Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення відповідальності за невиконання грошового зобов`язання. В заяві зазначив, що вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.12.2016 року, який набрав законної сили, [PERSON] засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України. Позивач, який є потерпілим в кримінальному провадженні за обвинуваченням відповідача, зазнав майнової та моральної шкоди внаслідок порушення відповідачем правил безпеки дорожнього руху. Означену шкоду в сумі 105719 грн. 32 коп. стягнуто рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.11.2017 року, яке набрало законної сили з ухваленням постанови апеляційного суду Запорізької області від 22.01.2018 року. Постановою державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 03.04.2018 року відкрито виконавче провадження з виконання вказаного рішення. Рішення не виконане до часу звернення позивача до суду з цим позовом, між тим присуджена позивачеві грошова сума у зв`язку із зростанням інфляції знецінилась. У зв`язку в викладеним позивач просить покласти на відповідача встановлену законом відповідальність за порушення грошового зобов`язання у виді трьох процентів річних за період з 1 вересня 2016 року по день подання позову до суду, а саме: 8 серпня 2018 року, в сумі 6129 грн. 31 коп., а також витрати від інфляційних процесів за вказаний період в сумі 40042 грн. 61 коп., а усього 46171 грн. 92 коп. Ухвалою судді від 05.10.2018 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. З відзиву [PERSON] випливає, що між сторонами виникли правовідносини з спричинення шкоди, між тим відповідальність за невиконання грошового зобов`язання встановлена розділом ЦК України про договірні правовідносини, тому застосування цих положень закону до деліктних правовідносин є таким, що не грунтується на законі. У зв`язку з викладеним просить про відмову в задоволенні позову. В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позову, просить про його задоволення. Відповідач проти задоволення позову заперечує, посилаючись на те, що йому було невідомо про наявність виконавчого провадження. В теперішній час він виконує встановлені судовим рішенням зобов`язання. Вислухавши учасників справі, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, спричинена неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що спричинила її. Судом встановлено, що вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.12.2016 року, який набрав законної сили, [PERSON] засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України за спричинення позивачу, який є потерпілим в кримінальному провадженні за обвинуваченням відповідача, майнової та моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (а. с. 6-10). Означену шкоду в сумі 105719 грн. 32 коп. стягнуто рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.11.2017 року, яке набрало законної сили з ухваленням постанови апеляційного суду Запорізької області від 22.01.2018 року (а. с. 11-19). Постановою від 03.04.2018 року державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області відкрито виконавче провадження з виконання вказаного рішення (а. с. 20). Винуватість відповідача за спричинення позивачу майнової та моральної шкоди та розмір шкоди встановлені судовими рішеннями, які набрали законної сили, тому ці обставини в силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України є обов`язковими при вирішення цього спору. Загальні умови виконання зобов`язання встановлені статтею 526 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно до вимог договору та цивільного законодавства. В силу ст. 625 ЦК України, якою внормовано відповідальність за порушення грошового зобов`язання, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Вирішуючи вимоги про притягнення відповідача до відповідальності, встановленої статтею 625 ЦК України, суд знаходить всі підстави для їх задоволення, оскільки у відповідача існує невиконане грошове зобов`язання перед позивачем в сумі 105719 грн. 32 коп., яке встановлене рішенням суду, що є обов`язковим до виконання. Проте суд не погоджується з наданим позивачем розрахунком цієї заборгованості, оскільки позивач при обчисленні вказаних сум невірно застосував період, за який нарахував цю заборгованість, починаючи відлік з наступного за спричиненням шкоди дня, а саме з 1 вересня 2016 року, і закінчуючи днем, що передував зверненню з цим позовом, - 7 серпня 2018 року. Між тим рішення суду, яке встановило вказане грошове зобов`язання, набрало законної сили 22 січня 2018 року і саме з наступного за цим днем дня треба починати обчислення відповідальності за невиконання грошового зобов`язання. Обчислена за вказаний період (з 23 січня 2018 року по 7 серпня 2018 року) сума трьох процентів річних становить 1984 грн. 86 коп., а інфляційні витрати обчислюються сумою в 2230 грн. 83 коп. На зазначений висновок суду не впливають твердження відповідача про недопустимість застосування положень про відповідальність за невиконання грошового зобов`язання до деліктних правовідносин, виходячи з такого. Із змісту статті 509 ЦК України, що встановлює поняття та підстави виникнення зобов`язання, випливає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків в силу ст. 11 ЦК України є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідальність за спричинення шкоди потерпілому у вигляді грошового зобов`язання встановлена рішенням суду, що набрало законної сили і підлягає виконанню, тому суд вважає за необхідне застосувати обраний позивачем спосіб захисту права в розмірі, що відповідає періоду порушення грошового зобов`язання.

Outcome: partial