Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 17.01.2015 року з відповідачем було укладено шлюб, який розірвано 05.10.2018 року. За час шлюбу, [INFO] народився син [PERSON] . З початку 2018 року відповідач почала систематично зловживати алкогольними напоями, у зв`язку із чим, часто вчиняла безпідставні сварки, через що подальше нормальне сімейне життя стало неможливим. З метою забезпечення сину належних умов проживання та його безпосереднього виховання, 05.06.2018 року позивач забрав його до свого місця постійного проживання у с. Львів Криворізького району Дніпропетровської області. З того часу виховує сина самостійно, без участі матері дитини. Факт постійного проживання та реєстрація підтверджується довідкою Виконкому Веселівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, №1354 від 28.10.2019 року та Актом б/н від 02.12.2019 року. Протягом останніх півтора року відповідач не цікавиться долею сина, його фізичним та духовним станом, не приймає жодної участі у його вихованні, бажання спілкування з дитиною не виявляє, не надає грошових коштів для утримання дитини, жодним іншим чином не піклується про сина. Вихованням спільної дитини, його матеріальним забезпеченням, медичним доглядом та лікуванням займається позивач. Таким чином, мати не виконує своїх обов`язків щодо належного виховання та матеріального утримання дитини, що в розумінні п.2 ч.1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення її батьківських прав, відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Зважаючи на той факт, що позивач був змушений звернутися до суду з даною позовною заявою, ним було понесено витрати на правничу допомогу в розмірі 8408, 00 грн. Тому, просить суд ухвалити рішення суду, яким позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно [PERSON] , [INFO] . Стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнути з [PERSON] на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8408, 00 гривень. Позивач та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, про час ата місце розгляду справи повідомлені належним чином. До початку судового засідання представник позивача [PERSON] надав заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив задовольнити. Проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, шляхом направлення виклику суду рекомендованим поштовим відправленням, яке повернулося на адресу суду з відміткою за закінченням терміну зберігання. Причини неявки суду не повідомила, правом на подання відзиву на позовну заяви не скористалася. Представник третьої особи Виконавчого комітету Веселівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області в якості органу опіки та піклування в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без представника сільської ради. Заявлені вимоги [PERSON] повністю підтримує. Представник третьої особи Служби у справах дітей Криворізької районної державної адміністрації, в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника служби. При вирішенні питання по суті покладаються на думку суду. На підставі ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази, оцінивши їх у сукупності, всебічно з`ясувавши обставини, на які представник позивача посилається як на підставу задоволення своїх позовних вимог, вважає за необхідне задовольнити позов у повному обсязі з урахуванням наступного. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , в свідоцтві про народження якого в графі батько записано [PERSON] , та в графі мати [PERSON] , яке видане Металургійним районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 141 (а.с. 7). Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.10.2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Прізвище відповідачці після розірвання шлюбу змінено на дошлюбне « [PERSON] ». Рішення суду оскаржено не було та набрало законної сили 06.11.2018 року (Т.1 а.с. 9-10). Згідно з довідкою, виданою виконкомом Веселівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 28.10.2019 року №1354 [PERSON] , [INFO] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з сином [PERSON] , [INFO] , який проживає за даною адресою з 05.06.2017 року та зареєстрований з 29.11.2018 року. (Т.1 а.с.8) Відповідно до Акту, складеного депутатом Веселівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області Король В.В., та свідками [PERSON] та [PERSON] [PERSON] [INFO] проживає за адресою: [ADDRESS] , без реєстрації разом з батьком [PERSON] з 05.06.2018 року. А також, що [PERSON] , [INFO] , не бачила і не провідувала свого сина [PERSON] та не бере участі у його вихованні ні морально, ні фінансово (Т.1 а.с.11, 12). За місцем проживання [PERSON] характеризується негативно, постійно вживає алкогольні напої, з агресією відноситься до родичів та сусідів, не займається належним вихованням своє дитини [PERSON] (Т.1 а.с. 13). Відповідно до характеристики, виданої Виконавчим комітетом Веселівської сільської ради за місцем проживання та виробничої характеристики, виданої ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» [PERSON] характеризується позитивно (Т.1 а.с.14, 15) Актом обстеження умов проживання від 27.11.2019 року встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , умови проживання задовільні, для виховання та розвитку дитини створені такі умови: виділено місце для сну та відпочинку, речі та одяг відповідного віку та сезону, є гігієнічні засоби догляду за дитиною, іграшки. (Т.1 а.с. 18). Відповідно до висновку органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , який був витребуваний ухвалою суду від 11.06.2020 року, виконавчий комітет Веселівської сільської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав - [PERSON] стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (Т.1 а.с.64). Із змісту ст. 150 СК України встановлено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про стан її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Частиною 1 ст. 164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Передбачене п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року №3, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. З аналізу вищезазначених норм слідує, що для позбавлення батьківських прав мало упевнитися в невиконанні обов`язків щодо виховання дитини, необхідно також установити, що батько свідомо ухиляється від їх виконання, адже ухилення від виконання обов`язку по вихованню неповнолітньої дитини завжди є актом свідомої винної поведінки, коли особа має реальну можливість виконати покладені на неї обов`язки, але не вчиняє відповідних дій і не бажає цього робити, а це значить, що батько наполегливо, систематично, незважаючи на всі заходи попередження, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки; чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач [PERSON] за власною ініціативою самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до неповнолітнього сина [PERSON] без поважних причин, залишивши його без материнської уваги та турботи, при цьому доведено, що поведінка відповідача відносно неповнолітнього сина є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення її батьківських прав. Також, згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. В даному випадку норми закону передбачають обов`язковість батьків утримувати свою неповнолітню дитину. Таким чином, враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються судом, оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів є також обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. Що стосується вимог позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8408,00 грн., суд приходить до наступного висновку. Пунктом 5 ч. 3 ст.133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 3 ст.137 ЦПК України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі № 372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення. В обґрунтування витрат на правничу допомогу позивачем було надано договір про надання професійної правничої допомоги від 24.01.2020 року (Т.1 а.с.20), квитанція б/н від 28.01.2020 року (Т.1 а.с. 21). Верховний Суд дійшов висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта (постанова ВС у справі № 727/4597/19 від 16 квітня 2020 року). Тому, суд доходить до висновку, що вимоги позивача щодо відшкодування витрат на правничу допомогу доведенні та підлягають задоволенню з врахуванням вимог ст. 137 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн. за вимогу про позбавлення батьківських прав та судовий збір в розмірі 840, 80 грн. за вимогу про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

Outcome: approved