Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом \~\~про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності. В обґрунтування позову \~\~вказував, що відповідно до контракту №15 від 18 грудня 2015 року був прийнятий на посаду декана факультету обчислюваної техніки, інтелектуальних та управляючих систем, на якій працює і на даний час. Укладаючи вищевказаний трудовий договір, прийняв на себе обовязки відповідно до законодавства України про працю та освіту, нормативних актів Міністерства освіти та науки України, Статуту та правил внутрішнього розпорядку університету. Наказом № 322-К ректора ЧНУ ім. Богдана Хмельницького, був притягнутий до дисциплінарної відповідальності за порушення трудової дисципліни, а саме розділів 3, 5 та пунктів 6.5.1 розділу Правил внутрішнього розпорядку університету, схвалених Конференцією трудового колективу університету, протоколу № 3 від 18.05.2015 року. Вказував, що пояснення, які ним надавалися до т.в.о. начальника відділу кадрів ЧНУ взагалі не були взяти до уваги. Будь-яких порушень трудової дисципліни з мого боку не було, а оголошення догани є незаконним і є наслідком неприязних стосунків, що склалися між ним та його керівництвом. Після ознайомлення з наказом про притягнення мене до дисціплінарної відповідальності позивач неодноразово звертався з метою отримати матеріали, що стали приводом та підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності. У відповіді на звернення позивачу було повідомлено, що вказана документація є службовою кореспонденцією, відповідно надання їх копій не передбачено. Зазначив, що описова частина наказу взагалі не містить опису, який саме дисциплінарний поступок був вчинений позивачем. Саме лише посилання на нормативно правові акти не може вказувати на обґрунтованість догани. У звязку з тим, що він був незаконно притягнений до відповідальності просив стягнути моральну шкоду в розмірі 3000 гривень, оскільки порушення його прав призвели до моральних страждань, невпевненості, що він не буде підданий подальшому звільненню з посади. В судовому засіданні \~\~позивач та його представник адвокат [PERSON] підтримали заявлені позовні вимоги, просили суд скасувати наказ №322-К від 12.07.2018 року про притягнення \~до дисциплінарної відповідальності та стягнути моральну шкоду. Додатково пояснили, що відповідно до пояснень, які надані [PERSON] 04.07.2018 року та 06.07.2018 року він був на сесії обласної ради за запрошенням одного з депутатів. Разом із тим, з 08.00 по 09.50 06.07.2018 року був присутній на роботі, однак представники зафіксували з невідомих йому причин його відсутність на роботі. На сесії розглядались питання, які стосуються його факультету, зокрема ситуації, яка склалась з кадровою політикою на факультеті: не продовження контракту з єдиним доктором технічних наук [PERSON] В матеріалах справи є відповідний лист-звернення студенів до керівництва університету з даного питання. На даній сесії також був присутній проректор ЧНУ [PERSON], а тому присутність на пленарному засіданні сесії не вважає невиконанням трудових обовязків без поважних причин. Крім того проаналізувавши акти та доповідні, на які йдеться посилання в спірному наказі вважає їх незаконними, оскільки вони підписані не повноважними особами за незясованих обставин. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Представники відповідача адвокат [PERSON], представник за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечували та пояснили суду, що [PERSON] відповідно до контракту від 18.12.2015 № 15 був прийнятий на посаду декана факультету обчислювальної техніки, інтелектуальних та управляючих систем. Відповідно вимог п. 2.1., 2.2. Контракту, працівник на період чинності контракту зобов'язався дотримуватися вимог Конституції України та іншого законодавства України, Статуту та Правил внутрішнього розпорядку університету, чесно і сумлінно виконувати свої посадові обов'язки, розпорядження керівництва університету. Пунктом 4.1. Контракту встановлено, що робочий час працівника визначається Кодексом законів про працю України, Законом України Про вищу освіту, Положенням про організацію освітнього процесу у вищих навчальних закладах, затвердженому наказом Міністерства освіти від 02.06.1993 № 161, Правилами внутрішнього розпорядку університету та обсягом навчального навантаження, методичних, наукових та організаційних обов'язків, відображених у індивідуальному плані. Пунктом 20 Положенням про навчально-науковий інститут Черкаського національного університету імені [PERSON], дія якого поширюється на факультети університету (вступна частина Положення), затвердженого [PERSON] Університету 29.04.2015, протокол № 8, визначено чіткий перелік повноважень директора ННІ (декана факультету). Відповідно до п. 6.5.1. Правил внутрішнього розпорядку університету, схвалених Конференцією трудового колективу університету (протокол № 3 від 18.05.2015) для проректорів, директорів інститутів, деканів факультетів встановлено початок роботи 8.00 год., перерва на відпочинок та харчування з 13.00 год. до 13.45 год., закінчення робочого дня: понеділок-четвер 17.00 год., п'ятниця 15 год. 45 хв. Відповідно до вимог ст. 39. КЗпП України Обов'язки працівників, працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. У той же час декан факультету ОТІУС [PERSON] був відсутній на роботі без поважних причин 04 липня 2018 з 09.50 год. до 12.10 год. сумарно 2 години 20 хвилин, та 06 липня 2018 з 08.00 год. до 09.45 год. та з 09.50 до 12.00 год. сумарно 3 години 55 хвилин, про що складено відповідні доповідні записки т.в.о. начальника відділу кадрів [PERSON] від 04.07.2018 та від 06.07.2018. На підставі відповідної резолюції керівника на вказаних доповідних записках було проведено службове розслідування по вказаних фактам у порядку встановленому ст. ст. 147-151 КзпП України. 04.07.2018 та 06.07.2018 було складено відповідні акти про відсутність декана факультету ОТІУС [PERSON] на робочому місці та в цілому в університеті протягом зазначеного вище часу. Витребувані письмові пояснення [PERSON] та інші письмові докази, опитані свідки. Так, за інформацією т. в. о. ректора згідно з наказом [PERSON] у період з 02.07.2018 по 06.07.2018 декан ФОТІУС [PERSON] з письмовими чи усними заявами щодо дозволу бути відсутнім на робочому місці протягом вказаного часу не звертався та дозволу не отримував. Згідно службової записки начальника загального відділу університету [PERSON] від 11.07.2018 протягом вказаного часу письмових звернень Черкаської обласної ради чи окремих депутатів про необхідність присутності на засіданні сесії обласної ради декана факультету ОТІУС [PERSON] до університету не надходило. Відповідно до письмових пояснень [PERSON] 04.07.2018 з 10 год. 00 хв. до 12 го. 00 хв. він перебував на сесії Черкаської обласної ради на запрошення одного з депутатів. Проте при з'ясуванні обставин його відсутності на робочому місці в ході службового розслідування прізвище депутата, мету перебування поза робочим місцем, наявність чи відсутність запрошення службовим особам Університету не надав. У своєму поясненні ці обставини не відобразив, відповідно у адміністрації університету під час проведення службового розслідування були відсутні підстави для визнання причини відсутності на роботі [PERSON] на роботі поважними, що було враховано при прийнятті відповідного рішення. Відповідно до письмових пояснень [PERSON] 06.07.2018 з 08.00 год. до 9.45 год. він перебував на робочому місці. Дані твердження не відповідають дійсності, оскільки факт відсутності в цей час [PERSON] на робочому місці зафіксовано актом від 06.07.2018, також свідченнями швейцара навчального корпусу № 3, що перебував на чергуванні 06.07.2018 [PERSON] та коменданта навчального корпусу № 3 [PERSON] про те, що [PERSON] з'явився на роботі о 9.45 год. 3 9.50 год. до 12.00 год. [PERSON] перебував на сесії Черкаської обласної ради на запрошення одного з депутатів. Однак на адресу університету офіційних звернень від керівництва Черкаської обласної ради чи будь-кого з депутатів, щодо необхідності присутності на сесії обласної ради 04.07.2018 та 06.07.2018 [PERSON] не надходило. Отже і в даному випадку причина відсутності на робочому місці та в цілому в університеті не може бути визнана поважною. Результати службового розслідування були викладені у доповідній записці т.в.о. начальника відділу кадрів [PERSON] від 12.07.2018, та відповідно до резолюції ректора видано наказ від 12.07.2018 № 322-к про оголошення догани декану факультету ОТІУС [PERSON] Оскільки працівник знаходився поза територією органу де він працює, то до нього обґрунтовано було застосовано найменш суворий вид стягнення у вигляді догани. Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного. Згідно зі\~ст. 55 Конституції України\~права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом\~ст.\~12\~ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Наказом від 12.07.2018 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON]І.» у звязку із порушенням трудової дисципліни, а саме: розділів 3,5 та пункту 6.5.1 розділу 6 Правил внутрішнього трудового розпорядку університету декану факультету \~\~інформаційних технологій та \~біомедичної \~\~кібернетики \~\~доценту [PERSON] оголошено догану. \~ Наказ винесено на підставі доповідної записки т.в.о начальника відділу кадрів [PERSON] від 12.07.2018 року та інших матеріалів; акту від 04.07.2018 року; акту від 06.07.2018 року, пояснення [PERSON] від 12.07.2018 року. Відповідно до п. 6.5.1. Правил внутрішнього розпорядку університету, схвалених Конференцією трудового колективу університету (протокол № 3 від 18.05.2015) для проректорів, директорів інститутів, деканів факультетів встановлено початок роботи 8.00 год., перерва на відпочинок та харчування з 13.00 год. до 13.45 год., закінчення робочого дня: понеділок-четвер 17.00 год., п'ятниця 15 год. 45 хв. Відповідно до вимог ст. 39. КЗпП України Обов'язки працівників, працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Відповідно до ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана або звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Статтею 147-1 КЗпП України визначено, що дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. На працівників, які несуть дисциплінарну відповідальність за статутами, положеннями та іншими актами законодавства про дисципліну, дисциплінарні стягнення можуть накладатися також органами, вищестоящими щодо органів, вказаних у частині першій цієї статті. Працівники, які займають виборні посади, можуть бути звільнені тільки за рішенням органу, який їх обрав, і лише з підстав, передбачених законодавством. Згідно зі ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Порушення трудової дисципліни визначено в п. 24 Типових правил внутрішнього трудового розпорядку для робочих і службовців підприємств, установ, організацій, затверджених постановою Державного комітету СРСР по праці та соціальним питанням за погодженням з ВЦРПС від 20.07.84 р., які є чинним на час вирішення спору, та кваліфікується як невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обовязків. Водночас \~\~вина, як \~\~одна з ознак \~\~ порушення трудової дисципліни є цілком необхідною \~\~для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності. У законодавстві про працю не розкривається зміст категорії вини, не визначаються її види. \~\~Натомість , у відповідних випадках орган, який розглядає трудовий спір, може застосувати за аналогією норми інших галузей права. \~\~ Відповідно до ст. 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Як вбачається з письмових пояснень [PERSON] за 04.07.2018 року, у зафіксований час його відсутності на робочому місці, він був присутнім на засіданні облради з 10.00 до 12.00 за запрошенням депутата. Щодо відсутності 06.07.2018 року : з 8.00 до 9.50 - він не погодився з тим , що був відсутній, та зазначив, що в цей час перебував на робочому місці. З 09.50 до 12.00 - перебував на сесії облради за запрошенням одного з депутатів. Як вбачається з матеріалів справи, вказані запрошення містяться в матеріалах справи. Таким чином, працівник фактично не заперечує факт своєї відсутності на робочому місці 04.09.2018 року з 10.00 до 12.00 та 06.07.2018 року з 09.50 до 12.00, але повязує це з виробничою необхідністю бути присутнім на засіданні облради, де предметом обговорення могли бути питання його факультету, зокрема ситуація навколо кадрової політики керівництва університету та, зокрема, факультету, який очолює позивач. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він станом на 04.07.2018 року та 06.07.2018 року був т.в.о. ректора Університету. Він брав участь у сесії обласної ради з питань фінансування зали силової підготовки. В приміщенні ради побачив [PERSON], дозволу якому він прибути до ради не давав, в усній та письмовій формі останній до нього не звертався. Свідок запитав у Голови ради щодо надання дозволу на виступ на сесії ради та чи запрошували позивача, на що отримав негативну відповідь. До Університету також не надходило офіційних запрошень, безпосередньо сам позивач не повідомляв та не звертався до нього як керівника, щоб повідомити, що його не буде у вказані дні на робочому місці у звязку із участю у даній сесії. Хоча в університеті відсутнє положення про порядок накладання дисциплінарних стягнень, вказував, що процедура була дотримана відповідно до трудового законодавства. Було обрано найменш суворий вид стягнення. Також зазначив, що особистого конфлікту з позивачем не має, однак останнім часом в колективі стали приділяти уваги питанням дотримання трудової дисципліни, виявилось, що позивач не завжди її дотримує. Щодо сесії обласної ради, акцентував увагу, що на даній сесії не розглядались питання факультету обчислюваної техніки, інтелектуальних та управляючих систем, тому у присутності [PERSON] на даній сесії не було необхідності. Як пояснив позивач у судовому засіданні, на даній сесії мали намір підняти питання, яке виникло навколо звільнення професора [PERSON], що перебував у підпорядкуванні [PERSON] та якого було звільнено, а в подальшому не проведений конкурс та не переукладений контракт. Зазначив, що факультет в Університеті дискредитують факультет ФОТІУС та його працівників. А тому, позивач не повідомляв про намір взяти участь у сесії облради з цього приводу, оскільки таку участь йому не була б погоджена, оскільки фактично йдеться про оскарження дій керівника Університету. В судовому засіданні представник Університету за довіреністю [PERSON] повідомила, що сам професор [PERSON] після припинення трудових відносин з Університетом будь-яких претензій до нього не має, з позовами до суду не звертався. А тому позивач фактично представляє його інтереси та невідомо чи підтримує сам професор таку діяльність позивача. Зазначила, що твердження про репресії щодо факультету значно перебільшені позивачем, посилалась на протоколи засідань ректорату, з яких вбачається, що питання порушення правил внутрішнього трудового розпорядку стосується не тільки [PERSON], але й інших працівників. Аналізуючи покази свідка та доводи сторін суд акцентує увагу, що метою догани є попередження особи про застосування більш суворого дисциплінарного стягнення у випадку повторних порушень трудової дисципліни та спонукати працівника належним чином виконувати свої трудові обовязки. Дисциплінарна відповідальність має бути також доцільною та справедливою. При цьому суд відхиляє доводи відповідача щодо того, що всі кадрові питання в Університеті має право вирішувати виключно ректор. Так, відповідно до Положення про навчально-науковий інститут Черкаського національного університету (п.20) директор інституту (декан) бере безпосередню участь у найманні працівників для роботи у підрозділах факультету; розробляє стратегію діяльності та програму розвитку факультету, організовує його оперативне управління. На думку суду застосування дисциплінарної відповідальності має базуватися на принципі справедливості, яка полягає у: 1)накладення дисциплінарного стягнення лише за дії, які є порушенням дисципліни праці; 2)застосування дисциплінарних стягнень, які б не принижували людської гідності, трудової честі працівника; 3)накладення лише одного стягнення за одне порушення. При цьому дисциплінарна відповідальність також базується на принципах, зокрема презумпції невинуватості. Проблема доказування вини працівника обовязок роботодавця. Як вбачається із наданих документів щодо оформлення та фіксування факту відсутності на роботі позивача: доповідних записок, пояснень, актів, змісту наказу про оголошення догани, вони не містять висновків відповідної посадової особи щодо пропорційності застосування до вказаного випадку саме догани. На думку суду адміністрацією належним чином не зясовано мотивів та фактичних обставин, з яких позивач вирішив у робочий час прийняти участь у сесії обласної ради та не зясовано, які саме наслідки для виробничого процесу у звязку із вказаною участю бажав досягнути позивач [PERSON] Оскільки притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є правом, а не обов'язком роботодавця, на думку суду, за даних обставин відповідачем не доведено, що ситуацію навколо порушення позивачем правил внутрішнього розпорядку та причини, з яких таке порушення відбулось не могло бути вирішено шляхом передачі на розгляд трудового колективу або його органу (ст.152 КЗпП України). Так, відповідно до 9.2 Правил внутрішнього розпорядку університету ректор університету може замість накладання дисциплінарного стягнення передати питання про порушення трудової дисципліни на розгляд трудового колективу. За таких обставин суд вважає, що в частині визнання наказу незаконним та його скасування позов підлягає до задоволення. Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, суд вказує наступне. Обґрунтовуючи позовну вимогу щодо стягнення моральної шкоди позивач посилається на ст.237-1 КЗпП України та просить стягнути 3000, 00 гривень. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України, власником проводиться відшкодування моральної шкоди працівнику в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. На думку суду, позивачем належним чином не обгрунтований розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню з відповідача, а також не вказано, в чому конкретно виражаються моральні страждання позивача та його втрати, які зміни в житті або в виробничих стосунках відбулись у звязку із накладанням данного стягнення. А тому в цій частині позов задоволенню не підлягає. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог. У звязку із тим, що при зверненні до суду позивач звільнений від сплати судового збору до стягнення з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 704, 80 гривень\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~

Outcome: partial