Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за договором кредиту №б-н від 20 червня 2013 року у розмірі 13371,65 гривень та судових витрат у розмірі 1378,00 гривень. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору [PERSON] 20 червня 2013 року отримала кредит у розмірі 1000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Умови договору відповідачка належним чином не виконала, у звязку із чим утворилась заборгованість перед банком, яка станом на 29 лютого 2016 року становить 13371,65 гривень та складається з наступного: заборгованість за кредитом 1000,00 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом 8408,71 гривень, заборгованість за пенею та комісією у розмірі 2850,00 гривень, штраф (фіксована частина) 500 гривень, штраф (процентна складова) 612,94 гривень. Представник позивача надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі, одночасно в заяві міститься прохання про ухвалення заочного рішення у звязку з повторною неявкою відповідача. Відповідачка у судове засідання не зявилася, причини неявки суду не повідомила, про день та час розгляду справи була повідомлений у встановленому законом порядку. З огляду на те, що в матеріалах справи досить даних про права і взаємини сторін, справа розглянута за відсутністю відповідачки. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, у звязку із розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1048, ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитор) зобовязується передати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і умовах передбачених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит і сплатити відсотки. Кредитор має право на отримання з позичальника відсотків на суму позики, якщо інше не встановлене договором або законом. Розмір і порядок отримання відсотків встановлюється договором. Судом встановлено, що 29 лютого 2016 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір №б-н від 20 червня 2013 року, за яким остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Невідємною частиною договору є Умови та Правила надання банківських послуг, з якими відповідачка ознайомилася та погодилася під підпис. Однак, умови договору відповідачка належним чином не виконала. Згідно розрахунку заборгованості за договором кредиту №б-н від 20 червня 2013 року, заборгованість [PERSON] перед ПАТ КБ «ПриватБанк» станом на 29.02.2016 року становить 13371,65 гривень та складається з наступного: заборгованість за кредитом 1000,00гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом 8408,71 гривень, заборгованість за пенею та комісією у розмірі 2850,00 гривень, штраф (фіксована частина) 500 гривень, штраф (процентна складова) 612,94 гривень. Відповідно до ст.526, ст.530, ст.625 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимогам Цивільного кодексу України. Зобовязання підлягає виконанню у встановлений договором строк. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, суд вважає, що відповідачка не виконала взяте на себе грошове зобовязання, що порушує право позивача, за захистом якого він звернувся до суду. Згідно ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 гривень + 5% від суми позову. Однак, згідно ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Згідно Розпорядження КМУ № 1275-р від 02.12.2015 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», в переліку міст, де проводиться антитерористична операція, зазначене місто Маріуполь. У звязку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позовну заяву про стягнення заборгованості за кредитним договором слід задовольнити, та стягнути зі [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б-н від 20 червня 2013 року у розмірі 12258,71 гривень, з них: 1000,00 гривень - заборгованість за кредитом, 8408,71 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, заборгованість за пенею та комісією у розмірі 28500,00 гривень. Вимоги в частині стягнення штрафу в розмірі 500 гривень (фіксована частина) та штрафу в розмірі 612,94 гривень (процентна складова), не підлягають задоволенню, оскільки їх нарахування не є правомірним. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до п.36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою). Як вбачається з квитанції про сплату судового збору, розмір судових витрат складає 1218,00 гривень, а тому з відповідачки на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору пропорційні до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на: 12258,71 гривень х 100% / гривень ціни позову = 92%), тобто 92% від ціни позову (92% х 1378,00 гривень / 100% = 1267,76 гривень), що складає 1267,76 гривень.

Outcome: partial