Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «[PERSON] ТА КРЕДИТ» про захист прав споживачів та стягнення коштів по строковому вкладу. Позивач декілька разів збільшував позовні вимоги, останній раз 02.10.2015 року, обґрунтувавши позовні вимоги тим, що 28 травня 2014 року між [PERSON] та Публічним Акціонерним Товариством «Банк «[PERSON] та Кредит», в особі відділення № 8 Кри\-ворізької філії АТ «Банк «[PERSON] та Кредит» був укладений Договір-заява № 305835/15626/370-14 про банківський Строковий Вклад (депозит) «Стандарт» на 370 днів в національній валюті. Договір був укладений на строк 28 травня 2014 року по 02 червня 2015 року. Відповідно до п.1 Договору позивач вносить, а відповідач приймає на вкладний рахунок №2635.7.062896.001 грошові кошти у сумі 50000,00 грн. у порядку та на умовах, визначених в Договорі та в Основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у Публічному акціонерному товаристві «Банк «[PERSON] та Кредит». Відповідно п.9 Договору Основні умови разом з Договором-заявою складають договір банківсь\-кого вкладу та є його невід'ємними частинами. Відповідно до п.4 Договору позивач неодноразово поповнював вклад грошовими коштами за\-гальною сумою в 34000,00 грн. Таким чином повний обсяг грошових коштів на вкладному рахунку №2635.7.062896.001 становить 84000,00 грн., вказане також підтверджується випискою по Вкладному рахунку №2635.7.062896.001 від 02.06.2015 року. У п.2 договору зазначено, що нарахування процентів на вкладний рахунок №2635.7.062896.001 за вкладом проводяться на умовах капіталізації у порядку, визначеному п.4.1.3 Основних умов методом факт/факт (фактична кількість днів у місці і році), від дня, наступного за днем надходження вкладу у [PERSON], до дня, який передує його поверненню вклад\-нику або списанню з вкладного рахунка. 30.09.2014 року між позивачем і відповідачем була укладена Додаткова угода №(без номеру) до Договору про банківський Строковий вклад (депозит) Ф&К Стандарт №305835/15626/370-14 від 28 травня 2014 року за якою відповідно до п.1 Позивач уповноважив Відповідача протягом строку, визначеного п.1.1 Договору, щомісячно, не пізніше «Дати виплати», передбаченої договором, здійснювати виплату нарахованих за Вкладом процентів шляхом перерахування суми процентів на картковий поточний рахунок позивача №26251608623980001. Відповідно до п.2 Додаткової угоди позивач 24.06.2015 року повідомив відповідача про припинення за ініціативою позивача подальшої виплати нарахованих за вкладом процентів шляхом перерахування сум процентів на картковий поточний рахунок позивача №26251608623980001 та вимогою закриття відкритих поточних рахунків №2625160823980001 у гривні та №26251121296840001 у доларах США і вимогою заблокувати емітовану позивачеві платіжну картку №4146320500269583 шляхом подання відповідної письмової заяви особисто на ім'я керуючого Криворізької філії АТ «Банк «[PERSON] та Кредит» [PERSON] за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Костенка буд. 6 відділення №1 АТ «Банк «[PERSON] та Кредит», де заява була зареєстрована та підписана 24.06.2015 року вхідний №3311. Відповідно до статті 1060 Цивільного кодексу України, п.6 Договору та п.5.2 Основних умов відповідач був зобов'язаний на вимогу позивача повернути суму вкладу і суму нарахованих процентів за період користування ним позивачу, в день, наступний за останнім днем строку вкладу. Таким чином, 03.06.2015 року відповідач на вимогу позивача мав би повернути відповідну суму вкладу разом з сумою нарахованих за користування ним процентів позивачу. До спливу строку договору позивач звернувся до відповідача з заявою про вимогу повернути строковий вклад після закінчення строку розміщення строкового вкладу та зарахованих проце\-нтів шляхом видачі готівкою через касу відділення згідно п.6 Договору та п.5.2 Основних умов. Заява подана особисто на ім'я керуючого Криворізької філії АТ «Банк «[PERSON] та Кредит» [PERSON] за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Костенка буд. 6 відділення №1 АТ «Банк «[PERSON] та Кредит», де заява була зареєстрована та підписана 27.02.2015 року вхідний №1134. Також по\-зивачем 12.03.2015 року була відправлена, рекомендованим листом з повідомленням про вру\-чення та описом вкладення на відділення №8 Криворізької філії АТ «Банк «[PERSON] та Кредит» на ім'я [PERSON], копія зареєстрованої заяви та заява з вимогою прийняття до виконання. Після спливу строку договору позивач неодноразово звертався до відповідача з усною вимогою повернути суму вкладу та нараховані за користування ним проценти, пред'являв завізовану зая\-ву але йому було відмовлено у поверненні суми вкладу та процентів. Отже, відповідачем не було здійснено повернення строкового вкладу разом з нарахованими за користування ним процентів позивачеві. Таким чином, відповідач продовжував, і на день подачі цієї позовної заяви продовжує користуватися грошовими коштами в розмірі 84000,00 грн., що були внесені позивачем як строковий вклад. Відповідно до п.2 Договору за час користування коштами вкладу протягом строку, визначеного п.1 Договору, відповідач нараховує і виплачує позивачеві проценти за ставкою 24,5 % річних. Виходячи із вищенаведеного сума грошових коштів, що під\-лягають сплаті в якості процентів за користування вкладом, за період його дії, яка залишилась не виплачена складає 66,34 грн. Отже, вся сума залишку складає 84066,34 грн. Наведене завдає істотної моральної й матеріальної шкоди позивачу оскільки позбавляє її та її родину засобів для існування, примушує позичати гроші, відмовляти собі у необхідних ре\-чах, порушує звичайний склад життя. У звязку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму вкладу з урахуванням процентів річних за фактичну кількість днів користування вкладом протягом дії договору у розмірі 84066,34 грн.; суму процентів річних за безпідставне зберігання та користування коштами вкладу понад строк дії договору в розмірі 7248,13 грн.; втрати від знецінення грошей в сумі 3 % річних 739,32 грн.; пеню в сумі 3 % за кожен день прострочення виконання в розмірі 269852,95 грн.; завдану моральну шкоду в розмірі 4200,00 гривень. Позивач та його представник у судове засідання 17.11.2015 року не зявились, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, уточненні позовні вимоги, які зазначені в заяві про збільшення позовних вимог від 02.10.2015 року підтримують у повному обсязі, просять задовольнити, не заперечують щодо заочного розгляду справи. Відповідач про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно, в установленому законом порядку, що підтверджується поштовим повідомленням /а.с.52/, але в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. За таких обставин суд вважає можливим провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, згідно ст. 224-228 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що 28 травня 2014 року між [PERSON] та Публічним Акціонерним Товариством «Банк «[PERSON] та Кредит», в особі відділення № 8 Кри\-ворізької філії АТ «Банк «[PERSON] та Кредит» був укладений Договір-заява № № 305835/15626/370-14 про банківський Строковий Вклад (депозит) «Стандарт» на 370 днів в національній валюті /а.с.6/. Договір був укладений на строк 28 травня 2014 року по 02 червня 2015 року. Відповідно до п.1 Договору позивач вносить, а відповідач приймає на вкладний рахунок №2635.7.062896.001 грошові кошти у сумі 50000,00 грн. у порядку та на умовах, визначених в Договорі та в Основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у Публічному акціонерному товаристві «Банк «[PERSON] та Кредит». Відповідно до п.4 Договору позивач неодноразово поповнював вклад грошовими коштами за\-гальною сумою в 34000,00 грн. Таким чином повний обсяг грошових коштів на вкладному рахунку №2635.7.062896.001 становить 84000,00 грн., вказане також підтверджується випискою по Вкладному рахунку №2635.7.062896.001 від 02.06.2015 року /а.с.9/. У п.2 договору зазначено, що нарахування процентів на вкладний рахунок №2635.7.062896.001 за вкладом проводяться на умовах капіталізації у порядку, визначеному п.4.1.3 Основних умов методом факт/факт (фактична кількість днів у місці і році), від дня, наступного за днем надходження вкладу у [PERSON], до дня, який передує його поверненню вклад\-нику або списанню з вкладного рахунка. Залишок процентів за користування вкладом, за період його дії складає 66,34 грн. 30.09.2014 року між позивачем і відповідачем була укладена Додаткова угода №(без номеру) до Договору про банківський Строковий вклад (депозит) Ф&К Стандарт №305835/15626/370-14 від 28 травня 2014 року за якою відповідно до п.1 Позивач уповноважив Відповідача протягом строку, визначеного п.1.1 Договору, щомісячно, не пізніше «Дати виплати», передбаченої договором, здійснювати виплату нарахованих за Вкладом процентів шляхом перерахування суми процентів на картковий поточний рахунок позивача №26251608623980001 /а.с.16/. Відповідно до п.2 Додаткової угоди позивач 24.06.2015 року повідомив відповідача про припинення за ініціативою позивача подальшої виплати нарахованих за вкладом процентів шляхом перерахування сум процентів на картковий поточний рахунок позивача №26251608623980001 та вимогою закриття відкритих поточних рахунків №2625160823980001 у гривні та №26251121296840001 у доларах США і вимогою заблокувати емітовану позивачеві платіжну картку №4146320500269583 шляхом подання відповідної письмової заяви особисто на ім'я керуючого Криворізької філії АТ «Банк «[PERSON] та Кредит» [PERSON] за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Костенка буд. 6 відділення №1 АТ «Банк «[PERSON] та Кредит», де заява була зареєстрована та підписана 24.06.2015 року вхідний №3311 /а.с.11/. Відповідно до статті 1060 Цивільного кодексу України, п.6 Договору та п.5.2 Основних умов відповідач був зобов'язаний на вимогу позивача повернути суму вкладу і суму нарахованих процентів за період користування ним позивачу, в день, наступний за останнім днем строку вкладу. Таким чином, 03.06.2015 року відповідач на вимогу позивача мав би повернути відповідну суму вкладу разом з сумою нарахованих за користування ним процентів позивачу. До спливу строку договору позивач звернувся до відповідача з заявою про вимогу повернути строковий вклад після закінчення строку розміщення строкового вкладу та зарахованих проце\-нтів шляхом видачі готівкою через касу відділення згідно п.6 Договору та п.5.2 Основних умов. Заява подана особисто на ім'я керуючого Криворізької філії АТ «Банк «[PERSON] та Кредит» [PERSON] за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Костенка буд. 6 відділення №1 АТ «Банк «[PERSON] та Кредит», де заява була зареєстрована та підписана 27.02.2015 року вхідний №1134 /а.с. 7/. Також до строку спливання розміщення строкового вкладу по\-зивачем 12.03.2015 року була відправлена, рекомендованим листом з повідомленням про вру\-чення та описом вкладення на відділення №8 Криворізької філії АТ «Банк «[PERSON] та Кредит» на ім'я [PERSON], копія зареєстрованої заяви та заява з вимогою прийняття до виконання /а.с. 8./. Після спливу строку договору позивач неодноразово звертався до відповідача з усною вимогою повернути суму вкладу та нараховані за користування ним проценти, пред'являв завізовану зая\-ву але йому було відмовлено у поверненні суми вкладу та процентів. Отже, відповідачем не було здійснено повернення строкового вкладу в розмірі 84000,00 грн. разом з нарахованими за користування ним процентів в розмірі 66,34 грн. позивачеві. Таким чином, відповідач продовжував, і на день подачі цієї позовної заяви продовжує користуватися грошовими коштами в розмірі 84066,34 грн., що підтверджується випискою по Вкладному рахунку /а.с. 9/. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч.ч. 1,3 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського строкового вкладу банк зобовязаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. Повернення вкладникові банківського строкового вкладу та нарахованих процентів за цим вкладом на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, можливе виключно у випадках, якщо це передбачено умовами договору банківського строкового вкладу. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит)це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Положення ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Матеріали справи не містять доказів повернення відповідачем позивачу грошових коштів за договором банківського вкладу згідно договору-заяви №305835/15626/370-14 про банківський Строковий Вклад (депозит) «Стандарт» на 370 днів в національній валюті від 28 травня 2014 року після звернення із вказаною вище заявою та в подальшому. Оскільки відповідач не виконав своїх зобов'язань за договором вкладу № 305835/15626/370-14 від 28 травня 2014 року, не повернув вклад з нарахованими відсотками, тому своїми діями відповідач порушив вимоги чинного законодавства України, зокрема, норми Цивільного кодексу України, п.3.3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України 03.12.2003 року N 516, діяв всупереч умов договору, укладеного між сторонами у справі. Виходячи з наведеного, враховуючи положення ст.ст. 530, 1060 ЦК України, положення договору, відповідач повинен був повернути грошові кошти позивачу 02.03.2015р. шляхом перерахування суми депозиту з усіма нарахованими відсотками на розрахунковий рахунок позивача, вказаний в договорі, однак своїх зобов'язань не виконав, що призвело до порушення прав та майнових інтересів позивача, який по теперішній час не має можливості отримати ці кошти. Таким чином вимога про стягнення з відповідача невиплаченого залишку за договором банківського вкладу у розмірі 84066,34 грн. підлягає задоволенню. Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Таким чином проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк по день фактичного їх повернення вкладникові. Аналогічна правова позиція 6-247цс14 викладена у Постанові Верховного Суду України від 28 січня 2015 року, яка в силу ст.360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Таким чином за час прострочення виплати депозиту за період з 03.06.2015 року по 17.09.2015 року включно, що складає 107 днів, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 24,50% річних (процентна ставка за договором банківського вкладу) від суми боргу по депозиту, що складає: 84066,34 грн. * 0,245 / 365 * 107 = 6037,80 грн.. Таким чином вимога позивача про застосування 30% та 27% річних не підлягає задоволенню, оскільки слід застосовувати 24,5 % згідно договору. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній у Постанові № 6-140цс13 від 25 грудня 2013 року, у випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосувати відповідальність за порушення грошового зобов'язання, передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК України. Відповідно до положень ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З урахуванням положень наведеної норми та встановлених судом обставин, вимога позивача про стягнення 3% річних від простроченої суми за період з 03.06.2015 року по 17.09.2015 року включно, що складає 107 днів, та відповідно: 84066,34 (сума невиплаченого депозиту) * 0,03 / 365 * 107 = 739,32 грн. підлягає задоволенню. Відповідно до ч.5 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів», у разі коли виконавець прострочує виконання роботи (надання послуги) згідно з договором, за кожний день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Отже, ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачено права споживача у разі порушення умов договору про виконання робіт (надання послуг), і вказана норма не регулює спірні правовідносини, оскільки між сторонами укладено договір банківського строкового вкладу (депозиту), а не договір про виконання робіт (надання послуг). Повернення коштів за договором строкового банківського вкладу не є роботою чи послугою в розумінні ст. 1, 10 ЗУ «Про захист прав споживачів». Таким чином, підстави для стягнення пені на підставі ч.5 ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів» відсутні, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Пунктом 4 частини 1 статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди. Пленум Верховного Суду України у п. 2 постанови Пленуму № 4 від 31 березня 1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснив, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачене нормами Конституції або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Таким чином, якщо сторони при укладенні договору банківського вкладу передбачили відповідальність за порушення зобов'язання у вигляді моральної шкоди, відповідна вимога вкладника підлягає задоволенню з урахуванням положень ст.23 ЦК України. Як вбачається з матеріалів справи, умовами договору банківського вкладу, укладеного між позивачем та відповідачем, не передбачено відшкодування Банком моральної шкоди у разі порушення ним зобов'язань. У зв'язку з чим вимога про стягнення моральної шкоди не підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати пропорційно до задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial