Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив суд визнати факти, що усний правочин з виробництва і реалізації пиломатеріалів власного виробництва відповідача, дошки для виробництва «вагонки», від 08.06.2014 року є дійсним; стягнути з відповідача відшкодування майнової шкоди (неустойку-пеню) на користь позивача, за умисне невиконання і прострочення виконання боргових зобов'язань в натурі за усним правочином з виробництва і реалізації пиломатеріалів власного виробництва відповідача, дошки для виробництва «вагонки» від 08.06.2014 року, нараховану станом на 01.04.2016 року у розмірі - 39 720, 00 грн.; зобов'язати відповідача до примусового виконання обов'язку в натурі: погашення зобов'язання з заборгованості виробництва і реалізації пиломатеріалів власного виробництва за усним правочином від 08.06.2014 року, обсягом 1,5 м/куб., за параметрами 25х140х6.000(мм) і передати товар позивачу. 11.11.2016 року позивач - [PERSON] подав до суду заяву про забезпечення позову, яку підтримав в судовому засіданні в якій просить суд накласти арешт на нерухоме майно відповідача за адресою: 07343, [ADDRESS] (продбаза); зобов'язати відповідача негайно вчинити певні дії, а саме: елементи конструкції самовільно демонтованої ним, блоки, лако-фарбові, будівельні та інші матеріали, обладнання, інструменти, побутову техніку і прилади, господарський скарб, робочі креслення і документацію за проектом та особисті речі, що належать позивачеві на правах приватної власності, повернути до найманого приміщення, забезпечити їх огляд, облік та схоронення у найманому приміщенні на продбазі за адресою: 07343, [ADDRESS]. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи судом повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Вислухавши позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Відповідно до змісту заявлених вимог позивач просить суд визнати факти, що усний правочин з виробництва і реалізації пиломатеріалів власного виробництва відповідача, дошки для виробництва «вагонки», від 08.06.2014 року є дійсним; стягнути з відповідача відшкодування майнової шкоди (неустойку-пеню) на користь позивача, за умисне невиконання і прострочення виконання боргових зобов'язань в натурі за усним правочином з виробництва і реалізації пиломатеріалів власного виробництва відповідача, дошки для виробництва «вагонки» від 08.06.2014 року, нараховану станом на 01.04.2016 року у розмірі - 39 720, 00 грн.; зобов'язати відповідача до примусового виконання обов'язку в натурі: погашення зобов'язання з заборгованості виробництва і реалізації пиломатеріалів власного виробництва за усним правочином від 08.06.2014 року, обсягом 1,5 м/куб., за параметрами 25х140х6.000(мм) і передати товар позивачу. Як визначено у ч. 1, ч. 3 ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Відповідно до ч. 3 ст.152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Вирішуючи питання щодо доцільності забезпечення позову у спосіб, про який просить позивач, суд також враховує правову позицію Верховного Суду України. В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», роз'яснено про те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що вказаний вид забезпечення позову не є співмірним із заявленими позивачем вимогами, а також виходить за межі заявлених позивачем вимог, з огляду на що, суд дійшов висновку про недоцільність забезпечення позову у той спосіб, який визначений позивачем. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed