Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів із позовом про зобов'язання вчинити певні дії щодо вилучення з Держаного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запису про арешт в обґрунтування якого вказав, що 24.12.2007р. між ним та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було укладено кредитний договір № 014/9408/85/66218, згідно до якого банк надав [PERSON] кредит у сумі 200000.00 доларів США терміном на 240 місяців. В забезпечення зобов'язання, [PERSON] надав банку в іпотеку 11 земельних ділянок, площею 0.12га кожна, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Заочним рішення Вишгородського районного суду Київської області від 15.12.2009 року з [PERSON] було стягнути заборгованість за кредитним договором та в рахунок погашення кредитної заборгованості звернуто стягнення на нерухоме майно, а саме 11 земельних ділянок, які перебувають в іпотеці ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». 17.02.2011р. державним виконавцем було відкрито виконавче провадження № 24552146 з примусового виконання вимог виконавчого листа виданого на підставі рішення суду від 15.12.2011р. Разом із цим, 18.05.2012р. держаним виконавцем було винесено постанову про накладення арешту на все майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, у межах суми звернення стягнення 1733865.82 грн. згідно виконавчого листа 4/2-2390/2009р. виданого 27.01.2010 року Вишгородським районним судом Київської області. Вказану постанову було виконано шляхом внесення відомостей про арешт до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. 29.04.2013р. ВДВС Вишгородського РУЮ Київської області винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу та повернуто в Банк виконавчий лист № 4/2-2390/2009р про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором у сумі 1733865,82 грн. та припинено арешт майна боржника. Зазначена постанова набрала чинності та оскаржена не була. Однак державним виконавцем не було зроблено відповідний запис про припинення арешту майна боржника у реєстрі. У зв'язку із чим, [PERSON], який діє в інтересах [PERSON] було направлено адвокатський запит до ВДВС з питання причин невнесення запису до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, на що отримав відповідь, з пропозицією звернутися до суду. Таким чином, позивач звернувсь до Вишгородського районного суду Київської області із даною позовною заявою та просить суд, зобов'язати Вишгородський районний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис про обтяження - арешт нерухомого майна, зареєстрований 28.05.2012р. номер запису №12545643 внесений постановою про арешт та заборону відчуження майна боржника ВП № 24552146 від 28.05.2012р. Вишгородським районним відділом ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області. Позивач та його представник у судове засідання не з'явились, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов просили задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справу був повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення та розписки, які містяться в матеріалах справи. Представник третьої особи, АТ «Райффайзен Банк Аваль» у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У ст.10 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 24.12.2007р. між ним та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було укладено кредитний договір № 014/9408/85/66218, згідно до якого банк надав [PERSON] кредит у сумі 200000.00 доларів США терміном на 240 місяців. В забезпечення зобов'язання, [PERSON] надав банку в іпотеку 11 земельних ділянок, площею 0.12га кожна, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Заочним рішення Вишгородського районного суду Київської області від 15.12.2009 року з [PERSON] було стягнути заборгованість за кредитним договором та в рахунок погашення кредитної заборгованості звернуто стягнення на нерухоме майно, а саме 11 земельних ділянок, які перебувають в іпотеці ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». 17.02.2011р. державним виконавцем було відкрито виконавче провадження № 24552146 з примусового виконання вимог виконавчого листа виданого на підставі рішення суду від 15.12.2011р. Разом із цим, 18.05.2012р. держаним виконавцем було винесено постанову про накладення арешту на все майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, у межах суми звернення стягнення 1733865.82 грн. згідно виконавчого листа 4/2-2390/2009р. виданого 27.01.2010 року Вишгородським районним судом Київської області. Вказану постанову було виконано шляхом внесення відомостей про арешт до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (а.с. 3-5). 29.04.2013р. ВДВС Вишгородського РУЮ Київської області винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу та повернуто в Банк виконавчий лист № 4/2-2390/2009р про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором у сумі 1733865,82 грн. та припинено арешт майна боржника. Зазначена постанова набрала чинності та оскаржена не була (а.с. 6). [PERSON], який діє в інтересах [PERSON] було направлено адвокатський запит до ВДВС з питання причин невнесення запису до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, на що отримав відповідь, з пропозицією звернутися до суду (а.с.7-8). Відповідно до інформаційної довідки про виконавче провадження від 22.07.2016р. у графі «стан виконавчого провадження» зазначено, що ВП № 24552146 завершено та виконавчий документ повернуто стягувачеві (а.с. 9-14). Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у кого здійсненні. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Згідно з п. 1 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження), накладеного на майно порушується право приватної власності, внаслідок чого позивач позбавлений змоги в повному об'ємі користуватися своїм правом власності на нерухоме майно. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що позов є законним і обґрунтованим, в зв'язку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved