.12.2005. Встановлено, що за час спільного проживання сторони не змогли створити міцної та дружньої сім'ї. Суперечності, що виникали між ними, привели до її розпаду. Сторони перестали підтримувати подружні стосунки, ведення домашнього господарства. За визначенням ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. З цього законодавчо сформульованого поняття сім'ї випливає, що однією із ознак сім'ї є спільне проживання та спільний побут подружжя. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З точки зору сімейного законодавства шлюб має ґрунтуватися на вільній згоді чоловіка та жінки. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з обставин, встановлених в судовому засіданні, умов проживання сторін та взаємовідносин в шлюбі; відсутність взаємної підтримки, як подружжя, категорична позиція позивача з приводу розірвання шлюбу та її небажання продовжувати шлюб, виходячи з рівноправ'я шлюбного союзу, суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалася, поновлена бути не може, а тому шлюб сторін підлягає розірванню. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved