Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «Порше Мобіліті» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню посилаючись на те, що 10.09.2012 року між ним та ТОВ «Порше Мобіліті» був укладений кредитний договір. На забезпечення вказаного кредитного договору між позивачем та відповідачем було підписано договір застави, за умовами якого [PERSON] передає в заставу автомобіль марки Volkswagen, номер кузова № [NUMBER]. Оскільки позивача є діючим військовослужбовцем СБУ, у зв»язку з початком дії особливого періоду в Україні та проведення АТО, в 2014 році неодноразово звертався до ТОВ «Порше Мобіліті» із проханням тимчасово звільнити його від сплати відсотків за користування кредитом. Листом ТОВ «Порше Мобіліті» від 2.09.2014 року, на виконання п.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» було гарантовано не нарахування процентів за користування кредитом, штрафних санкцій,згідно вказаного кредитного договору. Проте, в супереч вимогам Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від ТОВ «Порше Мобіліті» на ім.»я [PERSON] надійшла вимога від 16.03.2016 року щодо дострокового повернення кредиту, сплати заборгованості за кредитним договором, штрафних санкцій в тому числі за рахунок предмета заставив разі не погашення заборгованості. Дану вимогу отримала дружина позивача, оскільки він в той час перебував в зоні АТО. 01.04.2016 року на вказану вимогу [PERSON] із зони АТО було направлено електронну заяву-заперечення на електронну пошту ТОВ «Порше Мобіліті», яку відповідач отримав. Після повернення з зони АТО він повторно 16.05.2016 року надіслав на адресу відповідача тотожну заяву. Незважаючи на викладене, 16.05.2016 приватний нотаріус КМНО Семенова Г.В. вчинила виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 1018, яким запропонувала за рахунок коштів отриманих від реалізації предмета застави задовольнити вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» за несплачені чергові платежі, штрафні санкції за період з 10.02.2013 року по 16.03.2016 року, суми поточної заборгованості станом на 16.03.2016 року на загальну суму 275961 грн. 56 коп. За даним написом Київський відділ державної виконавчої служби м. Полтави головного територіального управління юстиції в Полтавській області відкрив виконавче провадження. Проте, вказана сума заборгованості не є безспірною, адже не була погоджена відповідачем з ним та нарахована в супереч вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Більше того, сума до стягнення у виконавчому написі нотаріуса не відповідає сумі заборгованості визначеній у вимозі від 16.03.2016 року. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Ганною Володимирівною, 16.05.2016 року та зареєстрований в реєстрі за № 1018 про стягнення предмета застави - автомобіль марки Volksvagen, модель - Polo, тип транспортного засобу - легковий седан-В, номер шасі (кузова,рами) - [NUMBER], рік випуску - 2013, колір - сірий, реєстраційний номер - [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] Представник відповідача позов не визнав з підстав викладених в запереченнях (а.с.54-58). 3-і особа Приватний нотаріус КМНО Семенова Г.В., Київській відділ державної виконавчої служби м. Полтави головного територіального управління юстиції в Полтавській області в судове засідання не з»яввилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. 10.09.2013 року між ним та відповідачем - ТОВ «Порше Мобіліті» було укладено Кредитний договір № 5001-506, відповідно до якого відповідач надав йому кредитні кошти на придбання автомобіля Volksvagen, модель - Polo, тип транспортного засобу - легковий седан-В, номер шасі (кузова,рами) - [NUMBER], рік випуску - 2013, колір - сірий, в сумі 123758 грн. 25 коп., що складало еквівалент 15129, 37 доларів США та суму додаткового кредиту 37855 грн. 40 коп., що складало еквівалент 4627, 80 доларів США, під 9,90% відсотків за користування кредитними коштами (а.с.8). 13.09.2013 року між сторонами було укладено Договір застави транспортного засобу, згідно якого Заставодавець (позивач) з метою забезпечення виконання зобов'язань заставив майно, а саме автомобіль марки Volksvagen, модель - Polo, тип транспортного засобу - легковий седан-В, номер шасі (кузова,рами) - [NUMBER], рік випуску - 2013, колір - сірий, реєстраційний номер - [NUMBER], заставодавець - ТОВ «Порше Мобіліті» (а.с.15-18). 16.05.2016 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Г.В. було вчинено виконавчий напис №1018 про стягнення із заставодавця [PERSON] на користь ТОВ «Порше Мобіліті» предмета застави, яким є автомобіль марки Volksvagen, модель - Polo, тип транспортного засобу - легковий седан-В, номер шасі (кузова,рами) - [NUMBER], рік випуску - 2013, колір - сірий, реєстраційний номер - [NUMBER], для задоволення вимог кредитора за рахунок коштів отриманих від реалізації предмету застави. Сума до стягнення у зазначеному вище виконавчому написі обраховується за несплачені чергові платежі, штрафні санкції зав період 10.09.2013 року по 16.03.2016 року, сума поточної заборгованості станом на 16.03.2016 року становить 275 961 грн. 56 коп., яка складається з: несплачених чергових платежів - 58107 грн. 57 коп.; штрафних санкції за вимоги щодо сплати - 1762 грн. 16 коп.; суми кредиту до повернення - 191340 грн.; штрафу в розмірі 20% від суми кредиту - 24751 грн. 65 коп. (а.с.21). Статтею 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату витрат за утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимога, якщо інше не встановлено договором. Сума заборгованості позивача [PERSON], зазначена у вимозі - складає 262 195 грн. 84 коп. (а.с.23). Сума заборгованості у виконавчому написі нотаріуса - 275 961 грн. 56 коп. Доказів надання заставодавцем нотаріусу будь-яких документів про ринкову вартість предмета застави матеріали справи не містять, що не дозволяє суду дійти до висновку про співмірність обраного заставодавцем способу захисту свого права на час звернення з заявою про вчинення виконавчого напису до нотаріуса. Відповідно до ч. 6 ст. 20 Закону України «Про заставу» та ч. 1 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на заставлене майно здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку. Згідно вимог ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов'язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Відповідно п. 2.3. Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Матеріали справи не містять доказів отримання позивачем письмової вимоги. Одночасно із цим, у справі наявні звернення позивача до ТОВ «Порше Мобіліті» від 16.04.2016 року та 16.05.2016 року, в яких [PERSON] просить роз»яснити йому чому йому нараховуються штрафні санкції, пені за невиконання зобов»язання за кредитним договором до закінчення особливого періоду, оскільки він є військовослужбовцем СБУ та на якого розповсюджується Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яким визначено, що військовослужбовцям з початку в до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов»язаним - з моменту призиву від час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов»язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності , у тому числі банками, та фізичними особами,а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Частиною 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. У відповідності до вимог п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в редакції, яка була чинною на дату вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису, - для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями нотаріусу подаються наступні документи: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Факт наявної у виконавчому напису суми боргу позивачем не визнається. Крім того, відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.99 р. належним документом, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення є первинний документ. Відповідно до Закону України «Про державну статистику» та Положенням про Державний комітет статистики України затвердження типових форм первинної облікової документації, що є обов'язковими для всіх суб'єктів підприємницької діяльності незалежно від форм власності, належить до компетенції Держкомстату. Рахунок (рахунок-фактура) за своїм призначенням не відповідає ознакам первинного документа, оскільки ним не фіксується будь-яка господарська операція, розпорядження або дозвіл на проведення господарської операції, а носить лише інформаційний характер. Форма рахунку (рахунку-фактури) не належить до типових форм, що затверджується Держкомстатом, застосування її нормативно-правовими актами не передбачено. Отже, фактично рахунок-фактура є розрахунково-платіжним документом, що передбачають тільки виставлення певних сум до оплати покупцям за поставляються (фактично поставлені) товари чи надані (фактично надані) послуги, а сам факт отримання товарів (послуг) повинен бути підтверджений видаткової накладної постачальника або актом прийому-передачі виконаних робіт (послуг), про що вже говорилося вище. За таких обставин, суд звертає увагу і на те, що сам по собі факт формулювання рахунок-фактур та надання їх нотаріусу, згідно до яких позивач мав сплачуватися чергові платежі за Кредитним договором, не є підтвердженням наявності безспірності суми заборгованості, вони не є належними доказами наявності заборгованості, а виписок по рахунках, оформлених у відповідності до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» приватному нотаріусу надано не було. Крім цього, відповідно до довідки № 324 від 30.06.2016 року [PERSON] проходить військову службу в Управлінні СБ України і Полтавській області та в період з 01.02.2016 року по 02.05.2016 року брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України (а.с.22). Відповідно до ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов'язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов'язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Указом Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 року № 303\\2014 в Україні настав особливий період, який наразі не скасований. Таким чином, з врахуванням викладеного, штрафні санкції та пеня позивачеві не повинна була нараховуватися. Зазначені вище обставини свідчать про відсутність безспірності вимог відповідача на час вчинення виконавчого напису нотаріуса. Також слід зазначити, що оскільки зазначений у виконавчому написі розмір заборгованості перед кредитором більший ніж вказаний в вимозі, то даний факт також не свідчить на безспірність заборгованості [PERSON] Окремо слід звернути увагу, що на а.с.21 міститься копія оспорюваного виконавчого напису, відповідно до якої сума до стягнення зазначена 275 961 грн. 56 коп. Даний виконавчий напис надрукований на спеціальному бланку за номером НВТ 436534. На запит суду від приватного нотаріуса КМНО Семенової Г.В. надійшла копія виконавчого напису та копії документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис. Так, на а.с.112 міститься копія виконавчого напису, в якому зазначена сума до стягнення 249447 грн. 75 коп. та зазначений номер використаного спеціального бланку НВТ 436534. Суми до стягнення у вказаних вище копіях є різними. Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 11 ПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусу не було встановлено і перевірено безспірність вимог ТОВ «Порше Мобіліті» до [PERSON] за кредитним договором, чим порушено вимоги Закону України «Про нотаріат», Закону України «Про заставу», а також Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, викладені позивачем обставини знайшли своє підтвердження належними і допустимими доказами і не спростовані відповідачем, позов підлягає задоволенню. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 551 грн. 20 коп. судового збору.

Outcome: approved