Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Київської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 19 липня 1996 року між [PERSON] з одного боку та нею, [PERSON] з іншого боку було укладено договір купівлі-продажу нерухомості. 29 липня 1996 року Київським міським бюро технічної інвентаризації було проведено державну реєстрацію Договору за реєстровим номером 1106. Відповідно до пункту 1 договору [PERSON] продав, а [PERSON] та [PERSON] придбали квартиру [ADDRESS]. Означена квартира має дві кімнати загальною площею 44.90 кв.м., у тому числі житлової площі 27.50 кв.м. Згідно із Свідоцтвом про народження вона є матір'ю [PERSON] Відповідно до інформаційної довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна КВ-2013 № 13977 від 10.06.13 квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві власності на неї та її доньку [PERSON] на підставі Договору. Однак, у правовстановлюючих документах на означену квартиру не виділені частки, в яких вона належить їй та [PERSON] [INFO] її донька [PERSON] померла. Згідно з довідкою форми 3 від 24.05.2013 року у квартирі на теперішній час проживає та зареєстрована вона та її донька [PERSON] На випадок своєї смерті [PERSON] заповіту не склала, а тому спадкування після її смерті здійснювалося за законом. Спадкоємцем першої черги після померлої [PERSON] є вона, як її мати. Інших спадкоємців першої черги за законом після смерті [PERSON] немає. На підставі положень ст. 1269 ЦК України нею було написано заяву про прийняття спадщини. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину вона звернулася до державного нотаріуса двадцять першої Київської нотаріальної контори Зубченко Л.С. Однак, 16.07.13 року нотаріус Зубченко Л.С. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з тим, що у праві власності на вказану квартиру не виділені частки, в яких вона належить їй та померлій [PERSON] Домовленості між співвласниками не було, а отже вона та її донька [PERSON] отримали право спільної сумісної власності у рівних частках (по 12 кожна) на квартиру [ADDRESS]. Просить суд на підставі ст.ст. 328, 334, 355, 357, 372, 1216, 1261 ЦК України визнати, що розмір часток співвласників її та померлої [PERSON] у праві власності на квартиру [ADDRESS] були рівними та визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на ? частину цієї квартири. У судове засідання позивач не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутністю. Від представника відповідача на дійшла заява про розгляд справи за його відсутності та прийняття рішення згідно чинного законодавства. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 19.07.1996 року позивач і [PERSON] придбали квартиру [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] померла. Позивачка є матір'ю померлої [PERSON] 16.07.13 позивач звернулася до Двадцять першої київської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Постановою державного нотаріуса Двадцять першої київської державної нотаріальної контори Зубченко Л.С. відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв'язку з не виділені частки власників у вищезазначеній квартирі. Відповідно до ст. 355 ЦК України Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно ч. 1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Отже, частки позивача та померлої [PERSON] є рівними та підстав додатково визнавати їх у суду не має. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ст.ст. 1216, 1217, ч. 1 ст. 1258, 1261, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1296, ч. 1 ст. 1297 ЦК України). Таким чином, позивач є спадкоємцем першої черги, прийняв спадщину, а тому суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на 1/2 цієї квартири в порядку спадкування. З викладеного,

Outcome: partial