Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу, обґрунтовуючи вимоги тим, що 23.07.2014 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 140723-093447, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 1000,00 грн. Згідно умов договору відповідач зобов`язалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом у порядку, встановленому кредитним договором. Позивач взяті на себе зобов`язання, передбачені даним договором виконав повністю, відповідач свої зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим станом на 15.10.2018 утворилась заборгованість за кредитом. Посилаючись на викладені обставини, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 32503,62 грн. за кредитним договором, а саме 300,00 грн. основного боргу, 84,00 грн. відсотків за користування кредитом, 30340,00 грн. пені, а також судовий збір у розмірі 1762,00 грн. Заочним рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 15.04.2019 позовні вимоги ТОВ «Служба миттєвого кредитування» було задоволено частково, з [PERSON] стягнуто заборгованість за кредитним договором №140723-093447 від 23.07.2014, яка складається із 300,00 грн. основного боргу, 84,00 грн. відсотків, 384,00 грн. пені, всього 768,00 грн. та судовий збір в розмірі 42,29 грн. Ухвалою суду від 30.10.2019 вищевказане заочне рішення скасовано та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням учасників справи. У судове засідання, призначене на 17.03.2020 на 10:10 годину, сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримала, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач надала до суду письмову заяву в якій просила розгляд справи провести за її відсутності, долучити до матеріалів справи квитанції на підтвердження сплати нею коштів по кредитному договору, та просила зменшити штрафні санкції, посилаючись на те, що вона пенсіонерка. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 23.07.2014 між сторонами укладено кредитний договір № 140723-093447 (далі - договір), відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 1000,00 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 280,00 грн., строком до 05.08.2014 (пункти 1.1, 3.3 договору). Пунктом 3.1. договору також передбачено, що позичальник зобов`язався сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі 2 відсотків за кожен день користування кредитом. Згідно пункту 6.2 договору за порушення строків повернення кредиту позичальник зобов`язався сплатити кредитодавцю неустойку у вигляді пені з розрахунку 2 відсотки від суми кредиту за кожен день прострочення платежу за кредитним договором. Згідно квитанцій до прибуткового касового ордеру №55/307 та №55/308 від 06.08.2014 позивач, з метою погашення заборгованості по вищевказаному кредитному договору, 06.08.2014 сплатила 900,00 грн. та 100,00 грн. відповідно. Розрахунком заборгованості позивач підтвердив, що станом на 15.10.2018 зобов`язання за кредитним договором відповідач в повному обсязі не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 30724,00 грн., яка складається із 300,00 грн. основного боргу, 84,00 грн. відсотків, 30340,00 грн. пені. Розрахунком підтверджується, що нарахування прострочених процентів, які підлягають стягненню з відповідача, позивачем здійснено починаючи з 07.08.204 по 20.08.2014, розмір яких складає 84,00 грн., а починаючи з 21.08.2014 і по 15.10.2018 нараховано пені 30340,00 грн. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно статті 1054 ЦК України кредитний договір - це договір, за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За правилами статей 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статі 611 ЦК України). Згідно з статтями 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. При вирішенні даного спору суд також враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, висловлену в постановах від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 та 31.10.2018 у справі №202/4494/16-ц, та висновок Верховного Суду, наведений в постанові від 08.05.2019 у справі №520/16880/14-ц, згідно яких право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Тому, з огляду на наведене вище суд приходить до висновку про доведеність позивачем правомірності стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту в розмірі 300,00 грн. Щодо стягнення з відповідача 84,00 грн. процентів, нарахування яких здійснено позивачем після закінчення терміну повернення кредиту, правові підстави для цього відсутні. У даному випадку, права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, однак таких вимог позивачем не заявлено. Також суд не погоджується з позовними вимогами в частині стягнення пені, розмір якої значно більший розміру боргового зобов`язання. Так, частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Таким чином, зменшення розміру неустойки є правом суду, яке може бути реалізоване за наявності обставин, які мають істотне значення. При застосуванні частини третьої статті 551 ЦК України поняття «значно» є оціночним і має конкретизуватися судом у кожному конкретному випадку. Як вбачається із позову позивач просить стягнути з відповідача 30340,00 грн. пені, розмір якої більше ніж в 100 раз перевищує розмір доведеного позивачем основного боргу. У зв`язку із цим, на підставі частини третьої статті 551 ЦК України суд вважає за необхідне зменшити розмір пені до рівня заборгованості по кредиту 300,00 грн. За такого позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в розмрі 600,00 грн. На підставі статті 141 ЦПК України пропорційно задоволеним вимогам з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 35,46 грн. судового зору (600 : 32503,62 * 1921).

Outcome: partial