Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи тим, що відповідно до договорів дарування права власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства №№1784, 1786, 1787 від 05.10.2012 року, №№1831, 1832, 1834, 1835, 1836 від 10.10.2012 року він набув право власності на майновий пай, що знаходиться в колективному сільськогосподарському підприємстві СВК «Росія» с.Червонокостянтинівка Петрівського району Кіровоградської області. На підставі заяви позивача та згідно виписки з протоколу №1 від 16.03.2013 року засідання загальних зборів СВК «Росія» йому було виділено майно на суму 113 237 гривень за переліком згідно загального акту прийому-передачі майна, яке виділене в натурі згідно свідоцтва про право власності на майновий пай. Згідно вказаного акту позивач прийняв майже все майно, крім трьох одиниць сільськогосподарської техніки: комбайну марки СК-5М «Нива», 1988 року випуску, державний номер [NUMBER], залишковою вартістю 24 000 гривень, плугів ПН - 5,35, 1992 року випуску в кількості двох штук, залишковою вартістю 1 600 гривень, та самохідного буряконавантажувача марки СПС - 4,2, 1990 року випуску, залишковою вартістю 12 800 гривень, який відповідач приховує, не вказуючи жодних ідентифікаційних номерів транспортного засобу. На неодноразові прохання позивача видати вищевказану техніку відповідач постійно знаходить відмови, тому позивач змушений звернутися з позовом до суду про визнання права власності та усунення перешкод у користуванні та володінні майном. Відповідач по справі СВК «Росія» звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] мотивуючи тим, що протокол №1 засідання загальних зборів СВК «Росія» від 16.03.2013 року в частині виділення майна в натурі позивачу є недійсним в зв'язку з тим, що особи які вчинили правочин не мали необхідного обсягу цивільної дієздатності для вирішення питання виділення майна, тому майно передане позивачу має бути повернуте в СВК «Росія», в зв'язку з цим СВК «Росія» просить суд визнати недійсним протокол №1 засідання загальних зборів трудового колективу СВК «Росія» від 16.03.2013 року в частині виділення майна в натурі [PERSON] та зобов'язати останнього за актом приймання - передачі майна передати сільськогосподарському виробничому кооперативу «Росія» майно пайового фонду майна колективного сільськогосподарського підприємства СВК «Росія», яке є спільною частковою власністю громадян, для включення його до складу орендованого майна. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, зустрічний позов СВК «Росія» не визнав та просив суд відмовити в його задоволені. Представник відповідача СВК «Росія» позов [PERSON] не визнав, зустрічний позов підтримав посилалися на обставини викладені в зустрічній позовній заяві. Суд заслухавши сторони, дослідивши документи справи, вважає, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню, а зустрічний позов СВК «Росія» підлягає задоволенню, з наступних підстав. В ході судового слідства встановлено, що [PERSON] відповідно до договорів дарування права власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства №№1784, 1786, 1787 від 05.10.2012 року, №№1831, 1832, 1834, 1835, 1836 від 10.10.2012 року, набув право власності на майновий пай, що знаходиться в колективному сільськогосподарському підприємстві СВК «Росія» с.Червонокостянтинівка Петрівського району Кіровоградської області. На підставі заяви позивача та згідно виписки з протоколу №1 від 16.03.2013 року засідання загальних зборів СВК «Росія» йому було виділено майно на суму 113 237 гривень за переліком згідно загального акту прийому-передачі майна, яке виділене в натурі згідно свідоцтва про право власності на майновий пай. Згідно вказаного акту позивач прийняв майже все майно, крім трьох одиниць сільськогосподарської техніки: комбайну марки СК-5М «Нива», 1988 року випуску, державний номер [NUMBER], залишковою вартістю 24 000 гривень, плугів ПН - 5,35, 1992 року випуску в кількості двох штук, залишковою вартістю 1 600 гривень, та самохідного буряконавантажувача марки СПС - 4,2, 1990 року випуску, залишковою вартістю 12 800 гривень. У відповідності до Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» та відповідно до протоколу № 1 загальних зборів пайовиків СВК «Росія» від 02 квітня 2002 року, майно СВК «Росія» було розпайоване відповідно до трудової участі кожного його члена, між 437 пайовиками, які мають спільну часткову власність на розпайоване майно СВК «Росія». Список працівників СВК «Росія», які мають право на одержання майнового паю, що є невід'ємним додатком до вище зазначеного протоколу, додається до протоколу. Відповідно до протоколу № 1 загальних зборів пайовиків СВК «Росія» від 02 квітня 2002 року, розпайоване майно, згідно акту прийому - передачі майна пайового фонду від СВК «Росія», передане 02 квітня 2002 року від СВК «Росія» співвласникам майна. Таким чином СВК «Росія» з моменту передачі розпайованого майна, а саме з 02 квітня 2002 року, втратив право на володіння та розпорядження зазначеним майном. Відповідно до ст.ст. 7, 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», майно коллективного сільськогосподарського підприємства належить його членам на праві спільної часткової власності. Порядком визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2001 № 177 «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки» визначено, що право на пай засвідчується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат), який видається сільською, селищною або міською радою. Згідно свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства №№ 214047- 214053, виданих 15 жовтня 2012 року Червонокостянтинівською сільською радою [PERSON], він має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства СВК «Росія», а його частки, відповідно, становлять 0,59; 0,39; 0,50; 0,26; 0,32; 0,52; 0,34; 0,30 відсотків, що підтверджує його право на спільну часткову власність на пайовий фонд СВК «Росія». Відповідно до «Рекомендацій щодо порядку здійснення права спільної часткової власності власниками майнових паїв колишніх колективних сільськогосподарських підприємств», затверджених наказом Міністерства аграрної політики України № 315 від 20 травня 2008 року, вищим органом співвласників майнових паїв визнаються збори. Визначено правомочність цих зборів, рішення яких приймаються за згодою не менш як 2/3 співвласників, крім рішень щодо відчуження майна та виділення в натурі частки з майна, які приймаються одностайно усіма співвласниками майнових паїв. Згідно ч.1 ст.356 ЦК України, власність двох і більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч.1 ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. У відповідності з ч.3 ст.356 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається або є неможливим співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. На підставі вищевказаного [PERSON] має право вимагати виділення та передачу йому майна спільної часткової власності, однак таке право він може реалізувати виключно за згодою усіх співвласників майна, а не вимагати його у СВК «Росія», який лише використовує та зберігає майно співвласників. Тобто збори трудового колективу СВК «Росія», в тому числі, відповідно до протоколу № 1 від 16.03.2013 року, трудовий колектив в кількості 59 чоловік присутніх, не уповноважені вирішувати питання виділення та відчуження майна, що належить на праві спільної часткової власності 340 власникам майнових паїв СВК «Росія». Таким чином, відповідно до ст. 215 ЦК України, протокол № 1 засідання загальних зборів трудового колективу СВК «Росія» від 16.03.2013 року, яким виділено майно [PERSON], є недійсним, у зв'язку з тим, що в порушення ч.2 ст. 203 ЦК України, особи які вчинили правочин не мали необхідного обсягу цивільної дієздатності для вирішення питання виділення майна. Відповідно до ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі,- відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. В зв'язку з тим, що виділене та передане [PERSON] майно має знаходитись відповідно до договору оренди у СВК «Росія», який за орендну плату користується цим майном тому майно передане [PERSON] має бути повернуте в СВК «Росія». Відповідно до виписки з протоколу № 1 засідання загальних зборів трудового колективу СВК «Росія» від 16.03.2013 року, акту прийому -передачі майна, яке виділене в натурі, [PERSON] фактично отримано наступне майно: свердловину СТФ, 1985 року на суму 5 261 гривня; корівник ДСК, 2002 року на суму 2 7871 гривень; автомобіль САЗ 3507, державний [NUMBER], 1986 року, № двигуна [NUMBER], № шасі [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 23.03.2000 року на суму 3000 гривень; автомобіль ГАЗ 5312, державний [NUMBER], 1990 року, № двигуна [NUMBER], № шасі[NUMBER],свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 23.03.2000 року на суму 6 669 гривень; печатну машинку «Оптіма» 2001 року на суму 475 гривень; копіювальний апарат КАНОН ЄС 220 200 року на суму 1 130 гривень; корови по ціні 12 гривень за 1 кг на суму 5 760 гривень; двоє дверей на суму 600 гривень; рамки верандні в кількості 4-ох штук на суму 400 гривень; плитку скляну в кількості 280 - ти штук на суму 280 гривень; дизельне пальне 143,8 літрів по 10 гривень за 1 літр на суму 1 438 гривкень; коробка сателітів ГАЗ-51 в кількості однієї штуки на суму 250 гривень; кришку коробки ГАЗ-51 в кількості однієї штуки на суму 300 гривень; підшипник шарів в кількості однієї штуки на суму 39 гривень; гній 77 процентів 120.7 тон по 20 гривень за 1 тону на суму 2 415 гривень; муку 100 кг. по 3 гривні за 1кг. на суму 300 гривень; гущу олії 50 кг. на суму 150 гривень; олію 9,4 кг. на суму 94 гривень; костюм брезентовий в кількості чотирьох штук на суму 400 гривень; фартух в кількості чотирьох штук на суму 120 гривень; жилет в кількості однієї штуки на суму 40 гривень; брюки ватні в кількості двох штук на суму 120 гривень; кровать бувша у використанні в кількості чотирьох штук на суму 400 гривень; подушка в кількості п'яти штук на суму 100 гривень; шпагат сірий в кількості трьох штук на суму 315 гривень; молодняк великої рогатої худоби по 15 гривень за 1 кг. на суму 13 350 гривень; насіння зерно по ціні 2 000 гривень за 1 тону на суму 3 560 гривень, всього на суму 74 837 гривень, яке підлягає поверненню СВК «Росія». Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не можутьгрунтуватися на припущеннях. Відповіднодо ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд вважає, що позивач довів те, що майно СВК «Росія» виділене та передане [PERSON] має бути повернуте в СВК «Росія», а протокол № 1 засідання загальних зборів трудового колективу СВК «Росія» від 16.03.2013 року, яким виділено майно [PERSON], є недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесенні нею і документально підтвердженні судові витрати. Таким чином, з [PERSON] на користь СВК «Росія» необхідно стягнути судові втрати в сумі 1 132 гривні 37 копійок сплаченого судового збору. Також з [PERSON] на користь СВК «Росія» необхідно стягнути витрати на правову допомогу в сумі 7 650 гривень. Вказані правовідносини регулюються Законом України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», Постановою Кабінету Міністрів України «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян в процесі реформування аграрного сектору економіки» № 177 від 28.02.2001 року, ст. ст. 203, 215,216,356,358,364 ЦК України, ст. ст. 58, 60, 61, 88 ЦПК України.

Outcome: approved