Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписала Заяву № б/н від 18.01.2011 р., згідно якої отримала кредит у розмірі 11000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У порушення умов договору Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором Відповідач станом на 19.09.2016 року має заборгованість 29385,88 грн., яка складається з наступного: 10113,53 грн. тіло кредиту; 3205,62 грн. нараховані відсотки за користування кредитом; 12941,21 грн. - нарахована пеня за прострочене зобовязання; 1250,00 грн. нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1375,52 грн. - штраф (процентна складова). Тому представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 29385,88 грн., яка складається з наступного: 10113,53 грн. тіло кредиту; 3205,62 грн. нараховані відсотки за користування кредитом; 12941,21 грн. - нарахована пеня за прострочене зобовязання; 1250,00 грн. нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1375,52 грн. - штраф (процентна складова), за кредитним договором № б/н від 18.01.2011 року та судові витрати. Представник позивача, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надав заяву в якій просить справу розглянути в його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачка в судовому засіданні не визнала позовні вимоги, заперечила проти них, суду пояснила, що 02.07.2015 близько 20.02 години вона отримала телефонний дзвінок від невідомої особи жіночої статі, яка представилась як оператор банку. Вона пропонувала збільшити кредитний ліміт на 7000 грн. і зменшити відсоток обслуговування до 1,5%. На що відповідачка відповіла, що її влаштовують 11000 грн. кредитного ліміту, оскільки і їх не використовує. Не зважаючи на прохання оператора, вона відмовилась назвати номер картки, проте особа сама почала називати цифри, які відповідачка підтвердила, а потім назвала текст повідомлення, яке їй надіслав ПриватБанк (номер SMS Приватбанку, а саме 10060). Після цього відповідачкою отримано повідомлення у вигляді такого ж SMS про зняття з її картки 10509,20 грн. Відповідачка негайно зателефонувала до гарячої лінії ПриватБанку за номером 3700 та зробила заявку про блокування картки, про шахрайські дії та про повернення коштів. Ніякої реакції на це від ПриватБанку вона не дочекалась. Банк відмовився надавати номер картки, на який здійснено переказ, код авторизації переказів коштів, щоб взяти підтвердження переказу в системі Portmone. 02.07.2015 відповідачка звернулась до міліції з заявою про шахрайські дії з її карткою, на підставі якої відкрите кримінальне провадження та внесені відомості про злочин до ЄРДР за № 5168742347330775 від 03.07.2015. 07.07.2015 відповідачка надіслала до ПриватБанку електронного листа, відповіді на який теж не дочекалась. Всі дії на прояснення ситуації з Банком не давали результату. На її прохання прояснити ситуацію, розслідувати те, що сталося, нічого не робилось. Також пояснила, що відповідно до розділу VI Положення про порядок емісії електронних платежів засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою правління НБ України від 05 листопада 2014 року № 705, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного предявлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Таким чином при здійсненні платіжних операцій 02.07.2015 на загальну суму 10509,20 грн. відповідачка особисто не використовувала електронний платіжний засіб. Позивачем не доведено, що своїми діями чи бездіяльністю вона сприяла втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, повідомила правоохоронні органи про вчинений злочин. Вона не несе відповідальності за таку платіжну операцію. Вказані доводи відповідають правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 13 травня 2015 року (справам 6-71цс15). Такі ж пояснення містяться і в письмовому запереченні відповідачки на позовну заяву. Перевіривши матеріали справи та дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписала Заяву № б/н від 18.01.2011 р., згідно якої отримала кредит у розмірі 11000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. (а.с.16-51) Згідно ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. В судовому засіданні встановлено, що 02.07.2015 близько 20.02 години вона отримала телефонний дзвінок від невідомої особи жіночої статі, яка представилась як оператор банку. Вона пропонувала збільшити кредитний ліміт на 7000 грн. і зменшити відсоток обслуговування до 1,5%. На що відповідачка відповіла, що її влаштовують 11000 грн. кредитного ліміту, оскільки і їх не використовує. Не зважаючи на прохання оператора, вона відмовилась назвати номер картки, проте особа сама почала називати цифри, які відповідачка підтвердила, а потім назвала текст повідомлення, яке їй надіслав ПриватБанк (номер SMS Приватбанку, а саме 10060). Після цього відповідачкою отримано повідомлення у вигляді такого ж SMS про зняття з її картки 10509,20 грн. Відповідно до п.п.1.1.2.1.2 Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, клієнт зобовязаний не передавати картки, стікер PayPass, ПІНи третім особам, не використовувати картки, стікер PayPass або нанесені на них дані у цілях, що не передбачені Договором або суперечать чинному законодавству. Протягом 10 днів після закінчення терміну дії картки повернути для ліквідації картку, а також картки, виготовлені довіреним особам клієнта, крім втрачених/вкрадених і віртуальних карток. Як вбачається з письмового заперечення на позовну заяву та пояснень відповідачки, наданих під час судового засідання, остання сама повідомила третім особам персональні дані по своїй кредитній картці. Отже виходячи з вищевикладеного посилання відповідачки на розділу VI Положення про порядок емісії електронних платежів засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою правління НБ України від 05 листопада 2014 року № 705 є безпідставними, оскільки саме діяння відповідачки, як користувача призвели до незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка і дала змогу ініціювати платіжну операцію по переводу коштів з її кредитної карти. 02.07.2015 [PERSON] звернулась до міліції з заявою про шахрайські дії з її карткою, на підставі якої відкрите кримінальне провадження та внесені відомості про злочин до ЄРДР за № 5168742347330775 від 03.07.2015. Судом встановлено, що в порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідачка зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № б/н від 18.01.2011 року Відповідачка на протязі 2011-2015 р.р., проводила погашення суми боргу за вищевказаним договором. Останнє погашення кредиту було здійснено 03.12.2015 р. Вказані обставини свідчить про її фактичне визнання кредитного договору, наявності заборгованості та її суми. (а.с.7-14) Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором Відповідач станом на 19.09.2016 року має заборгованість 29385,88 грн., яка складається з наступного: 10113,53 грн. тіло кредиту; 3205,62 грн. нараховані відсотки за користування кредитом; 12941,21 грн. - нарахована пеня за прострочене зобовязання; 1250,00 грн. нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1375,52 грн. - штраф (процентна складова). (а.с.7-14) Звертаючись з даним позовом позивач просить стягнути з відповідача пеню та штраф за несвоєчасне виконання зобовязань у розмірі 16066,21 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 03.09.2014 року (справа № 6-100цс14) частиною третьою статті 551 ЦК України, зокрема передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини 4 ст. 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 18.01.2011 р. пеня та штраф за несвоєчасне виконання зобовязань становить 16066,21 грн., в той час як заборгованість по тіло кредиту - 10113,53 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 3205,62 грн., а всього 13319,15 грн. Таким чином, заявлений позивачем розмір неустойки значно перевищує розмір збитків кредитора. Таким чином між сторонами склались цивільно-правові правовідносини, які регулюються загальними положеннями про зобовязальне право, виконання зобовязань, правові наслідки порушення зобовязання та оскільки відповідач не виконав своїх зобовязань перед кредитором, позивачем по справі, по укладеному договору, то право останнього порушене, тому позовні вимоги, з огляду на викладене та відповідно до положень ч. 3 ст. 551 ЦК України, підлягають частковому задоволенню та сума в розмірі 13319,15 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачене при зверненні до суду з даним позовом судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у сумі 624,50 грн.

Outcome: partial