Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і вимоги обґрунтовує тим, що з 26.07.1982 року по 26.08.1991 року, з 01.06.1995 року по 19.10.2007 року, з 05.11.2010 року по 31.01.2018 року він працював у ПАТ СНВО. В 2019 році перебував на обстеженні та лікуванні в Науково-дослідному інституті гігієни праці та профзахворювань Харківського Національного медичного університету. Внаслідок обстеження був встановлений діагноз професійного захворювання: «Хронічне обструктивне захворювання легень II стадії пилової етіології у фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень II ступеню. Легенева недостатність 2 ст., - захворювання професійне (встановлене в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ вперше ППЛЕК 25.09.2019 року). Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість зі значним ступенем зниження слуху (четвертий ступінь) - захворювання професійне від тривалого впливу виробничого шуму. Встановлено, що професійне захворювання виникло у зв`язку з впливом пилу, виробничого шуму під час роботи у відповідача. Також встановлено, працездатність обмежена. Протипоказана праця в умовах впливу небезпечних чинників виробничого середовища, рекомендовано спостереження та лікування у терапевта, отоларинголога, невропатолога, ортопеда, офтальмолога, прийом ліків, санаторно-курортне лікування, носіння слухового апарату. 21.10.2019 року на підставі повідомлення про професійне захворювання за формою П-3, був складений Акт розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4 за участю представників відповідача, міської санепідемстанції та Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. В п.17 Акту зазначено, що професійне захворювання виникло у зв`язку з неефективним використанням ЗІЗ, тривалою роботою в шкідливих умовах праці. Причина професійного захворювання згідно п.18 Акту - проведення робіт в умовах підвищеного рівня виробничого шуму, пилу. 26.11.2019 року йому на МСЕК первинно встановлено 50% стійкої втрати професійної працездатності внаслідок професійного захворювання, третю групу інвалідності. Згідно ст.ст.6, 13 Закону України «Про охорону праці» умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, обладнання і інших засобів виробництва повинні відповідати вимогам законодавства, роботодавець повинен створити на робочому місці умови праці відповідно вимогам нормативно-правових актів. Але роботодавець не виконав покладені на нього законом обов`язки. Відповідно до п.п.20 Акту розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4, який був складений відносно нього 21.10.2019 pоку адміністрація ПАТ СНВО не виконала ГОСТ 12.1.005-88 «Санітарно-гігієнічні вимоги до повітря робочої зони»; ДСН 3.3.6-037-99 «Санітарні норми виробничого шуму, ультразвуку і інфразвуку» п.1.3-1.4. Умови праці, внаслідок яких у нього виникли професійні захворювання, які потягли втрату професійної працездатності на 50%, встановлення інвалідності, втрату слуху, заподіяли моральну шкоду, у зв`язку з чим він звертається до суду з цим позовом. Моральна шкода полягає у тому, що він втратив найцінніше - здоров`я, професійне захворювання спричиняють йому моральні страждання, порушують нормальні життєві зв`язки та звички, що потребує від нього додаткових зусиль для організації мого життя. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на його користь заподіяну моральну шкоду у зв`язку з професійними захворюваннями у розмірі 30000грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги [PERSON] , підтримав повністю з зазначених в позові підстав, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання», належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, наданий відзив на позов в якому зазначено, що відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди позивачу, оскільки відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, однак Позивач не надав жодного доказу, який би свідчив про заподіяння йому саме моральної шкоди. Отримання Позивачем професійних захворювань свідчить лише про можливість заподіяння моральної (немайнової) шкоди і аж ніяк не констатують такий факт, оскільки оцінка будь-яких явищ залежить від психофізіологічних особливостей їх сприйняття (оцінки) конкретної особи. Окрім наявності ряду захворювань єдиним доказом моральних страждань позивач вказує порушення стану здоров`я, порушення життєвих зв`язків та навичок, не надаючи при цьому будь-яких доказів на підтвердження цього. Таким чином, доказів спричинення позивачу Товариством моральної шкоди, розміру моральної шкоди, порядку її оцінки позивачем не надано. Також відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди позивачу, оскільки відповідно до п.19 Акту розслідування професійного захворювання Товариство не порушувало вимог законодавства про охорону праці, а, отже, відсутні порушення законних прав позивача, які передбачені ст.237-1 КЗпП України як підстава для відшкодування моральної шкоди. Позивачу згідно висновку МСЕК встановлено 50 % втрати працездатності, у зв`язку з професійним захворюванням, відповідно з яким позивачу виплачена одноразова допомога, яка зі своєю суттю компенсує моральний аспект страхового випадку та щомісячні виплати. У встановленому законодавством порядку Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Позивачу компенсуються витрати на лікування та санаторно-курортне лікування. Всі ці виплати за своєю суттю компенсують моральну шкоду позивачу. Згідно висновку МСЕК позивач не повністю непрацездатний, йому протипоказана робота в шкідливих умовах, а саме з дією токсичних, подразнюючих речовин, вібрації, шуму, несприятливих метеофакторів, але він може бути працевлаштований. Зважаючи на вищевикладене, просять відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] , у повному обсязі, та справу розглянути без представника відповідача. Суд, заслухавши пояснення представника позивача [PERSON] , перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав: Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 26.07.1982 року по 26.08.1991 року, з 01.06.1995 року по 19.10.2007 року, з 05.11.2010 року по 31.01.2018 року перебував у трудових відносинах з Акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання». 31.01.2018 року позивач звільнений за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Викладені обставини підтверджуються копією трудової книжки позивача [PERSON] (а.с.6-11). Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 21 жовтня 2019 року [PERSON] були встановлені такі професійні захворювання: «ХОЗЛ ІІ стадії пилової етіології в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень ІІ ступеню. Легенева недостатність ІІ ступеню - захворювання професійне, (встановлене в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ вперше ППЛЕК 25.09.2019 року). Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість зі значним ступенем зниження слуху (четвертий ступень) - захворювання професійне, від тривалого впливу виробничого шуму (встановлено вперше в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ 25.09.2019 року) (а.с.13-14). У пункті 17 вищевказаного акту зазначено, що професійне захворювання виникло через неефективне використання засобів індивідуального захисту, тривалий стаж роботи в умовах впливу шкідливих факторів. У пункті 18 Акту зазначено, що позивач здійснював проведення робіт в умовах підвищеного рівня пилу та виробничого шуму, що свідчить про те, що роботодавець не забезпечив виконання вимог щодо здорових та безпечних умов праці, як того вимагала ст.ст. 6, 7, 13 Закону України «Про охорону праці», що підтверджує наявність вини відповідача у настанні шкідливих наслідків для здоров`я позивача. Відповідно до довідки, виданої Спеціалізованою МСЕК м.Суми від 11.12.2019 року [PERSON] , встановлено 50% стійкої втрати професійної працездатності внаслідок професійного захворювання, третю групу інвалідності (а.с.18). Згідно з ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди проводиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя, за наявності причинного зв`язку. В зв`язку з професійними захворюваннями [PERSON] зазнає фізичних і моральних страждань, які полягають у погіршенні стану його здоров`я, і як наслідок необхідність тривалого лікування. Позивач має значні обмеження в життєдіяльності, звичках, бажаннях. Позивач змушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Так, відповідач створив неналежні умови праці позивача, внаслідок яких позивач отримав професійне захворювання зі стійкою втратою непрацездатності, що призвело його до моральних страждань і є підставою для відшкодування моральної шкоди. З матеріалів справи вбачається і підтверджується належними письмовими доказами (актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 21.10.2019 року - а.с.13-14; випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №07-01-13/794 - а.с.15, актом огляду МСЕК №702 від 11 грудня 2019 року - а.с.16-17, що внаслідок неправомірного виконання відповідачем обов`язків з питань охорони праці, порушено права [PERSON] , йому заподіяно моральну шкоду, яка полягає у стражданнях, яких позивач зазнав у зв`язку з хворобою, втратою професійної працездатності на 50%. Він вимушений проходити лікування, реабілітацію, докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно з ч.1, п.1 ч.2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Враховуючи характер, обсяг та тривалість моральних та фізичних страждань позивача [PERSON] , виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір в відшкодування моральної шкоди позивачу в сумі 24000грн., яка підлягає стягненню з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь [PERSON] . Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 840грн.80коп.

Outcome: partial