Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом на нерухоме майно. В позові в обґрунтування своїх вимог зазначив, що є спадкоємцем за законом [PERSON] , який доводився позивачеві батьком і помер [INFO] . За життя спадкодавцеві належало право власності на будинок [ADDRESS] , який він успадкував після смерті свого батька - діда позивача - [PERSON] , чия смерть сталася [INFO] , так як постійно проживав із спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Після смерті батька його спадкоємцями першої черги за законом стали позивач та мати позивача - дружина [PERSON] - [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач та його мати є такими, що прийняли спадщину після смерті батька, оскільки на момент її відкриття позивач постійно проживав, хоча й без реєстрації, разом із спадкодавцем в спірному будинку, здійснюючи догляд за батьком та матір`ю, а після смерті батька - лише за матір`ю. Таким чином, після смерті [PERSON] його майно в рівних частках успадкували його дружина [PERSON] і син [PERSON] . Продовжуючи проживати разом з матір`ю до часу її смерті, позивач прийняв спадщину і після її смерті. Інших спадкоємців у батьків немає, тому право власності на спірне житло у порядку спадкування належить йому. В теперішній час позивач бажає оформити право на спадщину, а задля цього необхідним є встановлення факту його постійного проживання разом із спадкодавцями на час відкриття спадщини. Встановити ж це у позасудовому порядку не сталося можливим через те, що позивач та спадкодавці зареєстровані за різними адресами. Звернення позивача до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті матері та батька увінчалось винесенням постанов про відмову у вчиненні нотаріальної дії через відсутність у спадкодавця документа, що підтверджує його право власності на спадкове майно, а також доказів спільного проживання із спадкодавцями на момент відкриття спадщини. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Щасливої О.В. від 09.12.2019 року заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження. Заходи забезпечення позову в справі не вживалися. Суддею витребувано у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Садовніченко В.М. матеріали спадкових справ після смерті [PERSON] та [PERSON] . Позивач до суду не з`явився, його представник надала суду письмове звернення, яке містить прохання про задоволення позовних вимог, вирішення справи без її участі, а також згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи. З аналогічною заявою, яка містить повне визнання позову, звернувся представник відповідача. Третя особа у своєму письмовому зверненні також клопочеться про вирішення справи у її відсутність. Означені обставини в силу ст. ст. 211, 223 ЦПК України є підставою для розгляду справи у відсутність її учасників. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, з наступних міркувань. Судом встановлено, що позивач є сином [PERSON] , чия смерть сталася [INFO] (а. с. 12), та [PERSON] , яка померла [INFO] (а. с. 13). За життя спадкодавцеві [PERSON] належало право власності на будинок [ADDRESS] , який він успадкував після смерті свого батька - діда позивача - [PERSON] , чия смерть сталася [INFO] (а. с. 15). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В силу ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а відповідно до ст. 1269 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття не проживав постійно разом із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. До спадкоємців першої черги за законом у відповідності до ст. 1261 ЦК України відносяться, зокрема, діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив. Згідно зі ст. 315 ЦПК України у судовому порядку встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За змістом роз`яснень в пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Задовольняючи позов, суд зважає на ті обставини, що позивач, який є спадкоємцем першої черги за законом [PERSON] , у відсутність інших спадкоємців, як випливає з інформації приватного нотаріуса, в силу ст. 1268 України вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Виходячи з тих самих міркувань, суд доходить висновку про фактичне прийняття спадщини після смерті [PERSON] його дружиною - [PERSON] - і про те, що частки спадкоємців в праві власності на спадкове майно є рівними і становлять 1/2 частину будинку. Що стосується права власності [PERSON] , воно виникло у нього після смерті батьків - [PERSON] , яка сталася [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] , у відсутність інших спадкоємців вказаних осіб, як випливає з інформації державної нотаріальної контори (а. с. 89). Відсутність реєстрації за однією адресою позивача і його померлих батьків зумовила неможливість оформлення спадщини у позасудовому порядку, тому з урахуванням наведених роз`яснень Верховного Суду України суд знаходить всі підстави застосувати обраний позивачем спосіб захисту цивільного права. За роз`ясненнями п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Право власності спадкодавця на спірне житло підтверджують надані суду фактичні дані. Діючи розумно і добросовісно, позивач здійснив дії, спрямовані на реалізацію права на спадкування, а неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину з незалежних від його волі причин, не може бути підставою для відмови в отриманні судового захисту. Встановлені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини підтверджуються сукупністю вивчених судом фактичних даних, що дає суду всі підстави для задоволення позову.

Outcome: approved