Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Громадської організації Товариство човновласників «ОТДИХ» про визнання незаконним та скасування рішення Громадської організації Товариство човновласників «ОТДИХ», де зазначив, що він є членом Громадської організації Товариство човновласників «ОТДИХ» з 2001 року. У вказаному товаристві (на причалі № 2) у нього є бокс причальний № 116 для зберігання човна, підйомник та човен «Крим» з мотором «Вихрь-М». З моменту набуття членства у зазначеному товаристві човновласників ним сумлінно виконувалися обовязки, передбачені статутом, у тому числі й щодо сплати членських внесків. Разом з тим, що з 2013 року у звязку зі скрутним матеріальним становищем, викликаним втратою постійного місця роботи через догляд за хворою матірю, яка згодом померла, він не в повному обсязі сплачував членські внески. Наприкінці січня 2017 року позивач бажав сплатити членські внески за період червень-вересень 2016 року в сумі 400 грн., однак голова правління відмовився отримувати кошти, вимагаючи погашення боргу одразу у повному обсязі. На початку лютого 2017 року голова правління [PERSON] надав позивачу письмове повідомлення, в якому було зазначено, 12.02.2017р. о 09-00 год. відбудеться засідання правління з питання виключення позивача з числа членів, а його явка на засідання на власний розсуд. Наприкінці лютого 2017 року поштовою кореспонденцією позивача було повідомлено про виключення його з членів Громадської організації Товариство човновласників «ОТДИХ» і надана копія протоколу засідання правління від 12.02.2017р., відповідно до якого за невиконання Статуту та рішень правління, а також непогашення боргу по внескам прийнято рішення про виключення його з членів товариства. Вважає дане рішення правління незаконним і просить суд визнати недійним рішення правління Громадської організації Товариство човновласників «ОТДИХ» про виключення його, [PERSON] з членів товариства, стягнути з відповідача сплачену ним при подачі позову судового збору в сумі 640,00 грн. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення позову заперечував, надав суду відзив на позов, в якому вказав, що товариство являється неприбутковою організацією, вся фінансово-господарська діяльність здійснюється на щомісячних та одноразовому щорічному внесках. На засіданні правління товариства 12.02.2017р. девятю голосами членів правління [PERSON] був виключений з членів товариства за несплату більше одного року одноразового членського внеску, який був введений Загальними зборами з 2004 року і призначався для ремонту та експлуатацію гідротехнічних споруд, охорону, освітлення, відео нагляд. Три роки назад [PERSON] без дозволу побудував прибудову на боксі не сплачуючи при цьому членські внески. Заборгованість [PERSON] становить 2940 грн. Просить суд у задоволення позову відмовити. Вислухав пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ст. 1 Протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» - кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. \~\~Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. \~\~Стаття 41 Конституції України наголошує - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності - є непорушним. \~\~Відповідно до ст.13 ЦК України - при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині; не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. \~\~У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п'ятою цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Зокрема, згідно із ч. 3 ст. 16 ЦК суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень ч.ч. 2-5 ст. 13 ЦК країни. \~\~Згідно із ст. 1 Закону України «Про громадські об'єднання» - громадське об'єднання - це добровільне об'єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів. Громадське об'єднання за організаційно-правовою формою утворюється як громадська організація або громадська спілка. Громадська організація - це громадське об'єднання, засновниками та членами (учасниками) якого є фізичні особи. Громадське об'єднання може здійснювати діяльність зі статусом юридичної особи або без такого статусу. Громадське об'єднання зі статусом юридичної особи є непідприємницьким товариством, основною метою якого не є одержання прибутку. Відповідно до ст. 12 Закону - статут громадського об'єднання має містити відомості про: 1) найменування громадського об'єднання та за наявності - скорочене найменування; 2) мету (цілі) та напрями його діяльності; 3) порядок набуття і припинення членства (участі) у громадському об'єднанні, права та обов'язки його членів (учасників); 4) повноваження керівника, вищого органу управління, інших органів управління (далі - керівні органи) громадського об'єднання, порядок їх формування та зміни складу, термін повноважень, а також порядок визначення особи, уповноваженої представляти громадське об'єднання, та її заміни (для громадських об'єднань, що не мають статусу юридичної особи); 5) періодичність засідань і процедуру прийняття рішень керівними органами громадського об'єднання, у тому числі шляхом використання засобів зв'язку; 6) порядок звітування керівних органів громадського об'єднання перед його членами (учасниками); 7) порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності керівних органів громадського об'єднання та розгляду скарг; 8) джерела надходження і порядок використання коштів та іншого майна громадського об'єднання; 9) порядок створення, діяльності та припинення діяльності відокремлених підрозділів громадського об'єднання (у разі їх створення громадським об'єднанням, яке має намір здійснювати діяльність зі статусом юридичної особи); 10) порядок внесення змін до статуту; 11) порядок прийняття рішення щодо саморозпуску або реорганізації громадського об'єднання, а також щодо використання його коштів та іншого майна, що залишилися після саморозпуску, - для громадського об'єднання, яке має намір здійснювати діяльність зі статусом юридичної особи. У статуті громадського об'єднання можуть бути передбачені додаткові положення щодо утворення, діяльності і саморозпуску чи реорганізації громадського об'єднання, що не суперечать закону. Статут громадського об'єднання, яке має намір здійснювати діяльність без статусу юридичної особи (у разі, якщо наявність статуту такого об'єднання передбачена рішенням про його утворення), може не містити положень, передбачених пунктами 5-8 частини першої цієї статті. Всі основні питання діяльності громадського об`єднання повинні вирішуватись на зборах всіх членів або представників членів об`єднання. Громадське об`єднання повинно регулярно обнародувати свої основні документи, склад керівництва, дані про джерела фінансування та витрати. Згідно Рішення Конституційного Суду України від 23 травня 2001 року № 1-17/2001 (справа щодо конституційності статті 248-3ЦПК України) зазначено, що у разі виникнення спору щодо порушення об'єднаннями громадян, їх посадовими і службовими особами прав і свобод громадянина останній має право на підставі статті 55 Конституції України звернутися за їх захистом до суду. Визначення належності питань до внутріорганізаційної діяльності або виключної компетенції об'єднання громадян у кожному конкретному випадку вирішує суд в разі оскарження громадянином актів і дій таких об'єднань. Відповідно до п.4.5 Статуту громадської організації Товариство човновласників «ОТДИХ» члени товариства зобовязані дотримуватися положень Статуту Товариства, виконувати рішення керівних органів Товариства, своєчасно сплачувати вступні та членські внески в розмірах та строки, що встановлюються Правлінням Товариства, сприяти здійсненню завдань Товариства, брати участь у заходах, що проводяться Товариством. Відповідно до п.4.6 Статуту членство в Товаристві припиняється у випадках виходу із Товариства за власним бажанням, виключення із Товариства. Пунктом 4.7 Статуту передбачено, що члена Товариства може бути виключено з Товариства за рішенням Правління, у звязку із порушенням вимог цього Статуту, або якщо діяльність члена суперечить меті та завданням Товариства, або якщо член втратив звязок із Товариством без поважних причин чи систематичну несплату членських та інших внесків (більш одного року). Тобто, питання виключення із членів товариства покладено на Правління Товариства. Як вбачається з протоколу засідання правління Громадської організації Товариство човновласників «ОТДИХ» від 12.02.2017р. за невиконання Уставу та рішень правління, а також непогашення боргів по внескам [PERSON] було виключено із членів Товариства, щорічний внесок на благоустрій причалу не сплачує з 2012 року, борг становить 500,00 грн., борг по щорічним внескам становить на 01.02.2017р. 1040 грн. (а.с.8). Це спростовує твердження позивача, що в рішенні Правління не зазначено за невиконання яких саме вимог Статуту його виключено з членів організації. Відповідно до п.5.19 Статуту встановлено, що рішення Правління вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало більшість зі складу Правління (а.с.20). Отже, при прийнятті оскаржуваного позивачем рішення були присутні 9 членів Правління та за виключення [PERSON] з членів Правління проголосували всі 9 присутніх, тобто відповідач діяв в межах своєї компетенції та у спосіб, закріплений в Статуті Організації та при прийнятті оскаржуваного рішення не було допущено процедурних порушень. Слідуючи принципу самоврядності громадських організацій, суд не вдається до оцінки чому саме такий вид стягнення було застосовано до позивача та чи було враховано його майновий стан, попередні заслуги перед Організацією та чи є такий вид стягнення співмірним вчиненому позивачем порушенню вимог Статуту. Враховуючи викладене, суд вважає безпідставними вимоги позивача і у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed