Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є власником квартири [ADDRESS] . На даний час у належній йому на праві власності квартирі зареєстровані відповідачі, згоду на реєстрацію вказаних осіб у своїй квартирі він не надавав, хто ці особи - йому невідомо. Про їх реєстрацію він дізнався випадково з Реєстру територіальної громади м. Києва. Як потім з`ясувалося, його знайомий за гроші реєстрував осіб у належних йому квартирах без згоди власника. Відповідачі ніколи не поживали у вказаній квартирі, квартиру орендують інші люди. Реєстрація відповідачів у належній йому квартирі порушує його права власника, він позбавлений можливості розпоряджатися належним йому нерухомим майном, у зв`язку з чим він був змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою від 29.03.2021 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з викладених у позові підстав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили, про день, час та місцерозгляду справи були повідомлені своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомлених про дату, час та місце судового засідання відповідачів, які не повідомили про причини неявки, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що з липня 2020 року він винаймає квартиру [ADDRESS] , договір найму кВ артири він укладав з довіреною особою власника квартири [PERSON] . До нього у квартирі ніхто не мешкав. Відповідачів він ніколи не бачив, у квартирі вони ніколи не з`являлися. Скільки осіб зареєстровано у квартирі йому не відомо. Суд, вислухавши представника позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. За приписами ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №233478599 від 20.11.2020. Згідно з Витягом з Реєстру територіальної громади м. Києва № 63290704 від 09.06.2021 відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Договору найму (оренди) нерухомого майна №08/07/2020 від 08.07.2020 [PERSON] винаймає у позивача квартиру [ADDRESS] до 08.07.2021 включно. Разом з тим, суд критично оцінює наданий позивачем акт від 30.12.2020 про не проживання відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , складений мешканцями вказаного будинку, оскільки вказаний акт не посвідчений уповноваженими представниками житлово-комунального підприємства, управляючої компанії або об`єднання співвласників багатоквартирного будинку. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені, зокрема, нормами статей 16, 386, 391 ЦК України. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Згідно статті 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем надані належні докази того, що відповідачами порушуються його права власника житлового приміщення - квартири [ADDRESS] , у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved