Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про зобовязання відповідача списати заборгованість за отримані телекомунікаційні послуги у сумі 234 грн. 97 коп. 25 травня 2015 року доповнив позов вимогами про відшкодування моральної шкоди у сумі 2100 грн. (а. с. 22). В позові зазначив, що в серпні 2008 року, маючи намір взяти участь в телевізійній грі, зателефонував за номером телефону, на який послався ведучий телепередачі, але дізнавшись про вартість однієї минути розмови, поклав трубку ще до того, як почався відлік часу для спілкування. Між тим в вересні 2008 року він отримав від відповідача рахунок за надані послуги, в якому було зазначено вартість його розмови під час участі в телегрі у сумі 234 грн. 97 коп. У звязку з викладеним позивач просить зобовязати публічне акціонерне товариство «Укртелеком» в особі Запорізької філії анулювати нарахування цієї суми, а також стягнути з відповідача 2100 грн. моральної шкоди, яка зумовлена переживаннями позивача у звязку безпідставним тривалим вимаганням з боку відповідача сплати цієї суми. В судовому засіданні позивач підтримав вимоги позову. Просить про ухвалення рішення на його користь. Представник відповідача проти задоволення позову в суді заперечує. В обґрунтування заперечень пояснила, що позивачеві надаються телекомунікаційні послуги на підставі договору № 200031489 від 03.08.1994 року. В 2008 році позивач користався послугою «Аудіотекс», вартість якої обчислювалася сумою в 151 грн. 09 коп., з них в квітні 2008 року йому було нараховано до сплати 115 грн. 09 коп., а у вересні 2008 року 36 грн. Зазначену суму позивач не оплатив, вона обліковувалась на особовому рахунку [PERSON] як заборгованість. Проте внаслідок розгляду заяви позивача у квітні 2015 року ця сума була списана з його особового рахунку за статтею «Списання дебіторської заборгованості більше трьох років». Станом на травень 2015 року у позивача наявна заборгованість у сумі 83 грн. 81 коп., яка складається з заборгованості зі сплати абонентської плати та міжміських розмов. Що стосується посилання позивача на те, що згадана їм сума оцінена відповідачем як вартість його телефонних розмов у звязку з участю у телевізійній грі, ці твердження є неспроможними, оскільки рахунки про вартість належних до сплати послуг таких відомостей не містять. Більш того, відповідачеві невідомі абоненти, розмови з якими утворюють вартість наданих послуг. Оскільки заборгованість за спожиті у 2008 році послуги в зазначеній представником відповідача сумі списана, а наявна на теперішній час заборгованість це вартість несплаченої абонентської плати і міжміських розмов, просить про відмову у задоволенні позову. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд не вбачає підстав для задоволення позову, виходячи з таких міркувань. Судом встановлено, що відповідачем позивачеві надаються телекомунікаційні послуги на підставі договору № 200031489 від 03.08.1994 року. Як випливає з розрахунку суми заборгованості за телекомунікаційні послуги (а. с. 19-20), у квітні 2015 року позивачеві зроблено перерахунок заборгованості; вартість послуги «Аудіотекс» в сумі 151 грн. 09 коп. (115 грн. 09 коп. + 36 грн.) списано з його рахунку, а станом на 1 травня 2015 року заборгованість позивача зі сплати телекомунікаційних послуг обчислюється сумою у 83 грн. 81 коп. Зазначену заборгованість становлять вартість абонентської плати і міжміських розмов. Згідно із ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, а в силу ст. 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цивільним процесуальним законодавством, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 15 ЦК України передбачене право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Виходячи з наведених положень цивільного і цивільного процесуального законодавства, обєктом судового захисту кожного учасника цивільних правовідносин, наділеного цивільною процесуальною правоздатністю, є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, які і можуть бути підставою для зверненням особи за судовим захистом. В силу ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Вирішуючи позов на користь відповідача, суд виходить з того, що по-перше, позивач не довів того, що відповідачем було здійснене безпідставне нарахування вартості спожитих ним послуг; по-друге, враховує, що вартість спожитих [PERSON] в 2008 році телекомунікаційних послуг добровільно списана відповідачем у звязку із спливом більш ніж трьох років з часу їхнього нарахування. Не спростовує цього висновку суду і копія наданого позивачем рахунку за лютий 2015 року (а. с. 3), який містить посилання саме на ту суму, про зобовязання анулювати яку просить [PERSON], оскільки рахунок лише констатує, що ця сума належить до сплати споживачем телекомунікаційнних послуг, і узгоджується з сумою заборгованості позивача у лютому 2015 року, що наведена у відповідному розрахунку. Оскільки суд не вбачає ознак порушення права позивача, він доходить висновку про відсутність у нього передумов для звернення до суду за захистом свого права, і вважає, що за умови звернення постачальника телекомунікаційних послуг до суду з вимогами про стягнення суми заборгованості доводи про безпідставне нарахування певних сум належало б спрямовувати в русло заперечень проти позову. У відсутність передбачених законом підстав для притягнення відповідача до відповідальності за моральну шкоду суд знаходить за необхідне залишити позов без задоволення і в частині вимог про відшкодування моральної шкоди.

Outcome: dismissed