Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, по якому просить суд усунути перешкоди у користуванні шляхом виселення [PERSON] з нежитлового приміщення підвального поверху, загальною площею 115,2 кв. м, розташоване за адресою: вул.. Рішельєвська, 48, м. Одеса, та передати на користь Департаменту комунальної власності ОМР; судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що спірні нежитлові підвальні приміщення є комунальною власністю територіальної громади м. Одеси, згідно рішення Одеської обласної ради народних депутатів УРСР від 15.11.1991 року. Згодом представництвом по управлінню комунальною власністю та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу спірних приміщень. Під час проведення перевірки Департаментом комунальної власності встановлено, що відповідачем без достатньої правової підстави було зайнято нежитлове приміщення підвалу, площею 115, 2 кв.м.. Наведені вище обставини стали підставою для звернення до суду із даним позовом. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив суд його задовольнити посилаючись на обставини викладені в позові. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, заперечував проти його задоволення, пояснив суду , що в спірному нежитловому приміщенні є його речі, які він не проти забрати та звільнити це приміщення та передати департаменту ключі від цього приміщення. Третя особа та представник третіх осіб в судовому засіданні позов підтримав. Суд, ознайомившись та дослідивши матеріали цивільної справи, надані докази,вважає позов таким, що підлягає задоволенню, на підставі встановлених фактичних обставин по справі. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України. По справі встановлені наступні фактичні обставини. Нежитлові приміщення підвального поверху, загальною площею 115,2 кв.м., які знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська, 48 є комунальною власністю територіальної громади м. Одеси згідно рішення Одеської обласної ради народних депутатів УРСР від 25.11.1991 року « Про розмежування державного майна між власністю обласної ради, міст обласного підпорядкування та районів області» управління яким здійснює Департамент комунальної власності ОМР на підставі положення « Про департамент комунальної власності ОМР», яке затверджене рішенням ОМР від 19.02.2013 року № 2752 VI. Згідно з рішенням Одеської міської ради від 27.06.2006 року № 56-V «Про впорядкування роботи виконавчих органів Одеської міської ради по виконанню функцій орендодавця нежитлових приміщень, які є комунальною власністю територіальної громади м. Одеси», представництво по управлінню комунальною власністю є єдиним вповноваженим органом ОМР з питань виконання функцій орендодавця нежилих будівель ( споруд, приміщень), що знаходиться у комунальній власності територіальної громади м. Одеси. 06.03.2007 року між представництвом по управлінню комунальною власністю ОМР та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу № 39, яким представництво продало, а [PERSON] придбав індивідуально визначене майно комунальної власності у вигляді нежитлових приміщень № 503, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська, 48, який складається з нежитлових приміщень-підвалу, загальною площею 121,1 кв.м. 30.12.2014 року до Департаменту комунальної власності зі зверненням № 01-05/164-С звернулись мешканці будинку за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська, 48 яким повідомили, що було здійснено реконструкцію підвального приміщення із зміною його цільового призначення. В ході обстеження встановлено, що в лівій фасадній частині трьохповерхового флігеля даної будівлі розташована система підвальних приміщень орієнтовною площею 233,3 кв.м., серед яких окремо зареєстровано право власності на площу 121,1 кв.м. - нежитлове підвальне приміщення № 503, яке знаходиться в приватній власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 39 від 06.03.2007 року; підвальні приміщення, що входять до внутрішньої частини флігеля, орієнтовною площею 115,2 кв.м. у власності [PERSON] не перебувають. Відповідно до ст.. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 142 Конституції України матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об'єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Згідно ст. 327 ЦК України у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 60 Закону України « Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Підставою длянабуття права комунальноївласностіє передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншимисуб'єктами права власності, а такожмайнових прав, створення, придбання майна органами місцевогосамоврядування в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно ст. 400 ЦК України, недобросовісний володілець зобов'язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов'язку заінтересована особа має право пред'явити позов про витребування цього майна. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом приймається до уваги той факт, що приміщення підвалу, загальною площею 115,2 кв.м., що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська, 48 на даний час знаходиться у власності територіальної громади м. Одеси, в особі Одеської міської ради, в особі Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, а [PERSON] займає спірне приміщення без достатніх правових підстав. Крім того суд звертає увагу на той факт, що в спірному нежитловому приміщенні знаходяться речі відповідача, ключі від даного приміщення знаходяться у [PERSON], що також підтвердив відповідач в судовому засіданні, тому суд вважає, що відповідач незаконно займає нежитлове приміщення площею 115,2 кв.м. за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська, 48, а позовні вимоги обгрунтованими та такими що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може грунтуватись на припущеннях. Згідно з ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичної чи юридичної особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Віповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивачем була сплачена сума судового збору в розмірі 243, 60 грн., що підтверджується квитанцією, наявною в матеріалах справи, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст.. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.3 ст.213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З наведеного вище, суд вважає позов законним, обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Розглянувши справу повно, всебічно, обєктивно та неупереджено, суд вважає правомірними заявлені позовні вимоги, які є обґрунтованими, тому вважає за можливе їх задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved