Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «Авто Просто» про визнання договору недійсним, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди. Вказав, що 16 лютого 2015 року після пошуків на інтернет-ресурсах знайшов обяву ТОВ «Авто Просто» про продаж автомобіля Geely Emgrand 7, вартістю 191\~900 грн. Наступного дня поїхав в автосалон «Авто Просто» у м. Кіровоград за адресою: вул. Генерала Родімцева, 123. Там повідомили, що наразі такий автомобіль є в їхньому салоні в м. Мукачево і для того, щоб його доставити до м. Кіровограда, необхідно сплатити 6908,40 грн., які він і сплатив за реквізитами представленими продавцем-консультантом. Після того підписав договір за № 712120 «Про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару в групі». Просив суд визнати вказаний договір недійсним, посилаючись на те, що його укладено без згоди дружини, в той час як такий договір виходить за межі дрібного побутового. Крім того, договір укладено із застосуванням нечесної підприємницької практики, умови договору є несправедливими по відношенню до споживача. До того ж договір був укладений шляхом обману зі сторони продавця, який надав йому невірну інформацію про предмет та умови угоди. Також відзначив, що в день укладення договору, після того як дружина, ознайомившись із його змістом, заперечила проти вчинення такого правочину, одразу ж повернувся до салону і передав тому ж продавцю-консультанту заяву про розірвання договору, як і передбачено його умовами. Але після переписки з ТОВ «Авто Просто» зрештою виявилось, що договір так і не було розірвано. Зазначеними діями відповідача йому було завдано і моральної шкоди, яку позивач оцінив в 10\~000 грн. та просив стягнути на свою користь із ТОВ «Авто «[PERSON]», разом із коштами сплаченими ним відповідачу в сумі 6908,40 грн. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - виконавчого комітету Знамянської міської ради також підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не зявився, повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином. Надав заперечення проти позову, згідно яких позовні вимоги не визнав, заперечив проти фактів, наведених позивачем та просив розглядати справу за його відсутності. Пояснив суду, що позивачу до підписання договору була надана вичерпна інформація про послуги, що надаються відповідачем, про що свідчить підпис позивача у договорі. Крім того, умовами договору позивачу надано строк 14 календарних днів, протягом яких він мав можливість відмовитись від договору, подавши заяву про його розірвання до центрального офісу ТОВ «Авто Просто», що знаходиться в м. Києві, після чого вся сума сплачених коштів мала б бути йому повернута. Однак, позивач таким правом не скористався. Ознак нечесної підприємницької практики діяльність ТОВ «Авто Просто» також не містить. Заслухавши пояснення позивача, його представника, представника третьої особи, свідка [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 лютого 2015 року між сторонами укладено договір за № 712120 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі. Предметом договору є надання позивачу послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля за рахунок об'єднаних періодичних платежів учасників групи через систему [PERSON], а саме автомобіля марки ЗАЗ модель «Vida» за ціною 191 900 грн. Перелік послуг, які надаються ТОВ «АВТО ПРОСТО» позивачу по справі передбачено ст. 2 Розділу І договору та додатками № 1 і № 2 до нього. Розмір вступного внеску визначено у сумі 6908грн. 40 коп., періодичний платіж - 1,1905%, щомісячна винагорода - 0,415%+ПДВ, винагорода за послуги, пов'язані з передачею автомобіля учаснику - 3%+ПДВ. Статтею 2 Розділу І договору передбачено зобов'язання відповідача щодо організації та створення умов для придбання автомобілів учасниками програми «АвтоТак», здійснення адміністративних процедур, необхідних для сплати та передачі автомобіля учаснику. Відповідно до ст. 5.1 Розділу ІІ угоди ТОВ «АВТО ПРОСТО» гарантує надання кожному учаснику права на отримання автомобіля за умови виконання ним усіх зобов'язань, передбачених угодою. Передбачені договором умови дозволяють учаснику сплачувати ціну автомобіля невеликими щомісячними внесками, які названі в договорі «періодичні платежі та щомісячну винагороду». Відповідно до розділу «Визначення термінів» договору, періодичні платежі - це грошові кошти, що періодично вносяться учасником групи для оплати ціни автомобіля. Винагорода товариства, в тому числі винагорода за послуги, повязані з включенням договору до системи АвтоТак та формування групи: вказана винагорода сплачується після того, як учаснику буде повідомлено про дату створення групи та номер групи, до якої включено його договір про адміністрування. Розмір цієї винагороди складає зазначений у додатку № 1 до договору відсоток від поточної ціни автомобіля, дійсної на дату підписання договору. Згідно з п. 2.5 Розділу ІІ договору періодичні платежі, сплачені учасником у встановлені строки та відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної на момент сплати, зараховуються як відсоток від вартості автомобіля, що у свою чергу є оплатою за товар - автомобіль. Відповідно до п. 6.1. ст. 6 Розділу ІІ договору для визначення порядку надання учасникам права на отримання автомобіля застосовується механізм накопичення внесків, пропозиція авансових внесків. Процедура отримання автомобіля учасником передбачена умовами ст. 8 Розділу ІІ договору. Відповідно до п. 12.1 ст. 12 Розділу ІІ договору учасник, який ще не отримав автомобіль, має право розірвати договір за власним бажанням, про що має повідомити АВТОПРОСТО у письмовій формі. Поверненню підлягають тільки періодичні платежі, сплачені за договором з урахуванням положень викладених у цій статті. Пунктом 12.1.1 ст. 12 Розділу ІІ договору встановлено, що сума періодичних платежів, що підлягає поверненню, розраховується відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної в місяці здійснення повернення зазначених внесків, за вирахуванням відступного за відмову від договору у розмірі двох періодичних платежів, розрахованих відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної на час повернення. Як передбачено п. 12.1.2 ст. 12 Розділу ІІ договору максимальний строк повернення періодичних платежів згідно з п. 12.1.1 не може перевищувати двох років з дня отримання [PERSON] заяви про дострокове розірвання договору. Для здійснення повернення періодичних платежів учасник повинен надіслати письмову заяву із зазначенням власних банківських реквізитів, згідно яких повинні бути перераховані грошові кошти. Як вбачається з копії квитанції від 17.02.2015 року позивачем оплачено винагороду по договору № 712120 на виконання умов цього договору в сумі 6908,40 грн. Згідно із п. 3 ч. 1\~ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є свобода договору. Статтею 627 ЦК України\~передбачено, що відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Зі змісту угоди зясовано, що її предметом є надання Товариством послуг системи АвтоТак, спрямованих на придбання автомобіля (придбання товару у групі), а не купівля-продаж автомобіля. Нормами\~СК України\~не передбачено надання згоди одним із подружжя на укладення угод про надання різного роду послуг, у тому числі й таких, що є предметом оспорюваної Угоди. Таким чином посилання позивача як на підставу недійсності договору сторін на відсутність згоди дружини на укладення договору є безпідставним. Заявляючи вимогу про визнання недійсним договору позивач також посилається і на те, що договір було укладено під впливом обману, застосованого щодо нього\~з боку відповідача. Відповідно до ч. 1\~ст. 230 ЦК України\~якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст. 229 цього Кодекс), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Частиною 1\~ст. 229 ЦК України\~закріплено, що істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням.\~Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків встановлених законом. Відповідно до\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року\~\~\~\~№ 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочину недійсним», правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї із сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Таким чином, для визнання судом недійсним договору, як такого, що укладений під впливом обману, необхідно встановити умисел в діях однієї із сторін правочину (відповідача) та довести істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману і сам факт обману, що покладено законом на особу, яка діяла під впливом обману (позивач). Встановлення наявності умислу у недобросовісної сторони ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до вчинення правочину, є неодмінною умовою кваліфікації недійсності правочину за\~ст. 230 ЦК України. Позивачем в ході судового розгляду не доведено наявності умислу у відповідача на введення його в оману. Згідно ч. 1, 5\~ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~(далі Закон) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача (ч. 2\~ст. 18 цього Закону). Частиною 3\~ст. 18 Закону\~визначено примірний перелік умов договору, які є несправедливими, зокрема п. 4 до таких віднесені умови про надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірванням або невиконанням ним договору. Частиною 6\~ст. 19 Закону\~встановлено, що правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Відповідно ч. 3\~ст. 19 Закону\~визначено перелік форм підприємницької діяльності, що вводить в оману. Умови укладеного між сторонами договору визначають порядок сплати позивачем вартості автомобіля шляхом внесення періодичних платежів та гарантує йому право на отримання обраного автомобіля, за умови виконання ним своїх зобов'язань. Умови договору є зрозумілими і передбачають щомісячну сплату внесків за автомобіль, а не плату за можливість одержання права на купівлю автомобіля. Позивач не довів несправедливість умов договору, на що посилається як на одну з підстав недійсності договору, укладеного між сторонами. Висновок суду про відсутність в діяльності відповідача ознак нечесної підприємницької практики в тому числі ґрунтується і на правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 11 вересня 2013 року у справі № 6-40цс 13. Доводи позивача про те, що до укладення договору працівником відповідача йому надана неправдива та неповна інформація про пропонований відповідачем продукт спростовується наступними доказами. Сам факт ознайомлення з договором та отримання інформації, зокрема і про можливі втрати, підтверджується підписаним позивачем договором\~\~та довідкою про ознайомлення учасника групи із внутрішніми правилами (а.с. 11 з обох сторін). Позивач не заперечує, що добровільно підписав договір та додатки до нього, що є підтвердженням факту ознайомлення з усіма істотними умовами даного договору. Згідно з п. 12.1.5 ст. 12 Розділу ІІ договору учаснику надається 14 днів для того, щоб він міг\~\~прийняв остоточне рішення про виконання умов договору. При цьому в разі розірвання договору за ініціативою учасника протягом 14 днів з дня укладення договору йому протягом 30 днів повертається вся сума сплачених коштів. Позивач вказує, що подавав таку заяву тому ж продавцю-консультанту, який і укладав з ним договір від імені ТОВ «Авто Просто» в м. Кіровограді. При цьому, при підписанні договору в п. 12.1.5 сторонами погоджено порядок повідомлення про відмову від договору учасника, а саме шляхом здійснення письмового повідомлення в центральний офіс [PERSON] за адресою: вул. Воровського, 24, к. 1, поверх 3-ій, м. Київ, 01601. Позивач не заперечив, що у строк визначений договором повідомляв відповідача про розірвання договору іншим чином ніж передбачено умовами самого договору. А на адресу відповідача, зазначену у договорі, зрештою направив заяву однак вже після спливу чотирнадцяти днів з дня укладення договору. Крім того, предметом даного спору є зокрема вимоги щодо визнання договору недійсним, а не його розірвання. Покази свідка [PERSON], як і пояснення самого позивача, спростовуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку щодо відсутності умов для задоволення позовних вимог у частині визнання недійсним договору сторін з підстав, на які посилається позивач. Що стосується позовних вимог про стягнення коштів в сумі 6908,40 грн., сплачених позивачем на виконання умов договору та відшкодування моральної шкоди, то в їх задоволенні також слід відмовити, оскільки вони є похідними від первісної вимоги щодо визнання недійсним договору. Позивач звільнений від сплати судового збору, оскільки звернувся до суду з даним позовом в порядку Закону України «Про захист прав споживачів». Відтак, судовий збір слід компенсувати за рахунок держави.

Outcome: dismissed