Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначив, що 20.06.2013 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено Заяву б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у сумі 6600,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач належним чином не виконував умови кредитного договору, порушивши графік погашення кредиту та відсотків, у зв'язку з чим станом на 25.12.2017 року прострочена заборгованість за кредитним договором становить 18761,81 гривень, з яких: заборгованість по процентам за користування кредитом - 11258,89 грн., заборгованість за пенею - 6554,04 гривень, а також штрафи відповідно до пунктів 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500,00 гривень, штраф (відсоткова складова) - 869,61 гривень. Оскільки на вимоги позивача відповідач заборгованість не погасив, від виконання своїх зобов'язань ухиляється, тому позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 20.06.2013 року б/н у сумі 18761,81 гривень, разом із судовими витратами у сумі розміром 1762,00 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день розгляду справи повідомлений належним чином, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу слухати у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечував, про що надав письмову заяву. Відповідач у судове засідання не з'явився, про розгляду справи був повідомлений належним чином. Натомість через канцелярію суду надійшла заява дружини відповідача у якій вона повідомила, що її чоловік хворіє, самостійно не рухається, та є немобільним, у зв'язку з чим прибути у судове засідання не може. Судові повістки отримувала дружина. Також у заяві вона зазначила, що до хвороби чоловіка регулярно сплачувала заборгованість за кредитом. На даний час вони з чоловіком є пенсіонерами та більша частину їх доходу витрачається на ліки чоловіка. Вказані обставини просила врахувати при ухваленні рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що 20.06.2013 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено Заяву б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у сумі 6600,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач належним чином не виконував умови кредитного договору, порушивши графік погашення кредиту та відсотків, у зв'язку з чим станом на 25.12.2017 року прострочена заборгованість за кредитним договором становить 18761,81 гривень, з яких: заборгованість по процентам за користування кредитом - 11258,89 грн., заборгованість за пенею - 6554,04 гривень, а також штрафи відповідно до пунктів 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500,00 гривень, штраф (відсоткова складова) - 869,61 гривень. Згідно з ст.61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. В силу ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. П.27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», роз'яснено, що істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Враховуючи суму значну суму основного боргу, суд вважає зменшити розмір пені до 50,00 грн. в рахунок штрафних санкцій за несвоєчасне повернення кредитних коштів. В той же час суд звертає увагу на те, що за положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Дана правова позиція викладена у постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 21.10.2015 року №6-2003цс15, яка відповідно до ст. 263 ЦПК України враховується судом. Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, тому суд вважає в частині стягнення суми штрафу за кредитним договором у розмірі 1369,61 грн. - відмовити, пеню зменшити до 50 грн., оскільки заявлений розмір пені у сумі - 6554,04 грн. значно перевищує загальний розмір заборгованості за кредитом. Крім того, суд виходить з того, що з наданих позивачем розрахунків сума заборгованості складає 19182,54 грн., однак банк у позовній заяві просить стягнути заборгованість у сумі 18761,81 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, а також той факт, що до теперішнього часу відповідач заборгованість у повному обсязі не сплатив, від виконання своїх зобов'язань ухиляється, суд вважає стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість станом на 25.12.2017 року за кредитним договором б/н від 20.06.2013 року у сумі 11308,89 гривень, в тому числі: 11258,89 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 50,00 грн. - заборгованість за пенею, а також 1 762,00 гривень витрат по сплаті судового збору, а всього 13070 (тринадцять тисяч сімдесят) гривень 89 копійок.

Outcome: partial