Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя, посилаючись на те, що 12 грудня 2016 року о 20-37 год. за адресою: м. Черкаси, вул. Грушевського 97, прибули працівники Управління патрульної служби м. Черкаси [PERSON] та [PERSON], призначенням яких було владнання побутової суперечки між громадянами, серед яких був позивач. Під час розмови позивача із працівниками поліції, від останніх відбулося застосування фізичної сили. За обставинами розмови та подій застосування сили було неадекватною мірою поведінки працівників Управління. Заходи примусу у вигляді застосування фізичної сили були застосовані після слів позивача «ща решу за 5 секунд». При цьому, позивач не вчиняв будь-яких дій стосовно працівників Управління або будь-яких присутніх осіб. Вважає, що окрім незрозумілого застосування фізичної сили, працівниками відповідача не було належним чином попереджено про таке застосування. В подальшому за допомогою судових рішень було встановлено, що позивач не вчиняв жодних неправомірних проступків, за ніби-то припинення яких працівниками відповідача було застосовано фізичну силу. Крім того, вважає, що працівники поліції не надали йому невідкладну медичну допомогу, перевіряли стан позивача за допомогою пінків ногами та понад десять хвилин останні сміялися із стану позивача, при цьому не вчинили жодних дій для приведення його до тями. Через неправомірні дії працівників поліції позивачу було завдано шкоди здоровю. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 16 грудня 2016 року, у [PERSON] мали місце наступні тілесні ушкодження: садна мяких тканин в ділянках лоба, носу, правого передпліччя, лівої кисті правого колінного суглоба та обох гомілок. Вказані ушкодження виникли від дії тупих предметів, по давності виникнення можуть відповідати часу, вказаному оглянутим та відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. Таким чином, внаслідок заподіяння шкоди здоровю позивачу довелося витрачати кошти на лікування. Вартість витрачених коштів загалом становить 170 грн. 75 коп., яку просить стягнути з Управління патрульної поліції, а також середньомісячний заробіток за час тимчасової непрацездатності в розмірі 695 грн. 70 коп., а також завдану моральну шкоду, яку оцінює в 15\~000 грн. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги уточнили та просили стягнути з державного бюджету України завдану матеріальну шкоду в розмірі 170 грн. 75 коп., втрачений заробіток за час тимчасової непрацездатності в сумі 695 грн. 70 коп. та моральну шкоду в сумі 15\~000 грн., а всього 15\~866 грн. 45 коп. Представник Управління патрульної поліції в м. Черкаси в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив в його задоволенні відмовити. Представник Державної казначейської служби України в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив в його задоволенні відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків [PERSON], [PERSON], та [PERSON], дослідивши матеріали справи, матеріали адміністративних справ № 712/14262/16п та № 712/14263/16п, відеоматеріали, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. В судовому засіданні встановлено, що 12 грудня 2016 року інспектором поліції роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в місті Черкаси ДПП лейтенантом поліції [PERSON] відносно [PERSON] винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 178 КпАП України, відповідно до якої 12 грудня 2016 року о 20 год. 15 хв., в м. Черкаси по вул.. Котовського 97 у підїзді біля кв. 148 громадянин [PERSON], перебував у пяному вигляді, а саме: нестійка хода, розтріпаний зовнішній вигляд, чим ображав людську гідність і громадську мораль. Та притягнуто до адміністративної відповідальності та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 85 грн. Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 лютого 2017 року вказана постанова скасована, справа щодо порушення 12 грудня 2016 року [PERSON] ч. 1 ст. 178 КпАП України направлено на новий розгляд до Управління патрульної поліції в м. Черкаси. Також 12 грудня 2016 року інспектором поліції роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в місті Черкаси ДПП лейтенантом [PERSON] відносно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення, в якому вказано, що 12 грудня 2016 року о 20 год. 15 хв. [PERSON], знаходячись у будинку № 97 по вул.. Котовського в м. Черкаси, виражався у підїзді будинку нецензурною лайкою на адресу [PERSON]. На законну вимогу працівника поліції [PERSON] припинити адміністративне правопорушення, а саме: виражатися нецензурною лайкою, громадянин [PERSON] не відреагував, при цьому висловлювався нецензурною лайкою на адресу поліцейських, чим вчинив правопорушення, передбачено ст. 185 КпАП України. Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 березня 2017 року провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст. 185 КпАП України закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Крім того, 12 грудня 2016 року інспектором поліції роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в місті Черкаси ДПП лейтенантом [PERSON] відносно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення, в якому вказано, що 12 грудня 2016 року о 20 год. 15 хв. [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного спяніння у громадському місці у будинку № 97 по вул.. Котовського в м. Черкаси, висловлювався нецензурною лайкою на адресу [PERSON], чим порушував громадський порядок і спокій громадян, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 173 КпАП України. Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 березня 2017 року провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст. 173 КпАП України закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК України \~обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В своїй позовній заяві позивач посилається на ту обставину, що під час розмови із працівниками поліції, від останніх відбулося застосування до нього фізичної сили. Заходи примусу у вигляді застосування фізичної сили були застосовані після слів позивача «ща решу за 5 секунд». При цьому, він не вчиняв будь-яких дій стосовно працівників поліції або будь-яких присутніх осіб. Вважає, що окрім незрозумілого застосування фізичної сили, працівниками відповідача не було належним чином попереджено про таке застосування. Крім того, всупереч Закону України «Про національну поліцію» працівники поліції не надали йому невідкладну медичну допомогу, перевіряли стан позивача за допомогою пінків ногами та понад десять хвилин останні сміялися із стану позивача, при цьому не вчинили жодних дій для приведення його до тями. Вважає, що через неправомірні дії працівників поліції позивачу було завдано шкоди здоровю, яка має бути відшкодована з державного бюджету України. При цьому, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органу місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади, органу влади автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна мацну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ним і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності посадової або службової особи органу державної влади при здійсненні ними своїх повноважень, як правило, є відповідне судове рішення, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що прибувши 12 грудня 2016 року на виклик до будинку по вул.. Котовського 97 в м. Черкаси, побачив, що [PERSON] зі своєю знайомою конфліктують з сусідами. [PERSON] виражався нецензурною лайкою, координація його рухів була нечіткою. Працівниками поліції було попереджено про адміністративну відповідальність за такі протиправні дії, але на зауваження він не реагував та відповідав нецензурною лайкою. Після цього його було затримано для складення адміністративного матеріалу. Оскільки [PERSON] не називав себе, то його було доставлено до відділу управління патрульної поліції, а потім до диспансеру на медичне освідування на стан алкогольного спяніння. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що 12 грудня 2016 року отримав виклик, що за адресою: [ADDRESS] відбувається сварка між сусідами. Прибувши на місце виклику, було виявлено невідомих осіб, як потім було встановлено [PERSON] та його знайома намагалися зайти до квартири № 148 проти волі власників житла., в звязку з чим останні здійснили виклик поліції. В ході встановлення обставин сварки, [PERSON] вів себе неадекватно, виражався нецензурною лайкою, провокував бійку з поліцейськими, в звязку з чим було прийнято рішення про застосування спецзасобу кайданки відносно [PERSON] та викликати ще один екіпаж поліції на допомогу. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що 12 грудня 2016 року його дружина поверталася додому та біля своєї квартири побачила сусідку з нижнього поверху [PERSON] з невідомим чоловіком (як потім було встановлено це був [PERSON]В.), які перебували в стані алкогольного спяніння. Коли вона почала відкривати двері своєї квартири, вказані особи намагалися зайти до квартири та погрожували фізичною розправою, виражалися нецензурною лайкою. В результаті чого він викликав поліцію. Працівники поліції прибувши за викликом, намагалися їх вгамувати. Працівники поліції жодних неправомірних дій відносно [PERSON] не вчиняли, лише після погроз на їхню адресу були змушені застосувати до нього кайданки. З відеозапису з нагрудної камери патрульного поліцейського вбачається, що працівники патрульної поліції попереджали [PERSON] про адміністративну відповідальність за його протиправні дії, однак останній не припинив своєї протиправної поведінки та погрожував патрульним. З огляду на ці обставини, відповідно до ст.ст. 42-44 Закону України «Про національну поліцію», патрульні поліцейські були вимушені застосувати фізичну силу та заходи примусу у вигляді застосування кайданок. З відеозапису видно, що працівники поліції жодних протиправних дій відносно позивача не вчиняли, грубої фізичної сили не застосовували. Крім того, на відеозаписі чітко видно обличчя [PERSON] без жодних видимих тілесних ушкоджень. Також на відеозаписі зафіксовано, що перебуваючи у міському відділ поліції [PERSON] не заперечував проти скоєння ним адміністративних правопорушень, погодився зі змістом складених протоколів про адміністративне правопорушення та не заперечував своєї вини, про що свідчать також його підписи у вказаних протоколах. Відповідно до висновку спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи № 02-012469 від 16 грудня 2016 року встановлено, що у [PERSON] мали місце наступні тілесні ушкодження: садна мяких тканин в ділянках лоба, носу, правого передпліччя, лівої кисті правого колінного суглоба та обох гомілок. Вказані ушкодження виникли від дії тупих предметів, по давності виникнення можуть відповідати часу, вказаному оглянутим та відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. При цьому, у висновку також зазначено, що зі слів [PERSON] 12 грудня 2016 року близько 20.15 год. останній був побитий двома працівниками поліції. Обставин детально вказати не може, так як отримав удар по голові, після якого було запаморочення. Під час події вдягали кайданки. За медичною допомогою не звертався. Обстеження [PERSON] проводилося 16 грудня 2016 року, тобто через чотири дні після вказаної події. Тому вказаний висновок суд оцінює критично. Відповідно до листка непрацездатності від 29 грудня 2016 року [PERSON] перебував на лікарняному з 19 грудня 2016 року по 23 грудня 2016 року, тобто лікарняний був відкритий через тиждень після вказаної події. Крім того, з даного листка непрацездатності не можливо визначити причину непрацездатності. На зобовязання суду надати для дослідження в судовому засіданні медичну картку хворого з-приводу звернення позивача до лікувального закладу та перебування останнього на лікарняному, позивачем чи його представником зазначені письмові докази не надані. Таким чином, твердження позивача щодо побиття його патрульними поліцейськими суд вважає безпідставними та не доведеними в судовому засіданні. Крім того, суд також вважає, що при прийнятті рішень судами по скасуванню постанови та закриття проваджень по справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON], оцінка законності дій працівників поліції не здійснювалася. А тому останні не можуть бути належним доказом для визнання дій службових осіб Управління патрульної поліції неправомірними. А самі дії працівників поліції позивачем не оскаржувалися. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірним рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно із пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної 9немайнової) шкоди № 4 від 31 березня 1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності. Позивачем не обґрунтовано та не надано жодних належних доказів того, що йому завдано моральну шкоду, в чому проявилися наслідки такої шкоди, а отже відсутні підстави передбачені законом для стягнення компенсації за завдану моральну шкоду. Враховуючи вищенаведене, дослідивши всі докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є не обґрунтованими, не доведеними належними доказами, у звязку з чим, задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed