Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить: - визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Дзержинського району міста Харкова відносно нарахування й виплати в заниженому розмірі щорічної допомоги на оздоровлення, як особі, котра постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи;- зобов'язати Управління праці та соціального захисту насетення Дзержинського району міста Харкова усунути порушення і провести перерахунок згідно ст. 48 З.У. Ж796-ХП від 28.02.1991р. щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 рік по третій групі інвалідності в сумі 3820 грн.;- стягнути з відповідачів витра ти на юридичну допомогу у розмірі 200 грн.. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова Згідно довідки МСЕК серії 10 ААА№261231, встановлена III група інвалідності- до 01.04.2013 року. Також має посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи. Згідно ст. 48 Закону від 28.02.1991р. Ж796-ХІІ щорічна допомога на оздоровлення виплачується інвалідам III групи, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії в розмірі п'ять мінімальних заробітних платите цю допомогу' він отримує в заниженому розмірі, тому вважає, що Управління соціального захисту населення, своїми діями та бездіяльністю порушує його Конституційні права та чинне законодавство. У судове засідання позивач не з»явився, просив розглянути справу в його відсутність. Відповідачі - в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи сповіщені належним чином та своєчасно, у зв»язку з чим суд розглядає справу в їх відсутність. Вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни маюгь право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України від 28 лютого 1991 року № 796-Х1І «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Суд встановлено, і це не заперечують сторони, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням робіт із ліквідації наслідків аварії, позивача визнано інвалідом III групи. Положеннями статті 14 Закону № 796-ХІІ його віднесено до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням, та не заперечується відповідачами. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 71 Закону' України «Про статує і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» дія положень цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закон)'. Частиною 7 ст. 48 Закону Ж796-ХІ1 зазначено, що розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати. Стосовно позовних вимог щодо здійснення позивачу перерахунку щорічної допомоги на оздоровлення та додаткової щомісячної пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю за 2009 рік, суд вважає їх підлягаючими задоволенню, з таких підстав. Відповідно до ст. 71 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» дія положень цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону. Законом України «Про Державний бюджет на 2009 рік» ніяких змін до Закон\' №796-ХІІ не вносилось. Тобто, протягом 2009 року Закон №796~ХІІ діяв без будь-яких обмежень. Таким чином, при нарахуванні щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 рік відповідач повинен брати мінімальну зарплату, яка, відповідно до ст. 55 Закону України «Про Державний бюджет на 2009 рік» становить: зі січня 2009 року - 605 гривень, з 1 квітня 2009 року - 625 гривень, з 1 липня 2009 року - 630 гривень, з і жовтня 2009 року - 650 гривень, з 1 грудня 2009 року - 669 гривень на місяць. Відповідно до довідки, наданої суду Харківським обласним центром по нарахуванню і виплаті допомог та контролю за призначенням пенсій [PERSON] була виплачена допомога на оздоровлення в вересні 2009 року в розмірі 120 гривень, тоді як відповідно до ст. 48 Закону Ж796-ХІІ така допомога повинна виплачуватися в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. Посилання відповідача на те. що зазначена допомога є разовою та була виплачена до прийняття Конституційним судом України рішення про визнання відповідних статей законів по бюджет України за відповідні роки неконституційними, суд вважає безпідставними оскільки в позивача після прийняття Конституційним судом рішення про неконституційність зазначених норм права виникло право на отримання допомога за відповідний рік в розмірі, передбаченому ст. 48 Закону Ж796-Х1І, тобто в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. Крім цього, відповідно до ст. 71 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждати внаслідок Чорнобильської катастрофи» дія положень цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону. Згідно ст-.ст. 50, 54 Закону України «Про соціальний статус громадян, які постраждати внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплата щомісячної державної та додаткової пенсії є компенсацією за шкоду або відшкодуванням шкоди, заподіяної здоров'ю особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасникам ліквідації аварії на Чорнобильській АЄС та сім'ям за втрату годувальника За змістом ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та в інших випадках, передбачених законом. Суд звергає увагу сторін на те, що реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань судом не приймається до уваги. З огляду на вищевикладене, дії відповідачів є неправомірними та такими, що порушують законне право позивача на отримання щорічної допомога на оздоровлення в належних розмірах. Разом з тим, суд відмовляє у стягненні з відповідачів витрат на правову допомогу в розмірі 200 гри., оскільки позивачем не надано достатніх доказів надання йому правової допомога адвокатом чи іншим фахівцем в галузі права, а крім того, в матеріалах справи відсутній договір про надання позивачу правової допомоги. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial