Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить визнати за ним право власності у порядку спадкування за законом на 7/15 частки житлового будинку [ADDRESS] загальною площею 65,1 кв.м., житловою площею 46,5 кв.м., що складаєтсья з приміщень у житловому будинку під літ.А: 1-1 - житлова площею 12,7 кв.м., 1-2 - кухня площею 9,0 кв.м., 1-3 - коридор площею 8,9 кв.м., 1-5 - житлова площею 19,0 кв.м., 1-7 - санвузол площею 0,7 кв.м.; та в житловому будинку під літ.Б: 1-4 - житлова площею 14,8 кв.м., з яких на 4/15 частки вказаного нерухомого майна належало [PERSON], та 1/5 частки залишилось після смерті батька - [PERSON], померлого [INFO]. Позивач посилався на те, що постійно проживав і зареєстрований у вказаному житловому будинку, його батько фактично прийняв зазначену спадщину, однак не оформлив своє право на спадкове майно, після його смерті позивач фактично прийняв спадщину, звернувся до натаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, однак нотаріус відмовила через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів. Відповідач являється спадкоємцем за законом, однак спадщину не приймав, спадковим майном фактично користується та обслуговує позивач, тому просить вимоги задовольнити. Також позивач повідомив, що в даний час проживає у вказаному будинку, розпоряджаючись всім майном, що належало батькові, підтримуючи приміщення у належному стані, оплачуючи комунальні та інші послуги. У підготовче судове засідання сторони подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, згідно яких позивач наполягав на задоволенні позову, відповідач заявив про визнання позовних вимог. Вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON], котрий постійно проживав та був зареєстрований у житловому будинку [ADDRESS], і після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно. 4/15 частки житлового будинку [ADDRESS] зареєстроване на праві власності за бабою позивача [PERSON] на підставі посвідчення про денаціоналізацію, виданого Одеським окружним відділом комунального господарства 29.09.1927 року, зареєстрованого в КП «БТІ» 28.11.1945 року в кн.34, стор.85, р.№5558 (раніше 2440); 1/5 частки належала прадіду та прабабі [PERSON] та [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого Четвертою Одеською міською державною нотаріальною конторою 26.03.1957 року, р.№3301, зареєстрованого в КП «БТІ» 03.04.1957 року в кн.34, стор.85, р.№5558 (раніше 2440). Зазначені вище власники 7/15 частки вказаного домоволодіння померли: [INFO] померла баба позивача [PERSON], [INFO] - прадід [PERSON], а [INFO] - прабаба [PERSON], при цьому батько позивача [PERSON], [INFO], постійно проживаючи у будинку, фактично прийняв спадщину і залишався по день своєї смерті [INFO] єдиним повноправним фактичним власником спадкового майна. Разом з тим, батько позивача за свого життя правовстановлюючі документи на спадкове майно не оформив, оригінали документів відсутні, що стало підставою для відмови приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Двоєнкіною Т.О. у видачі позивачеві свідоцтва про право на спадщину після смерті батька. Таким чином, після смерті батька позивача [PERSON], померлого [INFO], відкрилася спадщина на 7/15 частки житлового будинку [ADDRESS] загальною площею 65,1 кв.м., житловою площею 46,5 кв.м., що складаєтсья з приміщень у житловому будинку під літ.А: 1-1 - житлова площею 12,7 кв.м., 1-2 - кухня площею 9,0 кв.м., 1-3 - коридор площею 8,9 кв.м., 1-5 - житлова площею 19,0 кв.м., 1-7 - санвузол площею 0,7 кв.м.; та в житловому будинку під літ.Б: 1-4 - житлова площею 14,8 кв.м. Згідно ст.529 ЦК України в редакції 1963 року, яка діяла на той час, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно ст.549 ЦК України визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Разом з тим, фактично прийнявши спадщину і успадкувавши усі права й обов'язки власника нерухомого майна, батько позивача і сам позивач з часу відкриття спадщини жодних дій, направлених на оформлення спадщини, не вчиняли. Після фактичного прийняття спадщини позивач по цей час безперешкодно користується будинком, сплачує комунальні послуги, обслуговує приміщення та земельну ділянку. З урахуванням відкриття спадщини у жовтні 2003 року та набрання чинності ЦК України в новій редакції з 01.01.2004 року, зокрема п.4 Перехідних положень, до зазначених правовідносин щодо прийняття спадщини позивачем, котрий на час відкриття спадщини був неповнолітньою особою, підлягають застосуванню норми ЦК України в новій редакції. Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1261 ЦК України встановлено, що дружина, діти, батьки спадкодавця є спадкоємцями першої черги за законом. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і не заявив, відповідно до ст.1270 ЦК України, впродовж шести місяців з часу відкриття спадщини, про відмову від неї. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги правомірні, регулюються нормами ст.ст.529, 534, 549 ЦК України в редакції 1963 року, який діяв на час фактичного прийняття спадщини батьком позивача - у цій частині, та регулюються нормами ст.ст.1216, 1261, 1268 - 1270 ЦК України в частині прийняття спадщини позивачем, і підлягають задоволенню, оскільки зазначене нерухоме майно належало батькові на законних підставах, позивач користується спадковим майном на законних підставах, а відсутність правовстановлюючих документів є перешкодою для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом.

Outcome: approved