Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Меньківської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті матері позивача залишилось спадкове майно, інших спадкоємців на дане майно немає, тому просила суд визнати за нею у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла 23.05.2004 року у віці 71 років в с. Меньківка, Радомишльського району Житомирської області право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності Поліського кооперативного селекційного центру «Росія» с. Велика Рача, Великорацької сільської ради Радомишльського району Житомирської області, розміром 2,98 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартістю 13 050,00 гривень. Позивач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, надав до суду заяву про розгляд справи без її участі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву, про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечує, позовні вимоги визнає. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON], даний факт підтверджує свідоцтво про укладення шлюбу серії І-ТП № 276241 від 07.04.2001 року) [PERSON], народилась 02.04.1970 року, уродженка с. Меньківка, Радомишльського р-ну, Житомирської області, на даний час проживає в [INFO], що підтверджує 11-та сторінка її паспорта. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ЯК № 163149, що видане Меньківським бюро ЗАГС Радомишльського району Житомирської області 28.04.1970 року, батьками позивача записані: батько [PERSON], українець та мати [PERSON], українка. Судом встановлено що, 23 травня 2004 року померла мати позивача, [PERSON], у віці 71 років в с. Меньківка, Радомишльського р-ну Житомирської області, що підтверджує свідоцтво про смерть серії 1-ТП № 247476, видане Меньківською сільською радою Радомишльського району Житомирської області 24.05.2004 року. Спадщину після смерті матері, [PERSON], у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, яка зазначає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї прийняла позивачка, шляхом постійного проживання, доглядом за будинком, обробітком земельної ділянки, сплатою необхідних платежів та отриманням коштів за землю даний факт також підтверджує довідка № 46 від 26.07.2016 року, що видана виконавчим комітетом Меньківської сільської ради Радомишльського району Житомирської області. Інших спадкоємців крім позивача немає, більше того, спадщину після смерті матері, [PERSON], ніхто більше не приймав, до нотаріуса із заявою ніхто досі не звертався, спадкова справа після її смерті не заводилась дані факти підтверджує інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 44843328 від 22.08.2016 року. Після смерті матері позивача відкрилася спадщина, яка з поміж всього іншого, складається із земельної частки (паю) члена Поліського кооперативного селекційного центру «Росія» с. Велика Рача, Великорацької сільської ради, Радомишльського р-ну, Житомирської області, розміром 2,98 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартістю 13 050,00 гривень, що належала померлій матері згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0322346, виданого на підставі рішення Радомишльської РДА № 78 від 14.03.2000 року. У відповідності до п. 216 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 3 березня 2004 року за № 20/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві. Однак, набути вищезазначене майно в порядку передбаченому ст. 1298 ЦК України, шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) позивач, як єдина спадкоємиця першої черги (ст. 1261 ЦК України) не має можливості через те, що у правовстановлюючому документі відсутня дата його видачі, а також сертифікат має підчистку та виправлення, а відповідно до ст. 47 ЗУ «Про нотаріат», такі правовстановлюючі документи вважаються такими, що не відповідають встановленим законом вимогам і не можуть бути прийняті для вчинення нотаріальних дій. Отож, вищевикладені обставини стали перешкодою для позивача у отриманні документів на спадкове майно. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. За змістом ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадкової маси можуть переходити тільки ті права і обов»язки, носієм яких був спадкодавець і на момент відкриття спадщини вони не припинилися внаслідок його смерті. Згідно положень частин 1, 2 ст. 1220, частини 1 ст. 1222, частини 3 ст. 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність належних правових підстав для визнання права власності позивача на спадкове майно, а відтак позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved