Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS], покликаючись на те, що він є власником даної квартири, в якій прописаний також відповідач. Проте відповідач не проживає у вказаній квартирі з 1985 року та не сплачує комунальні послуги. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Представники позивача у судовому засіданні позов підтримали, надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Просять позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належно був повідомлений про час та місце слухання справи, наслідки неявки, подав до суду письмові заперечення, у яких покликається на те, що він не має доступу до квартири [ADDRESS], йому чиняться перешкоди у доступі до квартири, а також, останні роки він не з'являвся у квартирі, оскільки хворів. Просить у задоволенні позову відмовити, а тому згідно ст.169 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у його відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши інші матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити. Судом встановлено, що у квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON]. та [PERSON] Відповідно до ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Крім того, відповідно до ст. 168 ЖК України договір найму жилого приміщення, укладений як на визначений так і на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо наймач або особи, які проживають разом з ним систематично не вносять квартирної плати і плати за комунальні послуги. Суд також враховує думку Верховного суду України, викладену у п. 10 Постанови Пленуму ВС України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 № 2, згідно якої у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Наймачеві або членові його сім'ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). Як встановлено в судовому засіданні в квартирі [ADDRESS] зареєстрований відповідач [PERSON], який без поважних на те причин, не проживає у даній квартирі з 1985 року, за будинок та комунальні послуги не оплачує, що стверджується зокрема актом ЖБК №55 від 17 квітня 2017 року. /а.с. 22/ Також, суд не бере до уваги покликання відповідача [PERSON] на те, що він не проживав у квартирі [ADDRESS] та не здійснював за нею догляду, у зв'язку із тим, що йому чинились перешкоди, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, проте [PERSON] не надано, а судом не здобуто жодних належних та допустимих доказів, що йому чинились будь-які перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] та що він звертався у відповідні органи з метою усунення таких перешкод. Окрім того, суд критично оцінює покликання відповідача [PERSON] на те, що він не проживав у квартирі [ADDRESS] останні роки у зв'язку із хворобою, оскільки як вбачається із виписок із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №10067 від 21 квітня 2017 року та №1086 від 17 листопада 2016 року, оскільки такі стверджують лише про неможливість проживання [PERSON] у вказаній квартирі з 07 листопада 2016 року по 17 листопада 2016 року та з 14 квітня 2017 року по 21 квітня 2017 року та не можуть свідчити про неможливість його проживання у квартирі протягом декількох років. Отже, як безспірно встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає з 1985 року, за квартиру та комунальні послуги не оплачує, догляду за квартирою не здійснює, а тому відповідача [PERSON] слід визнати таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS]. Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, суд вважає, що з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача 640,00 грн. сплаченого судового збору. Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх об'єктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє повне ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved