Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, яким просить стягнути з останніх на свою користь заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення на загальну суму 9147,04грн. разом із судовими витратами. Обґрунтовуючи доводи позову позивач зазначає, що відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] і є споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. Разом з цим, у відповідачів перед позивачем виникла заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.12.2014 по 31.12.2017 в розмірі 3996,01грн.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.12.2014 по 31.12.2017 в розмірі 2559,75грн., з урахуванням індексу інфляції в сумі 373,65грн. та 3% річних від простроченої суми - 1817,63грн., а всього на загальну суму 9147,04грн. Ухвалою судді визначено вказану справу розглядати у спрощеному позовному провадженні у відповідності до вимог ст. 274 ЦПК України. Відповідачу направлено копію позовної заяви з додатками до неї разом із ухвалою про відкриття провадження по справі та встановлено п'ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. З боку відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, із якого вбачається, що відповідач просить відмовити у задоволенні позову через те, що позивачем пропущений строк звернення до суду та, що із листа Департаменту комунального майна ХМР вбачається, що у 1-мукварталі 2014 квартирні прилади обліку води не пройшли повірку. Так, позивач зняв з обліку квартирні прилади обліку води та почав нараховувати за послуги водопостачання та водовідведення відповідно до встановлених норм водоспоживання. Позивач не вчинив ніяких дій для проведення планової повірки лічильників води, тому заборгованість за вказані послуги утворилася через бездіяльність позивача. Іншими відповідачами у встановлений строк відзиви не надано і всі докази, що підтверджують заперечення проти позову, не надіслано, зустрічний позов не пред'явлено. Відповідач в свою чергу подав відповідь на відзив на позовну заяву, із якої вбачається непогодження з доводами відзиву, а саме, що нарахування за послуги централізованого водопостачання та водовідведення за період з 25.12.2006 по квітень 2014 здійснювалось за показаннями приладів обліку холодної та гарячої води. Враховуючи встановлений строк здійснення чергової повірки у 1-му кварталі 2014, за квітень 2014 нарахування здійснювалось за середньомісячними показаннями приладів обліку холодної та гарячої води за попередні три місяці. Через нездійснення чергової повірки приладів обліку у встановлений строк, з 01.05.2014 нарахування за послуги централізованого водопостачання та водовідведення здійснювались, як за відсутністю приладів обліку за вимогами п. 21 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» за № 630, у разі відсутності у квартирі та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами споживання на одну особу. З 21.01.2017 після проходження повірки прилади обліку холодної та гарячої води за адресою: [ADDRESS] прийняті на абонентський облік КП «Харківводоканал» за їх показаннями здійснюється нарахування плати за послуги централізованого водопостачання та водовідведення. З 01.04.2014 по 10.01.2017 нарахування здійснювались за встановленими нормами водоспоживання виходячи з кількості зареєстрованих осіб. Суд, вивчивши доводи позивача, заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, судом встановлено, що відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] та є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення шляхом відкриття абонентського особистого рахунку. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875 споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пункт 1 ч. 2 ст. 22 ЗУ «Про питну воду та питне водопостачання» № 2918 від 10.01.2002р. зазначає, що споживач зобов'язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання та водовідведення. Відповідно до правил ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Разом з цим, встановлено, що у вищевказаних відповідачів виникла заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з01.12.2014 по 31.12.2017 в розмірі 3996,01грн.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.12.2014 по 31.12.2017 в розмірі 2559,75грн., з урахуванням індексу інфляції в сумі 373,65грн. та 3% річних від простроченої суми - 1817,63грн., а всього на загальну суму 9147,04грн. Такий факт підтверджено зводнею карткою абонента, розрахунком 3% та індексації по заборгованості за послуги, довідкою з місця проживання про склад сім'ї та прописку. Відповідно до положень ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обв'язки. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події. Відповідно до ч.2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають із підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Доводи відповідача [PERSON] про те, що позивач не вчинив ніяких дій для проведення планової повірки лічильників води, через що виникла перед позивачем заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення утворилася внаслідок бездіяльності позивача, спростовується з підстав, викладених у відповіді на відзив та інформації КП «Харківські теплові мережі» від 16.11.2017 за № 3355, ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 05.06.2014, «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення». З боку відповідача доказів, які б спростували вищевикладене, в тому числі, й факту користування відповідачами послугами позивача не надано. Далі, [PERSON] вважає, що позивачем порушено строки позовної давності щодо звернення з вказаним позовом до суду. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Так, позивач звернувся до суду із вказаним позовом 15.02.2018 з вимогою про стягнення з відповідачів заборгованості, що виникла за період з 01.12.2014 по 31.12.2017, тобто в межах строку позовної давності. Відповідач просить стягнути з позивача на свою користь понесені судові витрати, пов'язані з розглядом справи в сумі 27,84грн. Так, статтею 133 ЦПК України визначений перелік витрат, пов'язаних з розглядом справи. Статтею 134 ЦПК України прописано, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв'язку із розглядом справи. У разі неподання сторонню попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодування відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. З боку [PERSON] надано суду копію квитанції про сплату 27,84грн. за поштове відправлення позивача відзиву на позов, що не відповідає вимогам ст. 134 ЦПК України, а тому у суду відсутні підстави для стягнення вказаної суми з позивача. Відповідно до правил ст. 141 ЦПК України судові витрати у разі задоволення позову покладаються на відповідача. На підставі викладеного і

Outcome: approved