Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. В позові зазначає, що в період з 06.12.2012 р. по 15.01.2013 р. за домовленістю між сторонами, він передав відповідачу товар - керамічну плитку на загальну суму 172602,98 грн. та 19895,58 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 10.02.2014 р. становить 169673,49 грн. Загальна вартість товару отриманого відповідачем становить 342276,47 грн. Факт отримання товару підтверджується підписом відповідача на видаткових накладних. На його вимогу про виконання зобовязань по оплаті вартості товару, не відповів, грошові кошти не сплатив. Просить стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 342276,47 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 3422,76 грн. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просять задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач та його представник позовні вимоги не визнали, надавши письмові заперечення на позов ( а.с.101-103), в судовому засіданні пояснили, що товар, отриманий за видатковою накладною № 55 від 21.12.2012 р. на суму 131953,73 грн. був ним сплачений повністю, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру. Решта товару була отримана ним в якості погашення боргу позивача перед його батьком [PERSON]. 15.11.2011 р. позивач отримав від [PERSON] позику у розмірі 31163 доларів США та 1000 Євро строком до 15.12.2012 р., про що власноручно написав розписку. На часткове погашення зазначеного боргу позивач передав йому товар на суму, еквівалентну 24793,58 доларам США, про що зроблено позначку на накладних та на розписці. На вказану суму [PERSON] було зменшено заборгованість позивача при звернені до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя про стягнення боргу за розпискою. Зобовязань перед позивачем він не має. Просить відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, свідків, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до матеріалів справи, наданих доказів, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем досягнута усна домовленість щодо отримання останнім з магазину-складу позивача товару за видатковими накладними. Загальна сума отриманого товару становила 167208,43 грн. та 19895,58 дол.США. Згідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~ відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Частинами 1 та 2 статті 533 ЦК України передбачається, що грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. На підставі ст.57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16.07.2013 р. по справі 331/4171/13-ц пр.2/331/1322/13, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 04.02.2014 р., були задоволені позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за позикою (а.с.105-108). Цим рішенням було встановлено, що [PERSON] отримав від [PERSON] позику у розмірі 31163 доларів США, а також 1000 євро. [PERSON] на часткове погашення боргу передав сину [PERSON] [PERSON] товар на суму, еквівалентну 24793,58 доларів США. [PERSON] таке виконання було прийняте, як належне і підтверджено відповідною позначкою у розписці. Про стягнення решти суми позики у розмірі 6369,42 доларів США та 1000 євро, [PERSON] подав позов до суду, який і було задоволено в повному обсязі. Отже даним рішенням встановлено, що [PERSON] в рахунок погашення боргу передав [PERSON] через його сина [PERSON] товар на суму, еквівалентну 24793,58 доларів США. [PERSON], відповідач по справі 331/4171/13-ц не тільки не заперечував цього факту, а наполягав саме на такому виконані ним своїх зобов'язань за договором позики. Відповідно п.3 ст. 61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено ці обставини. Статтею 632 ЦК України встановлено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Загальна вартість товару, переліченого в видаткових накладних: №640 від 06.12.2012 р., №1 від 08.01.2013 р., №2 від 09.01.2013 р., №3 від 19.12.2012 р.,№4 від 24.12.2012 р., №5 від 28.12.2012 р., №5 від 15.01.2013 р.( а.с. 4-12) складає 35254,70 грн. та 19895,58 долара США. Сума товару 35254,70 грн., зазначена в накладній № 640, за курсом НБУ станом на 06.12.2012 р., дорівнює 4247,55 дол.США. Видаткова накладна № 641 від 06.12.2012 р. на суму 5394,55 грн., що дорівнює 649,95 дол.США, яка перелічена в позовній заяві, суду надана не була. Таким чином загальна вартість товару, перелічена позивачем в еквіваленті доларів США дорівнює сумі, визначеній рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16.07.2013 р. та позначеній на зворотній частині розписки [PERSON] про позику, а саме 24793,58 доларів США. Те, що перелічений, в вищезазначених видаткових накладних, товар передавався в рахунок боргу, свідчать і написи на видатних накладних, долучених позивачем до позовної заяви. Відповідно до показань в судовому засіданні свідка [PERSON], він дав в борг позивачу по справі грошові кошти в розмірі 31163 доларів США, а також 1000 євро. Позивач [PERSON] в рахунок боргових зобовязань перед ним, передав товар керамічну плитку, на суму еквівалентну 24793,58 доларів США, яку за його дорученням отримував його син [PERSON] До теперішнього часу [PERSON] не повернув йому заборгованість, яка становить 228 000 грн., не зважаючи на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя. Те, що в рахунок боргу перед [PERSON], відповідачу передавався товар, не заперечував у судовому засіданні і позивач. Посилання позивача, що передача товару в рахунок боргу за договором позики, як зазначено в розписці, відбувалася саме 15.01.2013 р., а не з 06.12.2012 р. по 15.01.2013 р., спростовується матеріалами справи та наданими доказами. Позивач не надав суду належних доказів того, що ним 15.01.2013 р. передано відповідачу товар на суму, еквівалентну 24793,58 доларам США, як позначено в розписці та рішенні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя, в рахунок боргу за договором позики. Отже, позовні вимоги щодо стягнення грошових коштів за видатковими накладними № 640 від 06.12.2012 р., № 641 від 06.12.2012 р., № 1 від 08.01.2013 р., № 2 від 09.01.2013 р., № 3 від 19.12.2012 р., № 4 від 24.12.2012 р., № 5 від 28.12.2012 р., № 5 від 15.01.2013 р. є необґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню. Згідно ст.60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Надана відповідачем копія квитанції до прибуткового касового ордеру б/н від 31.12.2012 р. про сплату за видатковою накладною № 55 від 31.12.2012 р. 131953,73 грн. (а.с.96,109,) судом як належний доказ не приймається. Відповідно до висновку експертів № 245/246/247-16 від 13.10.2016 р. за результатами проведення комплексної судової почеркознавчої та судової технічної експертизи документів, рукописний текст та підписи від імені [PERSON], позивача по справі, в оригіналі квитанції до прибуткового касового ордеру б/н від 31.12.2012 р. виконано не [PERSON], а іншою особою. А термін написів та підписів в зазначеній квитанції виконано не 31.12.2012 р., а пізніше березня 2013 р.(а.с.189-215). Крім того, в квитанції до прибуткового касового ордеру б/н від 31.12.2012 р. зазначено, що підстава прийняття грошових коштів є видаткова накладна № 55 від 31.12.12 р. (а.с.96,109, 206). Відповідно до видаткової накладної від 31 грудня 2012 р. № 55 (а.с.9) отримання переліченого товару відбувалось відповідно до основного договору. До матеріалів справи, даний договір долучено не було. Відповідачем не надано належних письмових доказів сплати ним грошових коштів, зазначених в видатковій накладній № 55, якими могла бути книга обліку приходних касових накладних. Клопотань щодо витребування даних доказів від відповідача не надходило. Відповідно до ч.3 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 2 статті 59 ЦПК України та абз.2 ч.1 ст. 218 ЦК України, факт виконання договору повинен бути підтверджений письмовими або іншими доказами, крім пояснень сторін та показань свідків. Отже, факт сплати відповідачем грошових коштів за видатковою накладною № 55 від 31.12.2012 р. в термін, зазначений відповідачем та в сумі вказаній в квитанції до прибуткового касового ордеру від 31.12.2012 р. б/н спростовується матеріалами справи. Частиною 1 статті 692 ЦК України зазначено, що покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього. Позовні вимоги щодо стягнення 131953,73 грн. за отриманий товар, відповідно до видаткової накладної № 55 від 31.12.2012 р. суд вважає обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи зясовані у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial