Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення збитків, завданих несплатою страхових внесків на обов*язкове державне пенсійне страхування у розмірі 135,45 грн. Представник позивача до судового засідання не з*явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності та позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з*явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Судом увалено про розгляд справи у відсутності представника позивача, заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Обставини справи, встановлені судом. [PERSON] до 16.07.2014 року мала статус суб*єкта підприємницької діяльності (фізичної особи-підприємця). Вона зареєстрована в управлінні Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва як страхувальник та платник страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування на підставі п.1 ст.14, ст.15 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування №1058 від 09.07.2003 року (далі Закон № 1058). Відповідно до п. 3 ст. 11 Закону України від 09.07.2003 № 1058- IV «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058) особами, що підлягають загальнообовязковому державному пенсійному страхуванню (застрахованими особами) визначені фізичні особи - субєкти підприємницької діяльності, у тому числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), та члени сімей зазначених фізичних осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. Згідно з п. 5 ст. 14 Закону № 1058 застраховані особи, зазначені в п. 3 та п. 4 ст.11 цього Закону є страхувальниками, а у відповідності до ч.1 ст. 15 Закону № 1058 платниками страхових внесків. Згідно з п. 6 ч. 2 ст. 17 Закону № 1058 (в редакції Закону, яка діяла на момент виникнення заборгованості) ці страхувальники зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески. На підставі п. 6 ст. 20 Закону № 1058 страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. При цьому, у відповідності до п. 12 ст. 20 Закону № 1058, страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. Згідно із законом України «Про судовий збір на обов*язкове державне пенсійне Відповідно до п. 2 ст. 106 Закону № 1058 (в редакції Закону, яка діяла на момент виникнення заборгованості) суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені ст. 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (недоїмкою). Територіальні органи Пенсійного фонду України на підставі ст. 106 Закону № 1058 (в редакції Закону, яка діяла на момент виникнення заборгованості) надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Згідно самостійно поданого Відповідачем [PERSON] про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованих внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до органів Пенсійного фонду України, Відповідачем нараховано страхові внески за 2010 рік у сумі 2120,40 грн. Своєчасно нараховані суми сплачені не були, в результаті чого утворилась недоїмка. Тому, відповідно до ст. 106 Закону № 1058 Відповідачу було надіслано вимогу № ф-102/1 від 08.01.2013.Станом на дату формування вимоги борг відповідача становив 689,94 грн., тому саме така сума була зазначена у вимозі. Відповідач отримав вимогу 30.01.2013, в передбачені законом терміни не оскаржив її, тому вимога вважається узгодженою. Станом на день звернення управління до суду з цим позовом борг відповідача зменшився і становить 135,45 грн. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 11.08.2015 року фізичною особою-підприємцем [PERSON] з 16.07.2014 року припинено підприємницьку діяльність. Водночас, Законом № 1258 внесено зміни до ч. 6 ст. 15 Закону №1058, а саме з 07.07.2014 ч. 6 ст. 15 Закону № 1058 викладена в наступній редакції: «Зняття з обліку страхувальника здійснюється територіальними органами Пенсійного фонду на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, страхувальників - фізичних осіб - підприємців, - на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, після проведення передбачених законодавством перевірок страхувальника та проведення остаточного розрахунку, а страхувальників, на яких не поширюється дія Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців», - за їх заявою після проведення передбачених законодавством перевірок страхувальника, звірення розрахунків з ним і проведення остаточного розрахунку». Таким чином, в результаті припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця його зобов'язання перед Пенсійним фондом не припиняються, а залишаються за ним, як за фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Статтею 609 Цивільного Кодексу України встановлено, що зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Відповідно до ч. 3 ст. 46 Закону № 755 фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця . Згідно із статтею 51 Цивільного Кодексу України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин. Відповідно до статті 52 Цивільного Кодексу України фізична особа - підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. Відповідно до ч. 4 ст. 25 Цивільного Кодексу України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Ураховуючи, що фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями всім своїм майном - і тим, яке використовувалось для здійснення підприємницької діяльності, і тим, яке не використовувалося, після припинення нею здійснення підприємницької діяльності та виключення з Реєстру, фізична особа відповідає за зобов'язаннями, взятими на себе як суб'єктом підприємницької діяльності, всім належним їй майном як фізичній особі. Втрата Відповідачем статусу субєкта підприємницької діяльності і, як наслідок, статусу страхувальника, унеможливлює стягнення існуючої суми боргу, як недоїмки, в порядку адміністративного судочинства з посиланням на статтю 106 Закону №1058 і зумовлює кваліфікацію цієї заборгованості як суму завданої відповідачем шкоди Пенсійному фонду України виходячи з такого. Згідно з ч. 1 ст. 71 Закону № 1058 бюджет Пенсійного фонду України визначений як план утворення і використання цільового страхового фонду, що формується за рахунок страхових внесків до солідарної системи та надходжень з інших джерел, визначених цим Законом. Стаття 73 Закону №1058 передбачає використання коштів Пенсійного фонду на виплату пенсій, надання соціальних послуг, оплату послуг з виплати та доставки пенсій. Несплатою страхових внесків до солідарної системи під час перебування в статусі страхувальника відповідач завдала шкоди управлінню та Пенсійному фонду в цілому, і, відповідно, охоронюваним законом соціальним правам застрахованих осіб, оскільки саме з бюджету Пенсійного фонду України здійснюється фінансування пенсій та соціальних послуг, передбачених Законом № 1058. Відповідно ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Враховуючи вищевикладене, позов підлягає задовленню. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави також слід стягнути судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved