Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, який у встановленому законом порядку неодноразово уточнював, та в кінцевому, просить ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» заборгованість за послуги з централізованого опалення та послуги централізованого постачання гарячої води в розмірі 6\~331,31 грн., інфляційні втрати в розмірі 1\~358,19 грн., три відсотка річних за прострочення виконання грошового зобовязання в розмірі 68,32 грн., а всього 7757,82 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідачі проживають та зареєстровані в [INFO], послуги з централізованого опалення та послуги централізованого постачання гарячої води яким надає позивач. Однак, всупереч вимогам чинного законодавства, відповідачі не проводять оплати за отримані послуги. За період з 01.07.2014р. по 16.02.2016р. розмір заборгованості відповідачів за отримані послуги становить 6\~331,31 грн. Дану суму просить стягнути в примусовому порядку, а також інфляційні втрати в розмірі 1\~358,19 грн. та три відсотка річних за прострочення виконання грошового зобовязання в розмірі 68,32 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, скерував до суду заяву, в якій справу просить слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не зявились повторно, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причин неявки суду не повідомили. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в ній докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 215 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі зареєстровані та проживають в [INFO], що стверджується довідкою ЛКП «Дім» від 06.08.2015р. з місця проживання про склад сімї та прописку (а.с.6). Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг. При цьому, такому праву відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обовязок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Аналогічний обовязок споживача (наймача, власника) закріплено в ст. 68 ЖК України, згідно з якою наймач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно представленого позивачем розрахунку заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та послуги централізованого постачання гарячої води мешканцям квартири [ADDRESS] (а.с.30, 31), її загальний розмір станом на лютий 2016р. становить 6331,31 грн. Суд приймає такий розрахунок як належний та допустимий доказ позовної вимоги, оскільки доказів протилежного відповідачі не представили, та відповідно, ухвалює рішення про стягнення такої суми в примусовому порядку. При цьому враховується позиція ВСУ, яка висловлена під час розгляду справи № 6-59цс13 від 30.10.2013р., і згідно з якою, споживачі зобовязані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користуються ними, і відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг в такому випадку не може бути підставою для звільнення споживача від їх оплати у повному обсязі. Крім того, як висловився ВСУ під час розгляду цивільної справи № 6-931цс15 в своїй постанові від 13.01.2016р., на вказані правовідносини поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України. Згідно цієї норми, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В силу вимог ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, рішення ВСУ прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Проведений позивачем розрахунок інфляційних втрат та трьох відсотків річних (а.с.9, 10), в тому числі станом на лютий 2016р перевірено та прийнято судом як такий, що відповідає вимогам чинного законодавства, а тому, інфляційні втрати в розмірі 1\~358,19 грн. та три відсотка річних за прострочення виконання грошового зобовязання в розмірі 68,32 грн. також підлягають до примусового стягнення. Відтак, за відсутності будь-яких заперечень зі сторони відповідачів, позов слід визнати обґрунтованим і задовольнити в повному обсязі. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір в розмірі 1378 грн., сплата якого підтверджується відповідними квитанціями (а.с.4, 5, 29). На підставі наведеного та

Outcome: approved