Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення коштів за договором позики посилаюсь на наступне. 31 серпня 2017 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав відповідачу кошти у сумі 11700 гривень, а відповідач зобов'язався повернути кошти до 06 вересня 2017 року. Відповідач умови договору не виконав, кошти у встановлений договором строк не повернув. З урахуванням викладеного просить суд, стягнути з відповідача заборгованість за договором позики та неустойку в розмірі 2% від суми позики за кожен прострочений день, що складає 20 358 гривень та судові витрати по справі. Позивач в судове засідання не з»явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, розглядати справу за його відсутності та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст.280,281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а від відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надійшло. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 31 серпня 2017 року між сторонами було укладено договір позики, згідно якого Позичальник (відповідач) позичив (взяв у борг) у Позикодавця (позивача) 11 700 гривень та зобов»язався повернути борг до 06 вересня 2017 року. Відповідач умови договору не виконав, кошти у встановлений договором строк не повернув. Згідно п. 4 договору позики, у разі прострочення Позичальником термінів повернення позики він зобов»язаний сплатити Позикодавцю суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також неустойку в розмірі 2% від суми позики за кожен день прострочення починаючи з першого дня. З моменту укладання договору до дня звернення до суду відповідачем коштів не повернуто. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно розрахунку наданого позивачем та перевіреного судом вбачається, що станом на 13 жовтня 2017 року заборгованість відповідача перед позивачем за договором позики (11700 грн*0,02(2%)*37 днів =8658 грн - сума неустойки) 11700 +8658 =20358 гривень. З огляду на вказані вище вимоги чинного законодавства, судом встановлено, що між сторонами укладено договір позики на суму 11 700 гривень з терміном повернення до 06.09.2017 року. Позика у вказаний термін позивачу не повернута, у зв'язку з чим позивач отримав право звернутись до суду за захистом свого порушеного права шляхом стягнення боргу. З урахуванням викладеного, суд вважає, що заявлені у справі вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати у розмірі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved