Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 339520,04 грн. та з [PERSON] моральної шкоди в розмірі 1000,00 грн., а також судові витати. В обґрунтування вимог зазначив, що 03.08.2016 він уклав з [PERSON] договір позики, відповідно до якого передав останньому кошти в сумі 9300,00 доларів США, про що було складено розписку. Термін повернення коштів до 31.12.2016. 18.12.2017 відповідач повернув частину боргу в розмірі 25000,00 грн., що еквівалентно сумі 904,81 дол. США. До теперішнього часу борг в повному обсязі не повернуто. У зв'язку з неповерненням відповідачем боргу, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення суми боргу, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 233716,80 грн., окрім того, за період з 09.01.2017 по 01.02.2018 просить стягнути: відсотки в розмірі 7472,51 грн., суму інфляційних збитків в розмірі 31948,98 грн. та суму пені (неустойки) за несвоєчасне виконання грошового зобовязання в розмірі 66381,75 грн., а всього 339520,04 грн. та відшкодувати витрати зі сплати судового збору в розмірі 3395,00 грн. Вважаючи те, що відповідач [PERSON] був знайомим, якого порекомендував [PERSON], просить також стягнути з [PERSON] моральну шкоду в розмірі 1000,00 грн. Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою судді від 07.05.2018, провадження по справі відкрито й справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, дійшов наступного. Судом встановлено, що 03.08.2016 між [PERSON] та [PERSON] укладений договір позики, відповідно до якого [PERSON] передав, а [PERSON] прийняв грошові кошти в сумі 9300,00 доларів США. На підтвердження укладання договору позики [PERSON] надав позивачу розписку написану власноручно. (а.с.8). На теперішній\~час відповідач\~[PERSON]\~повернув борг\~в сумі\~25000,00\~грн.,\~в звязку\~з чим\~позивач просить\~стягнути з\~останнього 8395,00\~доларів США,\~що за\~курсом НБУ\~складає 233716,80\~грн. Окрім того, за період з 09.01.2017 по 01.02.2018 просить стягнути: відсотки в розмірі 7472,51 грн., суму інфляційних збитків в розмірі 31948,98 грн. та суму пені (неустойки) за несвоєчасне виконання грошового зобовязання в розмірі 66381,75 грн., а всього 339520,04 грн.(а.с.9-11). Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 р. у справі № 6-63цс13) Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору між [PERSON] та [PERSON], але й факту передачі грошової суми позичальнику. Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, що прострочив виконання грошових зобов'язань, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. За таких обставин суд вважає, що вимога позивача до відповідача [PERSON] цілком обґрунтована, оскільки останній не виконав умов укладеного з ним договору і тому з відповідача слід стягнути на користь позивача загальну заборгованість за договором позики в сумі 339520,04 коп., яка складається з : суми боргу в сумі 233716,80 грн., відсотків в розмірі 7472,51 грн., суми інфляційних збитків в розмірі 31948,98 грн. та суми пені (неустойки) за несвоєчасне виконання грошового зобовязання в розмірі 66381,75 грн. Щодо позовних вимог [PERSON] стосовно стягнення з відповідача [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди 1000,00 грн., то суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. В обґрунтування цієї частини позовних вимог, позивач будь-яких доказів завдання йому відповідачем моральної шкоди суду не надав. На підставі вищевикладеного, суд відмовляє в задоволенні цієї позовної вимоги. Витрати по сплаті судового збору у розмірі 3395,00 грн. відповідно до ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача. Приймаючи до уваги вищенаведене та

Outcome: partial