Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області, [PERSON] , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Лозенко Валентина Володимирівна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Іщенко Євгенія Олександрівна, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання недійсним договорів купівлі-продажу, скасування декларації про готовність об`єкта до експлуатації та записів про державну реєстрацію права власності. В обґрунтування позовних вимог, посилаючись на те, що 15.09.2016 департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області зареєстровано декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності №ДП 142162592353. Відповідно до декларації [PERSON] було проведено реконструкцію будівель та споруд автостояночного комплексу по [ADDRESS] . 29.09.2016 на підставі довідки про підтвердження кадастрового номеру від 02.03.2007 №195, виданої ТОВ «Бізнес-Експерт», довідки про присвоєння адреси від 25.10.2010 №1050, виданої КП «Земград» ДМР, декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 15.09.2016 № ДП 142162592353, виданої департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області за [PERSON] зареєстровано право власності на будівлі та споруди автостояночного комплексу, загальної площею 959,3 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] та зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом ДМНО Лозенко В.В., номер запису про право власності 16662247. 09.10.2017 на підставі договору купівлі-продажу Ѕ частини будівель та споруд автостояночного комплексу від 09.10.2017, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Іщенко Є.О. та зареєстрованого в реєстрі під №915, власником Ѕ частини вказаного об`єкту нерухомого майна став [PERSON] , номер запису про право власності - 22735485. 10.10.2017 на підставі договору купівлі-продажу Ѕ частини будівель та споруд автостояночного комплексу від 10.10.2017, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Іщенко Є.О. та зареєстрованого в реєстрі під №918, власником Ѕ частини вказаного об`єкту нерухомого майна став [PERSON] , номер запису про право власності - 22740094, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1041604212101. Таким чином [PERSON] набув право власності на будівлі та споруди автостояночного комплексу по [ADDRESS] . Відповідно до Декларації, що була зареєстрована за [PERSON] , було проведено реконструкцію будівель та споруд автостояночного комплексу за адресою: [ADDRESS] . відповідно до якої загальна площа об`єкта нерухомого майна після реконструкції складає 959,3 кв.м. В технічному паспорті на будівлі та споруди автостоянки, виготовленого 29.08.2016 всі будівлі побудовані у 2012 році. Проте, право власності на нерухоме майно до його реконструкції за [PERSON] зареєстровано не було. Тобто, в процесі реконструкції нерухомого майна [PERSON] було створено новий об`єкт нерухомого майна. Таким чином, існують обґрунтовані правові підставі для скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 15.06.2016 № ДП142162592353. Однією з підстав реєстрації права власності за [PERSON] є довідки про підтвердження кадастрового номеру від 02.03.2007 №195, виданої ТОВ «Бізнес-Експерт», в якій зазначено, що земельній ділянці по [ADDRESS] присвоєно загальнодержавний кадастровий номер 1210100000:01:457:0057. Однак, згідно з відкритих даних сайту Публічна кадастрова карта України відомості про земельну ділянку з кадастрова ним номером 1210100000:01:457:0057 відсутні. [PERSON] на підставі довідки про підтвердження кадастрового номеру від 02.03.2007 №195, в якій зазначена адреса: [ADDRESS] , зареєстрував право власності на будівлі та споруди автостояночного комплексу за адресою: [ADDRESS] . У довідці про присвоєння адреси від 25.10.2010 №1050, виданої КП «Земград» Дніпропетровської міської ради зазначено: вважаємо за можливе до визнання права власності на нерухоме майно використовувати адресу: [ADDRESS] . Після визнання права власності на будівлі та споруди автостоянки власнику необхідно звернутися із заявою на ім`я міського голови щодо підготовки відповідного розпорядчого документа про присвоєння адреси. Листом головного архітектурно-планувального управління департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради від 18.09.2019 №4/16-2117 повідомлено, що відповідно до даних містобудівного кадастру та адресного плану міста офіційна адреса - [ADDRESS] жодного об`єкту нерухомості на території міста не присвоювалась, відповідний розпорядчий документ, на підставі якого була присвоєна ця адреса відсутній. Земельна ділянка, на якій розташовано вказане самочинно побудоване нерухоме майно по [ADDRESS] належить Дніпровській міській раді та віднесена до земель комунальної власності, відповідно до ст. ст. 80,83 Земельного кодексу України та ст. ст. 26,60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Відповідно до листа департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради від 05.09.2019 №4/11-2571 за результатами пошуку за адресою земельної ділянки [ADDRESS] в Системі не виявлено реєстраційних записів щодо цивільно-правових угод, укладених між міською радою та фізичними або юридичними особами. Отже, зазначена земельна ділянка [PERSON] не надавалась під будівництво, право власності чи користування на неї також не надавалось. На підставі зазначеного позивач просить cкасувати реєстрацію декларації про готовність до експлуатації об`єкта від 15.09.2016 №ДП 142162592353 за адресою: [ADDRESS] ; визнати недійсним договір купівлі-продажу Ѕ частки будівель та споруд автостояночного комплексу, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , укладений 09.10.2017 між [PERSON] ( РНОКПП [NUMBER] ) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), що посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Іщенко Є.О. та зареєстрований в реєстрі за №915; визнати недійсним договір купівлі-продажу Ѕ частки будівель та споруд автостояночного комплексу, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , укладений 10.10.2017 між [PERSON] ( РНОКПП [NUMBER] ) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), що посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Іщенко Є.О. та зареєстрований в реєстрі за №918; припинити право власності та скасувати державну реєстрацію права власності на будівлі та споруди автостояночного комплексу, загальною площею 959,3 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1041604212101). Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.09.2021, вищезазначена цивільна справа надійшла в провадження судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Богун О.О. Ухвалою від 25.10.2019 відкрито провадження по справі та визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та по справі призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 23.12.2019 зупинено провадження по справі до розгляду Дніпровським апеляційним судом апеляційної скарги на ухвалу суду від 25.10.2019 про відкриття провадження. Ухвалою від 25.03.2020 поновлено провадження по справі та по справі призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 21.12.2020 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження по справі. Ухвалою від 16.03.2021 закрито підготовче провадження по справі. 11.11.2021 року справу розглянуто по суті та ухвалено рішення. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] надав пояснення аналогічні змісту позовних вимог, на задоволенні позову наполягав та просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. 11.02.2021 надавши відповідь на відзив відповідача [PERSON] (а.а.81-84). Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечував, надавши відзив на позов, в якому, крім іншого, просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у зв`язку зі спливом строку позовної давності. (а.с.45-56). Представник відповідача Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області, у судове засідання не з`явилася, про слухання справи повідомлена належним чином. Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Іщенко Євгенія Олександрівна, у судове засідання не з`явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, надавши суду клопотання про розгляд справи у її відсутність. Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Лозенко Валентина Володимирівна, у судове засідання не з`явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, надавши суду клопотання про розгляд справи у її відсутність. Третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради у судове засідання не з`явилася, про слухання справи повідомлена належним чином. Дослідивши матеріали справи, вислухавши сторони, судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 15.09.2016 департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області зареєстровано декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності №ДП 142162592353. Відповідно до декларації [PERSON] було проведено реконструкцію будівель та споруд автостояночного комплексу по [ADDRESS] . 29.09.2016 на підставі довідки про підтвердження кадастрового номеру від 02.03.2007 №195, виданої ТОВ «Бізнес-Експерт», довідки про присвоєння адреси від 25.10.2010 №1050, виданої КП «Земград» ДМР, декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 15.09.2016 № ДП 142162592353, виданої департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області за [PERSON] зареєстровано право власності на будівлі та споруди автостояночного комплексу, загальної площею 959,3 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] та зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом ДМНО Лозенко В.В., номер запису про право власності 16662247. 09.10.2017 на підставі договору купівлі-продажу Ѕ частини будівель та споруд автостояночного комплексу від 09.10.2017, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Іщенко Є.О. та зареєстрованого в реєстрі під №915, власником Ѕ частини вказаного об`єкту нерухомого майна став [PERSON] , номер запису про право власності - 22735485. 10.10.2017 на підставі договору купівлі-продажу Ѕ частини будівель та споруд автостояночного комплексу від 10.10.2017, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Іщенко Є.О. та зареєстрованого в реєстрі під №918, власником Ѕ частини вказаного об`єкту нерухомого майна став [PERSON] , номер запису про право власності - 22740094, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1041604212101. Таким чином [PERSON] набув право власності на будівлі та споруди автостояночного комплексу по [ADDRESS] . Відповідно до Декларації, що була зареєстрована за [PERSON] , було проведено реконструкцію будівель та споруд автостояночного комплексу за адресою: [ADDRESS] . відповідно до якої загальна площа об`єкта нерухомого майна після реконструкції складає 959,3 кв.м. В технічному паспорті на будівлі та споруди автостоянки, виготовленого 29.08.2016 всі будівлі побудовані у 2012 році. Проте, право власності на нерухоме майно до його реконструкції за [PERSON] зареєстровано не було. Тобто, в процесі реконструкції нерухомого майна [PERSON] було створено новий об`єкт нерухомого майна. Таким чином, існують обґрунтовані правові підставі для скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 15.06.2016 № ДП142162592353. Однією з підстав реєстрації права власності за [PERSON] є довідки про підтвердження кадастрового номеру від 02.03.2007 №195, виданої ТОВ «Бізнес-Експерт», в якій зазначено, що земельній ділянці по [ADDRESS] присвоєно загальнодержавний кадастровий номер 1210100000:01:457:0057. Однак, згідно з відкритих даних сайту Публічна кадастрова карта України відомості про земельну ділянку з кадастрова ним номером 1210100000:01:457:0057 відсутні. [PERSON] на підставі довідки про підтвердження кадастрового номеру від 02.03.2007 №195, в якій зазначена адреса: [ADDRESS] , зареєстрував право власності на будівлі та споруди автостояночного комплексу за адресою: [ADDRESS] . У довідці про присвоєння адреси від 25.10.2010 №1050, виданої КП «Земград» Дніпропетровської міської ради зазначено: вважаємо за можливе до визнання права власності на нерухоме майно використовувати адресу: [ADDRESS] . Після визнання права власності на будівлі та споруди автостоянки власнику необхідно звернутися із заявою на ім`я міського голови щодо підготовки відповідного розпорядчого документа про присвоєння адреси. Листом головного архітектурно-планувального управління департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради від 18.09.2019 №4/16-2117 повідомлено, що відповідно до даних містобудівного кадастру та адресного плану міста офіційна адреса - [ADDRESS] жодного об`єкту нерухомості на території міста не присвоювалась, відповідний розпорядчий документ, на підставі якого була присвоєна ця адреса відсутній. Земельна ділянка, на якій розташовано вказане самочинно побудоване нерухоме майно по [ADDRESS] належить Дніпровській міській раді та віднесена до земель комунальної власності, відповідно до ст. ст. 80,83 Земельного кодексу України та ст. ст. 26,60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Відповідно до листа департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради від 05.09.2019 №4/11-2571 за результатами пошуку за адресою земельної ділянки [ADDRESS] в Системі не виявлено реєстраційних записів щодо цивільно-правових угод, укладених між міською радою та фізичними або юридичними особами. Отже, зазначена земельна ділянка [PERSON] не надавалась під будівництво, право власності чи користування на неї також не надавалось. Відповідно до ч. 4 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» реконструкція, реставрація або капітальний ремонт об`єктів будівництва без зміни зовнішніх геометричних розмірів їхніх фундаментів у плані, реконструкція або капітальний ремонт автомобільних доріг, залізничних колій, ліній електропередачі, зв`язку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій у межах земель їх розміщення, а також комплексна реконструкція кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду і нове будівництво об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури відповідно до містобудівної документації на замовлення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування на відповідних землях державної чи комунальної власності можуть здійснюватися за відсутності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою. Згідно з п. 3.21 Розділу З ДБН А.2.2-3: 2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво» реконструкція - це перебудова введеного в експлуатацію в установленому порядку об`єкту будівництва, що передбачає зміну його геометричних розмірів та/або функціонального призначення, внаслідок чого відбувається зміна основних техніко-економічних показників (кількість продукції, потужність тощо), забезпечується удосконалення виробництва, підвищення його техніко-економічного рівня та якості продукції, що виготовляється, поліпшення умов експлуатації та якості послуг. Реконструкція передбачає повне або часткове збереження елементів несучих і огороджувальних конструкцій та призупинення на час виконання робіт експлуатації об`єкту в цілому або його частин (за умови їх автономності). Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» після набуття права на земельну ділянку та відповідно до її цільового призначення замовник може виконувати підготовчі роботи, визначені будівельними нормами, стандартами і правилами, з повідомленням органу державного архітектурно-будівельного контролю. Форма повідомлення про початок виконання підготовчих робіт, порядок його подання, форма повідомлення про зміну даних у поданому повідомленні визначаються Кабінетом Міністрів України. Таким чином, у разі проведення нового будівництва або реконструкції об`єкта будівництва, що передбачає зміну геометричних розмірів фундаментів у плані, замовник будівництва зобов`язаний підтвердити своє право на проведення будівельних робіт документом, що посвідчує право власності чи право користування земельною ділянкою, на якій буде розміщено об`єкт нерухомості, та відповідно, вказати інформацію про такий документ у декларації про готовність об`єкта до експлуатації. Однак, як вказує позивачем, Дніпровської міською радою не приймалось будь-яких рішень щодо передачі у власність або користування земельної ділянки для реконструкції зі зміною геометричних розмірів фундаментів у плані за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до абз. 8 п. 22 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року № 461, у разі виявлення відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю наведених у зареєстрованій декларації недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи без затвердженого в установленому порядку проекту або будівельного паспорта, а також у разі скасування містобудівних умов та обмежень, реєстрація такої декларації підлягає скасуванню органом державного архітектурно-будівельного контролю. Абзацами 9, 10 п. 22 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року № 461, передбачено, що орган державного архітектурно-будівельного контролю скасовує реєстрацію декларації шляхом видачі відповідного розпорядчого акта. Запис про реєстрацію декларації з реєстру виключається Держархбудінспекцією не пізніше наступного робочого дня, з дня повідомлення органом державного архітектурно- будівельного контролю про таке скасування. Орган державного архітектурно-будівельного контролю також скасовує реєстрацію декларації за рішенням суду про скасування реєстрації декларації, що набрало законної сили. Суд, враховує позицію Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 23.06.2020 року у справі № 680/214/16-ц, згідно з якою Велика Палата Верховного Суду виходить з можливості вирішення в судовому порядку вимоги про скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації для відновлення становища власника у спірних правовідносинах. При цьому, Велика Палата Верховного Суду вважає правильним висновки про те, що будівництво об`єкта на земельній ділянці, яка не була для цього відведена, без належних дозволів на будівництво та без належно затвердженого проекту, у межах території, на якій заборонене будівництво, повинно мати наслідком скасування реєстрацію декларації судом. Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.04.2020 року у справі № 916/2791/13 наголошує, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним з юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для виникнення права власності, а самостійного значення щодо підстав виникнення права власності не має. Державна реєстрація визначає лише момент, після якого виникає право власності, за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення права власності. Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 19.05.2020 року у справі № 909/526/18, від 01.07.2020 року № 755/3782/17, від 08.07.2020 року у справі № 922/1349/18, від 15.07.2020 року у справі № 915/476/19. Щодо позовних вимог про припинення та скасування державної реєстрацію права власності на будівлі та споруди автостояночного комплексу, загальною площею 959,3 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1041604212101) суд зазначає наступне. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно із положеннями ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації; 6) відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником; 8) видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Згідно із ч. 2 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127, який набрав чинності 01.01.2016 року та діяв на момент вчинення спірної державної реєстрації речового права (далі - Порядок). Цей Порядок визначає умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна. Відповідно до п. 12 Порядку розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на це саме майно, а також відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями. Згідно із п. 18 Порядку за результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації. З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] має площу 959,3 кв.м., однак не вбачається за якою саме процедурою державним реєстратором проведено державну реєстрацію речового права на спірне майно, та який перелік документів державний реєстратор визначив за необхідне дослідити для державної реєстрації у відповідності до обраної ним процедури. Вищевикладені обставини та приписи норм законодавства виключають підстави для державної реєстрації речових прав на спірний об`єкт нерухомості, що виступає самостійною підставою для скасування оскаржуваного рішення державного реєстратора. Таким чином державним реєстратором від імені держави підтверджено виникнення у відповідача [PERSON] права власності на об`єкт нерухомого майна, будівлі та споруди автостояночного комплексу загальною площею 959,3 кв.м., за адресою: за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1041604212101, який є самочинно збудованим об`єктом на землях комунальної власності, однак встановлено, що зазначене майно розташоване на землях комунальної власності Дніпровської міської ради, то офіційне підтвердження державним реєстратором права власності на об`єкт нерухомого майна, що розташований на земельній ділянці, яка не відводилась у встановленому порядку для розміщення такого об`єкта, прямо порушує права Дніпровської міської ради. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення (частина четверта статті 373 ЦК України). Цільове призначення земель України покладено законодавцем в основу розмежування правових режимів окремих категорій земель (розділ ІІ «Землі України» ЗК України), при цьому такі режими характеризуються високим рівнем імперативності, відносно свободи розсуду власника щодо використання ним своєї земельної ділянки. Так само є нормативно регламентованим право власника на забудову земельної ділянки, яке здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням (частина третя статті 375 ЦК України). Відповідно до змісту частини четвертої статті 375 ЦК України у разі, коли власник здійснює на його земельній ділянці самочинну забудову, її правові наслідки встановлюються статтею 376 ЦК України. За положеннями частини першої статті 376 ЦК житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. У силу спеціального застереження, наведеного в частині другій статті 376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. За статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (стаття 331 ЦК України). Стаття 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Із офіційним визнанням державою права власності пов`язується можливість матеріального об`єкта (майна) перебувати в цивільному обороті та судового захисту права власності на нього. Отже, законодавець визначив, що до інших правових наслідків, окрім офіційного визнання і підтвердження державою відповідних юридичних фактів, встановлюючи презумпцію правильності зареєстрованих відомостей з реєстру для третіх осіб, застосування норм Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не призводить. Державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним з юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для виникнення права власності, а самостійного значення щодо підстав виникнення права власності не має. Таким чином, системний аналіз наведених положень законодавчих актів дозволяє стверджувати, що державна реєстрація визначає лише момент, після якого виникає право власності, за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення права власності. При цьому формулювання положень статті 376 ЦК України виключають можливість існування інших способів легітимізації самочинного будівництва та набуття права власності на таке нерухоме майно, ніж ті, що встановлені цією статтею. Тож реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, що здійснила самочинне будівництво, у силу наведених вище положень законодавства та приписів частини другої статті 376 ЦК України не змінює правовий режим такого будівництва, як самочинного, з метою застосування, зокрема, положень частини четвертої цієї статті. (Постанова ВСУ від 07.04.2020 по справі №916/2791/13). В розумінні частини першої статті 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови вже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності. Поняття реконструкції об`єкта нерухомості міститься в пункті 3 Державних будівельних норм В.3.2-2-2009 Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку і будівництва України від 22 липня 2009 року № 295. Згідно з цими нормами реконструкція - це така перебудова будинку, наслідком якої є зміна кількості приміщень, їх площі, геометричних розмірів та функціонального призначення, заміна окремих конструкцій. Таким чином, норма частини першої статті 376 ЦК України підлягає застосуванню до випадків самочинної реконструкції об`єкта нерухомості, у результаті якої об`єкт набуває нових якісних характеристик (зміна конфігурації, площі та кількості приміщень, втручання в несучі конструкції, улаштування дверних прорізів у капітальних стінах тощо; розділ 3.4 Методичних рекомендацій з питань технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 05 вересня 2003 року № 146 чинних, на час винесення оскаржуваних рішень). Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що не підлягають поділу (виділу) об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомості. (Постанова ВСУ від 21.02.2018 року по справі № 752/8153/14-ц). Враховуючи, що суд дійшов висновку про правомірність та доведеність вимоги про скасування реєстрації декларації про готовність об`єкту як правовстановлюючого документу, вимога про скасування рішення реєстратора та визнання недійсним договір купівлі-продажу Ѕ частки будівель та споруд автостояночного комплексу, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , укладений 09.10.2017 між [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), що посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Іщенко Є.О. та зареєстрований в реєстрі за №915 та визнання недійсним договір купівлі-продажу Ѕ частки будівель та споруд автостояночного комплексу, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , укладений 10.10.2017 між [PERSON] ( РНОКПП [NUMBER] ) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), що посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Іщенко Є.О. та зареєстрований в реєстрі за №918 є похідними. Виходячи з вищевикладеного суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задовленню у повному обсязі.

Outcome: approved