Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що він працював такелажником в цеху №53 з ремонту механічного та енергетичного устаткування ПАТ «Сумське МНВО». 01.06.2017 року він звільнився з роботи за власним бажанням на підставі ч.3 ст.38 КЗпП раїни. В день звільнення з роботи йому не виплачено заборгованість по заробітній платі за період з 01.03.2017 року по 31.05.2017 року в сумі 9645,81грн., а також вихідну допомогу в сумі 19291,62грн. Позивач вважає такі дії відповідача незаконними, оскільки відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України - при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація згідно з ч.1 ст.117 КЗпП України повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Заробітну плату він не отримував протягом чотирьох місяців. Саме через затримку по виплаті заробітної плати він змушений був звільнитися за п.3 ст.38 КЗпП. Оскільки відповідач не здійснив виплату заборгованості по заробітній платі, тому починаючи з дня звільнення і до вересня 2017 року, враховуючи положення Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», Порядку №159, затвердженого постановою КМУ від 21.02.2001 року повинен виплатити компенсацію в сумі 347грн.24коп. У зв'зку зі значною затримкою заробітної плати він відчував і продовжує відчувати моральні страждання, втратив нормальні життєві зв'язки, був змушений економити на харчах, одязі. Він не має змоги сплачувати рахунки за житлово-комунальні послуги, не може належним чином утримувати себе і членів сім'ї, що призвело до значних душевних переживань. Вважає, що незаконними діями відповідача йому було нанесено моральну шкоду, яка ним оцінена у 2000грн. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь нараховану, але не виплачену йому заробітну плату за період з 01.03.2017 року по 31.05.2017 року в сумі 19291,62грн., а також середній заробіток за період затримки розрахунку за період з 01.06.2017 року по 30.09.2017 року у розмірі 13503,84грн., компенсацію втрати частини доходів у зв'язку із порушенням строків виплати - 347,24грн., та моральну шкоду у розмірі 2000,00грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з зазначених в позові підстав, просив задовольнити. У судове засіданні представник відповідача не з`явився, про час на місце розгляду справи повідомлені належним чином, наддали заперечення на позов, в якому зазначено, що тимчасові складнощі із строками виплати заробітної плати виникли з обставин, що не залежать від волевиявлення Товариства, це втрата ринків збуту у РФ, несвоєчасні розрахунки за поставлену продукцію замовниками, постійна заборгованість держави з відшкодування ПДВ. Крім того, згідно наказу № 75 від 21.03.2014 року на підприємстві встановлено режим неповного робочого дня, а саме триденний робочий тиждень з робочими дням: понеділок, вівторок, середа. Середньоденна заробітна плата на день звільнення позивача складала 174грн. 25коп. (обчислена у відповідності до вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100). Таким чином, кількість робочих днів для обчислення стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні для позивача необхідно виходити із робочих днів, встановлених наказом відповідача від 21.03,2014 року №75 (понеділок, вівторок, середа), яка на 04.12.2017 року (дата розгляду справи судом) складає 76 робочих днів. Таким чином, у разі задоволення судом позовних вимог позивача про стягнення з Товариства на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку станом на 04 грудня 2017 року (дату розгляду справи судом) підлягає стягненню з Товариства 13243грн. 00коп. Із суми 13243грн. 00коп. підлягають утриманню податок з доходів фізичних осіб та військовий збір. Розгляд справи просять здійснювати без участі представника Товариства. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав: Судом встановлено, що позивач [PERSON] працював такелажником в цеху №53 з ремонту механічного та енергетичного устаткування ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання». 01.06.2017 року позивач звільнився з роботи за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником умов колективного договору відповідно до ч.3 ст.38 КЗпП України. Викладені обставини підтверджуються копією трудової книжки позивача [PERSON] (а.с.6). Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України). Судом встановлено, що в день звільнення [PERSON] ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» не виплатило належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України, що визнано відповідачем. Згідно довідки ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» №16-07/1435 від 15.11.2017 року заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] становить 18963грн. 30коп. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі в розмірі 18963грн.30коп. (ця сума визначена з урахуванням утриманого податку на доходи фізичних осіб та військового збору). Відповідно до Наказу № 75 від 21.03.2014 року у ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» з 26.05.2014 року встановлено всім працівникам робочу неділю з режимом роботи 3 робочі дні: понеділок, вівторок, середа. Згідно з довідкою Товариства середньоденна заробітна плата позивача становить 174грн.25коп. Період затримки розрахунку при звільненні позивачу на дату ухвалення даного рішення, тобто з 02.06.2017 року по 04.12.2017 року становить 76 робочих днів (червень - 10, липень - 13, серпень - 14, вересень - 12, жовтень - 13, листопад - 13, грудень - 1), а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 13243грн. (174,25 х 76 = 13243грн. 00коп.). Згідно з Порядком проведення компенсації громадянами втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою КМУ від 21.02.2001 року №159, компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог. Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення компенсації втрати частини заробітної плати за період з червня по вересень 2017 року в сумі 347грн.24коп., виходячи з заборгованості по заробітній платі, вихідній допомозі в розмірі 19291,62грн. Оскільки заборгованість по заробітній платі, вихідній допомозі становить 18963,30грн., компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків виплати становить 341,34грн. (з червня по вересень 2017 року: 18963,30грн.х1,8/100=341,34грн.). Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи характер та обсяг страждань [PERSON], тривалість вимушених змін у його життєвих стосунках та їх негативні наслідки внаслідок невиплати заробітної плати з вини відповідача протягом тривалого часу, невизначеність стосовно часу, коли позивач зможе отримати хоча б частковий розрахунок з заробітної плати, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача у розмірі 400грн. Суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково - стягнути з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у розмірі 18963грн. 30коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 13243грн., компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків виплати в сумі 341грн.34коп. та 400грн. у відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1280грн. (640грн. за вимогу майнового характеру + 640грн. за вимогу немайнового характеру).

Outcome: partial