Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Шостої Запорізької державної нотаріальної контори про продовження строку для прийняття спадщини. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 13 березня 2012 року помер його дідусь [PERSON]. За життя [PERSON] належала земельна ділянка, розміром 2,0 га, кадастровий номер 2322155900:02:003:0911, розташована в Малокатеринівській селищній раді, Запорізького району, Запорізької області. Померлий заповіт не складав. Спадкоємцем першої черги після його смерті є мати позивача [PERSON], яка з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталась, так як не бажає приймати спадщину. На момент смерті [PERSON] позивач знаходився за кордоном, не знав, що його мати не звернулась з заявою про прийняття спадщини. На даний час бажає прийняти спадщину після смерті свого дідуся, проте строк звернення з заявою до нотаріальної контори ним пропущено з поважних причин. Просить суд, встановити йому додатковий строк для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого 13.03.2012 року. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримав, просив його задовольнити. Пояснив, що він з 2011 року по грудень 2012 року перебував за кордоном. В Україну повернувся в грудні 2012 року, проте до нотаріальної контори не звертався із заявою про прийняття спадщини, звернувся лише в 2017 році за консультацією. Усно нотаріусом йому було повідомлено, що він пропустив строк для прийняття спадщини. Як йому відомо, його мати також не зверталась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Відповідач Шоста Запорізька державна нотаріальна контора до суду не зявилась, надала заяву, якою просить визнати їх неналежним відповідачем по справі, так як нотаріальна контора діяла в межах та на підставі закону, ніяким чином не порушуючи прав та інтересів позивача. відповідно до п. 18 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року у справах про спадкування нотаріуси не є заінтересованими особами і не повинні залучатися до участі у справі. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. За вимогами ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. \~ \~ Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. \~ \~ Відповідно до ст.57, 58, 59 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 13.03.2012 року помер [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження, серія І-ЦН № 087813 від 18.10.1960 року [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON]. Позивач є сином [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження, серія IV-ЖС № 289448. Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯК № 601371 [PERSON] належить земельна ділянка, розміром 2,0 га, кадастровий номер 2322155900:02:003:0911, розташована в Малокатеринівській селищній раді, Запорізького району, Запорізької області на підставі розпорядження Запорізької районної державної адміністрації № 1784 від 28.12.2009 року. В постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що спадкоємець є таким, що спадщину не прийняв, якщо свідомо, за відсутності будь-яких перешкод своєчасно не вчиняв дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття. Згідно п. 24 вищевказаної постанови Пленуму особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Позивач звернувся з позовом до суду, де зазначив відповідачем - Шосту Запорізьку державну нотаріальну контору, хоча є спадкоємець першої черги після смерті [PERSON] є [PERSON]. Тобто, позивачем невірно зазначено відповідачів по справі. Позивач не скористався своїм правом на заміну відповідача, не зважаючи на пропозицію суду. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, поважними причинами пропуску строку можна вважати, зокрема: тривалу хворобу спадкоємців; велику відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов'язані з тривалими відрядженнями, у тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз'яснено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Зі змісту п. 2.1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 вбачається, що письмову заяву про прийняття спадщини та відмову від неї може бути надіслано поштою. Надіслання заяви про прийняття спадщини поштою передбачено п. 3.5. гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5. З позовної заяви та пояснень позивача встановлено, що останній був обізнаний про смерть свого дідуся [PERSON], за межами України перебував лише до грудня 2012 року, проте заяву про прийняття спадщини не подав до нотаріальної контори та не направив поштою, до суду звернувся майже через чотири роки. З урахуванням викладеного вище, суд не вбачає підстав для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки на час розгляду справи позивачем не було надано суду доказів, що причини пропуску шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини є поважними, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами. В п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Як встановлено в судовому засіданні, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Згідно з вимогами ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Оскільки позивач не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], і постанова про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину не виносилась права позивача не порушені, предмет спору відсутній, непорушені права не підлягають захисту. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки доводи позивача не ґрунтуються на безспірних доказах, що містяться у справі та нормах чинного законодавства, тому суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити .

Outcome: dismissed