Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Відповідача про стягнення коштів в порядку регресу, мотивуючи свої вимоги тим, що 19.07.2013 року з вини Відповідача, який керував автомобілем PORSCHE Cayenne, державний номерний знак [NUMBER], сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено застрахований позивачем на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів серія: [NUMBER] від 08.05.2013 транспортний засіб MAZDA 6, державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] Вина відповідача у скоєному ДТП підтверджується судовим рішенням. На виконання умов вищевказаного договору, на підставі страхового акту та розрахунку суми страхового відшкодування Позивачем на вказаний страхувальником рахунок, перераховано суму відшкодування в розмірі 25880,70 грн. На підставі викладеного, Позивач просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з Відповідача на його користь кошти в порядку регресу в розмірі 25880,70 грн. страхового відшкодування, судовий збір в розмірі 1218,00 грн. Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 13.05.2016 року позов задоволено. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17.11.2016 р. вказане заочне рішення суду скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку. В судовому засіданні Представник позивача доводи та вимоги позовної заяви, з урахуванням поданої ним заяви про зміну підстав позову, підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Представник відповідача заперечив проти задоволення позову, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість, подав письмові заперечення, що долучені до матеріалів справи. Зазначив, що вигодонабувачем за договором добровільного страхування, укладеному з Позивачем є [PERSON] Умовами вказаного договору передбачено спосіб виплати страхового відшкодування на рахунок узгодженої із страховиком станції технічного обслуговування, тоді як згідно матеріалів справи дані умови договору Позивачем не дотримані. Виплата страхового відшкодування безпосередньо страхувальнику умовами договору страхування не передбачена. Рахунок-фактура та акт виконаних робіт оформлені на [PERSON], яка не є учасником правовідносин за договором добровільного страхування. Даних щодо видів економічної діяльності та профільної спеціалізації ДП «Авто Інтернешнл», яка проводила ремонт автомобіля матеріали справи не місять. Вказані обставин, на думку сторони Відповідача, свідчать про те, що ушкоджений автомобіль був відновлений [PERSON] за власний кошт, при цьому грошові кошти Позивача не використані за цільовим призначенням, оскільки інформації про їх надходження до ремонтної установи матеріали справи не містять. Зважаючи на те, що цивільно-правова відповідальність Відповідача була застрахована ТДВ «СК «Наста», на думку Відповідача, даний позов має бути пред'явлений Позивачем до вказаної страхової компанії та розглядатися в порядку господарського судочинства. Посилання позивача на Рішення Верховного Суду України є необ'єктивним, оскільки застосування рішень Верховного Суду України не є безумовним та обов'язковим, кожна справа має бути розглянута індивідуально, з урахуванням всіх наявних доказів та обставин, як підлягають ґрунтовному дослідженню. Представник третьої особи, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив. Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судовим розглядом встановлено, що 08.05.2013 року між Позивачем та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серія: [NUMBER], предметом якого були майнові інтереси Страхувальника, пов'язані з експлуатацією автомобіля марки MAZDA 6, державний номерний знак [NUMBER]. 19.07.2013 року в м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля марки MAZDA 6, державний номерний знак [NUMBER], під управлінням водія [PERSON], та автомобіля марки PORSCHE Cayenne, державний номерний знак [NUMBER], під управлінням Відповідача. Згідно постанови Печерського районного суду м. Києва від 20.08.2013 року дорожньо-транспортна пригода сталася з вини Відповідача. В результаті настання дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки MAZDA 6, державний номерний знак [NUMBER], отримав механічні пошкодження На підставі умов вказаного вище договору добровільного страхування наземних транспортних засобів серія: [NUMBER], Страхового акту № UA2013071900002/L01/01 від 13.08.2013 року, страхового акту № UA2013071900002/L01/03 від 19.09.2013 року та розрахунку суми страхового відшкодування, позивачем на користь рахунок Страхувальника та на рахунок СТО ДП «Авто Інтернешнл» перераховано суму страхового відшкодування у загальному розмірі 25880, 70 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 15147 від 14.08.2013 року та № 16192 від 20.09.2013 року. Згідно зі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до Страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке Страхувальник або інша особа, яка отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдану шкоду. Отже, після виплати страхового відшкодування у Позивача виникло право вимоги до Відповідача. В той же час, як вбачається з матеріалів справи, на момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність Відповідача була застрахована третьою особою за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів [NUMBER], що підтверджується витягом з ЄЦБД МТСБУ. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV), обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Пунктом 22.1. ст. 22 Закону № 1961-IV встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим, Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до п. п. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону № 1961-IV, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. В той же час, згідно з роз'ясненнями, викладеними в п. 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» оскільки відповідно до ст. 3 Закон № 1961-IV здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення ст. 1194 ЦК України, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого ст. 33 Закон № 1961-IV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди. Згідно доводів Відповідача, які підтверджуються роздруківкою з його мобільного телефону, про настання страхового випадку ним з свого мобільного телефону повідомлено органи ДАІ та третю особу, за участю аварійного комісара якої на місці ДТП оглянуто автомобілі учасників ДТП. Таким чином обов'язок Відповідача з повідомлення ТзДВ «СК «НАСТА» про настання ДТП виконано. Разом з тим, особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (ч.1 ст. 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (ч. 2 ст. 14 ЦК України). Таким чином кредитор вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Верховний Суд України, розглядаючи цивільну справу № 6-2587цс15 зробив правовий висновок, відповідно до якого Страховик, який виплатив страхове відшкодування має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема, право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування (постанова від 23.12.2015 р.). Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом. Переконливих мотивів для відступлення від правової позиції, викладеної у вищевказаних висновках Верховного Суду України, стороною Відповідача суду не наведено, а відтак, доводи його заперечень щодо відступлення від даної правової позиції є безпідставними. Інші доводи заперечень Відповідача правового значення для вирішення питань цього розгляду не мають, а тому, відхиляються судом. Виходячи з вищенаведеного, позов в частині стягнення з Відповідача в порядку регресу суми страхового відшкодування в розмірі 25880,70 грн. підлягає задоволенню. При цьому, Відповідач не позбавлений права порушити питання про захист його майнового інтересу як страхувальника, оспорювати повноту виконання Страховиком ПрАТ «Страхова компанія «Наста» своїх обов'язків страховика щодо сплати страхового відшкодування. Згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України суд покладає на Відповідача обов'язок відшкодувати позивачу понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1218,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved