Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «Ідея Банк», в якому просить зобовязати відповідача застосувати до договору авто кредиту від 20 квітня 2011 року, укладеного між банком та [PERSON] положення п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», провести перерахунок за вказаним правочином шляхом списання нарахованих відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій за порушення умов його виконання, із зарахуванням грошової суми на погашення тіла кредиту. Позов мотивує тим, що 20.04.2011 року між ним та ПАТ «Ідея Банк» було укладено кредитний договір №910.76761, згідно якого [PERSON] отримав кредит в сумі 295423,54 гривень строком на 84 місяці. За період з 17.03.2014 року по 01.11.2015 року йому було нараховано відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 25092 грн. Згідно довідки №161 від 03.07.2015 року та посвідчення ЮЖ №000155, позивач є співробітником та проходить військову службу в Управлінні Служби Безпеки України в Херсонській області з 03.10.2014 року. Статтею 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено право військовослужбовців на не нарахування пені, штрафних санкцій за невиконання зобовязань перед банківськими установами, а також процентів за користування кредитом. Звернувшись з відповідним листом до ПАТ «Ідея Банк», останньому було відмовлено в застосуванні згаданої пільги з тих мотивів, що ним не надано довідки про безпосередню участь в антитерористичній операції та зазначена пільга розповсюджується лише на військовослужбовців, які мобілізовані в зону антитерористичної операції. Однак, вважає таку відмову протиправною, оскільки згадана пільга розповсюджується для військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, яким у відповідності до ст.1 Закону України «Про оборону України» є період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Позивач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності та письмові заперечення, згідно яких просить відмовити в задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Як видно з матеріалів справи, 20.04.2011 року між [PERSON] та ПАТ «Ідея Банк» було укладено кредитний договір №910.76761, згідно якого [PERSON] отримав кредит в сумі 295423,54 гривень строком на 84 місяці для придбання транспортного засобу /а.с.7/. Судом встановлено, що [PERSON] є співробітником та проходить військову службу в Управлінні Служби Безпеки України в Херсонській області з 03.10.2014 року, що підтверджується копією довідки №161 від 03.07.2015 року та копією посвідчення серії ЮЖ №000155 /а.с.5,6/. Статтею 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Указом Президента України №303/2014 від 17.03.2014 року, затвердженого Законом України №1126-VII від 17.03.2014р., в Україні оголошена мобілізація, тобто з 17.03.2014 року настав особливий період. Згідно п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (із доповненнями внесеними Законом\~№ 1275-VII від 20.05.2014), військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобовязаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобовязань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Отож, як випливає з наведеного, [PERSON] як військовослужбовець має право на пільгу, передбачену п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Реалізовуючи своє право, [PERSON] звернувся до ПАТ «Ідея Банк» з приводу застосування щодо нього вищезгаданої пільги, однак банком не розглядалось звернення позивача у звязку із не поданням підтверджуючих документів про безпосередню участь в антитерористичній операції /а.с.10,11,12/. Разом з тим, розпорядженням голови правління ПАТ «Ідея Банк» №312-ОД від 30.12.2015 року призупинено нарахування відсотків по мобілізованих позичальниках/військовослужбовцям, згідно Додатку №1 та у відповідності до якого [PERSON] припинено нарахування відсотків з 18.03.2014 року /а.с.25,26/. Однак, суд відхиляє доводи представника відповідача на ту обставину, що банком виконані вимоги позивач, а відтак і відсутній предмет спору, оскільки подані до суду документи містять істотні розбіжності, зокрема розпорядження про призупинення нарахування відсотків позичальникам, які мобілізовані та військовослужбовцям винесено 30.12.2015 року тоді як, згідно додатку №1, нарахування відсотків позивачу припинено з 18.03.2014 року. Крім того, як зазначалось вище, вказане розпорядження винесене 30.12.2015р. на виконання рішення правління №31/07-2, затвердженого 01.08.2014р. «Про припинення нарахування відсотків позичальникам, які мобілізовані, до закінчення особливого періоду, а також списання санкцій та пені, яка виникла з моменту їх мобілізації», тобто більш ніж через рік часу. За таких обставин, суд не надає віри доводам представника відповідача про фактичне виконання вимог позивача. Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість та підставність позовних вимог, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved