Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на наступне. [PERSON] (далі - відповідач) звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» (далі - Позивач/Банк) з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 10.02.2014 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 10 101,62 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на сайті позивача складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом в заяві. Позивач свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановлення кредитного ліміту. Відповідач порушив умови кредитного договору, зобов`язання за ним не виконав, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 13.11.2019 року становить 27 594,32 грн, з яких 8 643,38 грн - заборгованість за тілом кредиту, 8 636,38 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 10 314,56 грн - заборгованість за пенею. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з`явився, причини неявки суду не відомі, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача. В судове засідання відповідач не з`явився, причини неявки суду не відомі, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача. Суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст.280,281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, а від відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надійшло. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Між позивачем та відповідачем 10.02.2014 року була укладена Угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 10 101,62 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. З матеріалів справи вбачається, що позивач всі зобов`язання, які були покладені на нього згідно істотних умов договору, виконав в повному обсязі, а саме видав кредит у розмірі, встановленому договором. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Судом було встановлено, що відповідач неналежним чином виконував свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, внаслідок чого станом на 13 листопада 2019 року утворилась заборгованість у розмірі 27 594,32 грн, яка складається з 8 643,38 грн - заборгованість за тілом кредиту, 8636,38 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 10 314,56 грн - заборгованість за пенею. Стаття 549 ЦК України визначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Проаналізувавши позовні вимоги, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вбачає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача: 8 636,38 грн - заборгованість за тілом кредиту. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості по відсоткам за користування кредитом та заборгованості за пенею, суд вважає необхідним зазначити наступне. Враховуючи викладене, виходячи із принципу справедливості та розумності, закріпленого у ст. 3 ЦК України, та враховуючи, що позивач не довів, що його розмір збитків у зв`язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору значно перевищує отримані відповідачем грошові кошти та дорівнює саме вказаному вище розміру, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по відсоткам та пені не підлягають задоволенню, та приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню на користь позивача заборгованість за простроченим тілом кредитом 8 643,38 грн. Саме така сума, на думку суду, є співрозмірною із заборгованістю за кредитним договором. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 1 921,00 грн. Враховуючи вищенаведене, ст. 526, 546, 549, 612, 1050 та 1054 ЦК України, ст. 61 Конституції України та

Outcome: partial