Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 08.02.2018 між ним та [PERSON] укладено договір позики, згідно з умовами якого [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 412 500,00 грн., що еквівалентно 15 000 доларів США на момент укладання договору позики. Усі умови договору позики між позивачем та [PERSON], погоджені і викладені в розписці, підписаній [PERSON] 08.02.2018. На сьогоднішній день відповідач не виконав свої зобовязання за договором позики та утворилася заборгованість в розмірі 412 500,00 грн. Відповідно до ч.1,2 ст.1047 ЦК підтвердженням укладення договору позики та його умов може бути розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише укладення договору, а й факту передачі грошової суми позичальнику. У правових висновках Верховного Суду України від 18.09.2013 у справі №6-63цс13 та від 02.07.2014 у справі №6-79цс14 вказано, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який надається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його складання, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Оскільки у розписці відповідача від 08.02.2018 встановлено обовязок останнього повернути позику до 20.09.2018 та відповідачем повернення суми позики прострочено, у нього виникло право вимагати повернення суми позики в судовому порядку. Просить стягнути з відповідача суму позики за договором від 08.02.2018 в розмірі 412\~500,00 грн., судові витрати покласти на відповідача (а.с.2-4). Ухвалою Приморського районного суду Запорізької області від 27.09.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с.16). Разом з позовною заявою [PERSON] подано заяву про забезпечення позову, у якій він просив накласти арешт на рухоме майно відповідача [PERSON], а саме на транспортний засіб марки, моделі LADA 212140, рік випуску 2016, ідентифікаційний номер (VIN) XTA212140H2267736; та заборонити проводити будь-які реєстраційні дії стосовно цього транспортного засобу (а.с.9-10). Ухвалою Приморського районного суду Запорізької області від 27.09.2018 заяву задоволено, постановлено накласти арешт на рухоме майно: транспортний засіб: марка, модель LADA 212140, рік випуску 2016, що зареєстрований на імя [PERSON]; заборонено йому вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно вказаного транспортного засобу (а.с.17-18). У судовому засіданні позивач [PERSON] пояснив, що підтримує усе викладене в позовній заяві та викладене у судовому засіданні його представником [PERSON] Просив позовні вимоги задовольнити. Представник позивача [PERSON] надав пояснення, аналогічні викладеним у позові, зазначив, що у позивача мається розписка відповідача від 08.02.2018, яка підтверджує боргове зобовязання відповідача, що відповідач отримав від позивача 412 500 грн., що еквівалентно 15000 доларів США, що відповідач зобовязався повернути суму займу 412 500 грн. до 20.09.2018. Розписка підтверджує укладення договору позики між сторонами, його умови, а також засвідчує отримання відповідачем (боржником) від позивача (кредитора) вказаної грошової суми. До теперішнього часу сума позики не повернута. Просив стягнути з відповідача суму позики за договором від 08.02.2018 в розмірі 412\~500,00 грн., судові витрати покласти на відповідача. Відповідач [PERSON], повідомлений в установленому порядку про час та місце розгляду справи, повторно не зявився в судове засідання. Він не повідомив про причини своєї повторної неявки, не подав відзив, від нього не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутність (а.с.60,72,73). В справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, позивач та представник позивача просять справу розглянути у відсутність відповідача, не заперечують проти проведення заочного розгляду справи, відповідач не зявився, про причини неявки не повідомив, заперечень та клопотань не подав. Тому суд ухвалив на підставі ст.ст.223, 280 ЦПК України розглянути справу заочно. Вислухавши позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено, що у позивача мається розписка [PERSON] від 08 лютого 2018 року, в якій вказано, що він, [PERSON] (зазначений його ідентифікаційний номер та данні його паспорту), який зареєстрований та проживає за адресою: [INFO], отримав грошові кошти в розмірі 412\~500 (чотириста дванадцять тисяч пятсот) грн., що еквівалентно 15000 (п'ятнадцять тисяч) доларів США від [PERSON], зобовязується повернути до 20.04.2018. У розписці міститься підпис (а.с.5). У висновку експерта №4-364\~Запорізького науково-дослідного\~експертно-криміналістичного\~центру МВС\~України від\~13.12.2018\~вказано,\~що до\~Запорізького НДЕКЦ МВС України 10.12.2018 надійшла заява від [PERSON] про проведення судової почеркознавчої експертизи у цивільній справі № 326/1434/18 про стягнення заборгованості за договором позики. Проведення експертизи доручено головному судовому експерту сектору технічних досліджень документів та почерку відділу криміналістичних досліджень [PERSON], яка має вищу юридичну освіту, кваліфікацію судового експерта з правом проведення судової почеркознавчої і лінгвістичної експертизи за експертною спеціальністю 1.1 «Дослідження почерку і підписів», свідоцтво від 05.11.2018, стаж експертної роботи з 2018 року; вона обізнана про відповідальність, передбачену ст.ст.384,385 КК України. На експертизу надано, у тому числі розписку від 08.02.2015, в якості порівняльного матеріалу надано вільні зразки підписів [PERSON], вказаний їх перелік, поставлені на вирішення експертизи питання, інформаційні джерела, описано дослідження. В процесі проведення експертизи були досліджені підписи, виконані від імені [PERSON] та зроблений висновок, що «Підпис під текстом розписки, яка починається словами: «Розписка…» та закінчується словами «..2018 року» від 08.02.2018 виконаний [PERSON] (а.с.113-119). Вказаний висновок є належно мотивованим, науково обґрунтованим, складений висококваліфікованим експертом, що має достатній фах, досвід і стаж експертної роботи, на підставі ретельного дослідження вільних зразків, мотивація висновку експерта повна та вичерпна, висновок не допускає подвійного тлумачення і суперечностей, які потребували б роз'яснення, а тому суд приймає його до уваги. У судовому засіданні оглянутий оригінал вказаної розписки, на зворотній частині розписки міститься штамп «Запорізький НДЕКЦ МВС України, обєкт дослідження №363, № висновку експерта №4-363, 13.12.18». Згідно з Витягом з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 22.09.2018 в Єдиному державному реєстрі МВС міститься інформація щодо транспортного засобу: ідентифікаційний номер (VIN) XTA212140H2267736, а саме: марка, модель - LADA 212140, рік випуску 2016, колір - синій, тип пального - бензин, дата державної реєстрації 16.03.2017, обєм двигуна 1690 куб.см., власник один, обмежень щодо експлуатації транспортного засобу немає (вих. №П-117 від 22.09.2018) (а.с.11). Згідно з Витягом з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 22.09.2018 в Єдиному державному реєстрі МВС міститься інформація про те, що за [PERSON], [INFO], станом на 22.09.2018 зареєстрований транспортний засіб: марка, модель - LADA 212140, рік випуску 2016, обєм двигуна 1690 куб.см, дата державної реєстрації 16.03.2017 (вих.№П-118 від 22.09.2018) (а.с.12). Згідно з інформацією, наданої СПД [PERSON] спеціалістом-товароведом, який діє на підставі сертифікату Фонду держмайна України №24/17, середньомісячна вартість автомобіля LADA 212140, 2016 року виготовлення на 22.09.2018 складає 208500,00 грн. (а.с.13). Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Відповідно до ст.1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до\~ст.\~1047\~ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст.1049\~ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й підтвердженням його умов, а також вона засвідчує факт передання позичальник певної грошової суми або речей. При цьому, за змістом частин 1, 2 ст. 207 і ч. 2 ст. 1047 ЦК України дотримання письмової форми договору позики має місце у тому разі, якщо на підтвердження укладення договору представлена розписка або інший письмовий документ, підписаний позичальником, з якого вбачається як сам факт отримання позичальником певної грошової суми в борг із зобов'язанням її повернення, так і дата отримання коштів в борг. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).Відповідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. У правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18.09.2013 № 6-63цс13, вказано, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Аналогічні по\~суті висновки\~містяться й\~у постановах\~Верховного Суду\~України від\~11.11.2015\~у справі\~№ 6-1967цс15,\~від 08.06.2016\~у справі\~№ 6-1103цс16\~та вказівки\~в постанові ВСУ від 26.09.2018 у справі №483/1953/16-ц, які відповідно до ст.417 ЦПК України є обовязковими для застосування іншими судами загальної юрисдикції таких норм права. Так, відповідно до вказаних висновків Верховного Суду України, досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні також виявляти справжню правову природу укладеного договору незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки. В судовому засіданні встановлено, що у позивача мається розписка відповідача, яка оглянута в судовому засіданні, в якій відповідач [PERSON] вказав про отримання ним 08.02.2018 від позивача [PERSON] грошових коштів в сумі 412\~500 грн., що еквівалентно 15000 доларів; що сума позики повинна бути повернута до 20.09.2018. У висновку експерта №4-364 Запорізького НДЕКЦ МВС України від 13.12.2018 зазначено, що в процесі проведення експертизи були досліджені підписи, виконані в цій розписці та у наданому порівняльному матеріалі від імені відповідача [PERSON], та зроблений висновок, що «Підпис під текстом розписки, яка починається словами: «Розписка…» та закінчується словами «..2018 року» від 08.02.2018 виконаний [PERSON] Суд вважає,\~що зазначена\~розписка є\~належним письмовим\~доказом укладення\~між позивачем\~та відповідачем\~договору позики\~в указаній\~в ній\~сумі.\~Вона підтверджує\~як його\~укладення,\~так і\~умови договору,\~суму позики,\~дату отримання\~коштів в\~борг, зобов'язання їх повернення у визначену в ній дату; а також засвідчує отримання відповідачем (боржником) від кредитора (позивача) вказаної грошової суми. Розписка також підтверджує право позивача вимагати від відповідача повернення суми боргу, і обов'язок відповідача - виплатити позивачу зазначену суму боргу та відсотки за користування. Цей доказ містить інформацію щодо предмета доказування. Але відповідач до теперішнього часу не повернув позивачу вказану суму боргу у строк, вказаний у розписці, доказів повернення даного боргу суду не надав. Відповідно статті 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Отже,\~борговий документ\~-\~розписка знаходиться\~у позивача.\~Відповідачем не\~надано та\~в судовому\~засіданні не\~здобуто доказів\~повернення відповідачем\~позивачу суми\~позики. А наявність боргової розписки у позивача підтверджує наявність боргу. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що у позивача мається розписка відповідача про отримання відповідачем позики в сумі 412\~500,00 грн. Вказана розписка є належним письмовим доказом укладення між сторонами договору позики суми в розмірі 412\~500,00 грн., який підтверджує право позивача вимагати від відповідача повернення суми позики. У судовому засіданні вказана розписка оглянута. Відповідач до теперішнього часу не повернув позивачу вказану суму боргу у строк, зазначений у розписці, доказів повернення даного боргу суду не надав, і в судовому засіданні вони не були здобуті. Внаслідок чого за відповідачем утворилась заборгованість в сумі 412\~500,00 грн. Тому порушені\~права позивача\~на своєчасне\~отримання предмета\~позики по\~договору займу\~у сумі\~412\~500,00\~грн.\~підлягають поновленню,\~а вимоги\~позивача про\~стягнення даної\~суми 412\~500,00\~грн.\~ підлягають\~задоволенню, для цього наявні всі підстави. В звязку з тим, що позовна вимога про стягнення заборгованості за договором позики підлягає задоволенню, відповідно до ст.ст.133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 4 125 грн., який сплачено позивачем при подачі позову (а.с.1).

Outcome: approved