Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ у Львівській області, ДПМВСУ Львів-Інформ-Ресурси, УДАІ ГУМВСУ у Львівській області про визнання протоколу про адміністративне порушення недійсним та стягнення матеріальної та моральної шкоди покликаючись на те, що УДАІ незаконно помістили його авто на арештмайданчик. На підставі наведених фактів просить стягнути моральні та матеріальні збитки. Позивач в судове засідання не з'явився, в позовні заяві просить засідання проводити без його участі, покликаючись на важкий стан здоров'я Відповідач в судове засідання не зявився, подав письмові заперечення у яких просить відмовити в задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 22 годині 15 хвилин [PERSON] керував автомобілем марки ГАЗ 3110 д.н.з. [NUMBER] їдучи по дорозі Львів - Краковець 16км+950м, наближаючись до вантажного автомобіля різко загальмував, внаслідок чого автомобіль розвернуло на смугу зустрічного руху та зупинився по середині проїжджої частини дороги. Вказані дп [PERSON] побачили інспектор ДПС взводу № 6 БДПС ДАІ ГУМВС України у Львівській області [PERSON] та інспектор ДПС взводу № 6 БДПС ДАІ ГУМВС України у Львівській області [PERSON], які перебували на службі по забезпеченню безпеки дорожнього руху автодороги Львів-Краковець на службовому автомобілі «Toyota Prius» рухаючись в напрямку смт. Івано-Франкове. Підійшовши до автомобіля 1 A3 3110 д.н.з. [NUMBER] водій вказаного автомобіля - [PERSON] намагався завести транспортний засіб, яким керував для продовження руху, однак інспектор ДПС, зі сторони переднього пасажира дістався до ключів та витягнув їх із замка запалювання. [PERSON] перебував з явними ознаками алкогольного сп'яніння та йому було запропоновано пройти медичне освідчення, однак останній відмовився. Після чого на службовому автомобілі [PERSON] було доставлено у медичний заклад для проведення проходження огляду, відповідно до встановленого порядку на стан алкогольного, наркотичного, чи іншого сп'яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції. Позивач в цей час погрожував працівникам міліції звільненням з органів внутрішніх справ, був дуже збудженим. Прибувши до Обласного комунального закладу «Львівський обласний державний клінічний наркологічний диспансер» [PERSON] було запропоновано пред'явити посвідчення водія та документи на транспортний засіб, останній пред'явив лише паспорт громадянина України та повідомив, що не може пересуватись самостійно тому не може зайти в приміщення ОКЗ ЛОР «Львівський обласний державний клінічний наркологічний диспансер». Після чого за допомогою одного із активістів «Автомайдану» [PERSON] було доставлено в приміщення ОКЗ ЛОР «Львівський обласний державний клінічний наркологічний диспансер» де він відмовився від проходження медичного огляду на стан сп'яніння. Після чого відносно [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, автомобіль ГА.З 3110, д.н.з. [NUMBER], доставлено на арешт майданчик, а водія [PERSON] у зв'язку із порушеною координацією руху було доставлено за місцем проживання за адресою: [ADDRESS]. Личаківським районним судом м. Львова розглянуто матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно [PERSON], за результатами якого судом винесено постанову, відповідно до якої [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та обрано йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн. в дохід держави. Перш за все необхідно зазначити, що загальне положення про цивільно- правову відповідальність за завдання шкоди визначено ст.1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно, майновою шкодою, що підлягає відшкодуванню за правилами Цивільного кодексу України, є зменшення або знищення майнових благ, що охороняються законом. Правила, щодо відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, його посадовою або службовою особою визначені в ст.ст.1173, 1174 Цивільного кодексу України, згідно яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою при здійсненні ними своїх повноважень відшкодовуються державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Таким чином, даною правовою нормою встановлено, що державою підлягає до відшкодування шкода, яка завдана незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовою або службовою особою. ГУМВС України у Львівській області як окрема юридична особа, не відповідає за зобов'язаннями іншої юридичної особи, Управління Державтоінспекції ГУМВС України у Львівській області. Така позиція підтверджується ст.96 Цивільного кодексу України визначено: «юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями. Учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов'язаннями юридичної особи а юридична особа не несе відповідальності за зобов'язаннями її учасника (засновника)». У відповідності до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» - при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Щодо заподіяння діями відповідача будь-якої матеріальної чи моральної шкоди позивачеві, то у ході судового розгляду позивачем не було надано суду жодного доказу у підтвердження своїх позовних вимог. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог, оскільки позивачем не представлено, а судом не здобуто жодних переконливих доказів у їх підтвердження.

Outcome: dismissed