Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про виплату заробітної плати, компенсації втрати частини зарплати, покликаючись на те, що 01 квітня 2017 року його було прийнято на посаду провідного фахівця з цивільного захисту. З серпня 2017 року йому не виплачувалася заробітна плата. 02 квітня 2018 року позивача звільнено з займаної посади, однак не здійснено виплату належних йому сум. Внаслідок наведеного, просить стягнути з відповідача 16000,00 грн. зарплати за період з 01 серпня 2017 року по 31 грудня 2017 року, 11169,00 грн. зарплати за період з 01 січня 2018 року по 02 квітня 2018 року, компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати у розмірі 18615,00 грн., 5000,00 грн. моральної шкоди, зобов'язати відповідача видати належним чином оформлену трудову книжку. Відповідача належним чином повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, направлено ухвалу про відкриття провадження у справі рекомендованою поштовою кореспонденцією, що стверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення, яке отримано представником відповідача 09 жовтня 2018 року, однак відповідач не подав до суду відзив на позовну заяву, а відтак суд вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослідивши докази, наявні у матеріалах заяви суд вважає, що позов слід задовольнити частково. Судом встановлено, що позивач [PERSON] 01 квітня 2017 року був прийнятий на посаду провідного фахівця з цивільного захисту, а 02 квітня 2018 року його було звільнено. При звільненні позивачу відповідачем не виплачено заробітну плату за період з 01 серпня 2017 року по 02 квітня 2018 року. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У відповідності до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Внаслідок наведеного, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача відповідача 16000,00 грн. зарплати за період з 01 серпня 2017 року по 31 грудня 2017 року, 11169,00 грн. зарплати за період з 01 січня 2018 року по 02 квітня 2018 року та зобов'язати відповідача видати належним чином оформленутрудову книжку. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Згідно з ст.ст. 2, 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). У відповідності до правового висновку Верховного суду України, викладеної у постанові №6-131цс12 від 07 листопада 2012 року основною умовою для виплати громадянам компенсації є порушення власником встановлених строків виплати нарахованих доходів, зокрема, заробітної плати. При цьому, компенсація за порушення строків виплати нарахованого доходу проводиться незалежно від вини органу, що здійснює відповідні виплати та незалежно від порядку і підстав нарахування цього доходу чи його частини: самим підприємством добровільно чи на виконання судового рішення. Отже, оскільки відповідачем порушено строки виплати заробітної плати позивачу [PERSON], суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача 4800,00 грн. компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати, представником відповідача іншого розрахунку такої компенсації не надано. Що стосується завдання позивачу моральної шкоди відповідачем, то в ході судового розгляду встановлено, що позивачу, внаслідок невиплати заробітної плати, завдано моральну шкоду, яка полягає у моральних стражданнях позивача через порушення його трудових прав, додаткових зусиллях для організації свого життя, а тому дану позовну вимогу щодо стягнення з відповідача моральної шкоди слід задовольнити частково в сумі 1000,00 грн., так як завдана відповідачем моральна шкода за характером та тривалістю, на переконання суду, відповідає такому розміру. Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Отже, суд вважає, що з відповідача слід також стягнути у дохід держави 1409,60 грн. судового збору. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє часткове ствердження у судовому засіданні, а тому позов слід задовольнити частково.

Outcome: approved