Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи його тим, що він є співвласником будинку [ADDRESS] і його частка відповідає розміру 1/8 частини зазначеного будинку. Іншими співвласникам вказаної квартири є відповідач по справі - [PERSON] (3/8) та [PERSON] (4/8). Позивач зазначає, що на фоні неприязних стосунків, що склалися останнім часом між ним та співвласником [PERSON] даного будинку, останній перешкоджає позивачеві вільно користуватися належною йому на праві приватної власності часткою будинку, розмір ідеальної частки якого становить 25.96 кв.м. Таким чином, оскільки відповідач відмовляється добровільно визначити порядок користування будинком, він звернувся до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача просив суд ухвалити рішення, яким визначити наступний порядок користування будинком, а саме виділити позивачеві у користування приміщення будинку позначені у технічному паспорті, як 1-8, 1-9, 1-10, 1-12, а [PERSON] приміщення будинку, позначені у технічному паспорту, як 1-14, 1-13, 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, 1-11, 1-7. В загальному користуванні залишити кімнату 1-11. Відповідач [PERSON] надіслав до суду письмові заперечення у яких зазначив, що позивач має вільний та безперешкодний доступ до будинку, однак досі не здійснював жодних дій направлених на вселення в дану квартиру, а тому просила суд в задоволенні позову відмовити повністю. Крім того зазначив, що встановити запропонований позивачем порядок користування технічно не можливо, оскільки він за власні кошти здійснив переобладнання і частина кімнат, які позивач просить виділити йому не прийняті в установленому законом порядку в експлуатацію, а у кімнаті 1-11, яку пропонується залишити у спільному користуванні сходи відсутні. У сам будинок існує два входи і запропонований порядок позбавить його - відповідача можливості користуватися частиною приміщень. Суд заслухавши представника позивача, дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. Відповідно до матеріалів справи співвласниками будинку [ADDRESS] є [PERSON] (1/8), відповідач по справі - [PERSON] (3/8) та [PERSON] (4/8). Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В ході судового розгляду позивачем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження обґрунтованості його позовних вимог. В матеріалах позовної заяви зазначено, що позивач у даному будинку не проживає. Позовних вимог про вселення, позивачем перед судом не порушувалося. Судом встановлено, що позивач не бере участь у витратах на обслуговування будинку, а також встановлено факт відсутності з боку відповідача створення будь-яких перешкод у користуванні спірним будинком. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Так, у відповідності до ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Посилання позивача на те, що відповідачі перешкоджають йому вільно користуватися належною йому на праві приватної власності часткою будинку [ADDRESS], під час розгляду даної справи не знайшли свого підтвердження. Частці [PERSON] відповідає 25.96 кв.м., натомість він просить виділити йому у користування 28.8 кв.м., таким чином таке призведе до штучного зменшення частки у праві власності відповідача, що за умови висунутих позовних вимог є неприпустимим. Виходячи з таких міркувань, зважаючи на ту обставину, що позивачем ставиться питання про порядок виділення приміщень у будинку [ADDRESS], який призводить до зменшення розміру частки відповідача, який категорично заперечує проти задоволення позовних вимог, а також наявність тієї обставини, що позивач не ставить питання про стягненняз нього суми компенсації за таке зменшення розміру частки відповідача, суд вважає, що вимоги [PERSON] є безпідставними і необґрунтованим і такими, які не підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 Цивільного процесуального кодексу України. За таких обставин суд, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність відмовити позивачу в задоволенні позову. Судові витрати між сторонами розподілити за правилами ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed