Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що 14.12.2015 року ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] уклали угоду про надання особистого кредиту № 500539202. Зазначають, що відповідно до умов вищевказаної Угоди, Кредитор зобов'язався надати Позичальникові кредит у 22770,00 грн. строком з 14.12.2015 року до 15.12.2018 року, а Позичальник зобов'язався в порядку та на умовах, що визначені Угоди повертати Кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах що передбачені Угодою та Додатком № 1 до неї - Графіком погашення кредиту. Посилаються на те, що відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошт (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Звертають увагу суду на те, що Кредитор свої зобов'язання за Угодою виконав, надавши Позичальнику, кредит у сумі 22770,00 грн. Позичальник же у порушення умов Угоди, свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 08.08.2016 року має прострочену заборгованість по тілу кредиту - 22365,27 грн., відсоткам за кредитом - 1,07 грн. та по комісії - 5927,97 грн. Зазначають що, відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України та умов Договору, у разі невиконання, чи несвоєчасного виконання зобов'язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами Договору, відповідачка зобов'язана сплатити неустойку (штраф, пеня). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушені боржником зобов'язання. Відповідно до ст. 550 Цивільного кодексу України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Посилаються на те, що у зв'язку з систематичним порушенням боржником своїх обов'язків зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та діючої угоди про надання особистого кредиту № 500539202 відповідачу була нарахована неустойка, яка станом на 08.08.2016 року становить - штраф - 1200,00 грн. Звертають увагу суду на те, що відповідно до умов угоди про надання особистого кредиту № 500539202 у разі невиконання чи неналежного виконання Позичальником будь-яких обов'язків, встановлених Угодою, в тому числі у разі затримання сплати частини Кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, Кредитор має право вимагати дострокового виконання зобов'язання з повернення Кредиту за Угодою. Зазначають, що на виконання умов договору відповідачу була направлена Вимога про дострокове повернення кредиту,однак на дату звернення до суду виконана вона не була. Зважаючи на невиконання відповідачем взятих на себе обов'язків по поверненню взятого кредиту, вимушені звернутись до суду з вказаним позовом для примусового стягнення заборгованості з відповідача. В судове засідання представник позивача та відповідач не з'явились, про день час та місце слухання справи повідомлені вчасно та належним чином, представником позивача до суду надано заяву, згідно якої останній просить провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Причини неявки відповідача суду невідомі. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності зазначених осіб та ухвалити рішення при заочному розгляді справи, відповідно до вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов доведений та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні 14.12.2015 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено угоду про надання особистого кредиту № 500539202 (а.с. 4-7). Як вбачається з умов зазначеної угоди про надання особистого кредиту № 500539202, Кредитор зобов'язався надати Позичальникові кредит в сумі 22770,00 грн., а Позичальник зобов'язався в порядку та на умовах, що визначені Угодою повертати Кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах що передбачені Угодою та Додатком № 1 до нього - Графіком погашення кредиту. З наданої суду Виписки по рахунку кредитної карти від 08.08.2016 року (а.с. 19-20), вбачається, що відповідачем було отримано кредитні кошти в повному обсязі, що підтверджує пояснення представника позивача про належне виконання Банком своїх зобов'язань за кредитним договором. Згідно ж посилань представника позивача, відповідач порушив свої зобов'язання щодо повернення кредитних коштів та процентів за їх користування, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, яка станом на день звернення з даним позовом до суду становила 29494,31 грн., що об'єктивно підтверджується наданим суду Розрахунком заборгованості (а.с. 18). Стаття 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Судом встановлено, що позичальником грошові кошти (кредит) були отримані в повному обсязі, однак ним свої зобов'язання за Договором, які стосуються повернення кредиту та процентів за його користування, не виконуються, чим порушуються майнові права позивача. Зі змісту статті 611 ЦК України вбачається, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Як вбачається з умов угоди про надання особистого кредиту № 500539202 від 14.12.2015 року, у разі невиконання, чи несвоєчасного виконання зобов'язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами Договору, Позичальник зобов'язаний сплатити неустойку (штраф, пеня). В зв'язку з тим, що відповідачем порушені умови договору,суд вважає доведеними вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на їх користь штрафу в розмірі 1200,00 грн. згідно умов укладеного Договору. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за угодою про надання особистого кредиту № 500539202 в розмірі 294994,31 грн., яка складається з тіла кредиту в розмірі 22365,27 грн., відсотків за кредитом в розмірі 1,07 грн., комісії в розмірі 5927,97грн. та штрафу в розмірі 1200,00 грн., підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того в силу ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1378,00 грн. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 16, 525, 526, 541, 542, 543, 610, 611, 612, 1054 ЦК України,

Outcome: approved