Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги позивачем неодноразово уточнювались,згідно останньої редакції заяви позовні вимоги мотивовані тим, що 02 серпня 2007 року між ним [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «Альфа-банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк», було укладено Іпотечний договір №80001301-И, за яким в іпотеку передано квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п.1.3 ст. 1, п. 2.1 ст. 2 Іпотечного договору іпотекою забезпечується кожна із вимог Іпотекодержателя, що випливають з Кредитного договору №80001301 від 02 серпня 2007року із всіма змінами та доповненнями до нього. Зазначає, що 17 вересня 2014 року ознайомився з матеріалами виконавчого провадження №36075928 та дізнався, що 11 січня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального Паракудою Іриною Вікторівною було вчинено виконавчий напис №30 про звернення стягнення на квартиру №27 в будинку №29/18 по Світлицького в місті Києві, яка належить на праві власності йому - [PERSON] та [PERSON], [PERSON]. Посилається на те, що нотаріальна дія щодо вчинення виконавчого напису не відповідає вимогам чинного законодавства, а виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріус не дотримався вимог актів законодавства України, які регулюють порядок вчинення виконавчих написів нотаріусом на документах, які свідчать про безспірність заборгованості, внаслідок чого порушив його право на добровільне виконання вимог в строки та в порядку передбаченому кредитним договором та Законом, зокрема ст.ст. 7, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ч.1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку». Зазначає, що статтею 87 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Вказує на те, що згідно з Переліком для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Крім того, п. 2.1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, встановлено, що для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Звертає увагу суду на те, що із вказаних норм права вбачається, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подається оригінал нотаріально посвідченої угоди, а така заборгованість або інша відповідальність боржника має бути безспірною і не потребує додаткового доказування. Відповідно до п.3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Зазначає, що при вчиненні оспорюваного виконавчого напису приватний нотаріус Паракуда І.В. вимог вищевказаних норм чинного законодавства не дотрималася. В виконавчому написі приватний нотаріус посилалася на Кредитний Договір № 800001301, який Іпотекою не забезпечений. Також нею не було перевірено безспірність інформації щодо суми боргу, для вчинення виконавчого напису використано розрахунки, надані банком. В той же час, у визначенні суми боргу за Кредитним договором №800001301 від 02 серпня 2007 року банком використовується процентна ставка у розмірі 15%, при цьому Договору чи Додатку до Договору про зміну процентної ставки у період 02.08.2014 по 27.10.2014 р.р. з 12% (за такою ставкою видавався Договір №800001301) на 15% не існує. Додатково вказує, що приватний нотаріус також не врахувала при вчиненні виконавчого напису №30, п.10.1., п.10.3., 10.6., та 10.7 розділу 2 Кредитного договору №800001301, а тому не врахувала, що відповідальність боржника визначена у національній валюті. Посилається також на те, що кредит повинен погашатися згідно Додатку 1 до договору - Графіку погашення заборгованості, який не визначає валюту погашення заборгованості. В свою чергу, він на підставі п.7 Пам'ятки Позичальника про можливість дострокового повернення кредитних коштів, сплатив всю суму боргу, а тому ним були виконані усі пункти Пам'ятки Позичальника та в повністю виконані зобов'язання за договором. Зважаючи на вищевикладене, а також

Outcome: dismissed