Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором мотивуючи свої вимоги тим, що 02.07.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №500387694, згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 19 390,00 гривень з розрахунку 14,99 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 02.07.2013 року. Дата остаточного повернення Кредиту,яка є датою припинення нарахування відсотків та нарахування комісій 07.03.2016 року. В частині надання кредит них коштів ПАТ «Альфа-Банк» свої зобов'язання виконав в повному обсязі. Відповідно до умов Договору, Відповідач зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені цим договором та Додатком № 1 «Графік платежів», що є його невід'ємною частиною, а також виконувати інші умови договору. Зазначають, що 30.09.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа- Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дата Майнінг Груп» було укладено Договір факторингу з подальшими змінами та доповненнями. 08.12.2014 року у відповідності до Додаткової угоди № 2 до Договору факторингу від 30.09.2014 року доповнено перелік кредитних договорів що відступаються. Відповідно до п.п.1.1.,1.3 Фактор (ТОВ « Дата Майнінг Груп) зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ПАТ « Альфа-Банк) за плату , а Клієнт зобов'язується відступити Факторові свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. Право грошової вимоги вважається відступленим Фактору в день отримання Клієнтом грошових коштів від Фактора. Посилаються на те, що таким чином, внаслідок укладання зазначених Договорів 08.12.2014 року відбулася заміна кредитора і вони набули статус Нового кредитора згідно ст.ст. 512, 513, 514, 516, 517 ЦК України та відповідно всіх процесуальних прав та обов'язків Нового Кредитора. Посилаються на те, що Положеннями Кредитного договору передбачено, що у разі невиконання чи неналежного виконання Відповідачем будь-яких обов'язків, встановлених Договором, в тому числі у разі затримання сплати частини Кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць ,мають право вимагати дострокового виконання зобов'язання з повернення Кредиту за Договором. Обґрунтовують вимоги тим , що відповідач умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов'язань згідно умов кредитного договору. Однак зобов'язання не виконуються, у зв'язку з чим, станом на 03.09.2015 року має заборгованість у сумі: 28 436,94 гривень, з яких: тіло кредиту - 16 265,86 грн.; відсотки - 3 301,46 грн.; заборгованість по комісії - 5 369,62 грн.; штраф у розмірі 3 500,00 грн. У зв'язку з відмовою відповідача погасити заборгованість в добровільному порядку вимушені звертатись до суду з вказаним позовом. Представник позивача, відповідач в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином, до суду представником позивача надано заяву згідно якої просить вимоги задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує та справу розглянути за відсутності представника позивача, причини неявки відповідача суду невідомі. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності зазначених осіб та ухвалити рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст.ст. 158, 169, 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.07.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №500387694, згідно умов якого банк зобов'язується надати Позичальнику кредитні кошти у розмірі 19 390,00 гривень. Строк кредитування 36 місяців. Дата повернення кредиту -03.07.2016 року. Процентна ставка за користування Кредитом - 14,99 % річних. Позичальник зобов'язаний сплачувати платежі за цим Договором у розмірі, порядку та строки встановлені цим Договором та графіком платежів щодо погашення суми Кредиту, проценти за користування ним, комісій Банку, сукупних послуг, які надаються Позичальнику у зв'язку із укладенням Договору, а також інших фінансових зобов'язань Позичальника, які виникають із укладанням цього Договору (а.с. 7-11). Судом встановлено, що 30.09.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа- Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дата Майнінг Груп» було укладено Договір факторингу з подальшими змінами та доповненнями та 08.12.2014 року у відповідності до Додаткової угоди № 2 до Договору факторингу від 30.09.2014 року доповнено перелік кредитних договорів що відступаються. згідно умов якого до нового кредитора - ТОВ «Дата Майнінг Груп», перейшли, зокрема права вимоги за зобов'язаннями, які виникли у [PERSON] на підставі Договору про надання кредиту № 500387694 від 02.07.2013 року (а.с. 18-24). Як вбачається з наданого суду Додатку № 1 до Договору факторингу від 30.09.2014 року ТОВ «Дата Майнінг Груп» та ПАТ «Альфа- Банк», відповідно до переліку кредитних договорів для підтвердження факту переведення прав вимоги ТОВ «Дата Майнінг Груп» та фактичної заборгованості позичальників за кредитними договорами на користь ПАТ «Альфа- Банк» зазначено, боржником також є [PERSON] (а.с. 23). Статті 512, 513, 514 ЦК України визначають, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою, зокрема внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про доведеність тієї обставини, що по Кредитному Договору № 500387694 від 02.07.2013 року, укладеному між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON], дійсно відбулася заміна кредитора з ПАТ «Альфа-Банк» на ТОВ «Дата Майнінг Груп», у зв'язку з чим останній є належним позивачем по справі. Судом встановлено, що відносини, які виникли між сторонами регулюються ст.ст. 536, 1054-1056-1 ЦК України. Так стаття 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Як уже зазначалося вище, згідно укладеного 02.07.2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] Кредитного Договору №500387694 - Банк надає Позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 19 390,00 гривень, на строк по 03.07.2016 року та на умовах, передбачених у цьому Договорі, а Позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов'язання у повному обсязі у строки, передбачені цим Договором. Позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитом у розмірі 14,99 % річних за весь строк фактичного користування Кредитом (а.с. 7-9). Крім того сторони погодили, що кредит повертається Позичальником частинами в строки та розмірі визначених у «Графіку платежів за договором» до Договору, який є його невід'ємною частиною (а.с. 10-11). Також Положеннями Кредитного договору передбачено, що у разі невиконання чи неналежного виконання Відповідачем будь-яких обов'язків, встановлених Договором, в тому числі у разі затримання сплати частини Кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, мають право вимагати дострокового виконання зобов'язання з повернення Кредиту за Договором. Судом встановлено, що позивачем на адресу відповідача на виконання вимог зазначених в Кредитному договорі направлялась Вимога про дострокове повернення кредиту (а.с.15). Стаття 626 ЦК України, визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст.ст. 651, 653 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. У разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Судом встановлено, а відповідачем в порушення вимог ст.ст. 10, 57, 58, 59, 60 ЦПК України не спростовано належними та допустимими доказами, що останнім кредитні кошти було отримано в повному обсязі, визначеному умовами Кредитного Договору № 500387594 від 02.07.2013 року . Стаття 1050 ЦК України визначає, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як вбачається зі змісту статей 526, 525 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Судом встановлено, а відповідачем не спростовано, що останнім грошові кошти (кредит) були отримані в повному обсязі, однак свої зобов'язання за Договором, які стосуються повернення кредиту та процентів за його користування, не виконуються, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про доведеність факту порушення права позивача, як Кредитора та наявності у відповідача заборгованості за кредитним Договором. Як вбачається з матеріалів справи (а.с.14), позивачем до суду надано Розрахунок заборгованості за Договором кредиту № 500387694 від 02.07.2013 року, яка згідно їх розрахунків станом на 03.09.2015 року становить 28436,94 гривень, з яких: тіло кредиту - 16 265,86 грн.; відсотки - 3 301,46 грн.; заборгованість по комісії - 5 369,62 грн., який суд бере до уваги як належний та допустимий доказ в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України. Статті 546, 548 ЦК України визначають, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Виконання зобов'язання (основного зобов'язання ) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання . Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання . Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Судом встановлено, що п.13 Кредитного договору надання банківських послуг передбачена відповідальність Позичальника у вигляді штрафів за неналежне виконання своїх зобов'язань. Враховуючи приписи вищезазначених норм ЦК України та положення Договору, які погоджені сторонами, а також ту обставину, що судом встановлено факт порушення відповідачем своїх зобов'язань за Договором, суд приходить до висновку про доведеність також позовних вимог позивача про стягнення з відповідача на їх користь штрафу в розмірі 3 500, 00 грн. Стаття 11 ЦПК України визначає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому позов підлягають задоволенню. Відповідачем же в порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України не надано до суду належних та допустимих доказів в спростування вимог позивача, які б суд міг покласти в основу рішення про відмову в задоволенні позову, а ті докази які надані, не можуть бути взяті до уваги судом, оскільки об'єктивно спростовуються наданими до суду позивачем доказами та встановленими в судовому засіданні обставинами. Крім того, оскільки суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову позивача, в силу ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1218 грн.00 коп. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 16, 202, 509, 512-519, 525, 526, 530, 536, 610, 611, 612, 1054 ЦК України,

Outcome: approved