Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки та просить суд ухвалити рішення яким поділити квартиру [ADDRESS], що є об'єктом спільної сумісної власності його та відповідачки, виділивши їм по 1/2 частини квартири, кожному, без визначення меж в натурі. Визнати за сторонами право власності по 1/2 частини квартири [ADDRESS]. Стягнути судові витрати з відповідачки. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені вимоги посилаючись на обставини викладенні в позовній заяві. Відповідачка та її представник визнали заявлені вимоги в повному обсязі. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Представник третьої особи у вирішенні позовних вимог покладається на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення сторін, представників сторін та третьої особи, дослідивши письмові докази по справі, надані сторонами на засадах змагальності і диспозитивності, оглянувши оригінали окремих документів та проаналізувавши всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних обґрунтувань. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України встановлено обов'язок кожної із сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що 18.09.1999 року між сторонами Ковпаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 119 та видано свідоцтво серія [NUMBER]. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. На даний час подружні відносини припинено, шлюб відповідно до рішення Ковпаківського районного суду міста Суми від 12.07.2013 року розірвано. Під час шлюбу, 10.05.2007 року, подружжям було придбано квартиру [ADDRESS] - між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) укладено відповідний договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] (а.с.6-11). На придбання квартири сторонами залучено кредитні кошти. Для отримання кредиту [PERSON] 10.05.2007 року уклав з Акціонерно-комерційним банком «Укрсоцбанк» кредитний договір № 750/4-4640, за яким позичальник надавав позику в розміру 50 тис. доларів США. П. 1.2 договору було передбачено, що цільове призначення кредиту - на придбання нерухомості - квартири [ADDRESS] (а.с. 14-16). Постільки кредитний договір було укладено в інтересах сім'ї то 10.05.2007 року між [PERSON] та Акціонерно-комерційним банком «Укрсоцбанк» укладено іпотечний договір, згідно якого [PERSON] передала в іпотеку банку у якості забезпечення виконання [PERSON] основного зобов'язання по кредитному договору № 750/4-4640 (а.с. 17). Частиною ст. 65 Сімейного кодексу України передбачено, що при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір купівлі-продажу квартири від 10.05.2007 року був укладеним одним із подружжя, а саме [PERSON], за згодою [PERSON] Вказана квартира зареєстрована за [PERSON] Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Ч. 3 ст. 61 Сімейного кодексу України передбачає що якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 68 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу не припиняє права спілвної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України передбачає що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України передбачає, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пп. 23, 24 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжяподружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України). Таким чином, у результаті придбання подружжям нерухомого майна (квартири) за кредитні кошти боргові зобов'язання перед позикодавцем несуть як чоловік, так і дружина, а не тільки той із подружжя, хто підписав кредитний договір. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судові витрати на користь позивача. Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі викладеного

Outcome: approved