Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу по переплаті пенсії посилаючись на те, що [PERSON] має заборгованість перед Пенсійним фондом України по переплаті пенсії в загальній сумі 59005,96 грн., яка виникла за період з 16.03.2017 по 31.01.2019 року. Згідно поданих документів та на підставі заяви відповідача 16.03.2017 року останньому призначено пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За результатами тематичної перевірки, проведеної Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області встановлено, що в матеріалах пенсійної справи [PERSON] відсутнє підтвердження, що він є резервістом чи військовозобов`язаним та відсутня інформація про присвоєння йому військового звання. Тож, підстави для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до пункту 3 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відсутні. В зв`язку з вищевикладеним відповідач не має права на отримання пенсії за вислугу років та виплату пенсії з 01.02.2019 року припинено. З метою погашення переплати пенсії в добровільному порядку [PERSON] повідомлено усно та письмово (від 11.02.2019 року за № 968/1-3). Відповідачем переплачені кошти не повернуто, а тому позивач звернувся до суду з вказаним позовом. 16 вересня 2020 року судом постановлено ухвалу про відкриття провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав наведених в позовній заяві і стягнути з відповідача кошти в сумі 59005,96 грн.. Зазначила, що при призначенні пенсії відповідачу не було однозначного підходу чи відповідних роз`яснень щодо призначення пенсій особам, які не мають військового звання, не є резервістами чи військовозобов`язаними. Тільки в ході тематичної перевірки на початку 2019 року позивачем було з`ясовано, що підстави для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до п.3 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відсутні. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив, та пояснив, що вина відповідача в тому що управлінням позивачу була призначена та виплачена пенсія зі зниженням пенсійного віку відсутня. Позивач при призначенні та виплаті пенсії діяв добровільно та самостійно на підставі поданих відповідачем документів. Крім того, вважав позицію позивача щодо відсутності у відповідача права на отримання пенсії хибною. Заслухавши представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №628 «Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України Обухівське об`єднане управління ПФУ Київської області реорганізоване шляхом приєднання до головного управління Пенсійного фонду України у Київській області. [PERSON] є ветераном війни - учасником бойових, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] виданим 16.05.2016 року Державною службою України з надзвичайних ситуацій. Згідно довідки т.в.о начальника ДП «Мобільний рятувальний центр ДСНС України» №1062/06-22 від 20.10.2015 року [PERSON] працюючи на посаді командира відділення загону матеріально-технічного забезпечення Державного підприємства «Мобільний рятувальний центр ДСНС України» та в період з 16.02 по 18.03.2015 року був відряджений в складі аварійно-рятувального загону до зони проведення антитерористичної операції з метою захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, та виконання завдань за призначенням по ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій в зоні проведення АТО, проведення аварійно-рятувальних та інших невідкладних робіт на об`єктах і системах життєзабезпечення Донецької та Луганської областей, захисту населення та територій у зоні проведення АТО. На підставі заяви [PERSON] з 16.03.2017 року останньому позивачем призначено пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Вказану пенсію він отримував по 31.01.2019 року. За змістом частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (частина перша статті 1215 ЦК України). Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів. Як встановлено судом, переплата пенсії відбулася у зв`язку з призначенням пенсії відповідачу позивачем на підставі поданих останнім документів, що виключає можливість здійснення відрахування надміру виплачених сум та відсутність підстав, передбачених ч.1 ст.1215 ЦК України до повернення сум переплаченої пенсії, тобто грошові кошти, набуті відповідачем, є пенсією, виплата якої проведена позивачем за відсутності рахункової помилки з його боку й недобросовісності з боку [PERSON] . Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав до задоволення позову. Згідно ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з позивача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved