Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення боргу за спожиту теплову енергію, посилаючись на те, що 30.09.2016 року Соснівським районним судом м. Черкаси видано судовий наказ щодо стягнення з відповідачів заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг. 28 жовтня 2016 року Соснівський районний суд м. Черкаси за заявою відповідачів скасував зазначений наказ на підставі того, що в матеріалах справи вбачався спір про право, який може бути вирішений лише в позовному провадженні. 03 жовтня 2009 року відповідачі уклали договір № 2-10172 з позивачем про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до зазначеного договору, відповідачі взяли на себе зобовязання щомісячно не пізніше 20 числа наступного за розрахунковим сплачувати вартість спожитої теплової енергії. Відповідачі не виконують своїх зобовязань щодо своєчасної та повної сплати за використану теплову енергію, що приводить втрати можливості підприємства проводити оплату за енергоносії, сировину, матеріали, своєчасно виконувати свої зобовязання перед бюджетом і впливають на якість наданих послуг. Тому станом на 01.05.2017 року борг відповідача перед КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» за спожиту теплову енергію складає 12617,49 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив стягнути солідарно з відповідачів суму боргу в розмірі 12617,49 грн., в т.ч. інфляційні збитки в розмірі 824,39 грн., 3% річних 193,36 грн. та судовий збір у розмірі 1600 грн. Представник відповідачів в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив у задоволенні відмовити. Заперечення обґрунтовував тим, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] не являються власниками, орендарями, а також наймачами вказаної квартири, оскільки квартира перебуває у приватній власності, тому не мають права укладати будь-які договори на надання комунальних послуг по даній квартирі та не зобовязані сплачувати комунальні послуги по цій кватирі. Що стосується вимог до відповідача [PERSON], зазначив, що між ним та комунальним підприємством не укладено договір на надання послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води, а тому у позивача відсутні правові підстави для стягнення з нього заборгованості по оплаті за опалення та підігрів чи постачання води. Просив у задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та обставини справи, які регулюються нормами цивільного та житлового законодавства. 30.09.2016 року Соснівським районним судом м. Черкаси видано судовий наказ щодо стягнення з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг. За заявою відповідачів 28 жовтня 2016 року Соснівським районним судом м. Черкаси було скасовано зазначений наказ на підставі того, що в матеріалах справи вбачався спір про право, який може бути вирішений лише в позовному провадженні. 03 жовтня 2009 року відповідач [PERSON] уклала договір № 2-10172 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до п. 9 зазначеного договору, відповідачі взяли на себе зобовязання щомісячно не пізніше 20 числа наступного за розрахунковим сплачувати вартість спожитої теплової енергії. Суд вважає, що [PERSON] не мала повноважень на укладення із позивачем договорів на надання послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води по квартирі № 80 в житловому будинку по вул. Г.Майдану (колишня вул. Гайдара), 7 в м. Черкаси, оскільки таке право належить виключно власнику, а саме [PERSON] відповідно до статей 67, 68 Житлового кодексу України та пунктів 14, 17, 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою КМУ від 08.10.1992р. №572, власники квартир (будинків), а також наймачі та орендарі вносять плату за використання теплової енергії за затвердженими в установленому порядку тарифами щомісяця не пізніше 10 числа, наступного за розрахунковим місяцем. Квартира [ADDRESS] на праві власності належить [PERSON], на якого і було позивачем заведено особовий рахунок 27710080. Як вбачається з приписів ч.І ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ч.2 ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» та п.8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005р. №630, послуги з централізованого опалення та підігрів води здійснюються теплопостачальною організацією на підставі договору, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Відповідно до норм Цивільного кодексу України, виключно власник має право здійснювати будь-які правочини щодо належного йому майна (ст. 319 ЦК України). Позивач не надав доказів та не навів в позові будь-яких обставин щодо повноважень [PERSON], [PERSON], [PERSON] на укладення із ними договорів на надання будь-яких послуг по вказаній вище квартирі, а також їх обовязку щодо сплати комунальних послуг по цій квартирі. В свою чергу [PERSON], як власник вказаної квартири, не надавав [PERSON] або [PERSON] чи [PERSON] будь-яких повноважень щодо укладення правочинів на постачання (надання) будь-яких комунальних послуг по належній йому квартирі. За таких обставин, суд вважає стягнути заборгованість з відповідача [PERSON], як власника квартири. Що стосується заперечень представника відповідачів, про те, що відповідачу [PERSON] без будь-якої правової підстави нараховують плату за опалення та підігрів води, останній не повинен платити заборгованість, оскільки відсутній договір на надання відповідної комунальної послуги, то дане твердження не грунтується на вимогах Закону. Тому станом на 01.05.2017 року борг відповідача перед КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» за спожиту теплову енергію складає 12617,49 грн. Крім того, ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Станом на 01.05.2017 року борг внаслідок інфляції зріс на 824,39 грн., а 3% річних складають 193,36 грн. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 1600 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 3181 від 26.06.2017 року, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON], [INFO], судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1600 грн. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, а саме до стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 12617,49 грн. та 1600 грн. судового збору, а всього 14 217 грн. 49 коп. (чотирнадцять тисяч двісті сімнадцять гривен) 49 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved