Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів та просить стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання коштів з відповідного казначейського рахунку моральну шкоду в сумі 10\~000\~000 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що незаконне притягнення позивача до кримінальної відповідальності призвело до моральних страждань, а саме душевних страждань через руйнування життєвих планів та соціальних звязків, значного погіршення стану здоровя, психічних розладів, приниження честі та гідності. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали. Позивач пояснив, що внаслідок незаконних дій органів слідства він втратив престижну роботу та посаду, тобто гроші на існування, якісне харчування, лікування та підтримання гідного рівня життя, який мав, можливість отримання високої пенсії в майбутньому, втратив можливість мати продовження банківської кар'єри, втратив спілкування з колегами банкірами та юристами, втратив можливість отримати пристойну роботу взагалі через зіпсовану біографію, втратив здоров'я, оскільки тривалий час знаходився у стресовому стані через незаконне перебування під слідством та у слідчому ізоляторі. Також втратив родину шляхом розірвання шлюбу 2011р., вважає, що події, пов'язані з незаконним слідством відносно нього стали підставою розірвання шлюбу. Був обмежений в можливості вільного пересування, оскільки протягом тривалого часу знаходився на підписці про невиїзд і не міг вільно пересуватись. Крім того, позивачу не віддали вилучене під час обшуку майно, не зняли й досі накладений арешт на квартиру, яка на даний час фактично втрачена, оскільки знаходження арештованого майна на окупованій території без правової можливості його реалізації та без можливості у даний час безпечно для життя перебувати у своєму нерухомому майні можна прирівняти до фактичного знищення цього майна. Просив суд при визначенні суми відшкодування за завдану моральну шкоду врахувати інтенсивність і тривалість психічних страждань позивача. Представник відповідача ГУ Державного казначейства України в Чернігівській області та прокурор в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивач працював з 1995 року по 2009 рік в Укрсоцбанку, з 2006 року на посаді в.о. заступника начальника Єнакієвського відділення Укрсоцбанку. Постановою старшого слідчого СУ ГУМВС України в Донецькій області від 26.01.2009 року порушено кримінальну справу відносно [PERSON] за ст. 191 ч. 5 КК України, постановою від 26.01.2009 року [PERSON] притягнуто в якості обвинуваченого та йому предявлено обвинувачення за скоєння злочину, передбаченого ст. 191 ч. 5 КК України (а.с. 38-39, 40). Постановою СУ ГУМВС України в Донецькій області від 21.01.2009 року на все нерухоме майно позивача було накладено арешт (а.с. 37). 22 червня 2009 позивача було затримано та взято під варту (а.с. 43), постановою Єнакіївського міського суду Донецької області від 25.09.2009 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою змінено на підписку про невиїзд, звільнений 25.09.2009 року із зали суду. Постановою слідчого СУ ГУМВС України в Донецькій області від 16 лютого 2012 року кримінальну справу по обвинуваченню [PERSON] за ч. 5 ст. 191 КК України закрито за відсутністю в діянні складу злочину (а.с. 70-72). Зазначені вище обставини ніяким чином не спростовані та відповідачами не заперечуються. Таким чином, позивач перебував під слідством і судом тривалий час, а саме з 26.01.2009 року по 16.02.2012 року. Відповідно до частини першої\~статті 1176 ЦК України\~шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Згідно з пунктом 1 частини першої\~статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~відповідно до положень цього\~Закону\~підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Статтями\~2,\~4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи викладене вище, суд доходить висновку про те, що позивач незаконно перебував під слідством і судом тривалий час, що є підставою для відшкодування на його користь моральної шкоди. Крім того, відповідно до\~статті 56 Конституції України\~кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. У пункті 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~судам роз'яснено, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Згідно зі\~статтею 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства в ухвалі, що приймається відповідно до частини першої статті 12. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Аналіз вищевказаної норми закону свідчить про те, що межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування. На підставі наведеного вище, суд при вирішенні питання про розмір відшкодування виходить із засад розумності, виваженості і справедливості, бере до уваги положення частині третій\~статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», де\~зазначається про мінімальний розмір моральної шкоди, та, враховуючи усі обставини даної справи, глибину моральних страждань, надані позивачем докази, доходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання коштів з відповідного казначейського рахунку на користь позивача належить стягнути у відшкодування моральної шкоди 250\~000 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: partial