Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання договору оренди земельних ділянок. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 19.12.2015 позивач вступив у право на спадщину за законом, про що свідчить спадкова справа №83/2015, зареєстрована в реєстрі за №2247. До складу даної спадщини входять земельні ділянки, розташовані в адмінмежах Вишнопільської сільської ради Тальнівського району Черкаської області, площею 24445 кв.м. кожна, з кадастровими номерами 7124081200:01:001:1102 та 7124081200:01:001:0745 відповідно, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належали померлій спадкодавиці-матері позивача [PERSON]. 20.07.2008 між [PERSON] та відповідачем був укладений договір №111 оренди вищевказаних земельних ділянок загальною площею 4,88 га, які було передано відповідачу за актом передачі-прийому. В березні 2016 позивач звернувся з письмовою заявою до директора ДП «Агрофірма «Байс-Агро» комерційно-виробничої фірми «Байс» про дострокове розірвання договору оренди землі №111 за взаємною згодою сторін, але орендар (відповідач) відмовився достроково розірвати вищевказаний договір. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить розірвати договір оренди землі №111, укладений 20.07.2008 між [PERSON] та Дочірнім підприємством «Агрофірма «Байс-Агро» комерційно-виробничої фірми «Байс», зобовязати ДП «Агрофірма «Байс-Агро» комерційно-виробничої фірми «Байс» передати [PERSON] земельні ділянки з кадастровими номерами №7124081200:001:0745 та №7124081200:01:001:1102 загальною площею 4,88 га, розташовані в адміністративних межах Вишнопільської сільської ради Тальнівського району Черкаської областів стані, придатному для цільового використання; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на підстави, викладені в позовній заяві, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, подав письмове заперечення, просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на підстави, викладені в запереченні. Зокрема, відповідач вважає, що позивач не довів факту порушення його прав в розумінні суті ст. 3 ЦПК України; п.40 договору оренди земельних ділянок містить описку. Судом встановлено, що позивач, зокрема, є власником двох земельних ділянокплощею 24445 кв.м. кожна, розташованих в адміністративних межах Вишнопільської сільської ради Тальнівського району Черкаської області з кадастровими номерами №7124081200:001:0745 та №7124081200:01:001:1102,призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, отриманих ним у спадок від [PERSON], про що свідчатьсвідоцтва про право на спадщину за законом, видані 19.12.2015 у спадковій справі №83/2015; відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 50304817 та № 50305883 від 19.12.2015, [PERSON] є власником земельних ділянок з кадастровими номерами 7124081200:01:001:1102 та 7124081200:01:001:0745, призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 24445 кв.м. кожна. Судом також встановлено, що 20.07.2008 в с. Вишнопіль Тальнівського району Черкаської області між [PERSON] (орендодавець) та Дочірнім підприємством «Агрофірма «Байс-Агро» комерційно-виробничої фірми «Байс» (орендар) було укладено договір оренди землі №111, відповідно до якого в оренду передано земельні ділянки з кадастровими номерами 7124081200:01:001:1102 та 7124081200:01:001:0745 загальною площею 4,88 га, розміщені в адміністративних межах Вишнопільської сільської ради Тальнівського району Черкаської області. Договір укладено строком на 10 років (п.8 договору). Договір оренди землі зареєстрований у Тальнівському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Державному Комітеті України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель 29.08.2008 вчинено запис №04087930008. Відповідно до п. 40 вищевказаного договору, зокрема, перехід права власності на орендовану земельну ділянкує підставою для зміни умов або розірвання договору. Як вбачається з матеріалів справи, після отримання спадщини позивач, як новий власник, виявив бажання припинити договірні відносини з відповідачем та розірвати договір оренди на підставі пункту 40 договору оренди. Свій намір позивач виклав у листі, який він надіслав ДП «Агрофірма «Байс-Агро» комерційно-виробничої фірми «Байс». Втім, відповідач пропозицію позивача не прийняв, спірний договір оренди розірвати не погодився, що і обумовило звернення позивача до суду з позовом, який є предметом розгляду у даній справі. Суд, заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, дійшов висновку щодо обгрунтованості позовних вимог, враховуючи таке. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, зокрема, кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень У відповідності до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з частиною 1 статті 78 Земельного кодексу України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Відповідно до частини першої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 182, ч. 4 ст. 334 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Право власності позивача на земельні ділянки з кадастровими номерами 7124081200:01:001:1102 та 7124081200:01:001:0745, які є обєктом спірного договору, зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19.12.2015, що підтверджується витягами про реєстрацію права власності №50304817, №50305883 від 19.12.2015. Отже, позивач набув права власності на вищевказані земельні ділянки з 19.12.2015 в порядку спадкування. Згідно зі статтею 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обо вязковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 Цивільного кодексу України). Нормою частини 1 ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до\~статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статті 629 цього Кодексу договір є обовязковим для виконання сторонами. Як вбачається з тексту пункту 40 спірного договору, сторони узгодили, що, зокрема, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для зміни умов або розірвання договору. Згідно з пунктом 38 договору оренди землі №111 від 20.07.2008, дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Отже, внаслідок смерті матері позивача [PERSON] та подальшого прийняття спадщини позивачем, відбувся перехід права власності на орендоване майно, що, відповідно до пункту 40 договору, є підставою для зміни умов або розірвання договору. Позивач на власний розсуд вирішив скористатися своїм правомрозірвати даний договір оренди,передбаченим п.40 договору оренди землі №111 від 20.07.2008, що підтверджується листом, надісланим на адресу відповідача. Той факт, що відповідач не погодився на пропозицію позивача розірвати договір оренди, обумовив виникнення у позивача права на звернення до суду згідно з приписами пункту 38 договору. Оскільки п. 40 спірного договору передбачено, що перехід права власностіє підставою для розірвання договору, пропозиція позивача розірвати договір, викладена в його листінадісланомувідповідачу - ДП «Агрофірма «Байс-Агро» комерційно-виробничої фірми «Байс», суд вважає за можливе розірвати договір оренди землі №111 від 20.07.2008на підставі положень п. п. 40, 38 даного договору. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оренду землі», у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобовязаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Аналогічна норма міститься і в п. 21 договору оренди землі №111 від 20.07.2008, тому суд вважає за доцільне зобовязати відповідача передати [PERSON] дані земельні ділянки загальною площею 4,88 га в стані, придатному для цільового використання. Водночас, суд не може взяти до уваги пояснення відповідача про те, що при визначенні та погодженні п. 40 договору сторони допустили описку, оскільки цетвердженнязалишилося не доведеним в судовому засіданні та не знайшло свого підтвердження в матеріалах справи. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи наведене, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача понесені позивачем судові витрати, що підтверджуються квитанцією №16 від 14.04.2016 в сумі 551,20 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved