Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача / третя особа - Служба по справам дітей Ренійської районної державної адміністрації/ про поновлення батьківських прав, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 03 грудня 2013 року рішенням Ренійського районного суду Одеської області за позовом [PERSON] позивача було позбавлено батьківських прав відносно його сина - [PERSON], [INFO], на підставі того що [PERSON] ухилявся від виконання своїх батьківських обовязків. Причиною такої поведінки позивача відносно сина було те, що [PERSON] в тої період виїхав на заробітки. Опікуном [PERSON]М було призначено [PERSON] На сьогоднішній день позивач знаходиться в с. Новосільске Ренійського району Одеської області, працює, має родину, виховує двох дітей. З 2016 року малолітній [PERSON] проживає разом з позивачем, а останній виконує усі обовязки батька щодо виховання та матеріального забезпечення сина. Позивач у судове засідання не зявився, причини неявки суду не відомі, до суду надійшла заява від представника позивача - адвоката [PERSON], відповідно до якої вона просить розглянути справу за їх відсутності, позов підтримують в повному обсязі та просять його задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявилася, причини неявки суду не відомі, до суду надійшла заява, відповідно до якої вона просить розглянути справу за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи у судове засідання не зявилася, причини неявки суду не відомі, надала суду заяву, відповідно до якої вона просить розглянути справу за її відсутності, проти поновлення батьківських прав [PERSON] не заперечує. Крім того, до суду було надано висновок органу опіки та піклування № 01-16/04/403 від 16 лютого 2018 року про доцільність поновлення батьківських прав [PERSON], відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, що 03 грудня 2013 року рішенням Ренійського районного суду Одеської області за позовом [PERSON] позивача було позбавлено батьківських прав відносно його сина - [PERSON], [INFO], на підставі того що [PERSON] ухилявся від виконання своїх батьківських обовязків. Причиною такої поведінки позивача відносно сина було те, що [PERSON] в тої період виїхав на заробітки. Опікуном [PERSON]М було призначено [PERSON] На сьогоднішній день позивач знаходиться в с. Новосільске Ренійського району Одеської області, працює, має родину, виховує двох дітей. З 2016 року малолітній [PERSON] проживає разом з позивачем, а останній виконує усі обовязки батька щодо виховання та матеріального забезпечення сина. У підтвердження своїх позовних вимоги, позивач надала суду копії документів, які підтверджують його можливість повністю забезпечити свого сина як матеріально, так і шляхом належного виховання. Крім того, позивач позитивно характеризується за місцем проживання та роботи. Таким чином суд приходить до висновку, що [PERSON] кардинально змінив свою поведінку відносно сина, а також на сьогоднішній день відпалі підстави, яки були причиною позбавлення його батьківських прав. Згідно із ч. 1 ст. 169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Згідно із ч. 4 ст. 169 СК України, суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. На підставі ч.ч. 2-4 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та поважати дитину. Преамбулою Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року передбачено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточені, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Стаття 3 вказаної Конвенції наголошує на тому, що у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 9 вказаної Конвенції, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У даному випадку визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а надані суду документи у повному обсязі підтверджують той факт, що існують всі підстави поновлення батьківських прав [PERSON] та що таке поновлення повністю відповідає інтересам дитини, а тому позов має бути задоволено. На підставі викладеного та

Outcome: approved