Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про звільнення з-під арешту жилого будинку [ADDRESS]. В позові зазначив, що між відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є позивач, та відповідачем [PERSON] 21 грудня 2006 року укладений договір кредитування, за умовами якого позичальник отримав кредит у сумі 59500 доларів США, і в цей же день в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором сторони уклали договір іпотеки, за яким в заставу банку був переданий зазначений будинок, право власності на який належить відповідачу. Оскільки заставодержатель має приоритетне право на звернення стягнення на заставлене майно, просить звільнити з-під арешту, який накладений в межах виконавчих проваджень, боржником по яких є [PERSON], на підставі постанов державних виконавців від 31.08.2009 року та від 28.09.2010 року. В судове засідання представник позивача не з'явився, надавши письмове звернення, яке містить прохання про задоволення позову, вирішення спору у його відсутність, а також згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач, належним чином повідомлена про час та місце вирішення справи, до суду не з'явилася з невідомих причин. Заперечень проти позову не надала. За згаданих обставин зі згоди представника позивача, викладеної в письмовій заяві, суд в силу ст. 224 ЦПК України знаходить за можливе ухвалити в справі заочне рішення. Представник третьої особи, належним чином повідомленої про час та місце вирішення справи, до суду не з'явився, звернувшись з заявою про проведення судового засідання без його участі. Зазначені обставини в силу ст. 36 ЦПК України є підставою для вирішення спору у відсутність представника третьої особи. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, з наступних міркувань. Судом встановлено, що на підставі постанов державних виконавців Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького МУЮ від 31.08.2009 року та від 28.09.2010 року накладений арешт на жилий будинок [ADDRESS] (а. с. 10) під час здійснення виконавчого провадження. Зазначений будинок, який належить на праві власності [PERSON], 21 грудня 2006 року переданий нею в іпотеку відкритому акціонерному товариству «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є позивач, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 014/17-40/1291-36 від 21.12.2006 року (а. с. 5-9). Відповідно до ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Згідно із ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Із змісту ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» випливає, що для задоволення вимог стягувача, який не є заставодержателем, стягнення на заставлене майно може бути звернено, коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю або якщо право застави виникло після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів. Надані суду докази свідчать про те, що позивачу належить переважне перед іншими кредиторами відповідачки право звернення стягнення на заставлене майно, а також право вимоги про звільнення його з-під арешту, у зв'язку з чим суд знаходить всі підстави для задоволення позову. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved