Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 21.04.2009 року з [PERSON] бул укладений кредитний договір CL 106976, за яким останній отримав кредит в сумі 24973,32 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 28 % річних. Відповідач взяв на себе зобов`язання своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом та повернути кредит у визначені договором терміни (п.п. 5.1., 5.2., 5.3. договору). Банк свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме: відповідно до п. 3.1. надав кредит відповідачу шляхом банківського переказу коштів (усієї суми кредиту) на його поточний рахунок. Відповідно до Додатку 1 Кредитного договору відповідач зобовязаний сплачувати щомісячні платежі не пізніше 05-го числа кожного місяця. [PERSON], в порушення своїх зобов`язань, визначених Кредитним договором, Додатком 1 та Додатком 2 до договору, не сплачено плату за користування кредитом у встановленому порядку. Відповідно до підпунктів 6.6., 6.6.1., 6.6.2., 6.6.3., 6.6.4., 6.7) пункту 6 Кредитного договору банк має право вимагати від відповідача достроково погасити кредит до настання остаточного строку погашення, а останній зобовязується на письмову вимогу банку достроково погасити кредит в повному обсязі та сплатити нараховані проценти за користування кредитом, нараховану неустойку та інші платежі й нарахування за цим договором (якщо мають місце), що підлягають сплаті відповідачем на користь позивача, але не пізніше 30 ( тридцяти ) календарних днів з дати одержання такої вимоги в одному з наступних випадків: затримка сплати частини кредиту та/або процентів за його користування принаймні за один календарний місяць; сума поточної заборгованості позичальника перевищує суму непогашеного кредиту більш ніж на 10% ; несплата позичальником більш ніж одного щомісячного платежу, що перевищує 5 % суми кредиту; іншого істотного порушення умов цього договору. Поштова квитанція, якою підтверджується відправлення відповідного рекомендованого листа відповідачу на його адресу для листування, зазначені у ст. 13 договору, вважається документальним підтвердженням відправлення банком листа з вимогою виконати зобовязання позичальника за пунктом 6.6 договору, повністю усунути порушення зобовязань позичальника, повністю або частково погасити кредит. Відповідач порушив умови договору, у звязку з чим станом на 12.02.2016 року прострочена заборгованість по кредиту становить 7106,72 грн., сума дострокового стягнення кредиту 15474,25 грн., за відсотками - 21574,89 грн. та штрафні 3432,91 грн. яку і просить стягнути позивач, а також судовий збір в сумі 1378,00 грн. Представник позивача в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав зазначених в позові. Відповідач в суді пояснив, що в 2009 році відбулась реструктуризація боргу за попереднім кредитним договором укладеним з банком в 2008 році, а не укладення нового кредитного договору. Крім того просив застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволенні позовних вимог банку. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін суд приходить до наступного висновку, виходячи із слідуючого. Судом встановлено, що 21.04.2009 року між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір CL 106976, за яким останній отримав кредит в сумі 24973,32 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 28 % річних (а.с.5-18). Згідно з вимогами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязуєтся надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти . Банк свої зобовязання виконав надавши відповідачу кошти в сумі 24973,32 грн., що підтверджується особовим рахунком та меморіальним ордером від 21.04.2009 року ( а.с. 19-20). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства . При укладенні договору сторони визначили строк дії договору. П 13.5 Договору визначено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного виконання зобов`язань позичальником. Згідно Додатку 1 (а.с. 13) до Договору, датою сплати останнього платежу є 05.04.2019 року. Окрім цього, сторонами було узгоджено строки виконання зобов`язань зі щомісячним погашенням платежів. Графіком щомісячних платежів та супутніх витрат Позичальника, який є складовою частиною кредитного договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями (а.с. 14- 16). Поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобовязання згідно з ч.3 ст.254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. [PERSON] належним чином умов договору не виконав, внаслідок чого, як стверджує позивач виникла заборгованість станом на 12.02.2016 року на суму 47588,77, яка складається з простроченої заборгованості по кредиту - 7106,72 грн., дострокового стягнення кредиту - 15474,25 грн., відсоткам - 21574,89 грн. та штрафних - 3432,91 грн.(а.с.21-23). Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. З матеріалів справи, зокрема з розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що відповідач припинив сплачувати кредит та відсотки за ним 05.04.2012 року (а.с. 21- 23). Вимога про дострокове погашення кредиту до настання остаточного строку погашення та сплату нарахованих відсотків за користування кредитом, нараховану неустойку та інші платежі банком на адресу відповідача була направлена лише 30.12.2015 року. Представник позивача не надав суду пояснень та відповідних доказів щодо неможливості звернення банку до суду з 2012 року до березня 2016 року. Згідно з ч.ч.1, 3 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). До окремих видів вимог законом може встановлюватись спеціальна позовна давність. Позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу пені) (ст.. 258 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин, початок перебігу позовної давності повязаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, ч.5 ст.261 ЦК України передбачає, що за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст.252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобовязаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені графіком повернення кредиту та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлено відповідальність за порушення графіку повернення кредиту та процентів за користування ним. Оскільки умовами кредитного договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, оскільки за умовами кредитного договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником щомісячно частинами, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобовязань. Отже, аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Верховний Суд України у постанові від 06.11.2013 р. (справа № 6-116цс13) висловив правову позицію про наступне: Відповідно до ст.261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобовязання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Отже, з урахуванням строків позовної давності з відповідача підлягає стягненню: з 05.02.2013 року по 05.02.2016 року заборгованість по кредиту 6162,93 грн., заборгованість по відсоткам 16215,39 грн; з 05.02.2015 року по 05.02.2016 року штраф 600 грн. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами( з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до підпункту 6.6., 6.6.1., 6.6.2., 6.6.3, 6.6.4., 6.7., пункту 6 Кредитного договору, кредитор має право вимагати від позичальника достроково погасити кредит до настання остаточного строку погашення, а позичальник зобов`язується на письмову вимогу кредитора достроково погасити кредит в повному обсязі та сплатити нараховані проценти за користування кредитом, нараховану неустойку та інші платежі й нарахування за цим договором (якщо мають місце), що підлягають сплаті позичальником на користь кредитора, але не пізніше 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання такої вимоги кредитора в одному з наступних випадків: затримка сплати частини кредиту та/або процентів за його користування принаймні за один календарний місяць; сума поточної заборгованості позичальника перевищує суму непогашеного кредиту більш ніж на 10%; несплата позичальником більш ніж одного щомісячного платежу, що перевищує 5 % суми кредиту; іншого істотного порушення умов договору (прострочення сплати коштів на користь кредитора за даним договором). Лист з вимогою про виконання зобовязання за пунктом 6.6. Договору було направлено на адресу відповідача 30.12.2015 року, про що свідчить конверт із поштовим відправленням, який повернувся на адресу позивача за закінченням терміну зберігання (а.с.27). Оскільки, відповідачем порушено зобовязання та не сплачено більш ніж один щомісячних платіж, встановлений кредитним договором щодо сплати кредиту, та зважаючи на вимогу вищезазначеної правової норми та умов договору з останнього підлягає стягненню також і сума дострокового повернення кредиту 15474,25 грн. Не заслуговують на увагу суду доводи відповідача стосовно того, що документи, які досліджені судом, а саме: копії першої та шостої сторінок кредитного договору № СL 16394 від 30.01.2008 року (а.с. 62), копія додатку № 2 до договору № СL 16394 від 30.01.2008 року, копія заяви-підтвердження про відкриття поточного рахунку CIF 000024525 від 30.01.2008 року (а.с.65), копія заяви на видачу готівки №063В501080300001 (а.с.66), копії заяв а переказ готівки від 21.04.2008 р, 22.05.2008 р., 20.06.2008 р., 18.07.2008 р., 15.08.2008 р., 13.09.2008 р.,24.09.2008 р., 27.10.2008 р., 19.11.2008 р, 23.12.2008 р. (а.с.67-76 ) та виписка банку за кредитною карткою (а.с. 77) свідчать про погашення ним кредиту, оскільки ці документи не стосуються предмету даного спору, так як позивач звернувся із позовною заявою про стягнення боргу по договору кредитування CL 106976 від 21.04.2009 року, а надані відповідачем документи свідчать про погашення заборгованості за іншим кредитним договором - № СL 16394 від 30.01.2008. Крім того не може бути взято до уваги твердження відповідача відносно того, що між банком та ним було здійснено реструктуризацію боргу, оскільки останній не надав суду, відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України , належних та допустимих доказів на підтвердження своїх пояснень. Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача слід стягнути: прострочену заборгованість по кредиту 6162, 93 грн., за відсотками 16215, 39 грн., штраф - 600 грн. а також суму дострокового стягнення кредиту - 15474,25 грн. Всього на загальну суму 38452,57 грн. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Судові витрати суд розподіляє відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, а тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача в повернення судового збору 1113,42 грн. (а.с.1). На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial