Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення коштів. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 03.07.2014 між позивачем та відповідачем було укладено договір банківського вкладу №69-в-17/327210 «Лояльний», відповідно до умов якого, банк прийняв від позивача грошові кошти у сумі 2000000,00 грн. на строк зберігання до 30.12.2014 під 27% річних. Станом на 30.04.2015, відповідно до виписки по рахунку, на рахунку [NUMBER], знаходяться кошти у розмірі 1 795 985,79 грн., проте станом на дату подачі позовної заяви остаточний розрахунок по договору № 69-в-21/477 відповідачем не виконано. У зв'язку з наведеним, позивач вимушений звернутись із позовом про стягнення з відповідача на його користь грошові кошти разом з інфляційними втратами та 3% річних у розмірі 2 280 207,18 грн. В ході розгляду справи, позивач збільшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача на користь позивача 2 355 538,66 грн., що складається з 1 795 985,79 заборгованості, 531 741,60 інфляційних витрат та 23 913,67 грн. трьох відсотків річних. В судове засідання позивач та його представники не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, представник позивача подав заяву, згідно якої просив розглядати справу у його відсутність, задовольнити позов з наведених у ньому підстав, проти винесення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України, оскільки позивач та його представники не заперечували проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позову повністю з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Судом встановлено, що дійсно 03.07.2014 між позивачем та відповідачем було укладено договір банківського вкладу №69-в-17/327210 «Лояльний», відповідно до умов якого, банк прийняв від позивача грошові кошти у сумі 2000000,00 грн. на строк зберігання до 30.12.2014 під 27% річних. На дату закінчення договору банківського вкладу №69-в-17/327210 «Лояльний», грошові кошти депозиту у розмірі 2000000,00 грн. та відсотки у розмірі 1414,53 грн. на підставі заяви представника позивача, були перераховані з рахунку [NUMBER] та рахунку [NUMBER] на власний рахунок позивача, відкритий у Київському відділенні № 24 ПАТ КБ «Фінансова ініціатива». Після переведення грошових коштів, позивач, в порушення п. 3.1.4 договору банківського вкладу №69-в-17/327210 «Лояльний», не отримав повного доступу до зазначених грошових коштів, що обумовлено внутрішніми лімітами відповідача. Зважаючи, що відповідач не повертає грошові кошти, представник позивача подав заяву про закриття картрахунку, зареєстровану у відповідача від 16.03.2015 № 118, у якій просив розірвати Договір № 69-в-21/477 про відкриття поточного (власного) рахунку та обслуговування спеціального платіжного засобу, виплатити залишок коштів та повернув усі спеціальні платіжні засоби у вигляді платіжних карток відповідачу. Відповідно до п. 10.2 Договору № 69-в-21/477, цей договір може бути розірваний за ініціативою позивача шляхом подання заяви про закриття картрахунку. Закриття картрахунку та остаточні розрахунки здійснюються по закінченню 45 календарних днів, як вказано у п. 10.4 та 10.5 Договору № 69-В-21/477, які сплинули 29.04.2015. Станом на 30.04.2015, відповідно до виписки по рахунку, на рахунку [NUMBER], знаходяться кошти у розмірі 1 795 985,79 грн., проте станом на дату подачі позовної заяви остаточний розрахунок по договору № 69-в-21/477 відповідачем не виконано. У зв'язку з наведеним, позивач вимушений звернутись із позовом про стягнення з відповідача на його користь грошові кошти разом з інфляційними втратами та 3% річних у розмірі 2 355 538,66 грн. Так, відповідно до змісту ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Проаналізувавши зазначені норми закону та зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні беззаперечно знайшла своє підтвердження та обставина, що відповідачем порушено передбачений договором порядок виплати суми вкладу, тому позов підлягає задоволенню в межах заявлених позивачем вимог. Що стосується вимоги про відшкодування компенсації за адвокатські послуги, слід зазначити наступне. Позивачем надано докази оплати правової допомоги у розмірі 3897,60 грн. Разом з тим, дана позовна вимога підлягає задоволенню, дотримуючись при цьому вимог Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» та виходячи з наступного. Враховуючи те, що до позовної заяви був доданий розрахунок суд погоджується з розрахунком часу, витраченого представником позивача на надання останньому, правової допомоги, так, суд погоджується з тим, що представником позивача було витрачено приблизно 8 (сім) годин на підготування позовної заяви та складання інших документів, пов'язаних з розглядом даної справи. 40% відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді становить 487,2 грн. З розрахунку наведеного, 8 годин * 487,20 грн. = 3897,60 грн. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач, сплативши 3897,60 грн. за правову допомогу, позивач не перевищив граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу, яка становить 3897,60 грн. Оскільки суд дійшов до висновку про задоволення позову, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід Держави України. На підставі викладеного та

Outcome: approved