Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача у якому вказав, що між ЗАТ «Перший Український міжнародний банк», правонаступником якого є ПАТ «Перший Український міжнародний банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 6497266 від 06.06.2008 року. За умовами кредитного договору банк надав позичальнику кредит на загальну суму 40 000 доларів США для придбання квартири, а відповідач зобов'язався прийняти кредит, сплатити проценти за користування кредитом та повернути кредит банку в порядку та строки визначені кредитним договором. Процентна ставка за користування кредитом за умовами договору становить 13,99 % річних. В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між сторонами було укладено договір іпотеки № 6497824 від 06.06.2008 р. Відповідач починаючи з 06.08.2009 року припинив виконання своїх зобов'язань за договором, після чого банком відповідачу направлялася вимога щодо дострокового повернення кредиту. У зв'язку з станом на 03.09.2014 року прострочена заборгованість відповідача за основною сумою кредиту по процентам перед позивачем та кредитним договором становить: 39553,07 доларів США - сума заборгованості за основною сумою кредиту, 27344,69 доларів США - сума заборгованості за процентами за користування кредитом за період з 06.10.2009 року по 03.09.2014 року. Просить стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність У заяві наполягає на вимогах позову, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідно до ч.3 ст.. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Згідно зі ст.. 74 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ст.. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно з ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. В судові засідання 07.11.2014 року та 05.12.2014 року відповідач не з'явилася. На її зареєстроване місце проживання були надіслані судові повістки, які вона не отримувала. Тому суд вважає, що відповідача повідомлено належним чином про час та місце слухання справи. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що ЗАТ «Перший Український міжнародний банк», правонаступником якого є ПАТ «Перший Український міжнародний банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 6497266 від 06.06.2008 року. За умовами кредитного договору банк надав позичальнику кредит на загальну суму 40 000 доларів США для придбання квартири, а відповідач зобов'язався прийняти кредит, сплатити проценти за користування кредитом та повернути кредит банку в порядку та строки визначені кредитним договором, але не пізніше 06.06.2028 року. Пунктом 1.3. кредитного договору встановлено процентну ставку за користування кредитом у розмірі 13,99 % річних, а п. 3.1.2 кредитного договору визначено, що проценти за користування кредитом розраховуються виходячи з залишку заборгованості за кредитом на початок кожного розрахункового періоду згідно з Графіком повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, та виходячи з 360 днів у році та однакової кількості днів у кожному розрахунковому періоді, протягом всього строку користування кредитними коштами, починаючи з дня надання кредиту по день повного погашення заборгованості за кредитом. Пунктом 1 п.п 3.5.7 договору передбачено, що банк набуває право вимагати від позичальника дострокового повернення всього кредиту або частини кредиту разом із розрахованими процентами, а позичальник, відповідно, зобов'язаний виконати таку вимогу банку у випадках, передбачених договорами, якими забезпечується виконання зобов'язань позичальника за цим договором, а також при настанні будь-якої з подій, перелічених у договорі. 24.07.2014 року [PERSON] банком направлялася вимога щодо дострокового повернення усієї суми кредиту та процентів за користування кредитом, яку він не виконав. Пунктом 5.2 кредитного договору передбачено, що у разі порушення відповідачем строків виконання зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, відповідач зобов'язаний сплатити на вимогу банка пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у відповідний період, від суми прострочених виконанням зобов'язань за кожен день прострочення. В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 06.06.2008 року між банком та [PERSON] укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], відповідно до умов якого відповідач передав в заставу банку квартиру. Згідно п. 5.5 кредитного договору за кожний випадок порушення відповідачем обов'язків, передбачених п.п. 4.3.2-4.3.6 кредитного договору, відповідач зобов'язаний сплатити на вимогу банку на його користь штраф у розмірі 1% від суми одержаного кредиту. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно зі ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до 1. ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.3 ст.533 Цивільного кодексу України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Згідно з ч. 2 п. 14 Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року, суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом. Пунктом 12 Постанови № 5 від 30.03.2012 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ встановлено, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Разом із тим як за пред'явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати. Сума заборгованості за кредитним договором підтверджується наданим до позову розрахунком. Таким чином, позов обґрунтований, доведений, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved