Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення витрат, пов'язаних з утриманням у навчальному закладі в сумі 26 642,31 грн. В обґрунтування вимог зазначив, що 29.09.2009 року між КНУВС, комплектуючим органом ГУ МВС України в м. Києві та відповідачем укладено договір №09-240 про підготовку фахівця у КНУВС, відповідно до якого відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету і зобов`язувався після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу, а у разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання, або звільнення з органів внутрішніх справ - відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі. З 01.09.2009 року по 14.06.2013 року відповідно до умов договору відповідач у період навчання перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням комунальних послуг. Наказом НАВС від 14.06.2013 року №604 відповідачу присвоєно кваліфікацію бакалавра права освітньо-кваліфікаційного рівня «Бакалавр» за напрямком підготовки «Правознавство», видано диплом бакалавра та направлено для подальшого проходження служби. Наказом ГУ МВС України в м. Києві від 19.09.2014 року №904 о/с відповідача звільнено з ОВС на підставі поданого ним рапорту, за власним бажанням, тобто до спливу встановленого 3-річного терміну перебування на службі по закінченню навчання. Враховуючи зазначені обставини, позивач просив задовольнити позов та стягнути з відповідача 26 642,31 грн. витрат пов'язаних з утриманням у навчальному закладі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.54), разом із позовом надав суду заяву, в якому просив проводити розгляд справи у його відсутність, вказав, що позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.7) Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином (а.с.55), з заявами чи клопотаннями про неможливість розгляду у його відсутність до суду не звертався. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе провести заочний порядок розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів по справі встановив наступні факти та правовідносини. 29.09.2009 року між КНУВС, комплектуючим органом ГУ МВС України в м. Києві, та [PERSON] укладено договір №09-240 про підготовку фахівця у КНУВС, відповідно до умов якого відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету і зобов`язувався після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу, а у разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання, або звільнення з органів внутрішніх справ - відшкодувати витрати пов`язані з утриманням у навчальному закладі (а.с.10-11). Наказом НАВС від 14.06.2013 року №604 відповідачу присвоєно кваліфікацію бакалавра права освітньо-кваліфікаційного рівня «Бакалавр» за напрямком підготовки «Правознавство», видано диплом бакалавра та направлено для подальшого проходження служби (а.с.13). Наказом ГУ МВС України в м. Києві від 19.09.2014 року №904 о/с відповідача звільнено з ОВС на підставі поданого ним рапорту, за власним бажанням, тобто до спливу встановленого 3-річного терміну перебування на службі по закінченню навчання (а.с.27). Відповідно до статуту, НАВС є державним вищим навчальним закладом. Основним завданням діяльності НАВС є освітня діяльність згідно з державними стандартами вищої освіти у відповідності до вимог Закону України «Про вищу освіту». Відповідно до ст.56 Закону України «Про вищу освіту» від 17.01.2002 №2984-ІІІ, який діяв на момент навчання та випуску відповідача, випускник вищого навчального закладу, який навчався за державним замовленням і якому присвоєно кваліфікацію фахівця з вищою освітою певного освітньо-кваліфікаційного рівня, працевлаштовується на підставі направлення на роботу відповідно до угоди, укладеної між замовником, керівником вищого навчального закладу та випускником. За п. 2.1.3. договору, виконавець зобов'язаний забезпечити особу харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами України. Відповідно до п. 2.3.6. договору, відповідач зобов'язався у разі звільнення з ОВС по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами передбаченими п. 3 договору відшкодувати у повному обсязі фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Пунктом 3.1. договору передбачено, що підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є звільнення з ОВС за власним бажанням. Також, відповідно до п. 3.2. договору, підставою для відшкодування фактичних витрат на підготовку фахівця є відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в ОВС протягом перших трьох років після закінчення навчання. Відповідно до п. 4.1. договору, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Відповідно до п. 4.2. договору, у разі дострокового розірвання договору здійснюється розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення згідно з нормами утримання на день, який зазначено в наказі про відрахування з навчального закладу та звільнення з органів внутрішніх справ. Згідно з п. 4.4. договору, у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх суми здійснюється у судовому порядку. Аналогічні положення щодо укладення договору та обов'язку відшкодування витрат за навчання у разі дострокового звільнення містяться у типовому договорі, затвердженому Наказом МВС України від 14.05.2007 №150 «Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України» (зареєстрований Міністерством юстиції України 29.05.2007 за № 547/13814). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору, вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або неналежне виконання. Відповідно до ст.611 ЦК, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст.623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Порядок відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ (далі - Порядок відшкодування) затверджено Постановою КМУ від 01.03.2007 №313. Відповідно до п.2 порядку відшкодування, відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим, речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Розрахунок витрат здійснено відповідно вищезазначеного порядку відшкодування. Зокрема, відповідно до п.5 порядку відшкодування, витрати у повному обсязі відшкодовуються за період, що перевищує строк строкової служби (1 рік), а за період, що зараховується в строк військової служби - лише витрати, що складають різницю між витратами на утримання курсанта та витратами на утримання військовослужбовця. Таким чином, відповідач навчався в КНУВС (НАВС) з 01.09.2009 року по 14.06.2013 року, і вартість витрат, пов`язаних з утриманням його у навчальному закладі, становить 26 642,31 грн., з яких: 10 400,31 грн. - грошове забезпечення відповідача, 5 362,63 грн. - продовольче забезпечення, 2 723,89 грн. - витрати на речове забезпечення, 8 155,48 грн. - оплата комунальних послуг та спожитих енергоносіїв. Як вбачається із довідки про відшкодування фактичних витрат на підготовку фахівця у НАВС (а.с.14), із сумою витрат, пов'язаних з утриманням у навчальному закладі, відповідача ознайомлено та поінформовано про необхідність відшкодування зазначеної суми. Разом з тим кошти в добровільному порядку відповідачем не відшкодовано. Згідно п. 7 «Порядку відшкодування курсантами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах», у разі відмови курсанта добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку. Відповідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.1 ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідач не надав доказів в спростування заявлених позовних вимог. В тому числі не здобуто таких доказів під час розгляду справи. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог Національної академії внутрішніх справ, у зв'язку з чим позов про відшкодування витрат за навчання підлягає задоволенню. Згідно ст.88 ЦПК України оскільки задоволено позов у повному обсязі, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1 378 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду. На підставі ст.ст. 3-13, 14, 79, 84, 88, 208, 212-215, 218, 222, 224-227, 294 ЦПК України, суд , -

Outcome: approved