Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Свої вимоги обгрунтовує тим, що згідно рішення 15 сесії 5 скликання Марківецької сільської ради від 04.07.2008 року він є власником земельної ділянки площею 0,2300 га, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 727259, яка розташована по [ADDRESS], [NUMBER], с. Марківці Бобровицького району Чернігівської області. По - сусідству з ним розташована земельна ділянка № [NUMBER], власником якої є [PERSON], який своїми діями перешкоджає йому в користуванні земельною ділянкою, а саме проігнорувавши вимоги до будівництва, він побудував паркан між земельними ділянками, який заходить за межу і частково ( 40 см) знаходиться на його земельній ділянці. Відповідно до плану меж земельної ділянки, що зазначений в державному акті на право власності на земельну ділянку, межа між сусідніми ділянками є пряма лінія, але після зведення паркану відповідачем межа є дугоподібною з випуклістю на його земельну ділянку. Крім того згідно плану меж земельної ділянки, який зазначений в державному акті на його ім'я, ширина земельної ділянки зі сторони [ADDRESS] становить 17.11 м, а фактично 16,70 м. Вищезазначене також підтверджується актами складеними комісією Марківецької сільради. Таким чином відповідач незаконно заволодів частиною належної йому земельної ділянки шириною 0,41 м при довжині 129,76 м, що становить площу в 53.3м. Він звертався до останнього та пропонував йому в добровільному порядку вирішити дане питання, але він відмовився. Тому просить усунути перешкоди у користуванні належною йому на праві власності земельною ділянкою в частині межі, яка поділяє земельні ділянки № [NUMBER] та № [NUMBER] по [ADDRESS] в с. Марківці Бобровицького району. Зобов'язати власника земельної ділянки № [NUMBER] [PERSON] відновити межу між земельною ділянкою № [NUMBER] по [ADDRESS] в с. Марківці, згідно Плану меж земельних ділянок, який зазначений в державному акті на право власності на земельну ділянку. Зобов'язати власника земельної ділянки № [NUMBER] [PERSON] перенести збудований ним паркан на відстань 0,41 м в бік належної йому земельної ділянки, тим самим звільнивши частину належної йому земельної ділянки. В судовому засіданні позивач вимоги уточнив, просив усунути перешкоди в користуванні належною йому земельною ділянкою № [NUMBER] по [ADDRESS] в с. Марківці, зобов'язавши відповідача відновити межу між їх земельними ділянками, перенесши збудований останнім паркан на 0,40 м в бік своєї земельної ділянки. Відносно користування прибудинковими спорудами його права зі сторонни відповідача не порушені, а юристом помилково дані вимоги вказані в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнала і пояснила, що власником будинку та земельної ділянки № [NUMBER] по [ADDRESS] в с. Марківці Бобровицького району є її син - відповідач по справі [PERSON] Дану садибу він отримав у спадок і межа між його земельною ділянкою та земельною ділянкою позивача завжди була дугоподібною. При виготовленні державного акту межі земельної ділянки погоджувались суміжними землекористувачами в тому числі і попереднім власником земельної ділянки по [ADDRESS] № [NUMBER]- [PERSON], але при обмірах земельної ділянки ПП « [PERSON]», організації, яка виготовляла відповідну документацію вона присутня не була. Відповідач повністю покладався на кваліфікацію спіціалістів. Проте що будуть здійснюватись обміри земельних ділянок відповідача та [PERSON] 16 червня 2014 року комісія сільської ради її сина не повідомляла. Представник відповідача [PERSON], позовні вимоги не визнав і пояснив, що [PERSON] жодним чином не порушивались права позивача, оскільки відповідних доказів останнім не надано. Додані до матеріалів справи акти не підтверджують порушень зі сторони відповідача, оскільки обміри земельних ділянок проводились у відсутності відповідача і ним не підписані. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що він двічі, 15 квітня 2013 року та 16 червня 2014 року, в складі комісії по землеупорядкуванню Марківецької сільської ради проводив обстеження меж земельних ділянок № [NUMBER] власником якої є [PERSON] та № [NUMBER] власником якої є [PERSON] Однак комісією обміри були зроблені тільки земельної ділянки позивача, оскільки саме він звертався з заявою до сільської ради. При обстеженні та відповідних замірах було встановлено викривлення межі земельної ділянки з боку відповідача. Таке рішення вони прийняли на підставі огляду державного акту позивача, який був наданий безпосередньо ним та копії державного акту відповідача, який знаходиться в сільраді. Згідно плану виданного державного акту [PERSON] ширина земельної ділянки - 17,11 м, а в натурі 16,70 м., що становить на 40 см. менше, при довжині 129,76 м. На даній земельній ділянці встановлений паркан. Під час обміру земельної ділянки позивача та обстеження межі суміжних землевласників був присутній один з членів сім'ї відповідача, його батько, який був обізнаний щодо роботи даної комісії. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що 16 червня 2014 року він був членом комісії по землеупорядкуванню Марківецької сільради і здійнював обстеження меж земельних ділянок відповідача та позивача, але обмір здійснювали тільки земельної ділянки позивача, згідно його заяви. Комісією було встановлено порушення землекористування зі сторони відповідача, а саме викривлення межі земельної ділянки зі сторони останнього на 0,40 м., та встановлення на ній паркану. При цьому брались до уваги розміри земельної ділянки [PERSON], вказані в державному акті. Під час роботи комісії був присутній батько відповідача і її члени неодноразово звертались до сторін добровільно вирішити дане питання. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона тривалий час проживає по - сусідству з відповідачем та здійснює нагляд за його садибою. Вона не може пояснити, як здійснювались обміри його земельної ділянки при виготовленні документиції на отримання державного акту на право власності на землю, але може стверджувати, що межа між земельними ділянками сторін була дугоподібною. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представників відповідача та свідків, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] 03 липня 2007 року придбав у [PERSON], житловий будинок № [NUMBER] по [ADDRESS] в с. Марківці Бобровицького району, який був розташований на землях Марківецької сільської ради, що підтверджується договором купівлі продажу. ( а.с. 7- 8). Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 727269 від 14 грудня 2009 року, позивач є власником земельної ділянки, цільове призначення, для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, площею 0,2300 га, яка розташована за вищезазначеною адресою ( а.с. 9). [PERSON], є власником суміжної земельної ділянки, цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка) площею 0,2500га, та земельної ділянки площею 0,2919 га, цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, які розташовані в с. Марківці по [ADDRESS] № [NUMBER]. ( а.с. 23-24). Відповідно до ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і протребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь в справі. Такаж позиція викладена в п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року, із змінами « Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ». Враховуючи вимоги цивільного процесуального законодавства щодо того, що суд повинен сприяти сторонам у виконання їх обов'язку подати свої докази, суд роз'яснював вимоги вищезазначеної правової норми та пропонував сторонам скористатись своїм обов'язком щодо надання доказів та заявити клопотання про призначення експертизи, однак сторони відмовились від проведення експертизи, висловлюючи позицію про недоцільність її проведення по справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК УКраїни кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, кірм випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Оскільки сторони відмовились призначити по справі судову будівельно-технічну експертизу, суд вирішує даний спір на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи. З державних актів на право власності на землю та актів обстеження меж земельних ділянок комісією по землеупорядкуванню Марківецької сільради між землеволодіннями [PERSON] та [PERSON] від 15.04.2013 року та 16.06.2014 року вбачається, що ширина земельної ділянки по державному акту на право власності на земельну ділянку позивача - 17,11 м., а в натурі 16,70 м.. що на 0,40 м. менше, при довжині 129,76 м., тобто встановлено викривлення межі земельної ділянки з боку [PERSON] який встановив на даній межі паркан. Даний факт підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] Представники відповідача дані докази позивача не спростували та не надали власних доказів на підтвердження не порушення межі зі сторони відповідача [PERSON] Свідок [PERSON] допитана в суді, по клопотанню представників відповідача підтвердила, дугообразність межі між суміжними землевласниками, але не підтвердила, що дана конфігурація відповідає планом земельної ділянки сторін, оскільки не ознайомлена з ними. Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою , і відшкодування завданих збитків. Частиною 3 ст. 152 ЗК України передбачено що одним із шляхів захисту прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки є відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Оскільки, на підставі вищезазначених доказів встановлено порушення меж зі сторони [PERSON] суд вважає, що дані вимоги підлягають задоволенню. Інших доказів сторонами в судове засідання не надано. Суд не приймає до уваги твердження представника відповідача [PERSON] відносно того, що пояснення представника відповідача [PERSON] слід врахувати як належний та допустимий доказ, оскільки суперечить вимогам ст. 57 ЦПК УКраїни, в якій зазначено, що будь-які фактичні дані( докази) встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків. Представниками відповідачів клопотання про допит [PERSON] як свідка, відповідно до вимог ст. 180 ЦПК України, не заявлялось. Твердження представника відповідача [PERSON] про те, що відповідач не погоджував межі земельних ділянок при виготовленні технічної документації на земельну ділянку позивача, суд також не може взяти до уваги, оскільки єдиним правовстановлюючим документом, що підтверджує право власності на земельну ділянку [PERSON] є державний акт на право власності на землю, який є дійсним і ніким не скасований. Оскільки, позовні вимоги задоволені в повному обсязі, то стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп., розмір, який передбачений Законом України « Про судовий збір», сплачений відповідачем при подачі позову до суду та підтверджений відповідним платіжним дорученням ( а.с. 1 ), відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved