Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів та з врахуванням прийнятих уточнень в кінцевому просить ухвалити рішення про стягнення з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь ЛМКП «Львівводоканал» заборгованості за надані послуги водопостачання та водовідведення в розмірі 27\~662,33 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що сімя відповідача [PERSON] в кількості 8-ми осіб зареєстрована та проживає за адресою [INFO], користується послугами водопостачання та водовідведення, які надаються позивачем. Всупереч вимогам чинного законодавства, відповідачі не здійснюють оплати за фактично отримані послуги. Зокрема, за період з 01.01.2008р. по 01.02.2017р. загальний розмір заборгованості за надані послуги водопостачання та водовідведення становить 27662,33 грн. Дану суму просить стягнути в примусовому порядку. Вказаний позов перебував в провадженні судді Личаківського районного суду м. Львова Лакомської Ж.І. Провадження у даній справі відкрито. Копія позовної заяви разом з додатками учасникам справи направлялась. Відповідно до розпорядження керівника апарату Личаківського районного суду м. Львова № 3, у вказаній справі проведено повторний автоматизований розподіл, згідно якого така передана в провадження судді Леньо С.І. Ухвалою від 27.06.2018р. вказану справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на 30.07.2018р. о 17:00 год. У відповідності до ч. 2 ст. 213 ЦПК України у звязку із зміною складу суду розгляд справи розпочато спочатку. Визначено сторонам строк для подання відзиву, відповіді на відзив та письмових заперечень. Крім того, розяснено про можливість подачі клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. У звязку з відсутністю підтвердження про отримання відповідачами копії зазначеної ухвали, 30.07.2018р. постановлено ухвалу про відкладення розгляду справи на 27.09.2018р. Одночасно, 30.07.2018р. копію ухвали від 27.06.2018р., а також повідомлення про права та обовязки вручено відповідачу [PERSON] під розписку. Клопотань про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, а також відзиву на позовну заяву, який би відповідав вимогам ст. 178 ЦПК України у встановлений судом строк до суду не надходило. Натомість, відповідач [PERSON] надав суду власні розрахунки заборгованості, обґрунтовуючи їх посиланням на відповідні правові норми. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в ній докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 264 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково виходячи з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі зареєстровані та проживають [INFO] на вул. А. Нової у м. Львові, що стверджується довідкою ЛКП «За Замком» від 04.11.2016р. з місця проживання про склад сімї та прописку (а.с.3). Крім відповідачів в будинку зареєстровані пятеро малолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які є дітьми відповідачів [PERSON] та [PERSON] Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004р. (надалі Закон України «Про житлово-комунальні послуги») передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг. При цьому, такому праву відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обовязок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Аналогічний обовязок споживача (наймача, власника) закріплено в ст. 68 ЖК України, згідно з якою наймач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. За змістом ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», споживачі питної води зобовязані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання та водовідведення. Відповідно до ч. 2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про місцеве самоврядування», до власних (самоврядних) повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на побутові, комунальні, транспортні та інші послуги, які надаються підприємствами та організаціями комунальної власності відповідної територіальної громади, установами та організаціями, які не належать до комунальної власності. Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг», бере участь у формуванні та реалізації державної політики у сфері теплопостачання і централізованого водопостачання та водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг і подають їх органам, уповноваженим здійснювати встановлення тарифів. Органи місцевого самоврядування встановлюють тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі не нижче економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво (надання). Отже, кінцеве рішення щодо встановлення тарифів на житлово-комунальні послуги і їх конкретні розміри приймаються органом місцевого самоврядування. Сам же тариф, на підставі якого нараховувалась плата зазначено в розрахунку заборгованості (колонка 2, 4 розрахунку), а динаміка змін цих тарифів з посиланням на відповідні рішення органів надана самим відповідачем (а.с.113). Згідно розрахунків заборгованості за надані послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (а.с.4-6, 88, 91), її розмір за період з 01.01.2008р. по 01.02.2017р. становить 27662,33 грн. При цьому, як вбачається зі змісту цих розрахунків, у березні 2011р., жовтні 2014р та грудні 2014р. відбулась корекція боргу в сторону збільшення на суми 389,48 грн., 147,54 грн., 5781,74 грн. відповідно. Одним з основних принципів цивільного судочинства, згідно п. 4 ч. 3 ст. 2 ЦПК України є змагальність сторін. За змістом ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Всупереч зазначеній нормі позивачем не доведено і матеріали справи не містять жодного доказу про підстави корекції боргу в сторону збільшення у зазначені періоди та суми, що виключає можливість стягнення заборгованості в розмірі, який наведено у розрахунках. Тому, до примусового стягнення підлягає лише заборгованість, яка обрахована позивачем і розмір якої належить зменшити на суми корекції боргу, а саме 21 343,57 грн. (27662,33 389,48 147,54 5781,74 = 21343,57). При цьому, враховується правова позиція ВСУ, висловлена під час розгляду справи № 6-59цс13 від 30.10.2013р., згідно якої споживачі зобовязані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користуються ними, і відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг в такому випадку не може бути підставою для звільнення споживача від їх оплати у повному обсязі. Аналогічні висновки висловлені Верховним Судом України під час розгляду цивільної справи № 6-2951цс15. Що ж стосується наданого відповідачем розрахунку (а.с.107-109), то суд надає йому правову оцінку та звертає увагу на наступне. Відповідно до п. 21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005р., у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства. За змістом ст. 29 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», у сфері питної води та питного водопостачання встановлюються, в т.ч. нормативи питного водопостачання. Порядок розроблення та затвердження нормативів встановлюється Кабінетом Міністрів України. На виконання вимог цієї норми Постановою КМУ № 1107 від 25.08.2004р. затверджено Порядок розроблення та затвердження нормативів питного водопостачання, згідно п. 4 якого, нормативи питного водопостачання у конкретному населеному пункті розробляються та науково обґрунтовуються згідно з Методикою визначення нормативів питного водопостачання населення спеціалізованими науково-дослідними організаціями на замовлення місцевих адміністрацій або органів місцевого самоврядування та затверджуються ними після погодження з місцевими органами виконавчої влади з питань охорони здоровя, охорони навколишнього природного середовища та водного господарства. У відповідності до цього Порядку Виконавчим комітетом Львівської міської ради 29.02.2008р. прийнято рішення № 161 (а.с.128-129), дія якого неодноразово продовжувалось, востаннє рішенням ЛМР № 874 від 23.09.2016р. (а.с.127) на термін до 05.10.2019р. та яким затверджено Нормативи питного водопостачання та норми питомого водоспоживання населення з системи централізованого водопостачання м. Львова. Відповідно до п. 8 цих Нормативів (а.с.130-131), для домогосподарства з водопроводом, каналізацією, централізованим гарячим водопостачанням з ваннами 1500-1700 мм та душами при відсутності гарячої води встановлено норми питомого водоспоживання на рівні 8,52 куб.м/(місяць х особу). Як вбачається зі змісту наданих позивачем розрахунків, що також випливає зі змісту розрахунку відповідача, засоби обліку води у будинку відсутні внаслідок чого розмір плати обраховується виходячи з розміру 8,52 куб.м на одну зареєстровану особу (загальна сума нарахувань /колонка 6/ поділена на загальну суму тарифу з послуг водопостачання та водовідведення /колонка 2 + колонка 4/ та поділена на кількість зареєстрованих осіб /колонка 7/). Вказане відповідає вимогам ст. 29 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», п. 4 Порядок розроблення та затвердження нормативів питного водопостачання та вимогам рішення ВК ЛМР № 161 від 29.02.2008р., тоді як Постанова КМУ № 409 від 06.08.2014р. «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» (а.с.110-113), на яку покликається відповідач регулює зовсім інші правовідносини. Зокрема, як зазначено в преамбулі цієї постанова, прийнята вона з метою забезпечення державних соціальних гарантій у сфері житлово-комунального обслуговування, приведення існуючих норм споживання житлово-комунальних послуг до їх фактичного обсягу споживання, дотримання принципу\~соціальної справедливості\~під час\~надання пільг і субсидій, відповідно до статей 5 і 9 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії». Підпунктами 2, 4 п. 3 Постанови КМУ № 409 від 06.08.2014р. установлено соціальні нормативи, в межах яких держава надає громадянам пільги або субсидії на оплату житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком: для користування послугами з централізованого постачання холодної води 2,4 куб. метра на одну особу на місяць за наявності централізованого постачання гарячої води та 4 куб. метри на одну особу на місяць за відсутності централізованого постачання гарячої води. для користування послугами з централізованого водовідведення 4 куб. метри на одну особу на місяць. Тобто, на відміну від нормативів питного\~водопостачання в межах яких справляється плата за відсутності засобів обліку води з розрахунку на одну зареєстровану особу і про які згадується у ст. 29 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» та які згідно п. 4 Порядку розроблення та затвердження нормативів питного водопостачання в кінцевому затверджується органами місцевого самоврядування, Постановою КМУ № 409 від 06.08.2014р. передбачено соціальні нормативи, в межах яких держава надає громадянам передбачені законом пільги. Багатодітною сімєю, відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» визнається сімя, в якій подружжя (чоловік та жінка) перебуває у зареєстрованому шлюбі, разом проживає та виховує трьох і більше дітей, у тому числі кожного з подружжя, або один батько (одна мати), який (яка) проживає разом з трьома і більше дітьми та самостійно їх виховує. До складу багатодітної сімї включаються також діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах, - до закінчення навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років. Копія відповідного посвідчення про те, що сімя відповідачів [PERSON] та [PERSON] є багатодітною долучено до матеріалів справи (а.с.46). Дане посвідчення видано 26.11.2013р. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 13 цього Закону, багатодітним сімям надаються такі пільги, зокрема, 50-відсоткова знижка плати за користування комунальними послугами (газопостачання, електропостачання та інші послуги) та вартості скрапленого балонного газу для побутових потреб у межах норм, визначених законодавством. Разом з тим, як зазначено в п. 22 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005р., у разі отримання права на пільги споживач подає виконавцю письмову заяву та документи, що його підтверджують. Оплата за послуги з урахуванням пільг нараховується з дати подання документів, що підтверджують право на пільгу. Доказів про те, що відповідачі подавали позивачу необхідний пакет документів про наявність права на пільги відповідачі суду не надали, що свідчить про відсутність у позивача обовязку нараховувати пільги і що не позбавляє відповідачів можливості у відповідності до вимог п. 22 Правил подати необхідний пакет документів. Тому, незважаючи на наявність у відповідачів права на пільги у позивача був відсутній обовязок проводити нарахування плати у спірний період з врахуванням встановлених законодавством пільг і тому, суд погоджується з розрахунком заборгованості, який проведено позивачем та ухвалює рішення про примусове стягнення цієї заборгованості за виключенням проведеної в сторону збільшення корекції боргу. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача належить стягнути судовий збір в розмірі 1378 грн., сплата якого підтверджується відповідними квитанціями (а.с.9, 10). На підставі наведеного та

Outcome: partial