Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості посилаючись на те, що між ними було укладено договір №01-00097 від 17 серпня 2013 року, згідно із яким кредитодавець надав відповідачу кредитні кошти, в національній валюті, на умовах строковості, платності та поворотності в розмірі 2400,00 гривень строком по 31 серпня 2013 року зі сплатою 2% від суми наданого кредиту за кожен день користування кредитними коштами. 25 вересня 2013 року між сторонами була укладена додаткова угода №2 про внесення змін до договору №ХМ01-00097 про надання фінансового кредиту, відповідно до якого за користування кредитними коштами встановлено плату в розмірі 2% проценти за кожен день користування кредитними коштами та строк повернення кредитних коштів встановлено по 09 жовтня 2013 року. Відповідач умов договору належним чином не виконав і станом на 20 червня 2014 року нарахована пеня за несвоєчасне повернення фінансового кредиту та штрафу у розмірі 31311,20 гривень, а також витрати пов'язані з проведенням дій по примусовому погашені простроченої заборгованості, таким чином в результаті порушення зобов'язань за договором про надання фінансового кредиту загальна заборгованість становить 34383,20 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву в якій підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить справу розглядати без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, оцінивши їх в сукупності, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. 17 серпня 2013 року між сторонами укладений договір №01-00097 , згідно із яким позивач надав відповідачу кредитні кошти, в національній валюті, на умовах строковості, платності та поворотності в розмірі 2400,00 гривень строком по 31 серпня 2013 року зі сплатою 2% від суми наданого кредиту за кожен день користування кредитними коштами. 25 вересня 2013 року між сторонами була укладена додаткова угода №2 про внесення змін до договору №ХМ01-00097 про надання фінансового кредиту, відповідно до якого за користування кредитними коштами встановлено плату в розмірі 2% проценти за кожен день користування кредитними коштами та строк повернення кредитних коштів встановлено по 09 жовтня 2013 року. Відповідач умов договору належним чином не виконав і станом на 20 червня 2014 року нарахована пеня за несвоєчасне повернення фінансового кредиту та штрафу у розмірі 31311,20 гривень, а також витрати пов'язані з проведенням дій по примусовому погашені простроченої заборгованості, таким чином в результаті порушення зобов'язань за договором про надання фінансового кредиту загальна заборгованість становить 34383,20 гривень. Відповідно до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно з вимогами статті 1048, ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 509 Цивільного кодексу встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до п.4.1 про надання фінансового кредиту сплачує кредитодавцю неустойку у вигляді пені у розмірі 4,00 (чотирьох) процентів, що обчислюється з суми неповернутого кредиту та/або несплачених процентів за кожен день прострочення. Сплата пені не звільняє відповідача від сплати процентів за користування кредитними коштами та інших платежів передбачених договором до моменту повного виконання зобов'язань за ним. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по оплаті судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved