Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання особи добросовісним набувачем транспортного засобу та звільнення майна із застави. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 29.12.2015 року позивачем було придбано легковий автомобіль «Део» д.н.з. [NUMBER] , що оформлено шляхом укладення договору купівлі-продажу в присутності адміністратора Територіального сервісного центру та посвідчено печаткою адміністратора, при цьому адміністратор запевнив позивача, що жодних перешкод для здійснення перереєстрації автомобіля на позивача немає, оскільки сервісні центри МВС здійснюють перевірки за базами розшуку та Інтерполу, та безкоштовну перевірку в реєстрі обтяжень рухомого майна. Згодом позивач вирішив продати свій автомобіль, і 29.08.2017 року він дізнався, що його автомобіль перебуває в заставі та в державному реєстрі обтяжень рухомого майна існує запис про обтяження. Позивач зазначає, що купуючи спірний автомобіль він вжив усіх розумних заходів, виявив обережність та обачність для з`ясування правомочностей продавця на відчуження майна, тому він є добросовісним набувачем автомобіля і придбавав автомобіль без будь-яких обтяжень. На підставі викладеного позивач просив визнати його добросовісним набувачем автомобіля «Део» д.н.з. [NUMBER] , зобов`язати ПАТ «Західінкомбанк» внести зміни до запису про обтяження вказаного автомобіля вилучивши його з переліку об`єктів обтяження. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідачі та треті особи в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, явку представників не забезпечили. Представником відповідача ПАТ «Західінкомбанк» подано відзив, в якому він заперечував проти задоволення позову в повному обсязі з підстав його необґрунтованості. Від представника третьої особи Регіонального сервісного центру в м. Києві надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст.12, 81 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу №785/8045 від 29.12.2015 року [PERSON] за довіреністю від [PERSON] , який в свою чергу діючи за довіреністю від [PERSON] , продав, а [PERSON] придбав автомобіль «Део» «Нексіа», д.н.з. [NUMBER] , тип легковий седан-В, колір червоний, № шасі (кузова, рами) [NUMBER] , 2005 року випуску. З облікової картки № [NUMBER] від 16.12.2015 року вбачається, що на автомобіль «Део», д.н.з. [NUMBER] , встановлено ГБО, дублююча таблиця з номером кузова закріплена кустарно. Згідно умов договору продавець підтвердив, що зазначений автомобіль на момент укладання договору не проданий, не подарований, як внесок до статутного фонду не переданий, не відчужений, не є предметом спадкового договору, не заставлений, під податковою заставою, в спорі, під арештом не перебуває, прихованих недоліків не має, дублікат правовстановлюючих документів не одержувався. Разом з тим, згідно договору застави від 03.06.2005 року, укладеного між КБ «Західінкомбанк» та [PERSON] в якості забезпечення зобов`язань позичальника за кредитним договором №0306/05-3 від 03.06.2005 року в заставу було передано транспортний засіб «Део Нексіа», д.н.з. [NUMBER] , тип легковий седан-В, колір червоний, № шасі (кузова, рами) [NUMBER] , 2005 року випуску. Згідно з витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна до реєстру внесено реєстраційний запис про обтяження заставою автомобіля «Део Нексіа», д.н.з. [NUMBER] , тип легковий седан-В, колір червоний, № шасі (кузова, рами) [NUMBER] , 2005 року випуску. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ч.1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна. Предмет обтяження, право власності на який належить боржнику, може бути відчужений останнім, якщо інше не встановлено законом або договором. Якщо законом або договором передбачена згода обтяжувача на відчуження боржником рухомого майна, яке є предметом обтяження, така згода не вимагається в разі переходу права власності на рухоме майно в порядку спадкування, правонаступництва або виділення частки у спільному майні. У разі відчуження предмета обтяження боржником він зобов`язаний негайно письмово повідомити про це обтяжувача, який протягом п`яти днів з дня отримання цього повідомлення повинен зареєструвати відповідні зміни у відомостях про обтяження згідно зі статтею 13 цього Закону. Якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна (ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»). В судовому засіданні було встановлено, що ПАТ «Західінкомбанк» не давав згоду на відчуження заставленого майна. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про заставу» застава рухомого майна може бути зареєстрована відповідно до закону. В судовому засіданні жодний учасник не заперечував того факту, що обтяження на транспортний засіб було зареєстроване відповідно до закону до 29.12.2015 року. Підстав для виключення запису про обтяження автомобіля «Део Нексіа», д.н.з. [NUMBER] , тип легковий седан-В, колір червоний, № шасі (кузова, рами) [NUMBER] , 2005 року випуску, матеріали справи не містять. Статтею 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 Цивільного кодексу України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (далі - Державний реєстр) відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. У разі передачі рухомого майна в забезпечення боржником, який не мав на це права, таке забезпечення є чинним, якщо в Державному реєстрі немає відомостей про попереднє обтяження відповідного рухомого майна. Обтяжувач, права якого порушені внаслідок дій боржника, визначених цією статтею, вправі вимагати від боржника відшкодування завданих збитків. Таким чином, у випадку передачі заставленого майна у власність іншій особі, за умови попереднього внесення відомостей про його заставу, особа не може вважатися добросовісним набувачем. У випадку неповідомлення продавцем заставленого майна про його статус, та реалізації такого майна, за наслідками вчинення оплатного договору, можуть наступати наслідки, які визначають чинність угоди між особами, про що позивач не просить. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заявлених вимог. Інших доводів, які б спростували висновки суду, позивачем не надано. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed