Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, і свої вимоги обґрунтовує тим, що починаючи з 14.06.1999 року він постійно працював в ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання». З 01.06.2014 року він працює на посаді провідного інженера-конструктора інженерно-технічного центру. 27 квітня 2018 року позивач звільнився з підприємства відповідача згідно наказу №3842/ВК від 26.04.2018 року за ч.3 ст.38 КЗпП України. При цьому йому було не виплачено відповідачем заробітну плату, яка належить йому при звільненні, а також суми індексації, компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з затримкою термінів її виплати, грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку. Таким чином 27 квітня 2018 року та пізніше підприємство з позивачем не розрахувалось, письмово про належні йому суми до виплати його не повідомили. Внаслідок цього у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість з виплати йому заробітної плати в день звільнення, середнього заробітку за час затримки виплати, які позивачу не виплатили. Вважає дії відповідача незаконними та такими, що порушують конституційні права і свободи позивача як людини і громадянина України. Згідно з ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць, через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно ст.117 КЗпП\~України в\~ разі\~невиплати з\~вини власника\~або уповноваженого\~ним органу\~належних звільненому\~працівникові сум\~у строки,\~зазначені в\~ст.116\~цього Кодексу,\~при відсутності\~спору про\~їх розмір\~підприємство,\~установа,\~організація повинні\~виплатити працівникові\~його середній\~заробіток за\~весь час\~затримки по\~день фактичного\~розрахунку. 25 квітня 2018 року позивач уклав договір про надання послуг в сфері права з фізичною особою - підприємцем [PERSON]. Метою цього договору є реалізація права вибору захисника цивільних прав позивача та вчинення процесуальних дій, необхідних для розгляду справи в суді, підготовки до її розгляду щодо захисту його права на своєчасне отримання заробітної плати. Також, відповідно до ст.1007 ЦК України, ст.ст.58, 60, 62 ЦПК України, позивач оформив довіреність на [PERSON] для здійснення представництва його інтересів у суді, вчинення процесуальних дій, необхідних для розгляду справи у суді, підготовки до її розгляду. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь нараховану та невиплачену заробітну плату яка належить позивачу при звільненні у сумі 54239,68грн., суму середнього заробітку за час затримки виплати, та витрати, пов'язані з розглядом справи. В судовому засіданні представник позивача вказані позовні вимоги підтримав повністю з зазначених в позові підстав, та просив суд їх задовольнити. В судове засіданні представник відповідача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, відзив на позов не надав. Було надано клопотання про відкладення розгляду справи, але це була друга неявка представника відповідача в судове засідання, тому клопотання було залишено без задоволення. Ухвалами Ковпаківського районного суду м.Суми від 18.05.2018 року та від 08.06.2018 року у Товариства витребовувалися довідки про суму нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та про суму середньоденної заробітної плати позивача, але за ухвалою суду надані не були. Суд, заслухавши представника позивача, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав: Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 14.06.1999 року постійно працював в ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання». З 01.06.2014 року позивач працював на посаді провідного інженера-конструктора інженерно-технічного центру. 27 квітня 2018 року [PERSON] звільнився з підприємства відповідача згідно наказу №3842/ВК від 26.04.2018 року за ч.3 ст.38 КЗпП України. Викладені обставини підтверджуються копією трудової книжки позивача (а.с.10-12). Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України). Судом встановлено, що в день звільнення позивача ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» не виплатило належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України, що визнано відповідачем. Як вбачається\~з наданого\~позивачем розрахункового\~листа заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] становить 54239грн.68коп. (а.с.23, 33). Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі в розмірі 54239грн.68коп. (ця сума визначена з урахуванням утриманого податку на доходи фізичних осіб та військового збору). Відповідно до Наказу №75 від 21.03.2014 року у ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» з 26.05.2014 року встановлено всім працівникам робочу неділю з режимом роботи 3 робочі дні: понеділок, вівторок, середа. Заробітна плата позивача за два останні місяці, що передували звільненню, становить 16536грн.36коп. згідно з індивідуальними відомостями з Пенсійного фонду (а.с.30). Так, за лютий 2018 року заробітна плата становить 6872,98грн., за березень 2018 року 9663,38грн., кількість робочих днів в лютому 12, в березні 12. Таким чином, середньоденна заробітна плата становить 689,01грн. ((6872,98грн. +9663,38грн.): (12+12) = 689,01грн.). Період затримки розрахунку при звільненні позивача на дату ухвалення цього рішення, тобто з 27.04.2018 року по 26.06.2018 року становить 23 робочих дні: квітень 1, травень 11, червень 11, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 15847грн.23коп. (689,01 х 23 = 15847грн.23коп.). Надання позивачу послуг у сфері права фізичною особою-підприємцем [PERSON] не є витратами, повязаними з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду, які передбачені п.4 ч.3 ст.133 ЦПК України, оскільки укладання такого договору на надання послуг не є процесуальною дією. Витрати позивача на правову допомогу фахівця у галузі права згідно з нормами Цивільного процесуального кодексу України не є витратами на професійну правничу допомогу, оскільки надані фізичною особою-підприємцем у сфері права, а не адвокатом. Отже, не підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 859грн., сплачених фізичній особі-підприємцю [PERSON] за договором про надання послуг у сфері права. З огляду на викладене, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково і стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» на користь позивача заборгованість по заробітній платі у розмірі 54239грн.68коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 15847грн.23коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 704грн.80коп.

Outcome: partial