overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. У судовому засіданні представника позивача [PERSON] позовні вимоги позивача підтримав і суду пояснив, що у відповідача [PERSON] працював з 13.05.2013р. Наказом від 25.06.14р. він був звільнений за ст.40 ч.1 КЗпП України, за скорочення штату. Позивач працював у відповідача за контрактом і строк дії якого ще не сплинув. Крім того, позивачу відповідач не запропонував при звільненні якусь іншу посаду в цьому підприємстві. Позивач просить визнати незаконним та скасувати наказ №198-ОС про його звільнення, поновити на роботі і стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня звільнення по час винесення в суді рішення. Представник відповідача ДК «Укроборонпром» Костецький М.Ю. позов не визнав надавши заперечення і пояснив, що підприємство діяло відносно позивача законно без порушень КЗпП. Позивач, більш як за 2 місяця був повідомлений про скорочення на підприємстві його посади. Пояснення представника позивача про те, що зараз на посаді [PERSON] працює інша люди безпідставні і не обґрунтовані. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Вислухавши сторони, проаналізувавши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Як видно з копії трудової книжки [PERSON] за наказом №78-ОС від 13.05.2013р. був прийняття на робот до відповідача заступником директора департаменту безпеки /а.с.11-12/. Згідно витягу з наказу №45-ШР від 07.04.14р. ДК «Укроборонпром» про зміну у штатному розписі Концерну було прийнято рішення про скорочення 22 посад в департаменті безпеки, в тому числі і посаду заступника директора /а.с.23/. [PERSON] цей наказ оскаржений не був, тобто він з ним погодився. Як вбачається з копію витягу з наказу ДК «Укроборонпром» №198-ОС від 25.06.14р. [PERSON] був звільнений з посади заступника директора Департаминту безпеки, у зв'язку зі скороченням штату працівників, згідно з п.1 ст.40 КЗпП України /а.с.5/. Згідно постанови Пленуму ВС України №9 від 06.11.1992р. «Про практику розгляду судами трудових спорів» - розглядаючи трудові спори, пов'язанні зі звільненням за ч.1 ст.40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясовувати, чи власник… не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу в тому самому підприємстві. Як вбачається з довідки від начальника управління кадрів ДК «Укроборонпром» від 15.06.14р. згідно якого 07.04.2014р. [PERSON] було вручене повідомлення про його наступне звільнення у зв'язку з скороченням штату. У період з 07.04.14р. по 25.06.14р. у ДК «Укроборонпром» не було можливості перевести [PERSON] на іншу роботу /а.с.24/. Згідно ч.1 ст.49-2 КЗпП України, про наступне звільнення працівників персонально попереджають не пізніше, ніж за два місяці. В судовому засіданні встановлено, що з [PERSON] відповідачем ця норма права була виконана. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що доводи позивача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, тому в їх задоволенні треба відмовити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про скасування рішення загальних зборів, скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді голови правління, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогул. Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою у наведені доводів, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про списання суми боргу, просить суд винести рішення яким зобов'язати відповідача списати нараховану суму згідно розрахунку нарахувань та виплат по КП «БДТКЕ» за період з січня 2002 року по травень 2011 року у розмірі 8821, 76 грн., вказуючи, що йому на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. Після оформлення всіх документів до договору купівлі - продажу, він дізнався, що за його квартирою існує заборгованість з січня 2002 року по травень 2011 року у розмірі 8821, 76 грн., яка належить не йому, а попередньому господарю квартири, тому він і вимушений звернутися з позовом до суду. Позивач у судовому засіданні позов підтримав, просить суд його задовольнити, про що надав заяву. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про день слухання справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутність, проти позову не заперечує. Вивчивши матеріали справи, оголосивши заяви позивача, представника відповідача, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що дійсно позивачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], відповідно до договору купівлі - продажу від 08.09.2011 року. /л.с. 4-5/ Після оформлення всіх документів до договору купівлі - продажу, позивач дізнався, що за його квартирою рахується заборгованість з січня 2002 року по травень 2011 року у розмірі 8821, 76 грн., яка належить не йому, а попередньому господарю квартири. Відповідно листа КП «Білгород-Дністровськтеплоненерго» від 26.06.2014 року позивач має заборгованість за опалювання, яка утворилась з 01.01.2002 року по 26.06.2014 року, та яка складає 13 502, 39 грн. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Як встановлено в ході судового розгляду справи заборгованість, яка рахується за квартирою позивача перед КП «Білгород-Дністровськтеплоенерго» утворилась з 01.01.2002 року по травень 2011 року у попереднього власника. При таких обставинах, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та підлягаючими задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про спонукання до оформлення спадщини. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла мати, [PERSON]. Будинок, в якому з 1977 року і до смерті проживала його мати був збудований за його кошти. Рішенням Обухівського районного суду від 11.10.2012 року яке набрало законної сили з ухвалою Апеляційного суду Київської області від 04.12.2012 року визнано, що [PERSON] повинна відшкодувати йому вартість будівельних матеріалів на будівництво будинку в розмірі 252656 грн., судові витрати у розмірі 2537 грн. 56 коп., а також витрати на правову допомогу в розмірі 950 грн. А тому позивач просить зобов'язати відповідача звернутися до нотаріальної контори для оформлення свідоцтва про право власності на житловий будинок для задоволення вимог кредитора. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач проти позову заперечив повністю. Суд дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, прийшов до наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача та відповідача, [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно яке вона заповіла відповідачу. Рішенням Обухівського районного суду від 11.10.2012 року яке набрало законної сили з ухвалою Апеляційного суду Київської області від 04.12.2012 року визнано, що [PERSON] повинна відшкодувати йому вартість будівельних матеріалів на будівництво будинку в розмірі 252656 грн., судові витрати у розмірі 2537 грн. 56 коп., а також витрати на правову допомогу в розмірі 950 грн. Згідно ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст. 1217 ЦПК України. У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємцями, згідно статті 1222 ЦК України, за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а у відповідності до ст. 10 ч. 3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, або заперечень. Враховуючи викладене суд вважає неможливим зобов'язати відповідача зобов'язати оформити спадщину, за таких обставин в позові слід відмовити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про спростування недостовірної інформації та захист честі, гідності та ділової репутації, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] на телеканалі 1+1 (ТОВ телерадіокомпанія «Студія «1+1») ведучий Спеціаліст проекту розслідувань в програмі «Гроші» [PERSON] у вищевказаній програмі зазначив (сказав) наступне: «що голова Київської міської ради профспілок вже розпродає офіси у не існуючому комплексі». Зазначає, що він є головою Об'єднання профспілок, організацій профспілок у м. Києві «Київська міська рада профспілок» і фігурує на відео, яке було відзнято прихованою відео камерою без його згоди. Посилається на те, що крім того, у згаданому репортажні кореспондентами телеканалу 1+1 було проведено зйомку прихованою відеокамерою без його відома та попередньої згоди і в подальшому був зроблений монтаж розмови (були зроблені окремі кадри, уривки з відповідями), де не зрозуміло на яке саме питання він відповідає по справі і з якої саме підстави ведеться розмова. Звертає увагу суду на те, що з зазначеного відео вбачається, що він (позивач) каже наступне: «у вас єсть деньги или вьі ищете инвестора» «у нас было много предложений у нас нету денег». Зазначає, що вказана відповідачем інформація є недостовірною з огляду на те, що по-перше, навіть з показаного репортажну, відзнятого відео немає підстав стверджувати, що він (позивач) продає офіси у будинку Об'єднання профспілок, організацій профспілок у м. Києві «Київська міська рада профспілок». По-друге, він не продавав і не мав на меті продавати офісні приміщення Міськпрофради так як він не наділений правом продажу офісних приміщень без попередньої згоди засновників Міськпрофради, а на сьогоднішній день такої згоди немає. По-третє, вживання терміну «розпродаж» нерухомого майна в даному випадку мусило би підтверджуватись не вирваними з контексту словами, а належними доказами у вигляді одразу кількох одноосібно укладених ним цивільно-правових угодах про продаж, до того ж нотаріально посвідчених, і укладених до дати репортажу та після відомих сумних подій 18-20.02.2014 року. Однак жодних належних доказів такого факту «розпродажу» у відповідача немає і бути не може через відсутність таких угод в природі. Посилається на те, що вся вищевикладена інформація, що була поширена відповідачем, абсолютно не відповідає дійсності. Більш цього, поширена відповідачем негативна, недостовірна формація порушує його особисті, немайнові права, зокрема, ганьбить його честь, гідність, а також завдає шкоди його діловій репутації, як посадовій особі. А оскільки вона (негативна інформація) щодо нього, висловлена відповідачем, має характер наклепу (тобто поширення завідомо неправдивої інформації, що ганьбить іншу особу), то така інформація не є оціночним судженням, а отже, підлягає спростуванню. На підставі вищевикладеного, а також

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стгнення 510,05 грн. Представник позивача просив про розгляд справи у його відсутності, вимоги позову підтримав, просив про його задоволення. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав. Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності учасників процесу, заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Обставини справи, встановлені судом. 02.03.2011 року в м. Донецькі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Форд», реєстраційний номер [NUMBER], яким керувала [PERSON], та автомобілем «Деу», реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON]. Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 01.04.2011 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнута до адміністративної відповідальності . В результаті ДТП автомобіль «ДЕУ», реєстраційний номер [NUMBER], було пошкоджено. Розмір завданої шкоди підтверджується звітом авто-товарознавчого дослідження і складає 7328,00 грн. Сума страхового відшкодування до виплати страхувальнику з урахування визначеної договором страхування франшизи на підставі страхового акту складає 6392,48 грн. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно п. 12.1 ст. 12 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. За такого, на підставі вище викладеного, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню фактично понесені витрати в сумі1510,00 грн., тобто позов підлягає задоволенню. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню судові витрати в сумі 229,40 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягення аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON] [INFO] у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання зявилась, позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання зявився, позовні вимоги визнав. Суд вивчивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Шлюб між сторонами розірваний 17.02.2009року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, від шлюбу сторони мають доньку- Піунову [PERSON] [INFO]. Відповідач зазначив, що донька [PERSON] зареєстрована з ним, однак там не мешкає. Позивач зазначила, що вона мешкає разом зі своїми батьками та донькою [PERSON]. Відповідачем надано довідку, згідно якої він працює у ТОВ «Технокарта» та його дохід з 01.06.2015року по 30.11.2015року склав 16132,41 грн. Оскільки ст. 180 СК України, передбачає обов'язок батьків утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, суд, у відповідності до ст. 182, 183 СК України, врахувавши всі обставини справи, в тому числі дохід відповідача, наявність ще малолітнього сина- Піунова [PERSON] [INFO] та визнання позовних вимог відповідачем, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] [INFO] у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.11.2015 року до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяці. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати у вигляді судового збору в розмірі 487 грн. 20 коп., оскільки позивач при зверненні у суд із позовом був звільнений від сплати судових витрат. Враховуючи наведене, на підставі ст. ст. 180-182, 183, 198, 199 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення 10 726 грн. 35 коп. страхового відшкодування та судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] 26.12.2013 року, керуючи транспортним засобом «ВАЗ 21074», скоїв ДТП з автомобілем «Шевроле», який належить позивачу. Постановою Новозаводського районного суду м Чернігова від 16.01.2014 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. 12.04.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір (поліс) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно висновку страхового комісара вартість шкоди, завданої автомобілю позивача внаслідок ДТП становить 10 726 грн. 35 коп., яка в порушення умов страхування, відповідачем до цього часу не виплачена. В судове засідання сторони не з'явились, до його початку надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, представник відповідача позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить підстави для задоволення позову. Судом встановлено, що 26.12.2013 року [PERSON] о 12-10 год. в м. Чернігові по вул. Любецькій, 9-А, керував транспортним заособом «ВАЗ 21074» н.з. [NUMBER], при зміні напрямку руху, виконанні маневру повороту ліворуч, скоїв зіткнення з транспорним засобом «Шевроле», д.н.з. [NUMBER], який рухався в зустрічному напрямку, чим порушив п.п. 10.1, 10.4 ПДР України. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16.01.2014 року притягнуто [PERSON] до адміністратвиної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. Між НАСК «Оранта» та [PERSON] 12.04.2013 року було укладено договір (поліс) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Листом від 10.04.2014 року Чернігівська обласна дирекція НАСК «Оранта» повідомила позивача про затримку виплати страхового відшкодування в сумі 10 726 грн. 35 коп. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Стаття 16 зазначеного Закону встановлює, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню страхове відшкодування в сумі 10 726 грн. 35 коп. та судовий збір в сумі 246 грн. 60 коп..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення 10891,63 грн. заборгованості. Посилався на те, що 23.06.2008 року між сторонами було укладено договір відповідно до якого банк надав відповідачу кредит в сумі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач зобов'язався погашати кредит та сплачувати нараховані проценти за користування грошовими коштами. Але зобов'язання за вказаним договором відповідач не виконав, чим порушив права позивача. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень на позов не представив. На підставі ст. 224 ЦПК, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі, визнавши причину неявки до суду відповідача не поважною. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Як вбачається з заяви і довідки про умови кредитування (а.с.5,6-11), 23.06.2008 року між сторонами було укладено договір, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит в сумі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач зобов'язався погашати кредит та сплачувати нараховані проценти за користування грошовими коштами. Проте відповідач не належним чином виконав взяте на себе зобов'язання, передбачене вказаним договором перед позивачем, внаслідок чого станом на 31.12.2015р. утворилась заборгованість у розмірі 10891,63 грн. (а.с.3-4), яка складається з наступного: 744,03 грн. - заборгованість за кредитом; 6640,86 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2750 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 250 грн. - штраф (фіксована частина) та 506,74 грн. - штраф (процентна складова). Згідно ч. 1 ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається . Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти Таким чином, суд вважає встановленим факт порушення прав позивача, а тому з відповідача на його користь необхідно стягнути 10891,63 грн. заборгованості. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача сплачені позивачем судові витрати в сумі 1378 грн.(а.с.17) Враховуючи викладене та

Outcome: approved