overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася [INFO] року після смерті матері [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що в силу стану свого здоров'я не встиг своєчасно звернутися із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, перебував у лікарні. В судове засідання сторони не з'явилися, надавши заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач позов підтримує, відповідач заперечень проти позову не має. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки позивач пропустив встановлений строк на подачу заяви про прийняття спадщини з поважних причин. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] року померла [PERSON] (а.с.6), яка за життя склала заповіт і заповіла певне майно [PERSON] (а.с.7). У березні - квітні 2013 року позивач перебував у лікарні, де проходив курс лікування, що підтверджується копіями медичних документів (а.с.11). Згідно відповіді нотаріусу на запит суду спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. Постановою нотаріуса від 22.01.2014 року позивачу відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини і видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки ним пропущений встановлений законом строк для прийняття спадщини (а.с.12), але судом встановлено, що причина, з якої позивач пропустив встановлений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини, є поважною. Відповідно до вимог ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, враховуючи вищевикладене та відсутність інших спадкоємців, яки б своєчасно звернулися із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], на підставі ст.ст.1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визначення місця проживання дитини, мотивуючи тим, 05 вересня 2002 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою, від якого народилося двоє неповнолітніх синів, а саме - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Сторони спільно проживали 12 років в господарстві дружини та її батьків. Оскільки з вересня 2013 року між нами часто відбувалися суперечки та сімейні конфлікти із-за появи між ними протилежних поглядів на сімейне життя 23 жовтня 2014 року згідно рішення Снятинськото районного суду Івано-Франківської області шлюб між сторонами розірвано. Дітей: [PERSON] та [PERSON] суд залишив проживати біля відповідачки. Після розлучення, позивач добровільно надавав та надає [PERSON] матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх синів [PERSON] та [PERSON], приймав і приймає участь у їх вихованні. Діти постійно приходили до позивача додому. В перших числах лютого 2015 року до позивача додому прийшли сини [PERSON] та [PERSON] від відповідачки з дому і сказали, що будуть жити в будинку останнього. Після зустрічі з відповідачкою остання зазначила, що має намір в найближчий час виїхати за межі України, в Італію, дітьми не має часу займатись. У зв'язку з цим, позивач запропонував відповідачці передати їй синів для утримання та виховання, однак вона відмовилася. Сказала, що діти будуть жити в неї дома з її батьками, а з останнього через суд стягне аліменти на утримання дітей. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю та просив залишити дітей проживати біля нього. Відповідачка проти заявленого позову не заперечує. Представник третьої особи органу опіки та піклування Снятинської РДА в судовому засіданні зазначила, що вважає за доцільне визначити місце проживання [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] . біля батька [PERSON] Суд вислухавши сторін, аналізуючи обставини встановлені в судовому засіданні та зібрані докази, а саме: з рішення Снятинського районного суду від 23.10.2014 р. слідує, що шлюб між сторонами розірвано, дітей залишено проживати біля матері, з свідоцтв про народження [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] вбачається, що батьками останніх записано позивача та відповідача, з довідки від 05.12.2015 р. виданої ТвМП «Явір» вбачається, що [PERSON] працює водієм з 17.09.2002 р., з висновку від 25.03.2015 р. виданого Снятинською районною державною адміністрацією про визначення місця проживання дітей слідує, що орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] біля батька [PERSON] На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення, так як відповідачка має намір виїхати за кордон, в найближчий час з батьками, а позивач просить визначити місце проживання дітей біля нього проти чого не заперечує відповідачка, а тому місце проживання [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], визначити біля батька . Тому суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визначення часток та визнання права власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS], при цьому посилається на те, що спірна квартира належить на праві спільної сумісної власності йому, відповідачу [PERSON] та [PERSON], померлій [INFO] на підставі свідоцтва про право власності на житло. Позивач просить суд визначити частки, належні співвласникам - по 1/3 кожного та визнати за ним право власності на 1/3 частку спірної квартири в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Позивач та відповідач [PERSON] в судове засідання надали заяви про розгляд справи за їх відсутності,а відповідач також про визнання позову. Представник відповідача ХМР в судове засідання не з*явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що спірна квартира [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 24.10.2006 р. № 5-06-272034, квартира зареєстрована на праві спільної сумісної власності у порядку приватизації за [PERSON], [PERSON], [PERSON] Згідно ч. 2 ст. 370, ч. 2 ст. 372 ЦК України частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Таким чином, оскільки квартира [ADDRESS] зареєстрована за трьома власниками, частка кожного в ній складає 1/3 частку. Враховуючи викладене, суд визначає за [PERSON], [PERSON], [PERSON] частки в праві спільної сумісної власності по 1/3 частці квартири [ADDRESS] за кожним. Крім того, згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06.12.2012 року [PERSON] померла [INFO]. Спадкоємицею першої черги після смерті [PERSON] є позивач ( дочка померлої ) відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України позивач прийняв спадщину після смерті матері, оскільки на час відкриття спадщини був зареєстрований та проживав разом зі спадкодавцем, що підтверджується довідкою КП «Жилкомсервіс» № 3291 від 01.12.2015 року. Згідно повідомлення Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори від 15.09.2016 року № 6803/02-14 після померлої [INFO] [PERSON], яка мешкала в [ADDRESS], 07.12.2015 року було подано заяву від імені [PERSON] про фактичне прийняття спадщини, яка зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 3554, спадкова справа 1474/2015 року. Інших заяв не надходило. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Заповіти від імені померлої не посвідчувалися. Постановою державного нотаріуса від 18.02.2016 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку спірної квартири, у зв*язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно. За таких обставин, суд задовольняє позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визначення часток у спільній сумісній власності на земельну ділянку площею 0,1000га, що розташована за адресою: [ADDRESS], а саме, що співвласникам зазначеної земельної ділянки остання належить в рівних частках по 12 частці, мотивуючі свої вимоги тим, що він є спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON], звернувшись в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки державний акт на дану земельну ділянку видано без визначення часток в праві спільної власності, в зв'язку з чим він вимушений звернутися до суду. В судове засідання позивач не з'явився, надавши заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечував. Дослідивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до державного акту про право власності на земельну ділянку [PERSON] та [PERSON] є співвласниками земельної ділянки площею 0,1000га., що розташована в [ADDRESS]. Оскільки в державному акті про право власності на земельну ділянку виданому на ім'я [PERSON] та [PERSON] не визначені їх долі, позивач позбавлений отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Стаття 86 ЗК України визначає, що земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Статтею 89 ЗК України передбачено, що поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Отже оскільки в державному акті про право власності на земельну ділянку виданому на ім'я [PERSON] та [PERSON] не визначені їх частки, тому вони є рівними по 12 частці. Таким чином предметом спадщини після смерті [PERSON] є 12 частка земельної ділянки площею 0,1000га., що розташована в [ADDRESS]. На підставі ст. ст. 368, 370-372 ЦК України, ст.. 86, 89 ЗК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про визначення часток у спільній сумісній власності, покликаючись на те, що спірна квартира належала на праві спільної сумісної власності йому, [PERSON], [PERSON] [INFO] року [PERSON] помер, після смерті якого він успадкував 1/ частину квартири. Відповідач не оплачує комунальні послуги, не проживає у вказаній квартирі. Просить визнати за ним 2/3 частки, а за відповідачем 1/3 частку у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] Позивач та його представник позов підтримали, надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Просять позов задовольнити. Відповідач та його представник позов заперечили, зазначили, що частка співвласника жилого приміщення, яку просить визначити позивач вже визначена, а повторно визначити частку суд не повинен. Просить у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. Судом встановлено, що спірна квартира [ADDRESS] на праві приватної спільної сумісної власності належала [PERSON], [PERSON], [PERSON], що стверджується свідоцтвом про право власності на квартиру від 18 лютого 2002 року. /а.с. 5/ Відповідно до ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Однак, [INFO] року [PERSON] помер, після смерті якого відкрилась спадщина на частку у квартирі [ADDRESS] Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 червня 2009 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно [NUMBER] від 15 липня 2009 року [PERSON] успадкував після смерті [PERSON] 1/3 належну йому частку у квартирі [ADDRESS] /а.с. 10, 11/ Суд не бере до уваги покликання відповідача на те, що частка, яку просить виділити позивач вже виділена, оскільки позивач успадкував 1/3 частку, належну [PERSON], проте частки інших співвласників, а саме [PERSON] та [PERSON] не визначені. З огляду на наведене, суд вважає, що позов слід задовольнити та виділити за позивачем 2/3 частки - 1/3 частку належну йому та 1/3 частку, успадковану після смерті [PERSON], а за відповідачем 1/3 частку у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх об'єктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позову знайшли своє повне ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про визначення часток у спільній сумісній власності. Так як вона, відповідачі по справі, та [PERSON], який помер 28.04.2014року є співвласниками квартири. Просить визнати за кожним з співвласників ? частину квартири по вул.Симоненка, 12/2 в м.Львові. В судове засідання позивач подав заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності на підставі наявних документів, просить позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з»явились, подали заяву, в якій просять справу слухати у їх відсутності , позовні вимоги визнають.Суд вважає за можливе справу слухати у відсутності сторін, згідно ст.169\~ЦПК України. Представники третіх осіб в судове засідання не з»явились, від п'ятої Львівської державної нотаріальної контори надійшов лист про розгляд справи без їх участі, тому суд вважає за можливе справу слухати у відсутності сторін, згідно ст.169\~ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на квартиру №220198 від 18.02.2003р. квартира за адресою вул.[PERSON] буд 12 кв.2 дійсно належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. [PERSON] 28.04.2014року помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЕГ №155113. [PERSON] про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 14.10.2014року зареєстровано спадкову справу спадкодавцем являється [PERSON] При вирішенні спору суд враховує і покликання позивача про те, що відсутня можливість оформити спадкові права, оскільки частка спадкодавця не зареєстрована в електронному реєстрі прав нерухомого майна. Відповідно до ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. [PERSON] ст..1218ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст..1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що він з 19.10.2007р. перебував з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. З 26.03.2011 року по 14.07.2014 року він відбував покарання в місцях позбавлення волі. [INFO] у відповідача народилася дитина - [PERSON], батьком якої був зареєстрований позивач. Позивач та відповідач в судове засідання надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, а відповідач також про визнання позову. Представник третьої особи Московського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції в судове засідання не з*явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає позов обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено та не спростовується сторонами, що сторони з 19.10.2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Згідно копії свідоцтва про народження [NUMBER] від 17.12.2013р., актовий запис № 2076, позивач є батьком [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки про звільнення серії ХАР № 02547, позивач з 26.03.2011 року по 14.07.2014 року відбував покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18.08.2011 року. З копії картки обліку побачень, видачі посилок ( передач ) та бандеролей [PERSON] вбачається, що відповідач протягом 2013 року не мала побачень з позивачем. Відповідно до ст. 61 ч.1 ЦПК України обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню. Відповідач надала до суду письмову заяву про визнання позову, клопотань з приводу призначення експертизи суду не надавала. Таким чином, обставини, на які посилається позивач щодо оспорювання батьківства, доказуванню по даній цивільній справі не підлягають. З урахуванням викладеного, суд задовольняє позовну заяву та виключає відомості про батьківство позивача з актового запису № 2076 про народження [PERSON], [INFO], зареєстрованого Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 17.12.2013р. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про виключення відомостей про його батьківство з актових записів №332 відносно [PERSON], [INFO] та №333 відносно [PERSON], [INFO]. Зазначив, що він не є батьком дітей-двійнят, оскільки з їх матір'ю - [PERSON], відповідачем по справі, більше десяти років разом не проживає, а шлюб зареєстрований 19.08.2005 року між ними, відповідно до рішення Малинського районного суду Житомирської області від 02.11.2015 року розірвано. Крім того, відповідач тривалий час проживала з іншим чоловіком від якого і завагітніла, про що вона зазначала у поданій до суду 31.08.2015 року позовній заяві про розірвання шлюбу, тому батьком дітей-двійнят бути не може, у зв'язку з чим просить виключити запис про нього як батька з актових записів про народження дітей. Позивач в судове засіданя не з'явивсь, подав заяву про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити. Відповідач до суду не з'явилася, подала заяву в якій просила розгляд справи проводити у її відсутність, позовні вимоги визнала, не заперечила щодо їх задоволення. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів та вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що сторони відповідно до рішення Малинського районного суду Житомирської області від 02.11.2015 року розірвали шлюб. Відповідно до свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] від 04.02.2016 року [PERSON] та [PERSON] народилися 23.01.2016 року в м. Житомир, батьком якого записано [PERSON], а матір'ю - [PERSON] (актові записи №332 та 333 відповідно). При цьому, згідно довідки Українківської сільської ради Малинського району Житомирської області від 19.02.2016 року з жовтня 2005 року [PERSON] з [PERSON] не проживає, спільне господарства не утримує. На території села Українка [PERSON] ніколи не проживав, до складу сім'ї, відповідно до довідки від 16.02.2016 року, не входить. Стаття 122 СК України передбачає, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Згідно ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. В разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Згідно статті 121 Сімейного кодексу України, права та обов'язки матері, батька і дитини грунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Визнання позову відповідачем в порядку вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України не суперечить правам та інтересам третіх осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про виключення відомостей про нього як батька дитини з актового запису про народження [PERSON], [INFO]. В позові зазначив, що з 11.10.2002 року перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Їх спільне життя не склалося, так як відповідач зустріла іншого чоловіка і з червня 2013 року проживає окремо за іншою адресою. На підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя шлюб між ними розірвано. На даний час позивачу стало відомо, що [INFO] відповідач народила дитину - [PERSON], в актовому запису про народження якої він зазначений як батько. Після припинення шлюбних стосунків з червня 2013 року інтимних стосунків з відповідачкою не мав. З огляду на викладене позивач просив суд ухвалити рішення, яким виключити з актового запису № 464 від 23 квітня 2015 року відомості про нього як батька [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні позивач підтримав позов, наполягає на його задоволенні. Відповідач позов визнала, пояснив, що дійсно біологічним батьком [PERSON] є іншій чоловік. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В силу ч. 1 ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Статтею 136 СК України передбачено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Судом встановлено, що з 11 жовтня 2002 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Шлюб припинено 13.03.2015 року на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02.03.2015 року (а.с. 5). У свідоцтві про народження [PERSON], реєстрація якої проведена 23 квітня 2015 року (а.с.6) позивач зазначений як батько дитини, відповідач - як мати. Відповідач визнала позов, стверджувала, що біологічним батьком дитини є не позивач, а іншій чоловік. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд вважає, що досліджені фактичні дані підтверджують характер правовідносин сторін, підтверджують обґрунтованість позовних вимог та дають суду всі підстави для їх задоволення.

Outcome: approved