Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Фізичної особи - підприємця [PERSON], в якому просив: встановити факт перебування [PERSON] (працівник) в трудових відносинах із фізичною особою - підприємцем [PERSON] (роботодавець) в період з 27.03.2014 р. по 10.10.2014 року; зобов'язати відповідача внести до трудової книжки [PERSON] запис про прийняття його на роботу з 27.03.2014 р. на посаді начальника відділу продажу і запис про звільнення з 10.10.2014 р.; стягнути на користь позивача 24 040 гривень 50 копійок заборгованості по виплаті заробітної плати за липень, серпень і вересень 2014 року; визнати незаконним та скасувати рішення відповідача від 10.10.2014 р. про звільнення [PERSON] з роботи; поновити [PERSON] на роботі в фізичної особи - підприємця [PERSON] на посаді начальника відділу продажу; стягнути з фізичної особи - підприємця [PERSON] (з урахуванням уточнень) 41888 гривень 75 копійок в якості середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 13 жовтня 2014 року по 25 березня 2015 року у зв'язку із звільненням останнього без законної підстави; стягнути на користь [PERSON] 2000 гривень в якості відшкодування шкоди за ушкодження останнім здоров'я під час виконання трудових обов'язків; стягнути з фізичної особи - підприємця [PERSON] 5000 гривень в якості відшкодування моральної шкоди. Також позивач просив рішення суду в частині стягнення з фізичної особи - підприємця [PERSON] на користь [PERSON] 8 377 грн. 75 коп. (заробітна плата за липень місяць), а також поновлення останнього на посаді допустити до негайного виконання. Свої вимоги позивач мотивував тим, що з 27 березня 2014 року по 10 жовтня 2015 року він працював у Фізичної особи - підприємця [PERSON] на посаді Начальника відділу продажу. Відповідач здійснює свою діяльність від імені компанії «Люмьер», основна сфера його діяльності - оптова торгівля матеріалами для натяжних стель. 31 березня 2014 року для оформлення трудової книжки і підписання трудового договору він надав відповідачу трудову книжку. Починаючи з 27 березня 2014 року відповідач фактично допустив його до виконання трудових обов'язків, зазначивши робоче місце за адресою: м. Київ, проспект Відрадний, 95, к.1, оф.202 та режими роботи з понеділка по п'ятницю з 09-00 годин до 18-00 годин. Також відповідачем для виконання обов'язків був наданий службовий телефон [NUMBER] та виготовлені візитні картки на ім'я позивача. В подальшому відповідач повідомив його про те, що трудовий договір укладено з ним в усні формі. 11 вересня 2015 року у робочий день, виконуючи свої обов'язки - здійснення доставки товару позивач потрапив у ДТП та отримав тілесні ушкодження. Даний факт відповідачем не був розслідуваний, відшкодування виплачено не було. Позивач зазначає, що за домовленість між ним та відповідачем його заробітна плата складала 364,25 гривень за один робочий день. 10 жовтня 2014 відповідач повідомив позивача про те, що він є звільненим. Трудового договору у письмовій формі з ним укладено не було, в трудову книжку не було внесено відомостей щодо його прийняття та звільнення, наказів про прийом на роботу та звільнення з роботи не видано, заробітна плата йому не виплачувалась за липень, серпень та вересень 2014 року, у зв'язку з чим просив суд захистити його порушені трудові права. В судовому засіданні представник позивача, позивач вимоги позову підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити. Відповідач в судові засідання не з'являвся, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за адресою реєстрації, причини неявки суду не повідомляв. Суд вважає, за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач, представник позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: partial