Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому зазначає, що 05 квітня 2012року між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір № ДРМ-12. За умовами договору банк надає позичальнику у тимчасове користування кредит в сумі 173 000грн на придбання автомобіля , строком з 05 квітня 2012року до 03 квітня 2017року зі сплатою 15,00% річних за користування кредитом, а позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити комісії банку і проценти за користування кредитом в порядку і на умовах , встановлених кредитним договором. Проценти нараховуються за кожний календарний день по методу «факт/факт», тобто для розрахунку використовується фактична кількість днів у місяці та році. Відповідно до п. 4.1 кредитного договору , позичальник зобовязується при погашенні заборгованості дотримуватись графіка погашення, приведеного у додатку №1, який є невідємною частиною кредитного договору. У пункті 4.3 кредитного договору сторони домовились, що позичальник зобовязується щомісячно сплачувати банку комісію за супровід кредитного договору у розмірі 726,60грн. Згідно із пунктом 4.4 Кредитного договору , у разі виникнення простроченої заборгованості (відповідно до п.5.3 ), позичальник сплачує банку плату за користування кредитними коштами у розмірі 30,00% річних без ПДВ, нарахованих на суму простроченої заборгованості від дати виникнення такої заборгованості до дати її погашення. Відповідно до пункту 4.7 кредитного договору , позичальник зобовязався повністю виконати усі зобовязання за договором не пізніше 03 квітня 2017року. Відповідно до п.6.3 кредитного договору , банк має право вимагати від позичальника дострокового розірвання кредитного договору або дострокового погашення суми кредиту, процентів, комісій, сплати неустойок і збитків у випадку , зокрема, непогашення позичальником процентів або щомісячного внеску по кредиту згідно графіку. Про намір дострокового розірвання кредитного договору або дострокового погашення суми кредиту, процентів, комісій, сплати неустойок і збитків банк письмово повідомляє позичальника. Позичальник зобовязаний протягом 5 днів з моменту отримання письмової вимоги банку достроково повернути кредит, проценти, комісії, передбачені кредитним договором. 03 липня 2013року між банком та [PERSON] було укладено договір поруки. У відповідності до п. 1.1. договору поруки , Поручитель зобовязався солідарно нести відповідальність перед банком за виконання зобовязань за кредитним договором № ДРМ-12 від 05.04.2012року, укладеного між ПАТ «УКРБІЗНЕСБАНК» та [PERSON] на суму 173000грн, зі сплатою 15% річних та щомісячної комісії в розмірі 726,60грн, із встановленим строком погашення до 03 квітня 2017року. Згідно із пунктом 4.1 договору поруки у разі невиконання або неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором боржник і поручитель відповідають перед банком як солідарні боржники. Банк свої зобовязання за кредитним договором виконав у повному обсязі належним чином, однак боржником зобовязання за кредитним договором не виконуються. Внаслідок невиконання зобовязань по сплаті суми кредиту, за кредитним договором №ДРМ-12 від 05.04.2012року утворилась заборгованість, яка станом на 31 липня 2015року складає 78623,47грн, з яких : заборгованість за основним боргом 71\~910,39грн, у т.ч. прострочена сума 8476,93грн; заборгованість за нарахованими процентами 3\~806,68грн,у т.ч. прострочена сума 2\~783,63грн; заборгованість за нарахованими комісіями 2-906,40грн, у т.ч. прострочена сума 2179,80грн. Просять стягнути солідарно з [PERSON], та [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором № ДРМ-12 від 02 квітня 2012року в сумі 78\~623,47грн. Представник позивача в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Надали суду заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача , позовні вимоги підтримують в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги не визнав. Пояснив суду, що [PERSON] укладала кредитний договір в квітні 2012року № ДРМ 12, згідно якому отримала кредитні кошти в сумі 173000грн. Щомісячно вона мала сплачувати на погашення тіла кредиту 2883,33грн комісію в сумі 726,60грн, і відсотки розмір яких змінювався. На виконання умов договору вона сплачувала щомісячно суму згідно графіку. Також між банком та [PERSON]В, укладений договір № 8835 банківського рахунку від 10 жовтня 2011року , згідно якому банк відкрив поточний рахунок і здійснював розрахунково-касове обслуговування [PERSON] На відкритий рахунок за цим договором постійно надходили кошти, які використовувалися [PERSON] для погашення кредиту. Він, за довіреністю [PERSON] , приходив до банку і шляхом доручення здійснював перерахування коштів з рахунку банку за договором №8835 на рахунок за договором №ДРМ -12. Прострочки ніколи не було. Після надходження коштів на рахунок у грудні 2014року він одразу пішов до банку з метою здійснення платежу в рахунок кредитного договору. Але працівники банку йому повідомили, що рахунок заблокований і порадили йому звернутися до уповноваженої особи із заявою про зарахування цих коштів в рахунок кредиту. Допомогли скласти відповідну заяву, і порадили тимчасово не сплачувати. Їхні поради були прийняті до уваги. Крім того, оскільки рахунок було заблоковано, треба було вирішувати питання щодо знаходження коштів іншим шляхом. Лише в березні 2015р надійшло повідомлення з банку, що зарахування коштів із рахунку за договором № 8835 проводитися не буде, також повідомили, про розмір простроченої заборгованості. 31 березня 2015року здійснюється оплата всієї суми заборгованості 18\~460грн. З боку банку не було ніяких розяснень, чому не можна зарахувати кошти з банківського рахунку на рахунок кредитного договору. Прострочення не виникнуло б, як би банк надав можливість забрати кошти з банківського рахунку. В квітні 2015р банк ліквідували і сталася ситуація, коли взагалі не було відомо на який рахунок сплачувати, оскільки попередній рахунок був закритий. В липні 2015року отримано вимогу банку про сплату заборгованості, в якій вже було зазначено нові реквізити банку для сплати кредиту . 04 серпня 2015року було здійснено платіж на погашення суми заборгованості та з того часу і по теперішній час платежі здійснюються регулярно відповідно графіку. Простроченої заборгованості не має. Вважає, що вина відповідача [PERSON] у виникненні прострочення відсутня. Просить в позові відмовити. [PERSON] в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність. Позовні вимоги не визнає. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов не підлягає задоволенню. Згідно ч.1\~ст. 509 ЦК України\~зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~ст.526 ЦК України, сторони мають виконувати зобовязання належним чином, відповідно до умов договору та вимогЦивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до ч.2\~ст.1050 ЦК України\~якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч. 1 ст.\~628, ст.\~629 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що позивач та відповідач [PERSON] уклали кредитний договір № ДРМ-12 від 05 квітня 2012року згідно якому позичальник [PERSON] отримала кредит в сумі 173\~000грн на придбання автомобіля, на строк з 05 квітня 2012року до 03 квітня 2017року, з процентною ставкою за користування кредитом 15%річних,. Проценти нараховуються за кожний календарний день по методу «факт/факт», тобто для розрахунку використовується фактична кількість днів у місяці та році. Відповідно до п. 4.2 кредитного договору позичальник зобовязався погашати заборгованість за договором у строки визначені графіком і цим договором. Згідно графіку датою погашення кредиту та оплати процентів є останнє число місяця, щомісячний платіж на погашення кредиту складає 2883,33грн. Згідно п. 4.3 позичальник зобовязався сплатити щомісячно, не пізніше дати, вказаної у Графіку комісію за супровід кредитного договору у розмірі 726,60гнр. Згідно п. 6.3 кредитного договору банк має право вимагати від позичальника дострокового розірвання кредитного договору та/або дострокового погашення суми кредиту , процентів , комісій, сплати неустойок і збитків у випадку: Непогашення позичальником процентів та/або щомісячного внеску за кредитом згідно Графіка протягом двох місяців, недотримання позичальником умов цього договору; несплати позичальником комісій, передбачених кредитним договором (а.с.4-7). Судом встановлено, що в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № ДРМ -12 від 05 квітня 2012р, між позивачем та відповідачем [PERSON] укладений договір поруки від 05 квітня 2012року відповідно до п. 4.1. якого у разі невиконання або неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором боржник і поручитель відповідають перед банком як солідарні боржники (а.с.8). Судом встановлено, що на підставі постанови Правління Нацбанку України від 25 грудня 2014р № 844 «Про віднесення ПАТ «Український бізнес [PERSON]» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 25 грудня 2014року прийнято рішення № 164 про запровадження з 26 грудня 2014року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Український [PERSON] банк». (а.с.89) Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено також договір № 8835 банківського рахунку від 10 жовтня 2011року., згідно якому [PERSON]В, відкрито поточний рахунок № 260048835 і банком здійснюється комплексне розрахунково - касове обслуговування (а.с.78). Судом встановлено, що на рахунок № 260048835 08 грудня 2014року надійшли кошти в сумі 13108грн, 26 грудня 2014року надійшли кошти в сумі 23\~979,67грн., однак в перерахуванні цих коштів в рахунок заборгованості за кредитним договором № ДРМ-12 від 05 квітня 2012року [PERSON] банк відмовив з причин блокування даного рахунку через введення тимчасової адміністрації (а.с.79). Доводи представника відповідача щодо відмови позивачем у видачі коштів з рахунку №260048835, чи зарахуванні цих коштів в рахунок кредитного договору № ДРМ -12, позивачем не спростовані. Також позивачем не доведено, що він своєчасно повідомив позичальника [PERSON] про зміну реквізитів для сплати платежів за кредитним договором. Судом встановлено, що 31 березня 2015року позичальник [PERSON] сплачує в рахунок заборгованості по кредиту 18 460грн, чим погасив всю прострочену заборгованість і увійшов в графік. (а.с.86). Наступний платіж в рахунок погашення кредиту позичальник здійснює 04 серпня 2015року в сумі 18\~000грн , чим повністю погасив прострочену заборгованість, оскільки станом на 31 липня 2015року сума простроченої заборгованості складала 14595,29грн. Після чого, позичальник здійснює погашення заборгованості відповідно графіку і на день розгляду справи простроченої заборгованості не має. (а.с.84-88) Таким чином суд приходить до висновку, що фактично прострочення виникло через винні дії банку: введення тимчасової адміністрації в банку не дозволило позичальнику в грудні 2014року отримати свої кошти за договором банківського рахунку в цьому банку; після початку процедури ліквідації банку, останній не повідомляє позичальнику про зміну реквізитів для оплати кредитних коштів до липня 2015року. Більш того, не повернуті кошти [PERSON] за договором банківського рахунку і до теперішнього часу. Загальною засадою цивільного законодавства відповідно до ст. 3 ЦК України є справедливість, добросовісність, та розумність. Як проголошено в ч. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи. Згідно\~ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. У п.3.4. Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої\~статті 4 ЦПК України\~(справа про охоронюваний законом інтерес) від 1 грудня 2004 року N 18-рп/2004 (Справа N 1-10/2004)) зазначено, що виходячи зі змісту частини першої\~статті 8 Конституції Україниохоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об'єктивного права у цілому, що панує у суспільстві, зокрема справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права і є його складовою. З серпня 2015року і до теперішнього часу відповідач [PERSON]В своєчасно у відповідності до графіку виконує свої зобовязання щодо сплати кредитних коштів за кредитним договором, і на думку суду відбудеться порушення принципу справедливості у разі дострокового стягнення з відповідачів [PERSON] кредитних коштів, тому в задоволенні позову суд вважає необхідним відмовити.

Outcome: dismissed