Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання його такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначив, що позивач є власником житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] . У спірному житлі зареєстровані відповідачі, які не проживають у ньому з 2017 року. При цьому наявність реєстрації відповідачів у спірному житлі позбавляє позивача, як власника житла, можливості здійснювати право користування та розпорядження ним у повному обсязі. Крім того, позивач вимушений нести витрати щодо сплати комунальних послуг з розрахунку на всіх зареєстрованих у спірному житлі осіб, включаючи відповідачів, що вводить його у зайві витрати. Позивач до початку судового засідання подав до суду заяву, у якій просив провести розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності не надходило. Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності від 24.01.2003, реєстраційний № 5-03-240075, - позивачу [PERSON] (а.с. 10-11). З довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані наступні особи: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Факт не проживання [PERSON] та [PERSON] за адресою [ADDRESS] , з червня 2017 року підтверджено заявою [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка посвідчена приватним нотаріусом ХМНО Харківської області Коробовою І.Г., зареєстровану в реєстрі за № 1006, 1007, 1008. З наведеного в позові вбачається, що відповідачі фактично не проживають у спірній квартирі з червня 2017 року, з реєстраційного обліку не зняті. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 72 ЖК України визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 191 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до Закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] втратили право користування житлом. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved