Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що він зі своєю сім'єю останні три роки проживав території Російської Федерації. [INFO] померла мати позивача, [PERSON], яка при житті склала заповіт, яким залишила належні їй земельні ділянки позивачу. В установлений шестимісячний строк позивач не звернувся до нотаріуса для отримання свідоцтва про спадщину, оскільки вважав, що він автоматичн прийняв. З 07.11.2016 року позивач повернувся до України та звернувся до нотаріуса, який повідомив позивача, що останній пропустив шестимісячний строк на звернення за спадщиною. У зв'язку із цим позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Позивач просить суд визначити йому додатковий строк в один місяць для подання заяви про прийняття спадщини. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, надала аналогічні викладеним в позові пояснення, просила позов задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, надали письмові заперечення, в яких вказали, що наведені позивачем докази поважності пропуску строку на прийняття спадщини є необґрунтованими, просили в задоволенні позовних вимог відмовити. Представник співвідповідача, Білокуракинської селищної ради в судове засідання не з'явився, про дату та час судового розгляду справи був повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі кожний окремо і в їх сукупності, судом встановлено наступне. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 04 березня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білокуракинського районного управління юстиції у Луганській області [PERSON] померла [INFO] (а.с.7). Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO], його батько - [PERSON], мати - [PERSON] (а.с.6). Згідно копії заповіту від 25 лютого 2014 року [PERSON] заповіла [PERSON] земельну ділянку площею 7,6447 га та земельну ділянку площею 0,8772 га (а.с.15). Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] народилася [INFO], її батько - [PERSON], мати - [PERSON] (а.с.29). Згідно до ст. 58 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ст. 1272 п.3 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України у цивільній справі 6-1486цс15 відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Обставини, на які посилається позивач, такими не є. Поважних причин пропуску строку на прийняття спадщини позивач не навів. Наведені позивачем причини пропуску для подання заяви про прийняття спадщини судом не визнаються поважними, перешкод для подачі заяви про прийняття спадщини у позивача не було. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позивач пропустив строк визначений для прийняття спадщини без поважних причин, тому приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. Судові витрати по справі в порядку ч.1 ст.88 ЦПК України відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed