Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 14 грудня 2012 року [PERSON] отримала кредит в розмірі 7667 гривень 39 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, при цьому домовились, що Генеральна угода разом із запропонованими Умовами та правилами, тарифами складають між нею та банком кредитний договір, що підтверджується підписом відповідача в заяві, а відповідач зобов'язався здійснювати погашення кредиту шляхом надання грошових коштів (щомісячний платіж) починаючи з 1 по 25 число кожного місяця. Відповідач підтвердила свою згоду про те, що підписана Генеральна угода разом із запропонованими банком Умовами та Правилами, Тарифами, складають між нею та банком кредитний договір, про що свідчить підпис відповідача в заяві, а при укладанні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, яки може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Банк зобов'язання за договором виконав та надав відповідачеві кредитні кошти. В той же час, відповідач в порушення умов договору зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконувала, в зв'язку з чим за кредитним договором станом на 24 серпня 2016 року утворилася заборгованість в сумі 20185 гривень 24 копійки, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 7667 гривень 40 копійок, по процентам за користування кредитом в розмірі 5174 гривні 65 копійок, заборгованість за пенею та комісією в сумі 6747 гривень 18 копійок та нарахованому відповідно до п.2.2 Генеральної угоди штрафу в сумі 596 гривень 01 копійка, які в добровільному порядку відповідач не сплачує, у зв'язку з чим банк змушений звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором в примусовому порядку. Представник позивача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.36), у судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву (а.с.4, 23), відповідно до якої прохали розглядати справу у відсутність їх представника, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та прохали їх задовольнити, а в разі неявки відповідача не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] , яка про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.36,38), в судове засідання не з'явилася. Згідно письмової заяви прохала проводити розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечувала (а.с.39). У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.10, ст.60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, при цьому доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а відповідно до вимог ст.599 цього Кодексу зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.610, ст.611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки. Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору відповідно до ст.628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однією із різновидностей зобов'язання є кредитний договір, укладений між сторонами, який відповідно до ст. 629 ЦК України є обов'язковим до виконання сторонами. Судом встановлено, що 14 грудня 2012 року між публічним акціонерним товариством «Акцент-Банк» та [PERSON] з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобов'язань по кредитному договору №SAMAB00000000440019 від 08 жовтня 2011 року (а.с.8) була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до умов якої відповідач отримала кредит в розмірі 7667,40 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом строком на 24 місяці з 14 грудня 2012 року по 31 грудня 2014 року, при цьому погашення заборгованості здійснюється з 1 по 25 число кожного місяця шляхом сплати щомісячного платежу в розмірі 383 гривні 68 копійок. При цьому сторони Генеральної угоди домовились, що Генеральна угода разом із запропонованими Умовами та правилами, Тарифами складають між нею та банком кредитний договір, що підтверджується підписом відповідача, а вказане свідчить про те, що укладення такої угоди не суперечить вимогам ч.1 ст.634 ЦК України (а.с.8). Відповідно до умов зазначеного договору позивач передав відповідачу грошові кошти, а остання зобов'язалася погашати заборгованість з кредиту, процентам за його користування, по перевитратам платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах передбачених договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання ним взятих на себе грошових зобов'язань більше ніж 30 днів, сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості (п. 2.1.2.20). Відповідач [PERSON] в порушення умов договору не виконала взяті на себе грошові зобов'язання та не виплатила кредит у встановлений строк в повному обсязі, у зв'язку з чим згідно розрахунку позивача станом на 24 серпня 2016 року утворилася заборгованість в сумі 20185 гривень 24 копійки, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 7667 гривень 40 копійок, по процентам за користування кредитом в розмірі 5174 гривні 65 копійок, заборгованість за пенею та комісією в сумі 6747 гривень 18 копійок та нарахованому відповідно до п.2.2 Генеральної угоди штрафу в сумі 596 гривень 01 копійка, що вбачається з наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості (а.с.5-6), при цьому розмір зазначеної заборгованості відповідачем не оспорюється. Таким чином аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості у відповідності до ст.ст. 611, 615 ЦК України є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути у зв'язку з задоволенням позову, витрати по сплаті судового збору, який було сплачено позивачем при зверненні з позовом до суду, з урахуванням розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved