Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, позовні вимоги у встановленому законом порядку уточнив, в кінцевому просить ухвалити про застосування наслідків недійсності нікчемної угоди - Договору про співпрацю від 28.10.2009р., укладеного між [PERSON] та [PERSON] - усунути перешкоди у здійсненні ним права розпорядження належним йому майном, шляхом звільнення [PERSON] належних йому приміщень 3-1, 3-2 кв. 3, 5-1, 5-2, 5-5 кв. 5 і частини приміщення [ADDRESS] згідно технічних паспортів від 19.06.1995р. і відповідних правовстановлюючих документів. У судовому засіданні позивач та його представник [PERSON], по договору про надання правової допомоги від 26.03.2014р., вимоги підтримали, пояснили, що позивачу на праві приватної власності належать квартири [ADDRESS] у м. Львові. 06.10.2000р. між позивачем та [PERSON] було укладено Договір безоплатного користування приміщенням. Однак, умови вказаного договору були порушені, оскільки відповідачі уклали між собою договір про співпрацю, за яким [PERSON] надала у користування [PERSON] вказане приміщення для здійснення нотаріальної діяльності, без згоди на це наймодавця [PERSON] Вказаний правочин порушує конституційне право позивача розпоряджатись своєю власністю, а тому у відповідності до ст. 228 ЦК України є нікчемним, тому просять застосувати наслідки недійсності правочину. Також просять стягнути судові витрати. В підтвердження позову покликаються на долучені до справи докази, які просять вважати вичерпними. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON], по належній довіреності від 18.02.2013р., який також являється одним з відповідачів, проти позову заперечив, мотивуючи тим, що укладений договір про співпрацю не порушує публічний порядок, позивач ніякими доказами не підтвердив чим саме порушено його конституційні права, оскільки укладення вказаного договору не вплинуло на можливість [PERSON] володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном, а отже спірний договір про співпрацю не є нікчемним. Вважає, що спірний договір не містить положення про піднайм, так як за договором про співпрацю сторони домовились спільно здійснювати нотаріальну діяльність у приміщенні, тому вважає, що позов до задоволення не підлягає. Представник третьої особи Головного Управління юстиції у Львівській області у судове засідання не з'явився, листом до суду від 14.04.2014р. просить справу розглядати у його відсутності. З врахуванням зібраних по справі доказів, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності. Перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів. Встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належать квартири [ADDRESS] у м. Львові, що підтверджується реєстраційними посвідченнями Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» (а.с. 6,7). З долученої до матеріалів справи копії Договору безоплатного користування приміщеннями від 06.10.2000р. вбачається, що [PERSON] здав в безоплатне користування [PERSON] приміщення за адресою [ADDRESS] загальною площею 58,2 кв.м. (а.с. 13) У відповідності до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). Статтею 774 ЦК України регламентовано, що передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. 28.10.2009р. відповідачами було укладено між собою договір про співпрацю, за яким [PERSON] надала у користування [PERSON] вказане приміщення для здійснення нотаріальної діяльності. (а.с. 14) Однак, відповідачами на надано суду доказів про надання згоди [PERSON] щодо піднайму належних йому приміщень іншій особі. Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що судам відповідно до статті 215 ЦК України необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. З урахуванням роз'яснень, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» суд приходить до висновку про необхідність задоволення обґрунтованого позову. При цьому у відповідності до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по справі.

Outcome: approved