Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» про стягнення моральної шкоди у звязку з ушкодження здоровя при виконанні трудових обовязків. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що працював в умовах, які характеризувались перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища на підприємстві відповідача протягом 30 років 3 місяці. У жовтні 2017 року рішенням ЛЕК Українського науково-дослідного інституту протокол № 1173 промислової медицини йому було встановлене професійне захворювання - хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст. (пилотоксичний бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії.), група В. ЛН другого ступеня. За висновком МСЕК від 18.12.2017 року серії 12 ААА № 046378 позивачу була встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 20% з 11 грудня 2017 року з переоглядом у грудні 2018. Згідно рекомендацій МСЕК позивач потребує «ВМП, забезпечення лікарськими засобами». Таким чином в наслідок отримання професійних захворювань позивач не має змоги вести звичне життя, тому що змушений постійно перебувати на обліку у ЛПЗ, приймати ліки, бо без них його стан погіршується і він взагалі не може вести нормальне життя. Працювати позивач не може, навіть допомогти по господарству своїй родині він також не має змоги бо відчуває задишку при незначному фізичному навантаженні, сильний кашель з виділенням слизового вязкого харкотиння та сухий, загальну слабкість, втому, головний біль, запаморочення. Задишка за шкалою ММРД два бали, ТОХ12 балів. Все вищенаведене і є підтвердженням душевних переживань позивача, що призводять до значних і постійних моральних страждань. У звязку з викладеним, позивач просить суд стягнути з відповідача 148920 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди через втрату здоровя на виробництві. Сторони в судове засідання не викликались. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Так у відзиві,\~поданому в строки та за встановленими правилами, представник\~ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» [PERSON], заперечувала проти позовних вимог у повному обсязі, оскільки у діях відповідача відсутні ознаки протиправності, які б знаходились в причинному звязку з настанням професійного захворювання. Крім того, представник відповідача [PERSON] зауважила на необґрунтованості та недоведеності суми моральної шкоди, у звязку з чим просила в задоволенні позовних вимог відмовити. Дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Так, з письмових матеріалів справи встановлено, що позивач працював в періоди з -15.06.1984 р. - 14.10.1988 р; 15.12.1990-23.11.2016 р. - електромонтером з ремонту та обслуговування електроустаткування конвертерного цеху на ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» (а.с. 14-16). У жовтні 2017 року рішенням ЛЕК Українського науково-дослідного інституту протокол № 1173 промислової медицини йому було встановлене професійне захворювання хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст. (пилотоксичний бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії.), група В. ЛН другого ступеня (а.с.7). За висновком МСЕК від 18.12.2017 року серії 12 ААА № 046378 позивачу була встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 20% з 11 грудня 2017 року з переоглядом у грудні 2018. Згідно рекомендацій МСЕК позивач потребує «ВМП, забезпечення лікарськими засобами» (а.с. 6). На підставі даних Інформаційної довідки про умови праці від 13.03.2017 р. зясовано, що позивач працював в умовах впливу підвищених параметрів важкості праці, аерозолю фіброгенної дії у повітрі робочої зони. Факторів важкості та напруженості трудового процесу, ІЧ-випромінювання, виробничого шуму, несприятливого мікроклімату (а.с. 20-23). По факту професійного захворювання було проведено розслідування комісією, створеною на підприємстві, про що був складений акт розслідування професійного захворювання №10 від 06.11.2017 року, де вказано, що працюючи на підприємстві відповідача, позивач виконував ремонт та обслуговування електроустаткування конвертерного цеху по місцю його встановлення, підпадав під дію пилу, токсичних речовин, показники котрих перевищували нормативні через недосконалість робочих місць. Умови роботи характеризувались перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища. Загальна оцінка умов праці - відноситься до 3 класу ступеня шкідливості. Згідно п. 19, встановити винних осіб неможливо, через тривалий трудовий період позивача на підприємстві, у звязку зі зміною керівництва (а.с. 4-5). Крім того, з письмових матеріалів справи судом встановлено, що постановою Криворізького відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області від 09.01.2018 року, [PERSON] призначено щомісячну грошову виплату в розмірі 1505,12 грн. в період з 11.12.2017 року по 31.12.2018 року включно (а.с. 24). Відповідно до ч. ч. 1-4\~ст.153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Крім того,\~статтею 46 Конституції України\~закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом. Отже, надані позивачем докази підтверджують, що ушкодження здоровя відбулося при виконанні ним трудових обовязків на підприємстві відповідача, що прямо підтверджується Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання. Водночас, суд не може погодитись із запереченнями представника відповідача, який вважає не доведеним заподіяння позивачу моральної шкоди, оскільки згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що моральна шкода може складатися зокрема з моральних переживань у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного способу життя, при настанні інших негативних наслідків, що має місце в цьому випадку, тому що всі зазначені обставини в позивача наступили саме у результаті втрати професійної працездатності, внаслідок професійних захворювань. При вирішенні спору в частині відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги пояснення представника позивача про те, що у звязку з захворюванням було порушено та порушуються нормальні життєві звязки, позивач позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, оскільки позивач в наслідок отримання професійних захворювань позивач не має змоги вести звичне життя. Факт проблем зі здоровям знаходить своє відображення, крім того, у виписках із історії хвороби стаціонарного хворого (а.с. 8-13). Відповідно до\~ст.237-1 КЗпП України\~передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди проводиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Отже, моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя, за наявності причинного звязку. Оскільки всі перелічені умови стороною позивача були обґрунтовані та доведені у позовній заяві та наданих письмових доказах, суд погоджується з необхідністю грошового відшкодування, повязаного зі спричиненням моральної шкоди. Обговорюючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, приймає до уваги те, що йому були спричинені моральні страждання, отримання професійного захворювання, безумовно, змінила його нормальний життєвий ритм, проте вирішуючи питання про достатній розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд погоджується з позицією відповідача щодо того, що позивачем не наведено конкретних достатніх аргументів щодо обґрунтування саме зазначеної у позові суми спричинених збитків. Тому при вирішенні питання щодо розміру грошової компенсації, суд бере до уваги ступінь втрати професійної працездатності, призначення страхових виплат, та, виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути на його користь 18000,00 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які позивач переживав протягом тривалого часу та які переносить на даний час. Відповідно до ст.141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial