Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. Заявлений позов обґрунтовував тим, що 19.11.2007 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та Пиндусом Ростиславом-Броніславом Богдановичем укладено кредитний договір №IFU0AE00003432, відповідно до якого банк зобовязався надати відповідачу кредит в розмірі 26774,94 дол. США на термін до 16.11.2012 року, а відповідач зобовязався в строки повернути кредит та сплатити відсотки. Вказав, що відповідач порушив зобовязання за кредитним договором, а саме не надав своєчасно банку кошти для погашення заборгованості. У зв'язку з вищевказаним просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитом (тілом кредиту) за кредитним договором №IFU0AE00003432 від 19.11.2007 року в розмірі 16184,98 дол. США, що за курсом НБУ складає 449295,04 грн. та судові витрати. Відповідач подав до суду відзив проти позову та заяву про застосування позовної давності. Вказав, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у звязку зі спливом строку позовної давності. Крім того, зазначив, що позивач вже скористався своїм правом на стягнення тієї самої заборгованості по даному кредиту в судовому порядку. \~ \~ \~ \~А саме, в червні 2010 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звертався до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовом до Пиндуса Ростислава-Броніслава Богдановича про стягнення заборгованості за кредитним договором № IFU0AE00003432 від 19.11.2007 року шляхом звернення стягнення на заставне майно відповідача. В лютому 2012 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся з позовом до Пиндуса Ростислава-Броніслава Богдановича про стягнення заборгованості за кредитним договором № IFU0AE00003432 від 19.11.2007 року шляхом звернення стягнення на заставне майно відповідача вже до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська. Зазначив, що стягнення з відповідача суми боргу за кредитним договором №IF0AE0000332 від 19.11.2007р., що вже була предметом позовних вимог, призведе до подвійного примусового стягнення з особи відповідача. Представник позивача у судове засідання не зявився. У поданій суду позовній заяві не заперечував щодо розгляду справи за відсутності представника банку. Відповідач подав до суду заяву, в якій заперечив проти позову з підстав викладених у відзиві та у заяві про застосування позовної давності. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. 19.11.2007р. між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та Пиндусом Ростиславом-Броніславом Богдановичем укладено кредитний договір №IFU0AE00003432, відповідно до якого позивач зобовязався надати відповідачу кредит в розмірі 26774,94 дол. США. А відповідач зобовязався (пункт 7.1 кредитного договору) надавати щомісячно банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 466,42 дол. США для погашення заборгованості з кінцевим терміном до 16.11.2012 р. Частиною 1 статті 256 Цивільного кодексу України, визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Частина 2 статті 264 Цивільного кодексу України вказує, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників Пунктом 2.3.7 кредитного договору сторони визначили право банку стягнути Кредит достроково, у тому числі шляхом звернення стягнення на заставлене майно. Як встановлено судом, відповідач скористався правом стягнути Кредит достроково, шляхом звернення стягнення на заставлене майно та у лютому 2012 року звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Пиндуса Ростислава-Броніслава Богдановича про стягнення заборгованості за кредитним договором № IFU0AE00003432 від 19.11.2007 року шляхом звернення стягнення на заставлене майно, в тому числі, в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 16184,98 дол. США. З предявленням вказаного позову, строк позовної давності перервався та почався заново. За статтею\~257\~Цивільного кодексу\~України,\~загальна позовна\~давність встановлюється\~тривалістю у\~три роки.\~Однак,\~частиною 1\~ст.\~259\~ЦК України\~визначено,\~що позовна\~давність,\~встановлена законом,\~може бути\~збільшена за\~домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Дослідивши умови кредитного договору, судом встановлено, що сторонами збільшено позовну давність по вимогах про стягнення кредиту, встановивши її тривалістю 5 років (пункт 4.5 кредитного договору). Позивачем предявлено даний позов у грудні 2018 року, тобто зі спливом строку позовної давності. Відповідачем заявлено про застосування позовної давності. Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено у спорі, є підставою для відмови у позові. На підставі наведеного, відповідно до ст. 256, 257, 259, 264, 267 ЦК України,

Outcome: dismissed