Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості посилаючись на те, що позивач надає послуги постачання теплової енергії в квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , власником якої є відповідач [PERSON] . Між позивачем та відповідачем до 01.01.2006 р. існували договірні правовідносини, відкрито відповідачу особовий рахунок № [NUMBER] для проведення розрахунків. Позивачем було розроблено та направлено поштою проект договору про надання послуг з централізованого опалення відповідачці, на який вона не відповіла. Відповідач тривалий час не платить за надані їй послуги,\~ на попередження позивача про необхідність розрахуватись не реагує. У зв`язку з несплатою за надані послуги у відповідача утворилась заборгованість за період з 01.10.2016 р. по 31.01.2021 р. у сумі 25079,03 грн. У зв`язку з цим просив стягнути з відповідачів вказану заборгованість, інфляційні витрати в розмірі 1303,94 грн., 3 % річних у розмірі 683,67 грн. та судові витрати в сумі 2270,00 грн. Також, позивач звертався з заявою про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості з відповідача, яку Шевченківським районним судом м. Чернівці 14.02.2020 року було задоволено та видано судовий наказ. Відповідач, не погоджуючись з судовим наказом, звернулась з заявою про скасування судового наказу. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16.03.2020 року судовий наказ скасовано. Відповідно до ч.4\~ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ст. 274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02 квітня 2021 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.\~\~ Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач та її представник подали до суду відзив на позов, в якому просили задовольнити позов частково, а саме в частинах за період з квітня 2018 року по березень 2019 року та за період з листопада 2020 року по січень 2021 року в сумі 8001,89 грн. Також, просили застосувати позовну давність до позовних вимог позивача в частині стягнення боргу за період з жовтня 2016 року по квітень 2018 року та відмовити в задоволенні позову в частині стягнення боргу за період з березня 2019 року по квітень 2020 року, оскільки власником квартири було АТ «Альфа Банк». В задоволенні інших вимог просили відмовити за безпідставністю. В судовому засіданні відповідач та її представник підтримали раніше викладену позицію у відзиві на позовну заяву. Суд, заслухавши думки сторін, дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власницею квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10,11). Відповідачці відкрито особовий рахунок № [NUMBER] для проведення розрахунків. Відповідачка з 01.10.2016 р. не оплачувала отримані від позивача послуги і у неї станом на 31.01.2021 р. утворилась заборгованість. Також, у період з 13.03.2019 року по 27.04.2020 року квартира за вищевказаною адресою знаходилась у власності АТ «Альфа-Банк», після чого знову повернулась у власність відповідачки (а.с. 26,27). Відповідно до статті 1 Законом України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Пункт 1\~частини 2\~статті 7\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» передбачає, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Згідно з частиною першою\~статті 13\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Стандарти, нормативи, норми, порядки і правила у сфері житлово-комунальних послуг розробляють і затверджують Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері технічного регулювання, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування в межах їхніх повноважень та згідно із законодавством (частина друга\~статті 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Частиною першою\~статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~передбачено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Відповідно до пункту 5 частини третьої\~статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 322 Цивільного кодексу України\~визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. У частині першій\~статті 19 Закону України\~«Про житлово-комунальні послуги»\~передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 20 цього Закону\~споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений у пункті 5 частини третьої\~статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 525 ЦК України\~передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої, другої\~статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Незважаючи на те, що у період з 13.03.2019 року по 27.04.2020 року власником квартири за адресою [ADDRESS] був АТ «Альфа-Банк», відповідачем не було надано суду переконливих доказів на підтвердження свого проживання за іншою адресою у вказаний період.\~\~ Відповідачем не надано належних доказів на спростовування факту надання житлово-комунальних послуг позивачем, або ж надання послуг іншою особою. Також відповідачем не було надано доказів на спростування наявної заборгованості по сплаті комунальних послуг, а також розрахунку наявної заборгованості та компенсаційних виплат за несвоєчасну оплату комунальних послуг, або ж доказів на погашення заборгованості, яка утворилася у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань з оплати наданих житлово-комунальних послуг. Таким чином позивач фактично надавав послуги та ніс витрати по їх наданню, а відповідач не знялась з реєстрації в квартирі, вона не відмовлялась від житлово-комунальних послуг, отримувала їх та не оплачувала їх вартість, а тому наявні підстави для стягнення заборгованості. Разом з тим, відповідач вважала, що позивачем пропущено строки звернення до суду з цим позовом в частині стягнення заборгованості за період з жовтня 2016 року по квітень 2018 року, а тому просила застосувати наслідки пропуску такого строку. Згідно\~статті 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.\~Статтею 257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до частини першої\~статті 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Частиною другою\~статті 264 ЦК України\~визначено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Враховуючи вищенаведене суд вважає, позов підлягає задоволенню частково і з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість за останніх три роки в межах строку позовної давності, а саме за період з 01.03.2018 р. ( послуги за березень 2018р. повинні були бути сплачені у квітні 2018 року ) по 31.01.2021 р. яка становить 14414,92 грн. Також з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути інфляційні витрати в розмірі 831,92 грн., та 3 % річних у розмірі 462,87 грн., які розраховані за три останні роки до подачі позову до суду. Відповідно до\~статті 141 ЦПК України\~з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, а саме в розмірі 1317,51 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial