Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, яким остаточно в уточненої редакції просить стягнути з СТ з ДВ «Гарантія» на свою користь суму страхового відшкодування на підставі полісу № АС/ 5446665 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який діє на території України, укладеного між [PERSON] та СТ з ДВ «Гарантія» 06.08.2013 року в сумі 5729,81 грн.; стягнути з СТ з ДВ «Гарантія» на його користь пеню в розмірі 6631,78 грн.; стягнути з СТ з ДВ «Гарантія» на користь [PERSON] 3% - річні в розмірі 926 грн.; стягнути з СТ з ДВ «Гарантія» на користь [PERSON] інфляційні збитки в розмірі 7588,05 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] франшизу у розмірі 1000, 00 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] вартість матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП у сумі 14 978 грн., В судовому засіданні 17 грудня 2014 року остання вимога була підтримана у меншому обсязі, а саме позивач просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] вартість матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП у сумі: 13669,11 грн., з них різниця між лімітом страхового відшкодування та загальним розміром завданої шкоди - 7978,80 грн. та втрата товарної вартості відповідно до висновку - 5190,31 грн., вартість послуг з встановлення втрати товарної вартості - 500,00 грн.; стягнути судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 09.11.2013р. о 17.20 [PERSON], керуючи автомобілем «ВАЗ 21093», н/з [NUMBER] по Салтівському шосе в районі перехрестя з вул. Н.Крупської в м. Харкові відповідно до дорожньої обстановки, не дотримавшись безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «КІА» н/з [NUMBER] під керуванням [PERSON], чим порушив п. 13.1. ПДР України, та скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження та заподіяна матеріальна шкода. Постановою Московського районного суду м. Харкова від 10.12.2013р. встановлено вину [PERSON] у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Однак, не зважаючи на свій обов'язок відшкодувати позивачу заподіяну матеріальну шкоду, відповідачі не реагують. Представник позивача у судовому засіданні підтримав викладені обставини та вимоги позову, просить задовольнити у повному обсязі. Відповідачі у судові засідання не з'явилися, будучи повідомленими про день та час розгляду справи належним чином, заяв про поважні причини своєї неявки або слухання справи за їх відсутністю не надали, тому суд зі згоди представника позивача розглядає справу у відсутності відповідачів, постановляючи заочне рішення, що не суперечить правилам ст. 22 4 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання також не з'явився, будучи належним чином повідомленим. Суд, вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає вимоги позову такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи із наступного. Відповідно до правил ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, судом встановлено, 09.11.2013р. в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «КІА» н/з [NUMBER], що належить [PERSON] та автомобіля «ВАЗ 21093» нз [NUMBER], яким керував [PERSON] Відповідно до постанови Московського районного суду м. Харкова від 10.12.2013р. встановлено, що дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 09.11. 2013 року сталася внаслідок порушення ПДР України з боку [PERSON] 06.08.2013р. між [PERSON] та СТ з ДВ «Гарантія» укладено поліс № АС/ 5446665 обов'язкового страхування цивільно-правовї відповідальності власників наземних транспортних засобів, який діє на території України, та яким забезпечено автомобіль «ВАЗ 21093» д/з [NUMBER], та яким керував [PERSON] 11.11.2013р. [PERSON] подано до СТ з ДВ «Гарантія» повідомлення про настання страхового випадку по договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яке зареєстроване 12.11.2013р. Автомобіль повністю відновлено за рахунок позивача. 10.11.2014р. відповідач частково сплатив страхове відшкодування у розмірі 43 270,19 грн.. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої, виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування). Згідно договору страхування страховим випадком визначається подія, у разі якої внаслідок ДТП завдано шкоду автомобілю страхувальника. Розмір страхового відшкодування визначається страховиком, виходячи із суми заподіяного в результаті настанні страхового випадку матеріального збитку, але не більше розміру страхової суми. В результаті протиправних дій [PERSON] автомобіль «КІА» д/з [NUMBER] отримав пошкодження, що нанесли майновий збиток власнику автомобіля [PERSON] Згідно висновку Звіту № 04034 про вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «КІА RIO» д/з [NUMBER] вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «КІА RIO» д/з [NUMBER] в результаті пошкодження КТЗ з ДТП складає 50019,68 грн.. Згідно акту виконаних робіт № ЗА-0001519 від 22.03.2014р. вартість виконаних робіт склала 54 930,80 грн., разом із витратами на ремонт відповідно до квитанції № 18 від 04.01.2014р., відповідно до рахунку від 17.12.2013р., нарядом № 0816 від 09.11.2013р. витрати на ремонт автомобіля склали 57978,80 грн.. Отже, розмір завданої шкоди, перевищує ліміт страхового відшкодування. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Частина друга цієї статті визначає, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно пункту 22.1 статті ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої осіб. Відповідно до ст. 22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до ст. 14 Постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Таким чином, суд приходить до висновку що вимоги про стягнення з СТ з ДВ «Гарантія» на його користь суму страхового відшкодування на підставі полісу № АС/ 5446665 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який діє на території України, укладеного між [PERSON] та СТ з ДВ «Гарантія» 06.08.2013р. в сумі 5729,81 грн. підлягають задоволенню. Так, сума в межах ліміту страхового відшкодування становить 49 000 грн., різниця між 49 000грн. та сплаченими відповідачем страховим відшкодуванням у сумі 43270 грн. становить 5729,81 грн. Далі, судом встановлено, що всі необхідні умови для отримання страхового відшкодування були виконані позивачем вчасно і в повному обсязі. 11.11.2013р. до СТ з ДВ «Гарантія» позивачем подано повідомлення про настання страхового випадку, 23.12.2013р. позивачем подано заяву на виплату страхового відшкодування (за пошкоджений транспортний засіб) до СТ з ДВ «Гарантія» разом із рішенням суду. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 979 ЦК України За договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Крім того, у відповідності до ч. 3 ст. 991 ЦК України рішення страховика про відмову здійснити страхову виплату повідомляється страхувальникові у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови, проте на сьогодні таке мотивоване рішення я так і не отримав. Відповідно до ст. 36.2 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов'язаний не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування здійснити виплату страхового відшкодування. Відповідно до ст. 36.5. ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Отже, страхова виплата мала бути виплачена в межах ліміту відповідальності, передбачених страховим полісом № АС/ 5446665у розмірі 49 000 грн. не пізніше 23.03.2014р. Частково страхова виплата здійснена 10.11.2014р. Позивач уточнив в цій частині позовні вимоги, та просив стягнути пеню за прострочення до 09.11. 2014р. Починаючи із 23.03.2014р. до 09.11.2014р. прострочення складає 230 днів. З 13.08.2013р. по 14.04.2014р. ставка НБУ становила 6,5 % - річних, з 15.04.2014р. до 16.07. 2014р. встановлено облікову ставку НБУ на рівні 9,5 %,- річних, а з 17.07.2014р. по 13.11.2014р.- 12,5%. Таким чином, розмір пені станом на 09.11.2014р. включно становить 6631,78 грн До того ж, зобов'язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобов'язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК, зокрема сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Проценти річних, так само як і інфляційні втрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов'язання і на відміну від пені не є санкцією за порушення грошового зобов'язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процентів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання. Отже, інфляційні нарахування на суму боргу та три проценти річних є наслідком невиконання грошового зобов'язання. Прострочення станом на 09.11.2014 р. включно складає 230 днів, а відповідно розмір 3% - річних - 926 грн. Відповідно до показників індексу інфляції за квітень 2014 року - 103,3, травень - 103,8, червень - 101,0, липень - 100,4, серпень - 100,8, вересень - 102,9, жовтень - 102,4, сукупний індекс інфляції дорівнює 115, 49 %. Таким чином, інфляційне збільшення заборгованості за сплатою страхового відшкодування за період: 24.03.14р. - 9.11.2014р. включно склало: 7588,05 грн. Далі, відповідно до ст. 36.6. ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Так, відповідно до полісу № АС/ 5446665 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів встановлено франшизу у розмірі 1000 грн.. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст. 16 Постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди, без урахування розміру втрати товарної вартості, і лімітом страхового відшкодування становить різницю між 57978,80 грн. та 50 000грн. та дорівнює 7978,80 грн. Відповідно до ст. 8.2. 39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції та Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003р. у вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу включається і втрата товарної вартості. Згідно акту № 1-13 про визначення величини втрати товарної вартості КТЗ від 17.12.2014р. втрата товарної вартості станом на 03.12.2103р. становить 5190,31 грн.. Відповідно до квитанції № 118998 від 17.12.2014р. вартість проведення оцінки ВТВ КТЗ № 1-13 становить 500 грн.. Отже, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позову щодо стягнення 5190,31 грн. з [PERSON] в якості відшкодування втрати товарної вартості. Аналізуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved