Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою. Позов мотивує тим, що 17 липня 1992 року зареєстрували шлюб з відповідачкою. Від спільного життя неповнолітніх дітей не мають. Сімейне життя між ними постійно погіршувалось, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. В жовтні 2013 року позивач залишив відповідачку, забравши свої речі та переїхав проживати в м.Михайлов, Рязанської області, Російської Федерації, де працює до теперішнього часу. Фактично з жовтня 2013 року вони не підтримують стосунків як подружжя, проживають окремо, так як за час спільного проживання переконалися, що у них немає спільних інтересів, крім їх повнолітнього сина. Подальше збереження шлюбу вважає неможливим і це суперечить його інтересам. Спору з приводу поділу майна не мають. Позивач просить не надавати строк на примирення. Позивач про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від нього надійшла заява про розгляд позову у його відсутність, де вказано, що на позовних вимогах наполягає, майнового спору не мають (а.с.18). Відповідачка на розгляд справи не явилася повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутність не подала. Суд ухвалив, провести заочний розгляд справи у відсутність вищевказаних осіб та ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі доказів, відповідно до вимог ст., ст. 224 - 226 ЦПК України. Представник позивача адвокат Тимченко Б.О. підтримав позов з підстав вказаних в ньому, просить його задовольнити та не надавати сторонам строк на примирення, так як позивач має намір створити іншу сім'ю. Представник позивача за довіреністю [PERSON] запевняє суд, що її син просить розірвати шлюб, у них немає спору щодо поділу майна, так як він свою 1/3 частини квартири подарував їх сину, а також допомагає сину матеріально. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Дані правовідносини регулюються ст., ст.110, 112 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17 липня 1992 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.3). Від спільного життя неповнолітніх дітей не мають. Спору про поділ майна не мають. Згідно позовної заяви та пояснень представників позивача в судовому засіданні, у сторін спільне життя не складається, так як у них десь з 2013 року погіршились стосунки. Фактично з жовтня 2013 року вони не підтримують стосунків як подружжя, проживають окремо, так як за час спільного проживання переконалися, що у них немає спільних інтересів, крім їх повнолітнього сина, який зараз навчається в м. Кременчук. Відповідачка не надала до суду письмових заперечень в спростування цих фактів. Позивач примирення вважає не можливим. Суд також не вбачає підстав для застосування ст.111 СК України, так як сторони фактично припинили сімейні стосунки та тривалий час проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Суд вважає, що при даних обставинах шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечить інтересам позивача.

Outcome: approved