Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, просить стягнути зі [PERSON] на користь Моторно (транспортного) страхового Бюро України понесені витрати в сумі 87368 грн. 05 коп. Свої вимоги мотивує тим, що 09.10.2017 у м.Львові на вул.Шевченка з вини відповідача, який керував автомобілем «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] , мала місце ДТП, в результаті чого був пошкоджений автомобіль «Opel Corsa», д.н.з. [NUMBER] , який належав [PERSON] . Вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 05.02.2018 встановлено, що ДТП сталася з вини відповідача. Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку №443/18 від 23.02.2018, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Opel Corsa» складає 185326 грн. 99 коп., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля, становить 136558 грн. 05 коп. Вказана шкода особисто відповідачем відшкодована не була, і оскільки останній не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, на підставі заяви потерпілої їй позивачем виплачено 86568 грн. 05 коп., що підтверджується платіжним дорученням №904442 від 04.05.2018. За таких обставин, набувши право регресної вимоги до особи, яка винна в заподіянні шкоди, 04.05.2018 на адресу відповідача було скеровано лист про компенсацію в добровільному порядку витрат, понесених у зв`язку з проведенням регламентної виплати потерпілому, а також витрат, понесених для встановлення розміру збитку та збору документів, однак відповідачем в добровільному порядку такі витрати не компенсовані. Оскільки відповідач, згідно з вимогами чинного законодавства несе обов`язок відшкодувати МТСБУ сплачене страхове відшкодування, однак свого обов`язку добровільно не виконує, тому просить позов задовольнити. Ухвалою від 02.07.2021 вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 04.08.2021, яке було відкладено на 09.09.2021. За клопотанням представника відповідача судове засідання 09.09.2021 відкладено на 19.10.2021. Представник позивача в судове засідання не з`явився, разом з тим просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. На розгляд справи повторно не з`явилися також ні відповідач, ні його представник, відповідач подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з його перебуванням за кордоном у період з 17.10.2021 по 29.10.2021 та бажанням вирішити спір мирним шляхом, однак жодних доказів на підтвердження вказаних обставин до клопотання не долучив. Відповідно до п.2 ч.2 ст.223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку у разі першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи відповідач в судове засідання не з`явився повторно, доказів поважності неприбуття в судове засідання до клопотання не долучив. Відповідно до ст.275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. З урахуванням наведеного, оскільки неявка відповідача в судові засідання є не першою, доказів поважності неприбуття в судове засідання ні відповідача, ні його представника не представлено, відкладення розгляду справи виходить за межі строку, встановленого ЦПК України, тому суд приходить до висновку, що підстави для задоволення клопотання відповідача про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає. Враховуючи те, що представник позивача не заперечив проти ухвалення заочного рішення у справі, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, однак повторно не з`явився в судове засідання, відзиву не подав, тому у відповідності до вимог ст.280, 281 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно всі обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне. 09.10.2017\~у м.Львові\~на вул.Шевченка\~мала місце\~ДТП за\~участю транспортних\~засобів«Opel Corsa», д.н.з. [NUMBER] та «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 05.02.2018 встановлено, що ДТП сталася з вини відповідача та визнано останнього винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Відповідно до\~ч.6\~ст.82\~ЦПК Українипостанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої винесена постанова суду в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власником автомобіля «Volkswagen»,\~д.н.з.\~ [NUMBER] застрахована не була. Згідно з положенням п.а ч.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до звіту про оцінку автомобіля «Opel Corsa», д.н.з. [NUMBER] , №443/18 від 23.02.2018, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Opel Corsa» та його ринкова вартість складає 136558 грн. 05 коп., а вартість витрат, понесених позивачем на встановлення розміру збитку становить 800 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №903243 від 28.03.2018. Як вбачається із копії платіжного доручення №904442 від 04.05.2018 МТСБ України здійснило регламентну виплату потерпілій [PERSON] в сумі 86568 грн. 05 коп. (а.с.13). Відповідно до пп.38.2.1 п.38.2 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Оскільки позивачем здійснено регламентну виплату потерпілій стороні внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, і така сталася з вини відповідача як водія транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, і на вимогу позивача від 04.05.2018 добровільно не компенсував понесені позивачем витрати, а тому суд вважає, що позов слід задовольнити та стягнути в порядку регресу із відповідача в користь позивача понесені ним витрати на виплату страхового відшкодування в сумі 87368 грн. 05 коп. Задовольняючи позов, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені (а.с.3) судові витрати, що становлять 2102 грн. судового збору. Крім цього, оскільки позивачем сплачено судовий збір у сумі меншій, ніж визначено пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» (1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (що в сумі складає 2270 грн.) і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (що в сумі складає 794500 грн.), а тому різницю в сумі 168 грн. (2270-2102) слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved