Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, за наступними підставами. [PERSON] звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 05.02.2013 року. Цією заявою, як вказує позивач, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві. Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом. Розмір кредитного ліміту був збільшений до 8000,00 гривень. Також позивач зазначає про те, що в редакції Умов та Правил, що почала діяти з 01.03.2019 року, починаючи з 181 дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від неповернутого в строк кредиту на підставі ч. 2 статті 625 ЦК України, які встановлені у розмірі 86,4 % від простроченої суми заборгованості - для картки «Універсальна», у розмірі 84,0 % - для картки «Універсальна Голд». У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач, за посиланнями позивача, станом на 15.06.2020 року має заборгованість - 11746 гривень 73 копійки, яка складається з наступного: 8712,62 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 3034,11 гривень - заборгованість за простроченими відсотками. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 05.02.2013 року у розмірі - 11746 гривень 73 копійки, яка складається з наступного: 8712,62 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 3034,11 гривень - заборгованість за простроченими відсотками, та судові витрати у розмірі 2102 гривні 00 копійок судового збору. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 27.01.2020 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача надав на адресу суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності. Представник позивача зазначив, що наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідач до судового засідання не з`явився повторно, не повідомивши про причини неявки, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем проживання, відзиву проти позову не надавав. Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як зазначає позивач, відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, задля чого подав позивачеві заяву № б/н від 05 лютого 2013 року (а.с. 19). Як вбачається з наданої Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки та Довідки про надані відповідачеві кредитні картки (а.с. 17-18), Банком на підставі Договору надання банківських послуг було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі 500,00 гривень, цей кредитний ліміт у подальшому було зменшено до 8000,00 гривень. Даний Кредитний договір складається, як вказує позивач, з Анкети-Заяви Позичальника, Умов та правил надання банківських послуг(а.с. 19-46). Позивачем заявлено клопотання про оголяд веб-сайту з метою ознайомлення з Умовами та правилами надання банківських послуг, проте суд вважає це за недоцільне та відмовляє у клопотанні позивача, оскільки у клопотанні не наведено доказів того, що саме з цією редакцією Умов та правил був ознайомлений відповідач при підписанні договору кредитування. На підтвердження факту несвоєчасного погашення відповідачем заборгованості за кредитним договором та наявність у зв`язку з цим заборгованості перед позивачем за тілом кредиту у розмірі 8712,62 гривень позивачем надано виписку по картковому рахунку відповідача (а.с. 55-68). Проте, з цієї виписки, шляхом простих математичних підрахунків судом встановлено, що фактично різниця між сумою отриманих позивачкою грошових коштів від Банку та сумою грошових коштів, повернутою позивачкою різниця становить 3417,33 гривень. При цьому, суд вважає безпідставним включення позивачем до суми тіла кредиту суми 700,00 гривень, списання якої зазначено у виписці 21.04.2018 року, оскільки жодних підстав для цього списання Банком не вказано. Також, на думку суду, до суми тіла кредиту позивачем безпідставно включено неодноразово списані з карткового рахунку відповідачки суми нарахованих процентів (оскільки на ці суми, згідно до договору, не можуть бути нараховані проценти), суми комісій за обслуговування, щомісячних платежів за страховку. При цьому, у наданих позивачем Умовах та Правилах надання банківських послуг, на які посилається позивач, відсутнє поняття «тіло кредиту» та порядок його формування. Однак, у п. 1.1.1.45 визначено, що кредитний ліміт - розмір грошових коштів, наданих Банком Клієнтові на строк, обумовлений у договорі, на умовах платності та повернення. Таким чином суд приходить до висновку про те, що позивачем не доведено, яким чином було нараховано заборгованість за тілом кредиту у розмірі 8712,62 грн, враховуючи розмір кредитного ліміту, який не перевищує 8000 грн., а наданими позивачем доказами підтверджена лише заборгованість відповідачки за тілом кредиту у розмірі 3417,33 гривень. Крім того, позивачем до стягнення заявлена сума 3034,11 гривень - заборгованість по простроченим відсоткам. Однак, позивачем у позові не зазначено, у якому саме розмірі за договором було встановлено нарахування відсотків по кредиту, згідно до виписки, відсотки нараховувалися, як вже було встановлено вище, на суму кредиту, сформовану у порушення умов договору, що позбавляє суд об`єктивної можливості перевірити доводи позивача у цій частині. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що у частині вимог про стягнення 3034,11 гривень заборгованості за простроченими відсотками позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами, тому позов у цій частині задоволенню не підлягає. Так, у даному випадку правовідносини, що склалися між сторонами, ґрунтуються на вимогах статей 526, 299, 625, 1049, 1054 ЦК України. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. За ст. 89 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналіз вищевикладеного дає підстави для висновку, що необхідно винести рішення - про часткове задоволення позову - стягнути з відповідача на користь Банку заборгованість за тілом кредиту у розмірі 3417,33 гривен, у іншій частині позову - відмовити. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задовольняються судом частково, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем надано квитанцію про сплату судового збору у розмірі 2102,00 гривень. Пропорційно до суми задоволених позовних вимог стягненню підлягають у даному випадку судові витрати у розмірі 609,58 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial