Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди, що заподіяно дорожньо-транспортною пригодою. В заяві зазначив, що близько 14 години 20 хвилин 9 липня 2016 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди по вулиці Незалежної України в м. Запоріжжі належний позивачеві автомобіль «Mazda», реєстраційний номер [NUMBER] , зазнав технічних ушкоджень. Винним у вчиненні порушень правил безпеки руху, що призвели до настання вказаних наслідків, на підставі постанови судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.08.2016 року, яка набрала законної сили, визнаний [PERSON] , що на час вчинення описаних дій перебував у трудових відносинах з відповідачем. Спричинена транспортному засобу позивача шкода відповідно до висновку авто товарознавчого дослідження обчислюється сумою в 102485 грн., яку позивач просить присудити йому з відповідача, так як відповідальність за спричинену працівником шкоду під час виконання ним трудових обов`язків відшкодовує юридична або фізична особа, що є роботодавцем по відношенню до винної у спричиненні шкоди особою. Крім вказаної суми просить покласти на відповідача і витрати з проведення авто-товарознавчого дослідження в сумі 1329 грн., послуги евакуатора в сумі 500 грн., судовий збір в сумі 1556 грн., витрати з отримання професійної правничої допомоги в розмірі 7176 грн. 36 коп. Внаслідок ушкодження належного позивачеві майна йому спричинено і моральну шкоду, яка полягає у переживаннях з цього приводу, а також з приводу змушеної зміни звичного ритму життя, коли у відсутність засобу для пересування він змушений пересуватися транспортом загального користування, витрачаючи на це тривалий час. Моральну шкоду, що спричинена позивачеві внаслідок описаних подій, він оцінює у 50000 грн. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Наумова О.О. від 16.09.2016 року відкрито провадження в справі. Ухвалою суду від 23.11.2016 року в справі призначено судову авто-товарознавчу експертизу. Ухвалою суду від 22.05.2017 року до участі в справі в якості третьої особи залучено публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Еталон». Ухвалами суду від 06.09.2017 року та від 26.09.2017 року витребувано письмові докази у публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон». Ухвалою суду від 26.09.2017 року в справі призначено судову криміналістичну експертизу. Ухвалою суду від 16.02.2018 року в справі призначено судову криміналістичну експертизу. Через сплив повноважень судді Наумова О.О. 29 червня 2018 року здійснений повторний автоматизований розподіл цивільної справи, внаслідок якого справу передано в провадження судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя [PERSON]. Через звільнення судді [PERSON] у відставку 27 лютого 2019 року здійснений повторний автоматизований розподіл цивільної справи, внаслідок якого справу передано в провадження судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Щасливої О.В. Ухвалою суду від 11.06.2019 року витребувано докази у територіального сервісного центру № 2341 Регіонального сервісного центру МВС України. Позивач і його представник в судовому засіданні підтримали вимоги позову, просять про його задоволення. Представник відповідача проти задоволення позову заперечує, зазначивши, що вартість майнової шкоди є недоведеною, її суму належить зменшити принаймні на розмір страхового відшкодування в сумі 40412 грн. Вимоги про відшкодування моральної шкоди є неспівмірними з глибиною моральних страждань, наявність яких позивачем не доведено. Представник третьої особи, належним чином повідомленої про дату, час та місце вирішення справи, до суду не з`явився з невідомих причин, надавши суду клопотання про проведення судового розгляду у його відсутність. За вказаних обставин суд у відповідності до ст. ст. 211, 223 ГПК України знаходить за можливе вирішення спору без участі представника позивача. Вислухавши учасників справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань. Судом встановлено, що близько 14 години 20 хвилин 9 липня 2016 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди біля будинку по вул. Незалежної України в м. Запоріжжі належний позивачеві автомобіль «Mazda», реєстраційний номер [NUMBER] , зазнав технічних ушкоджень. Винним у вчиненні порушень правил безпеки руху, що призвели до настання вказаних наслідків, на підставі постанови судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.08.2016 року, яка набрала законної сили, визнаний [PERSON] , що на час вчинення описаних дій перебував у трудових стосунках з відповідачем (а. с. 12, 21). Правовідносини, пов`язані з відшкодуванням шкоди, врегульовані Главою 82 Підрозділу 2 Розділу Ш ЦК України. Відповідно до ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Як випливає з роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України N 14 від 29.12.1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» за вимогами інших осіб, що грунтуються на неналежному виконанні працівником своїх трудових обов`язків (відшкодування шкоди їх майну, здоров`ю, виплаченої пенсії, допомоги по соціальному страхуванню та ін.), відповідає підприємство, перед яким винний працівник несе матеріальну відповідальність у порядку регресу за нормами трудового законодавства. З наведених положень цивільного законодавства і роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України випливає, що відповідальність за шкоду, заподіяну працівником, несе юридична особа як власник джерела підвищеної небезпеки і як особа, з якою працівник, з чиєї вини сталася шкода, перебуває у трудових відносинах, яка вправі покласти на винну у спричиненні шкоди особу відповідальність в порядку регресу. У зв`язку з викладеним суд доходить висновку про те, що за встановлених обставин відповідач як роботодавець особи, винними діями якої під час виконання нею трудових обов`язків заподіяно шкоду майну позивача, є особою, що повинна відповідати за спричинену шкоду. Особливості відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, встановлені статтею 1194 ЦК України, за змістом якої особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». З наведеного положення цивільного законодавства випливає, що обов`язок особи, винної у вчиненні порушення дорожнього руху, що призвело до ушкодження предметів матеріального світу, відшкодовувати спричинену її діями шкоду настає лише у випадку недостатності страхового відшкодування, отриманого потерпілим від страховика. Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність товариства з обмеженою відповідальністю «Астра-Д» застрахована третьою особою на підставі договору страхування (полісу страхування) № АЕ-6872059 від 08.02.2916 року. За змістом акту № 712-10286/2 сума страхового відшкодування за спричинену автомобілю позивача внаслідок взаємодії двох транспортних засобів шкоди становить 40412 грн. 13 коп., які на підставі договору про відшкодування матеріальної шкоди [PERSON] за договором обов`язкового страхування цивільної правової відповідальності власника наземного транспортного засобу, виплачені позивачу (а. с. 204-207). Правовий висновок про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 31), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, тоді обсяг відповідальності страхувальника обмежується різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, висловлений в постанові Великої Палати Верховного Суду за результатами розгляду справи № 755/18006/15-ц, і його зміст відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховує суд при розв`язанні цього спору. Дійшовши висновку про задоволення позову, суд бере до уваги, що поданню позову до особи, винної у спричиненні шкоди має передувати звернення потерпілого до особи, яка застрахувала цивільно-правову відповідальність заподіювача шкоди, і враховує, що таке звернення мало місце, як мала місце і виплата страхового відшкодування. У зв`язку з викладеним суд доходить висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача у відповідності до наведеної статі 1194 ЦК України належить різниця між вартістю майнової шкоди, якої зазнав автомобіль позивача, та вартістю отриманого ним страхового відшкодування. Обчислена таким чином вартість шкоди, відшкодування якої належить покласти на відповідача, становить 49079 грн. 41 коп. (89941 грн. 54 коп. майнової шкоди, що заподіяно позивачу, - 40412 грн. 13 коп. сплаченої страхової суми). Приймаючи за вартість шкоди вказану суму, суд виходить з того, що вона визначена внаслідок проведення експертного дослідження, призначеного судом (а. с. 113-117), за умови якого експерта попереджено про кримінальну відповідальність за порушення покладених на нього законом обов`язків, тому оцінює його як допустимий та достовірний доказ і надає цьому процесуальному джерелу перевагу порівняно з наданим позивачем звітом № 47 від 05.08.2016 року про оцінку автомобіля (а. с. 13-20). Заперечення представника відповідача про недоведеність розміру спричиненої майнової шкоди, які він не підкріплює жодними фактичними даними на спростування тверджень свого процесуального опонента, є такими, що наповнені лише формальним змістом, висновків суду про доведеність позовних вимог в цій частині не спростовують. Вирішуючи позов про стягнення моральної шкоди, суд знаходить його обґрунтованим, зумовленим психологічними стражданнями особи через протиправне ушкодження майна, яке негативно відбилося на звичному способі життя потерпілого та його емоційному стані, і при розв`язанні питання про розмір шкоди, яку належить стягнути, виходить з положень ст. 23 ЦК України, згідно із якою розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до роз`яснень п. 16 постанови № 4 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Вирішуючи питання про розмір морального відшкодування, суд враховує, що позивач є молодою працездатною особою, здатною поновити, в тому числі за рахунок фізичної праці, втрачені життєві зв`язки та відновити становище, яке існувало, чиї емоційні переживання містять в собі невисокий ступінь ризику для погіршення фізичного здоров`я. Разом з тим суд бере до уваги і відношення позивача до автомобіля не лише як до засобу пересування, а й як до омріяного матеріального блага, а також тривалість очікування поновлення порушеного права і вважає, що сума в 15000 грн. буде домірною глибині емоційних страждань потерпілого і зможе забезпечити поновлення втраченого емоційного комфорту. Відповідно до правил цивільного процесуального законодавства судовий збір, сплачений позивачем, підлягає присудженню йому з відповідача пропорційно до розміру задоволених вимог. Витрати з отримання професійної правничої допомоги всупереч вимог цивільного процесуального законодавства не підтверджені наданими суду фактичними даними, тому суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині.

Outcome: partial