Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», в якому просив стягнути з відповідача суму внеску у розмірі 74\~883,45 грн. та моральну шкоду у розмірі 20\~000 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.05.2014 року між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі начальника відділення №19 та [PERSON] було укладено Договір-заяву №313731/15885/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 370 днів в національній валюті. Відповідно до п.1 Договору-заяви, позивач розмістив в банку грошові кошти в національній валюті на вкладний рахунок №2635.8.038201.001 у сумі 65\~000,00 грн. на строк з 26.05.2014 року по 31.05.2015 року у порядку та на умовах, визначених у Договорі-заяві та в Основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ «Банк «Фінанси та кредит». 10.06.2014 року позивач розмістив в банку грошові кошти у сумі 3\~718,15 грн. 04.08.2014 року позивач розмістив в банку грошові кошти у сумі 5 000,00 грн. Загальна сума вкладу позивача складає 73\~718,15 грн. Відповідно до п.2 Договору процентна ставка за користування внеском протягом строку внеску складає 24,50% річних. Також позивач зазначив, що неодноразово звертався до відповідача із вимогою повернути вклад, проте відповідач не вчинив дій щодо повернення суми вкладу згідно Договору. Позивач у судове засідання не зявився, проте надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, без проведення фіксації судового процесу, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечив. Представник відповідача у судове засідання не зявився про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, проте надав до суду заперечення у якому просив в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі з підстав зазначених у ньому. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, в тому числі і визнання таким порядку ч.5 ст.74 ЦПК України, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст.ст. 197, 224 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без здійснення фіксації судового процесу. Зясувавши фактичні обставини, що мають значення для справи, перевіривши їх доказами з огляду на їх достатність та взаємозвязок, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. У відповідності зі ст.ст. 10,11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Судом встановлено, що 26.05.2014 року між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі начальника відділення №19 та [PERSON] було укладено Договір-заяву №313731/15885/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 370 днів в національній валюті. Відповідно до п.1 Договору-заяви, позивач розмістив в банку грошові кошти в національній валюті на вкладний рахунок №2635.8.038201.001 у сумі 65\~000,00 грн. на строк з 26.05.2014 року по 31.05.2015 року у порядку та на умовах, визначених у Договорі-заяві та в Основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ «Банк «Фінанси та кредит». 10.06.2014 року позивачем було розміщено в банку грошові кошти у сумі 3\~718,15 грн. 04.08.2014 року позивачем було розміщено в банку грошові кошти у сумі 5 000,00 грн. Загальна сума вкладу позивача склала 73\~718,15 грн., що підтверджується квитанціями №1 від 26.05.2014 року на суму вкладу 65\~000,00 грн., №1 від 10.06.2014 року на суму вкладу 3\~718,15 грн., №1 від 04.08.2014 року на суму вкладу 5\~000,00 грн. Повернення суми вкладу відповідно до п.6 Договору здійснюється банком після закінчення строку, визначеного у п.1 Договору, у порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п.5.1 Основних умов. Відповідно до п.5.1 Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит» у випадку закінчення строку розміщення строкового вкладу, визначеного у договорі-заяві, та умовами якого не передбачено можливості продовження строку розміщення строкового вкладу після закінчення строку розміщення строкового вкладу, визначеного у договорі-заяві, кошти з строкового вкладного рахунку повертаються вкладникові шляхом видачі готівкою або перерахування на його власний поточний/картковий або інший вкладний рахунок, а дія договору припиняється. Якщо день повернення суми вкладу припадає на вихідний, святковий, неробочий день, то повернення суми вкладу проводиться банком на наступний перший робочий день. Відповідно до п.2 Договору процентна ставка за користування внеском протягом строку внеску складає 24,50% річних. Розмір заборгованості відповідача підтверджено відповідним розрахунком. Суд приходить до висновку, що вказаний розрахунок є досвідним, відповідає фактичним обставинам справи, будь-яких інших розрахунків заборгованості матеріали справи не містять. Розрахунок заборгованості є письмовим доказом, який іншими доказами не спростований. За вимогами ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами відповідно до ч.1 ст.64 ЦПК України є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Відповідно до ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно із частинами 1, 2 ст.1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до частини п'ятої\~статті 1061 ЦК України,\~проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Відповідно до\~ст.1066 ЦК України,\~банк не має права встановлювати не передбачені договором або законом обмеження права клієнта розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Згідно ст.1068 ЦК України,\~банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, відповідно до вимог\~ ст.1074 ЦК України, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Отже, відповідач зобов'язаний повернути суму вкладу на першу вимогу вкладника, а відмова від такої видачі є неправомірною. У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов'язків. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України,\~ підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.п. 3,4 ст.60 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ст.ст. 15, 16, 23, 611 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, в тому числі, шляхом відшкодування моральної шкоди. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст.1167 ЦК України та постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 із змінами від 25.05.2001 року №5 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», моральна шкода заподіяна фізичній особі неправомірними діями або бездіяльністю відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду. Одночасно суди повинні зясовувати, чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних або фізичних страждань чи втрат немайнового характеру. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх з тривалість, можливість відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Проте, позивачем не надано конкретних фактів заподіяння йому моральних чи фізичних страждань та не надано належних доказів. Позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди, в розмірі 20 000 гривень, є необґрунтованими, оскільки між сторонами склалися договірні відносини, які регулюються зобовязальним правом та не передбачають стягнення моральної шкоди. Отже позовні вимоги в цій частині, не підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню та стягненню з відповідача на користь [PERSON] суми внеску у розмірі 73\~718,15 грн., а також відсотків річних від простроченої суми внеску в розмірі 1\~165,30 грн., а всього стягнути 74\~883,45 грн. Враховуючи те, що позивач за подання позову, відповідно до п.7 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути дані витрати з відповідача по справі на користь Держави.

Outcome: partial