Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини в якому вказує, що його мати - [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . Його батько - [PERSON] у 1981 році отримав у спадщину 1/5 частини житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом №1598 від 20.08.1981року. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] .,виданим відділом РАЦС Оріхівського райвиконкому Запорізької області 24 серпня 1983 року, актовий запис № 142. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 1/5 частину житловогобудинку [ADDRESS] , яку прийняла його дружина (мати позивача) [PERSON] , яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яку вона прийняла після свого чоловіка [PERSON] , але за життя не оформила документи на спадкове майно на своє ім`я. [PERSON] , [INFO] , є сином померлої [PERSON] , відтак являється спадкоємцем першої черги за законом, відповідно до ст.1261 ЦК України. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає. 26 травня 2020 року позивач звернувся до Оріхівської державної нотаріальної контори Запорізької області із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом на все майно, що залишилось після смерті [PERSON] , але у видачі Свідоцтва нотаріусом було відмовлено, оскільки ним був пропущений визначений законодавством шестимісячний строк для подання заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, про що видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.05.2020 р. Позивач не скористався своїм правом вчасно, так як не знав про наявність спадкового майна та дізнався про його наявність випадково від співвласниць будинку [ADDRESS] - [PERSON] та [PERSON] , які вирішили продати належний їм вищевказаний житловий будинок, та виявилося, що 1/5 частка вказаного житлового будинку зареєстрована за померлим [PERSON] . Тому останні вернулися до позивача з проханням оформити спадщину на своє ім`я, аби мати змогу в подальшому розпоряджатися спадковим майном та надали йому правовстановлюючі документи на вказане майно. Тому просить визначити [PERSON] , [INFO] . реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , додатковий строк протягом трьох місяців, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] . Представник позивача до судового засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, прохав суд задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача, у судове засідання не з`явився, надали заяву про розгляд справи у їх відсутності, з позовом згодні. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази надані позивачем, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частини 1-5 статті 263 ЦПК України). Згідно ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України). Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що [PERSON] у 1981 році отримав у спадщину 1/5 частину житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом №1598 від 20.08.1981року. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим відділом РАЦС Оріхівського райвиконкому Запорізької області 24 серпня 1983 року, актовий запис № 142. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 1/5 частину житловогобудинку [ADDRESS] , яку прийняла його дружина (мати позивача) [PERSON] , яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Оріхівського районного управління юстиції у Запорізькій області 03.01.2014 року, актовий запис №01. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яку вона прийняла після свого чоловіка [PERSON] , але за життя не оформила документи на спадкове майно на своє ім`я. [PERSON] , [INFO] , є сином померлої [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17.09.1968 року, відтак являється спадкоємцем першої черги за законом, відповідно до ст.1261 ЦК України. Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, згідно ст.1269 ЦК України. При цьому, такі дії повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк. Пропуск такого строку, позбавляє спадкодавця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору, який пропущено з поважних причин, і потребує пред`явлення нею позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Згідно ст.1270 ЦПК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Згідно ч.3 ст.1272 вказаного Кодексу за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як вбачається із положень ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої 29.05.2020 року, позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після померлої [INFO] [PERSON] , у зв`язку з пропуском строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Згідно копії спадкової справи №110/2020 від 26.05.2020 року інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст.81 ЦПК України докази в їх сукупності, оскільки позивач пропустив строк прийняття спадщини, то суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважними, а позов задовольнити і визначити йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Європейський суд з прав людини в пунктах 33, 34 рішення від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основновоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до … остаточного рішення суду. Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 року, при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом також враховується рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979 року, ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнають право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. Задовольняючи позов суд враховує, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування, тому суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, підтверджений матеріалами справи та підлягає задоволенню. Крім того, суд звертає увагу на те, що визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не вирішує питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину.

Outcome: approved