overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, яким просить стягнути з останніх солідарно на свою користь заборгованість за послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води з потреб гарячого водопостачання за період з01.10.2009р. по 31.05.2013р. в сумі 14853,59грн. Обґрунтовуючи доводи позову позивач зазначає, що відповідачі зареєстровані та мешкають у квартирі [ADDRESS], користується послугами централізованого опалення та гарячого водопостачання, але належним чином не сплачує за отримані послуги, тому виникла заборгованість за вказаний період у сумі 14853,59грн. Представник позивача подав заяву про слухання справи за його відсутністю, вимоги позову підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо постановлення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з'явились, будучи повідомленими судом про день та час розгляду справи належним чином, заяв про поважні причини своєї відсутності або слухання справи за їх відсутністю не надали, тому суд зі згоди позивача розглядає справу у відсутності відповідачів, постановляючи заочне рішення, що не суперечить правилам ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши доводи позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає вимоги позову такими, що підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Так, судом встановлено, що на час виникнення заборгованості відповідачі зареєстровані у [ADDRESS] і є споживачами послуг з центрального опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання.. Згідно ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-ІУ від 24.06.2004р. та п. 18 «Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води», затверджених КМУ від 21.07.2005р. оплата за надані послуги вноситься власниками квартир, наймачами та орендарями щомісяця. Із наданих розрахунків встановлено, що відповідачами не сплачуються кошти за надання послуг КП «ХТМ», у зв'язку з чим за період 01.10.2009р. по 31.05.2013р. перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 14853,59грн. (а.с.2 ). В силу ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Відповідно до ст.. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до правил ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, яким просить усунути перешкоди у праві користування житловим приміщенням, визнавши відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою [ADDRESS], знявши з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Обґрунтовуючи доводи позову, позивач зазначає, що є власником вищевказаної квартири, в якої зареєстровані відповідачі по справі, які тривалий час у квартирі не мешкають, нею не користуються, участі у комунальних та інших виплатах не приймають тощо. Отже, оскільки відповідачі тривалий час у квартирі не проживають, позивач вважає їх такими, що втратили право на користування спірною квартирою, а перебування на реєстраційному обліку, порушує право позивача як власника спірної квартири. Позивач надав до суду заяву, якою просить розглянути справу за його відсутністю, вимоги позову підтримує у повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не зявились, будучи повідомленими судом про день та час розгляду справи належним чином, надали заяви, якими позовні вимоги визнали повністю, просять розглянути справу за їх відсутності. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надавши письмові пояснення. Суд, вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Так, судом встановлено, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON]. У вказаній вище квартирі зареєстровані позивач, [PERSON], [PERSON] та відповідачі по справі: [PERSON] та [PERSON] Такі обставини підтверджено копіями договору дарування квартири від 12.12.1995, довідки КОЖК «Призма № 293» від 05.05.2017 № 398 (а.с.5,6) Встановлено, що відповідачі з 2007 у спірній квартирі не проживають, квартирою не користуються, участі в утриманні житла, сплати комунальних послуг не приймають, особистих речей не залишили. Такі факти підтверджено актом від 15.05.2017 (а.с.7). Отже, судом встановлено, що відповідачі з поважних причин не мешкають у квартирі позивача, де зареєстровані. Відповідно до вимог ст. 71, 72 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст.. 391 ЦК України). Таким чином, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача щодо визнання відповідачів такими, що втратили право на користування спірною квартирою та зняття останніх з реєстраційного обліку обґрунтовані, належним чином доведені та підлягають задоволенню. Приймаючи до уваги вищенаведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, які зареєстровані та проживають в [ADDRESS], про солідарне стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Посилався на те, що внаслідок несплати останніми комунальних платежів за період з травня 2012р. по травень 2014р. утворився борг в розмірі 6782,47грн., який останні відмовляються сплачувати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, а відповідач [PERSON] просила в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що борг сплачено в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] і [PERSON] в судове засідання не з'явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити, виходячи з наступного. Згідно пояснень сторін та довідки форми №3 (а.с.4), відповідач зареєстровані та проживають в [ADDRESS], а особовий рахунок відкритий на ім'я відповідача [PERSON] Будинок [ADDRESS] перебуває в управлінні та обслуговуванні ЖБК «Річковик - 5», який було організовано з метою забезпечення житлом членів кооперативу і їх сімей шляхом будівництва вищевказаного будинку. Згідно п.3 розділу 38 Статуту, член ЖБК зобов'язаний своєчасно вносити платежі на покриття витрат кооперативу по експлуатації, капітальному ремонту житлового будинку та утримання прибудинкової території, внески до спеціальних фондів та плату за комунальні послуги, а згідно п.47 Статуту, повнолітні члени сім'ї члена житлово-будівельного кооперативу зобов'язані брати участь у сплаті витрат на експлуатацію і ремонт будинку та квартири. Згідно розрахунку заборгованості (а.с.34), внаслідок регулярної несплати відповідачами за житлово-комунальні послуги з травня 2012р. по травень 2014р. утворився борг в розмірі 6782,47грн., але згідно до наданої [PERSON] квитанції (а.с.44), останньою в червні 2014р. заборгованість була погашена в повному обсязі. Враховуючи те, що борг по житлово-комунальним послугам було сплачено в повному обсязі, то позовні вимоги суд вважає необґрунтованими. Вирішуючи позов таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідачів судових витрат, а саме судового збору у розмірі 243,60грн. і 2000грн. витрат на правову допомогу

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідач із даним позовом. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 04.12.2012 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського РУЮ у м. Києві було зареєстровано шлюб із відповідачем, а/з № 1856. Від шлюбу є дитина [PERSON] [INFO] Як вказує позивач, протягом останніх років у сторін виникають проблеми у стосунках, так як відповідач почав зловживати (як вказує позивач) спиртними напоями та наркотичними засобами, що стало підставою винесення вироку Подільським р/с м. Києва у 2015 р. за ч. 1ст. 309 КК України та 22.5.2015 р. за ст. 185 КК України. При цьому відповідач із січня 2015 р. почав не приходити додому, почав бити позивача при дітях 2013 р.н. та [INFO] (як вказано у позові), і з цього часу між ними не ведеться спільне господарство. Тому позивач вважає, що спільне життя та збереження сім'ї із відповідачем [PERSON] є неможливим тому просить суд розірвати шлюб, повернути їй дівоче прізвище «[PERSON]» та надати дозвіл на зміну прізвища її дитини [PERSON] на «[PERSON]». У судове засідання позивач не з'явилась. Через канцелярію суду надіслала заяву, якою позивач відмовилась від позовної вимоги щодо зміни прізвища дитини, а в іншому позов залишила без змін. Відповідач також надіслав заяву та заперечення щодо відмови зміни прізвища дитини, а в іншому підтримав позов. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що між сторонами 04.12.2012 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського РУЮ у м. Києві було зареєстровано шлюб, а/з № 1856. Від даного шлюбу є дитина [PERSON] [INFO] Як з'ясував суд, сторони на момент розгляду справи припинили своє співмешкання, не ведуть спільного господарства, їх шлюб став носити формальний характер. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] про розірвання шлюбу та зміну прізвища позивача «[PERSON]» на її дівоче «[PERSON]», так як це не суперечить законодавству та визнається відповідачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачі про стягнення суми збитків. Свої вимоги мотивував тим, що відповідачі [PERSON] та [PERSON], що мешкають за адресою: [ADDRESS], є споживачами електричної енергії. Відповідачем неодноразово відбувалось перерахування грошових коштів за спожиту електричну енергію, таким чином між Енергопостачальником та споживачами є зобов'язання. 01.12.2012 року при перевірці представниками Позивача виконання вимог ЗУ «Про електроенергетику» від 16.10.97 року, ПКЕЕН, за місцем проживання відповідача було виявлено порушення ним ст.ст. 26, 27 ЗУ «Про електроенергетику» та Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем правил користування електричною енергією, затвердженою Постановою НКРЕ № 562 від 04.05.06 року (далі Методика), що виразилося у: самовільному підключенні електропроводки до електромережі, що не є власністю енергопостачальника. На підставі п. 53 ПКЕЕН виявлене правопорушення було зафіксовано в Акті про порушення ПКЕЕН № 178268 від 01.12.2012 року. Відповідно до Методики на підставі зазначеного Акту було визначено обсяг та вартість спожитої, але неврахованої електричної енергії, внаслідок порушення, на загальну суму 4946, 06 грн. Розрахунок обсягу та вартості не облікованої електричної енергії здійснювався за тарифами, встановленими Постановами НКРЕ України для споживачів відповідної групи та класу напруги, які діяли під час порушення Відповідачем ПКЕЕН та в порядку, передбаченому Методикою. Складений акт про порушення ПКЕЕН, а також розрахунок збитків за спожиту, але не враховану приладом обліку електричну енергію відповідачами не оскаржувалися, отже Відповідачі, зі свого боку, визнали факт порушення чинних ПКЕЕН, а також згоду зі складеним актом та нарахованою сумою заборгованості, внаслідок порушення споживачем ПКЕЕН. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачі про стягнення суми збитків. Свої вимоги мотивував тим, що відповідачі [PERSON] та [PERSON], що мешкають за адресою: [ADDRESS], є споживачами електричної енергії. Відповідачем неодноразово відбувалось перерахування грошових коштів за спожиту електричну енергію, таким чином між Енергопостачальником та споживачами є зобов'язання. 26.12.2012 року при перевірці представниками Позивача виконання вимог ЗУ «Про електроенергетику» від 16.10.97 року, ПКЕЕН, за місцем проживання відповідача було виявлено порушення ним ст.ст. 26, 27 ЗУ «Про електроенергетику» та Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем правил користування електричною енергією, затвердженою Постановою НКРЕ № 562 від 04.05.06 року (далі Методика), що виразилося у: самовільному підключенні електропроводки до електромережі іншого споживача з порушенням схеми обліку. На підставі п. 53 ПКЕЕН виявлене правопорушення було зафіксовано в Акті про порушення ПКЕЕН № 178310 від 26.12.2012 року. Відповідно до Методики на підставі зазначеного Акту було визначено обсяг та вартість спожитої, але неврахованої електричної енергії, внаслідок порушення, на загальну суму 4602, 26 грн. Розрахунок обсягу та вартості не облікованої електричної енергії здійснювався за тарифами, встановленими Постановами НКРЕ України для споживачів відповідної групи та класу напруги, які діяли під час порушення Відповідачем ПКЕЕН та в порядку, передбаченому Методикою. Складений акт про порушення ПКЕЕН, а також розрахунок збитків за спожиту, але не враховану приладом обліку електричну енергію відповідачами не оскаржувалися, отже відповідачі, зі свого боку, визнали факт порушення чинних ПКЕЕН, а також згоду зі складеним актом та нарахованою сумою заборгованості, внаслідок порушення споживачем ПКЕЕН. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Відповідачка про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини щомісячно. Звернення до суду мотивує тим, що з 18.01.1997 року знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON]. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], 03 серпня 199 7 року народження, яка досягла повноліття та сина [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем та знаходяться на його утриманні. Позивач зазначає, що шлюбні відносини з Відповідачкою припинено в лютому 2015 року і з цього часу вони проживають окремо. Відповідачка матеріальну допомогу на сина не надає, тому він був змушений звернутися до суду та просить стягувати з відповідачки на його користь на утримання сина аліменти в розмірі ? частини її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж тридцять відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття. В судовому засіданні Позивач підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, в тому числі й з підстав викладених у позовній заяві і просив задовольнити позов у повному обсязі. В судовому засіданні Відповідачка позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволені. Заслухавши пояснення сторін, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Так, відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 18 січня 1997 року (а.с.3). Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], 03 серпня 199 7 року народження, яка досягла повноліття та сина [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем (а.с.4-6). З лютого 2015 року сторони проживають окремо. Відповідачка матеріальну допомогу на сина не надає. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили той факт, що відповідачка не приймає участі у вихованні та утриманні сина. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, з урахуванням вищевказаного та інтересів неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку про необхідність стягувати з [PERSON] аліменти в розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання сина [PERSON], [INFO], в судовому порядку, починаючи з 16 жовтня 2015 року і до повноліття дитини. Згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 487,20 грн.\~\~ На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] вказуючи на те, що він є власником житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований в [ADDRESS], у відповідності з договором купівлі-продажу від 14.02.1984 року, де постійно проживає разом з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Згідно з актом обстеження місця проживання №413 від 06.02.2015 року в будинку зареєстровано сім осіб, але фактично проживає п'ять. В даному будинку зареєстрована відповідачка [PERSON], (його колишня дружина) з якою позивач розірвав шлюб 19.06.2012 року, але фактично вона не проживає за даною адресою з січня 2008 року. На даний час відповідачка не проживає у [ADDRESS], не користується ним, не проявляє інтересу до нього, речі відповідачки в цьому приміщенні відсутні.Факт реєстрації відповідачки в його будинку спричиняє незручності та порушує його права, як законного власника нерухомого майна, тому повинна бути визнана такою, що втратила право користування житлом. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені вимоги та просив визнати відповідачку [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні такі вимоги визнала не заперечила проти їх задоволення. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним задовольнити позов, з таких підстав: Факт належності позивачу [PERSON] житлового будинку [ADDRESS] підтверджується копією договору купівлі-продажу від 14 лютого 1984 року( а.с.5-7). Згідно копії свідоцтва про розлучення вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 19 червня 2012 року про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №33( а.с.8). Згідно копії акту про фактичне проживання (не проживання) та реєстрацію особі у житловому приміщенні, комітету самоорганізації населення №3 від 06.02.2015 року №413 вбачається, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], 1985 року фактично не проживають за адресою [ADDRESS] з січня 2008 року( а.с.12). Таким чином, судом встановлено, що відповідачка відсутня в житловому приміщенні з січня 2008 року, тобто понад встановленого законом шестимісячного строку без поважних причин, отже, згідно ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленість між ним і власником житла. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON], в якому просить розірвати шлюб. В обґрунтування позовних вимог вказано, що з 14 червня 2013 року він перебуває у шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалося у звязку з відсутністю взаєморозуміння, втрати почуття любові та взаємоповаги. Шлюбні відносини фактично припинені з грудня 2016 року , спільне господарство не ведеться. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не зявились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримали, проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином; заперечень проти позову не надала, клопотань про перенесення розгляду справи не надходило. Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 169 ЦПК України суд не вбачає. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 14 червня 2013 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Старобешівського районного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №22, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії І-НО № 314958 від 14 червня 2013 року. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, доданим до матеріалів справи. Шлюбні стосунки між сторонами припинені, шлюб існує формально, спільне господарство не ведеться . Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст..88 ч.1 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення , суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved