Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитними договорами, мотивуючи свої вимоги тим, що 01.03.2017 між [PERSON] та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» укладено кредитний договір №010/0656/82/0198525. Крім того, 16.05.2017 між вказанами сторонами був укладений інший кредитний договір за №014/0656/82/0204878. 28.11.2017 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» укладено договір відступлення права вимоги №114/48-F, відповідно до умов якого до ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за вказаними вище кредитними договорами. В подальшому, 28.11.2017 між ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення права вимоги №20171128, відповідно до якого ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» відступило, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло право вимоги за згаданими кредитними договорами №010/0656/82/0198525 та №014/0656/82/0204878, укладеними 01.03.2017 та 16.05.2017 відповідно між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем. Про відступлення позивачу права грошової вимоги на адресу відповідача було направлено повідомлення, однак з цього часу остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості. Оскільки відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість не погашає, тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом, у якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №010/0656/82/0198525 від 01.03.2017 в сумі 6839 грн. 74 коп., за кредитним договором №014/0656/82/0204878 від 16.05.2017 в сумі 14769 грн. 82 коп., а також судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, відповідно до якої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином шляхом опублікування оголошень на офіційному веб-сайті Знам`янського міськрайонного суду, причини неявки суду не повідомила, відзив не подала, клопотання про розгляд справи з її участю суду не надала. Відповідно до вимог ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.03.2017 між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір №010/0656/82/0198525, відповідно до умов якого остання отримала кредит шляхом встановлення кредитного ліміту у розмірі 5600 грн. зі строком користування кредитом до 01.03.2021 включно з відсотковою ставкою 42% річних. Крім того, 16.05.2017 між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір №014/0656/82/0204878, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 12233 грн. 81 коп. зі строком повернення кредиту 16.05.2019 з відсотковою ставкою 49,9% річних. Відповідач зобов`язалася повернути вказані кредити, сплачувати проценти за користування кредитними коштами та виконати інші зобов`язання у строки і на умовах, передбачених цими договорами. Як визначено ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 28.11.2017 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» укладено договір відступлення права вимоги №114/48-F, відповідно до умов якого до ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за вказаними вище кредитними договорами. В подальшому, 28.11.2017 між ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення права вимоги №20171128, відповідно до умов якого ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» відступило, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками. Відповідно до витягів з реєстрів боржників №5 та №6 до Договору відступлення права вимоги №20171128 від 28.11.2017 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №010/0656/82/0198525 у розмірі 6839 грн. 74 коп., з яких: 6700 грн. 94 коп. - заборгованість за основною сумою боргу; 138 грн. 80 коп. - заборгованість за відсотками; та за кредитним договором №014/0656/82/0204878 у розмірі 14769 грн. 82 коп., з яких: 10443 грн. 46 коп. - заборгованість за основною сумою боргу; 1703 грн. 63 коп. - заборгованість за відсотками, 2622 грн. 73 коп. - пеня. Про відступлення права грошової вимоги та про порядок погашення заборгованості за кредитними договорами відповідача було повідомлено листами від 22.03.2018 за вих.№№ 002311606, 002311606-1, 002311758, 002311758-1. Згідно зі ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Статтею 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Отже, внаслідок укладення договору відступлення права вимоги №20171128 від 28.11.2017 відбулася заміна кредитора, а саме: ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло статусу нового кредитора/стягувача за кредитними договорами №010/0656/82/0198525 від 01.03.2017 та №014/0656/82/0204878 від 16.05.2017, позичальником яких є відповідач [PERSON] . Як вбачається з розрахунку суми заборгованості [PERSON] , після відступлення права грошової вимоги до нового кредитора відповідач кредитну заборгованість не погашала. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України регламентує, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом ч.1 та ч.2 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно з ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно зі ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач в порушення умов кредитних договорів свої зобов`язання належним чином не виконувала, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість, чим порушені майнові права позивача, тому суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з подачею даного позову.

Outcome: approved