Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-04 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди, покликаючись на те, що 09 квітня 2015 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту за №82839а5і, за яким застрахувано транспортний засіб «Рено», державний номерний знак [NUMBER]. 28 вересня 2015 року о 14:05 в а/д Київ-Чоп, 585 км. 85 м. відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Рено», державний номерний знак [NUMBER] та автомобіля «Мерседес», державний номерний знак 99681ВІ під керуванням відповідача, внаслідок порушення ним ПДР України. На підставі страхового акта позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 157719,21 грн. Просить стягнути з відповідача у порядку регресу 157719,21 грн. та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому згідно ст. 223 ЦПК України, суд вважає, що справу можна вирішити у його відсутності, на підставі наявних у ній даних та доказів. Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечив повністю, зазначив, що твердження позивача про те, що нібито до нього у порядку регресу перейшло право вимоги до відповідача є необґрунтованими, оскільки скоєне ним адміністративне правопорушення не відноситься до правопорушень скоєних навмисно та у постанові суду від 26 листопада 2015 року немає жодного слова, яке є підставою додаткової відповідальності окрім сплати штрафу та яке надає право страховику подати до нього регресні вимоги. Необґрунтованою є також загальна суму позовних вимог, оскільки розрахунки суперечать ст. 9.1 та 9.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Крім того, протоколо огляду застрахованого транспортного засобу є неналежним, оскільки він підписаний лише експертом без страхувальника, учасника ДТП або його представника. Також, просить закрити провадження у справі за відсутністю предмету спору. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. Судом встановлено, що 28 вересня 2015 року о 14:05 в а/д Київ-Чоп, 585 км. 85 м. відбулась з вини відповідача [PERSON] дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Рено», державний номерний знак [NUMBER] та автомобіля «Мерседес», державний номерний знак 99681ВІ під керуванням відповідача, що стверджується постановою Залізничного районного суду м.Львова від 26 листопада 2015 року. Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту № 121623 від 13 жовтня 2015 року та умов договору страхування № 82839а5і від 09 квітня 2015 року, розмір страхового відшкодування склав 157719,21 грн., яку було сплачено заявнику на підставі заяви страхувальника на СТО згідно платіжного доручення №201160 від 15 жовтня 2015 року на рахунок ПАТ «Креді [PERSON]». Відповідно до п. 25.8 Договору страхування №82839а5і від 09 квітня 2015 року при повній загибелі ТЗ страхове відшкодування сплачується в розмірі страхової суми за вирахуванням суми знеціненя ТЗ за період страхування, вартості залишків ТЗ та встановленої згідно з розділом 10 Договором франшизи. Вартість залишків ТЗ визначається шляхом вивчення попиту та пропозицій на ринку щодо таких залишків (зокрема: онлайн- аукціон з продажу автомобілів ( ТОВ «Аудатекс Україна») чи аналогічні аукціони) або шляхом експертної оцінки (у випадку відсутності попиту/пропозицій на ринку). Згідно з звітом про оцінку вартості матеріального збитку №181 від 30 вересня 2015 року вартість відновлювального ремонту ТЗ «Рено», державний номерний знак [NUMBER] складає 211549,84грн., ринкова вартість ТЗ - 244350,90 грн. На підставі наведеного, оскільки вартість відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу перевищує 70% вартості ТЗ, ТЗ було визнано фізично знищеним, розрахунок виплаченого позивачем страхового відшкодування за даним страховим випадком, зокрема, 309908,00 грн. (страхова сума за договором) - 14688,79 грн. (сума знецінення ТЗ відповідно до договору) - 137500,00 грн. (залишкова вартість ТЗ) - 0,00 грн. (франшиза) = 157719,21 грн., суд вважає, що позивачем належним чином здійснено розрахунок суми страхового відшкодування та відповідачем чи його представником не надано суду жодних належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів неналежності таких розрахунків. Згідно з ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Отже, як встановлено в судовому засіданні, сума страхового відшкодування виплачена позивачем за пошкодження автомобіля «Рено», державний номерний знак [NUMBER], внаслідок дій відповідача [PERSON], становить 157719,21 грн., а тому дану суму слід стягнути з відповідача на користь позивача, в порядку регресу. Крім того, суд вважає, що відповідачем та його представником не наведено жодних належних, достатніх, достовірних, допустимих доказів, що у даній справі відсутній предмет спору, а відтак на переконання суду, дане клопотання є безпідставним та у його задоволенні слід відмовити. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє повне ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення. Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Отже, суд вважає, що з відповідача слід також стягнути на користь позивача 2365,79 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved