Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] , в якій проживає позивач та є її власником, посилаючись на те, що у зазначеній квартирі зареєстрована відповідачка, яка з моменту придбання позивачем зазначеної квартири, тобто з 26.12.2017 року та по теперішній час в ній не проживає. Оскільки у вказаній квартирі зареєстрована відповідачка, позивач змушений сплачувати за комунальні послуги, які не надаються, але нараховуються, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Позивач в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, у разі неявки відповідачки в судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання двічі повідомлялася належним чином. Так, судом, відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України, двічі надсилалися судові повістки про виклик до суду за адресою місця проживання відповідачки, зареєстрованою у встановленому законом порядку, однак, згідно з конвертами з судовими повістками, що повернулися до суду з довідкою відділення «Укрпошти» «за закінченням терміну зберігання», відповідачка не з`явилися до поштового відділення для отримання конвертів з поміткою «судова повістка», що дає суду підстави вважати, що відповідачка за зазначеною адресою відсутня та свідчить про неможливість вручення відповідачці судової повістки та відповідно до ч. 8\~ст. 128 ЦПК України\~в цьому випадку вважається, що судовий виклик вручений відповідачці належним чином. Враховуючи повторну неявку в судове засідання відповідачки, повідомленої належним чином, суд, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, зі згоди позивача, вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, вважає позовну заяву обґрунтованою та підлягаючою задоволенню, виходячи з наступного. Між сторонами склалися правовідносини, що випливають із житлового законодавства, пов`язані з правом особи користуватися жилим приміщенням, в якому зареєстроване її місце проживання, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися\~Цивільним Кодексом України та Житловим Кодексом України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору купівлі-продажу від 26.12.2017 року, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 109147319 від 26.12.2017 року, технічного паспорту від 23.01.2018 року позивач [PERSON] є власником кв. [ADDRESS] (а. с. 8-9, 10, 12). Як вбачається\~з відповіді\~відділу адресно-довідкової\~роботи ГУ\~ДМС України\~в Одеській\~області,\~довідки виконавчого\~комітету Арцизької\~міської ради\~Одеської області\~№ 1046\~від 21.10.2019\~року відповідачка\~ [PERSON] \~дійсно зареєстрована\~за адресою:\~ [ADDRESS] (а. с. 7, 18). Факт відсутності відповідачки у вказаній квартирі підтверджується актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 28.10.2019 року, згідно якого [PERSON] починаючи з 26.12.2017 року не проживає за вищевказаною адресою (а. с. 11). Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 41 Конституції України\~закріплює право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 316 ЦК України право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За змістом ст. 317 ЦК України, власнику надається право володіння, користування та розпорядження своїм майном. В силу ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник, відповідно до ст. 391 ЦК України, вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири визначені\~ст. 383 ЦК України\~та\~ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Таким чином, враховуючи, що відповідачка не є членом сім`ї позивача\~- власника квартири, своєю реєстрацією у ній чинить перешкоди власнику у користуванні квартирою, то в силу\~ст. 391 ЦК України, такі перешкоди мають бути усунуті, а порушене право позивача підлягає захисту. Відповідно до положень ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України,\~судові витрати покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Тому, з відповідачки на користь позивача слід стягнути 768,40 грн. сплаченого судового збору, відповідно до квитанції (а. с. 1). На підставі ст. 41 Конституції України, ст. ст. 16, 319, 321, 383 ЦК України, ст. ст. 71, 72, 150 ЖК України,

Outcome: approved