Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Дмитрівської сільської ради Знамянського району Кіровоградської області, в якому просить визнати за ним у порядку набувальної давності право власності на будинок, розташований за адресою: провулок Євплова,2, село Дмитрівка Знамянського району Кіровоградської області. Свої вимоги обгрунтував тим, що з 2004 року по теперішній час проживає за адресою: [INFO]. Вказаний будинок він придбав у 1998 році в [PERSON], проте правовстановлюючих документів на нього не переоформив, оскільки останній невдовзі виїхав у невідомому напрямку. Наразі, він вирішив оформити право власності на вказаний будинок, але як стало йому відомо власник будинку [PERSON] помер, спадкоємці у нього відсутні. Інакше ніж у судовому порядку він не має можливості оформити своє права на вказане нерухоме майно, яким він безперервно добросовісно та відкрито володіє понад десяь років. Позивач у судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просить позовні вимоги задовольнити та розглядати справу за його відсутності. Представник відповідача у судове засідання не зявився, надіслав заяву, відповідно до якої позовні вимоги [PERSON] визнає у повному обсязі та просить розглядати справу без присутності представника сільради. Суд, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до довідки Дмитрівської сільської ради від 12 березня 2015 року, [PERSON] разом з сім'єю з 2004 року проживає [INFO] (а.с. 6). З довідки Знам'янського міжміського комцунального підприємства «Бюро технічної інвентарізації» від 03 листопада 2015 року №206, вбачається, що житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: село Дмитрівка, провулок Євплова, 2 зареєстрований у цілому за [PERSON] на підставі дублікату договору купівлі-продажу виданного секретарем Дмитрівської сільської ради 26 січня 2009 року, замість втраченого договору купівалі-продажу посвідченого секретарем Дмитрівської сільської ради 25 травня 1978 року (а.с. 10). Згідно з записом акта про смерть №91 від 08 вересня 1999 року та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, [PERSON] помер 07 вересня 1999 року в селі Дмитрівка Знам'янського району Кіровоградської області (а.с. 22,23). На момент смерті останній проживав та був зареєстрований [INFO] разом зі своєю дружиною [PERSON], до сільської ради з приводу прийняття його спадщини ніхто не звертався (а.с. 37). З заявою про прийняття спадщини [PERSON] до нотаріуса звернулася дружина [PERSON], свідоцтво про право власності не видавалося (а.с.38-40,45-47). [PERSON] померла 11 грудня 1999 року у психоневрологічному інтернаті, розташованому по вулиці Петровського, 148 в місті Знам'янка (а.с. 58-59,60), в якому знаходилася з 19.10.1999 року. Після її смерті до сільської ради з приводу прийняття спадщини ніхто не звертався (а.с. 61). Згідно з довідкою Знам'янської міської державної нотаріальної контори та інформаційної довідки зі спадкового реєстру, після смерті [PERSON] з заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався (а.с. 66,67). За нормами ст. 41 Конституції України, ст.ст.321, 328 ЦК України, право власності є непорушним та набувається на підставах, що не заборонені законом. Набувальна давність визначається, як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також, в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим, як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Згідно з ч.1 ст. 344 Цивільного кодексу України\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном- протягом п 'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року відповідно до ч.1 ст.344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: -володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; -володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; -володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Згідно з п.13 вказаної Постанови Пленуму ВССУ можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також ч.4 ст. 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Згідно з п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила ст.344 ЦК України про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Отже, оскільки позивач добросовісно заволодів чужим майном - житловим будинком №2 по провулку Євплова в селі Дмитрівка і понад десять років відкрито, безперервно ним володіє, за ним може бути визнано право власності на це нерухоме майно за набувальною давністю згідно з ч.1 ст.344 Цивільного кодексу України. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (п.5 ч.1 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). На підставі викладеного та

Outcome: approved