Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на майно в порядку спадкування. В обгрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що [PERSON] за час свого життя набула право власності на земельні ділянки площею 0,4929 га та 2,1520 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться на території Семенівської сільської ради (Пустомитівського) Львівського району Львівської області. Спадкодавець своїми майновими правами на випадок смерті не розпорядилася, заповіту не склала. Спадкоємців першої черги не було, оскільки [PERSON] не перебувала в шлюбі та не мала дітей. Разом з нею постійно проживав та був зареєстрований її племінник [PERSON] , який вів спільне господарство, доглядав до дня смерті, опікувався нею та займався похованням. Він є спадкоємцем четвертої черги, проживав зі спадкодавцем більше 5 років, а тому вважається таким, що прийняв спадщину. Оригінали правовстановлюючих документів на майно втрачені, а тому в іншому крім судового порядку він не має можливості реалізувати своє право. У судове засідання позивач не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив такі задоволити. Представник відповідача - Пустомитівської міської ради Львівської області в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Так як всі учасники справи не явилися в судове засідання, фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності, відповідно та з дотриманням норм матеріального та процесуального права суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 22.04.2013 року, виданого Семенівською сільською радою Пустомитівського району Львівської області. Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 ст.1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Приписами норми ст. 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У позовній заяві позивач вказав, що він являється спадкоємцем четвертої черги, оскільки інших спадкоємців немає. Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом норм статей 1268-1269 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того, чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Як вбачається з довідки Пустомитівської міської ради Львівського району Львівської області від 24.05.2021 року №428 [PERSON] постійно та безперервно з 1987 року проживав з тіткою [PERSON] , яка померла [INFO] , вели спільне домашнє господарство та доглядав її до дня смерті, займався похованням. Дана довідка свідчить про проживання позивача разом з спадкодавцем, однак не може слугувати підставою віднесення його до спадкоємців четвертої черги, оскільки законодавцем встановлено вимогу проживання таких однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Доказів на підтвердження факту проживання із спадкодавцем однією сім`єю не менше 5 років до часу відкриття спадщини позивач суду не надав. У п.21 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008 року роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Крім того позивач не надав доказів втрати оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, яке є предметом спору; відсутні відомості про звернення позивача до нотаріуса щодо реалізації своїх спадкових справ, зокрема відсутня відмова нотаріуса. Позивач не навів мотивів звернення до суду з пропуском строку такого звернення. У п. 24 вищевказаної Постанови Пленуму ВСУ вказано, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. У відповідності зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Позивачем не надано належних та допустимих доказів існування перешкод в оформленні спадкових прав (отриманні свідоцтва про право на спадщину) в нотаріальному порядку. Таким чином, з врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог, а тому дані позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed