Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області про встановлення факту належності та визнання права власності за спадщиною. З позовної заяви, вбачається, що [INFO] померла [PERSON] , яка на день смерті проживала в [ADDRESS] . Після смерті спадкодавця, [PERSON] , яка померла [INFO] залишилася спадщина, яка складалася із житлового будинку [ADDRESS] , та земельної ділянки площею 0,1 га. кадастровий номер - 5122310100:02:006:0056, яка розташована [ADDRESS] , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Позивач, [PERSON] відповідно до ст.1264 ЦК України є спадкоємцем за законом (четвертої черги), після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки на час відкриття спадщини проживав спільно із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Факт проживання позивача, [PERSON] , [INFO] , та спадкодавця, [PERSON] , [INFO] яка померла [INFO] однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] - не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з 2013 року до часу відкриття спадщини - [INFO] , підтверджується актом депутата Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області. Вказаний факт проживання однією сім`єю [PERSON] , як спадкоємцем за законом (четвертої черги) та [PERSON] , [INFO] яка померла [INFO] , необхідно позивачу для оформлення спадщини. Під час звернення до приватного нотаріуса Кілійського районного нотаріального округу Одеської області Богачової Н.М., позивачу було надано роз`яснення у якому приватний нотаріус роз`яснила, щодо оформлення вищезазначеної спадщини, яка залишилася після померлої [INFO] [PERSON] відносно того, їй як спадкоємцю необхідно надати документи, які підтверджують факт проживання однією сім`єю із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] - не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, тобто те, що він є спадкоємцем четвертої черги та рекомендувала звернутись до суду. Інших спадкоємців, в тому числі за заповітом та осіб які мають право на обов`язкову, не має. Представник позивача в судовому засіданні просив задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідача - Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, в судове засідання не прибув, надав відзив, в якому просив судрозглянути справу без його присутності, у відповідності до діючого законодавства України. Свідок [PERSON] , в судовому засіданні пояснила, що вона була сусідкою [PERSON] та за нею останні 5 років до смерті доглядала [PERSON] , котра є її родичкою з боку чоловіка, остання також здійснювала її поховання. У [PERSON] інших спадкоємців не було. Свідок [PERSON] , в судовому засіданні пояснила, що вона була сусідкою [PERSON] та за нею останні 5 років до смерті доглядала [PERSON] , котра й здійснювала її поховання. У [PERSON] інших спадкоємців не було. Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Як вказано в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , виданого Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 433, [PERSON] , померла [INFO] . Земельна ділянка площею 0,1 га. кадастровий номер - 5122310100:02:006:0056, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), належна [PERSON] на підставі рішення органу місцевого самоврядування, серія та номер: 566-VII-26, виданого 7 грудня 2017 року, Кілійською міською радою Кілійського району Одеської області, зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 12.01.2018 року за №24408632, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:1462732851223. Житловий будинок в [ADDRESS] , належав [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, серія та номер: 1626, виданий 25.09.2014 року Кілійською районною державною нотаріальною конторою Одеської області, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25.09.2014 року за № 7124593, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 462288151223. Відповідно до технічного паспорту, складеного КР БТІ 26.08.2014 р., житловий будинок, розташований в [ADDRESS] , складається з: літ. А - житловий будинок, житловою площею 28,1 кв.м., загальною площею 49,8 кв.м., господарських будівель: літ. Б - літня кухня, літ. В - сарай, літ. Г - сарай, літ. Д - убиральня, літ. Е - сарай, літ. Ж - сарай, 1-5, І надвірні споруди. З акту депутата Кілійської міської ради від 17.02.2020 р. [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] проживала однією сім`єю із [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] з липня 2013 р. до дня смерті [INFO] . Як вбачається з інформаційного листа від 12.03.2020 р. № 28/01-16, приватний нотаріус Богачова Л.А. роз`яснила, що оскільки не подано правовстановлюючих документів на спадщину, за відсутності цих документів, це питання вирішується в судовому порядку. З інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 59798735 від 12.03.2020 р. сформованої приватним нотаріусом Богачовою Н.М., вбачається, що інформація після смерті [PERSON] , відсутня. При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства: У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Виходячи з наведеного суд вважає доведеним факт проживання однією сім`єю позивача [PERSON] , [INFO] , та спадкодавця, [PERSON] , [INFO] яка померла [INFO] однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] - не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з 2013 року до часу відкриття спадщини - [INFO] . Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять, усі права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Не підлягає задоволенню вимога спадкоємця про визнання за ним права власності на самочинно зведені спадкодавцем будівлі, або споруди, оскільки згідно ч. 2 ст. 376 УК України останній не може набути права власності на таке майно. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п.п 4.20 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться також за умови отримання витягу з Державного земельного кадастру, у тому числі шляхом безпосереднього доступу до нього. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Судом встановлено, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно у нотаріуса, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що право позивача на спадщину підлягає судовому захисту в порядку ст. 16 ЦК України шляхом його визнання, а позов - задоволенню. На підставі ст. ст. 15, 16, 1264, 1268 ЦК України,

Outcome: approved