Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про зобовязання відповідача власними силами і за свій рахунок звільнити самовільно захоплену земельну ділянку шляхом знесення самочинно збудованого приміщення -прибудови до квартири №1 загальною площею 20,00 кв.м., розташованої у будинку №64 по вулиці Отамана Головатого у м.Одесі. В обґрунтування вимог позивач посилався на те, що відповідачем було здійснено реконструкцію без відповідного дозволу на земельній ділянці, що належить позивачеві та не надавалася у користування відповідача. У судове засідання представник позивача подав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов у повному обсязі, розглянувши справу за його відсутності, при цьому погодився на розгляд справи в заочному порядку у випадку неявки відповідача. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, може заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, з клопотаннями про відкладення розгляду справи не звертався, заперечень від відповідача на позов до суду не надходило, свою думку щодо позовних вимог в тій чи іншій формі відповідач не висловив. За таких обставин, підстави для відкладення розгляду справи, що передбачені ч.ч.1, 2 ст.169 ЦПК України, відсутні. Враховуючи також вимоги ст.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести в заочному порядку за відсутності відповідача, що відповідає положенням ст.169 та ст.224 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності відповідачеві у справі. Вказана квартира розташована на першому поверсі двоповерхового будинку. Судом встановлено, що відповідач, не маючи права власності чи користування на земельну ділянку біля квартири [ADDRESS], не маючи дозволу на будівництво та затвердженого проекту, самочинно здійснив реконструкцію квартири, добудувавши приміщення площею 20,00 кв.м. На приписи начальника дільниці №3 КП ЖКС Пересипський про надання дозвільних документів на прибудову не відреагував. Відповідно до ст.14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави та об'єктом права власності Українського народу. Від імені народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Відповідно до ч.1 ст.125 ЗК України, право власності та право користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Відповідно до ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ч.2 ст.83 ЗК України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності. Згідно ст.9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (реконструкція) обєкту здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів. Частина 1 ст.12 ЗК України, передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить в т.ч. розпорядження землями територіальних громад. Статтею 126 ЗК України, передбачено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчуються державними актами. Відповідно до положень ст.5 Закону України «Про основи містобудування» від 16.11.1992 року за №2780-12, при здійсненні містобудівної діяльності повинні бути забезпеченні: розробка містобудівної документації, проектів конкретних обєктів згідно вихідними даними на проектування, з дотриманням державних стандартів, норм і правил, регіональних і місцевих правил забудови. Пунктом 4 ч.2 ст.17 Закону України «Про основи містобудування» від 16.11.1992 року за № 2780-12, містобудівна документація є основою для вирішення питань щодо розташування та проектування нового будівництва, здійснення реконструкції, реставрації, капітального ремонту обєктів містобудування та упорядкування території. Відповідно до ст.23 Закону України «Про планування і забудову території» будівництво обєктів містобудування здійснюється згідно з діючим законодавством, державними стандартами, нормами та правилами, регіональними та місцевими правилами\~забудови, містобудівною та\~проектною документацію. Фізичні особи, які мають намір здійснити будівництво обєктів містобудування на земельних ділянках, що належать їм на праві власності чи користування, зобовязані отримати від виконавчих органів відповідних рад чи їх виконавчих органів у разі делегування їм таких повноважень, дозвіл на будівництво обєкту містобудування (ст.24 вказаного закону). Згідно ч.1, ч.2, ч.4 ст.376 ЦК України, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу. Особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка самочинно його здійснила на його земельній ділянці, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила самочинне будівництво, або за її рахунок. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ в п.22 постанови «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» №6 від 30 березня 2012 року розяснив, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Жодних заперечень та доказів на їх обґрунтування відповідачем не надано. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. На підставі встановленого суд вважає, що предявлені позовні вимоги є законними, обґрунтованими, та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved