Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до вказаних відповідачів. У позовній заяві позивач посилається на те, що 26.12.2006 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк» та в подальшому правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та [PERSON] (надалі Відповідач 1) було укладено кредитний договір №МL-003/480/2006, який складається з двох частин, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 147 424 доларів США, зі сплатою фіксованої процентної ставки, яка становить 5,99% річних, строком на 366 днів. Крім того, в якості забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов'язань за вказаним кредитним договором, із [PERSON] (надалі Відповідач 2) було укладено договір поруки №SR-003/480/2006 від 26.12.2006 року, за умовами якого остання поручилася в повному обсязі відповідати перед позивачем за неналежне виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань, що витікають з умов кредитного договору. Позивач зазначає, що ЗАТ «ОТП Банк» повністю виконав свої зобов'язання перед [PERSON] за кредитним договором №МL-003/480/2006 від 26.12.2006 року, але Відповідач 1 не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, чим порушує прийняті на себе договірні зобов'язання. За порушення строків повернення кредиту, процентів за користування кредитом, позичальник зобов'язаний сплатити банку по кредитним договорам пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов'язань за кожний день прострочки, що передбачено п. 4.1.1 частини №2 кредитного договору. Таким чином, заборгованість Відповідача 1 по договору кредиту №МL-003/480/2006 від 26.12.2006 року станом на 15.07.2014 року становить - 106 123,17 доларів США, що станом на день проведення розрахунку еквівалентно - 1 241 242,91 гривень та заборгованість по сплаті пені за прострочення виконання зобов»язань в розмірі - 4 530 536,63 грн. На підставі вищевикладеного просив позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив справу розглядати без його участі та просив додатково стягнути з відповідачів судові витрати за подачу оголошення про розгляд справи у засобах масової інформацї, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, однак причини неявки суду не повідомили. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечувала представник позивача. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 18.03.2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та позивачем ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, за п.3.1 якого Банк продає позивачу (переуступляє) право на кредитний портфель, що включає у себе кредитні договори, перелік яких зазначено у Додатку №1 до цього договору, де сере переліку договорів за №649 зазначено кредитний договір із Відповідачем 1 (а.с.20-27). Згідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов»язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Вимоги ст.516 ЦК України передбачають, що заміна кредитора у зобов»язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому, вказаний договір купівлі-продажу кредитного портфелю ніким не оскаржений і діє на час розгляду справи, оскільки доказів втрати ним чинності суду не надано. З врахуванням викладеного, у цій справі належним позивачем дійсно стало ТОВ «ОТП Факторинг». Також, встановлено, що 26.12.2006 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір №МL-003/480/2006, який складається з двох частин, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 147 424 доларів США, зі сплатою фіксованої процентної ставки, яка становить 5,99% річних, строком до 26.12.2031 року (6-9, 15-16). Крім того, в якості забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов'язань за вказаним кредитним договором, поручитель [PERSON] згідно з умовами договору поруки №SR-003/480/2006 від 26.12.2006 року, поручилася солідарно та в повному обсязі відповідати перед позивачем за неналежне виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань, що витікають з умов кредитного договору (а.с.11-12). Встановлено, що ЗАТ «ОТП Банк» повністю виконав свої зобов'язання перед Відповідачем 1 за кредитним договором №МL-003/480/2006 від 26.12.2006 року, здійснивши перерахування кредитних коштів в повній сумі. Однак, взяті на себе зобов'язання по погашенню кредиту та сплаті відсотків за користування кредитними коштами в передбачені кредитним договорами строки в односторонньому порядку Відповідач 1 належним чином та в повному обсязі не виконав. За порушення строків повернення кредиту, процентів за користування кредитом, позичальник зобов'язаний сплатити банку по кредитному договору №МL-003/480/2006 від 26.12.2006 року пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов'язань за кожний день прострочки, що передбачено п. 4.1.1 частини №2 кредитного договору. П. 4.1.2., 4.1.3 частини №2 вищевказаних кредитних договорів передбачено, що за прострочення виконання боргових зобов'язань позичальник, крім пені та штрафу, додатково сплачує на користь банку штраф, а саме : за прострочення виконання зобов'язань понад 15 календарних днів у розмірі 0,01% від суми прострочених боргових зобов'язань, але не менше 25,00 грн.; за прострочення виконання зобов'язань понад 30 календарних днів у розмірі 0,02% від суми прострочених боргових зобов'язань, але не менше 50,00 грн. Таким чином, заборгованість Відповідача 1 по договору кредиту №МL-003/480/2006 від 26.12.2006 року станом на 15.07.2014 року становить - 106 123,17 доларів США, що станом на день проведення розрахунку еквівалентно - 1 241 242,91 гривень та заборгованість по сплаті пені за прострочення виконання зобов»язань в розмірі - 4 530 536,63 грн. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі, а відповідач [PERSON] всупереч умовам кредитних договорів, не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що кредитні договори сторонами укладено у письмовій формі, зазначено їх розмір та умови надання кредиту. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Сплата заборгованості по відсотках, пені за несвоєчасне повернення кредитів та сплати процентів за користування кредитами обумовлена договорами і підлягає стягненню, оскільки відповідач своєчасно не погасив суму кредитів та відсотки за користування ними. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідач 1 не сплативши у вказаний в договорах строки кредит, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що з відповідачів, як солідарних боржників на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» підлягає стягненню заборгованість по договору кредитному договору №МL-003/480/2006 від 26.12.2006 року станом на 15.07.2014 року становить - 106 123,17 доларів США, що станом на день проведення розрахунку еквівалентно - 1 241 242,91 гривень та заборгованість по сплаті пені за прострочення виконання зобов»язань в розмірі - 4 530 536,63 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачів на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суми сплаченого судового збору - 3654,00 грн. та судові витрати , пов»язані з оголошенням в пресі в розмірі про виклик відповідачів в розмірі - 630 грн.

Outcome: approved