Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 118748,23 грн. свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 31.07.2013 року, відповідач отримав кредит у розмірі 3800,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак своєчасно свої зобовязання не виконав, в звязку з чим станом на 19.08.2018 року утворилась заборгованість в сумі 118748,23 грн, яка складається з заборгованості по тілу кредиту 50926,05 грн., по відсоткам 29866,71 грн., пеня 31824,60 грн., штраф ( фіксована частина) 500 грн., штраф ( процентна складова) 5630,87 грн. У судове засідання представник позивача не з»явився, просив справу розглянути за його відсутності, позов підтримує. Відповідач в судове засідання 22.02.2019 року не з»явився, надав відзив та письмові заперечення проти позову, вказавши, що позов не визнає повністю, посилаючись на наступне. Так, відповідач зазначає, що при оформленні картки «Універсальна» не мав наміру користуватись кредитом та не виявив жодного бажання на отримання кредитного ліміту, про що свідчить відсутність в графі «Желаемый кредитный лимит» суми бажаного кредиту. Відповідач зазначає, що ним були отримані кредитні кошти від позивача в сумі 50000 грн. лише 22.07.2017 року і в рамках оформлення «Миттєвої розстрочки» строком на 1 рік, які сплачені в повному обсязі, що підтверджується листом АТ КБ «ПриватБанк» від 06.07.2018 року. Заслухавши відповідача, вивчивши письмові докази по справі, в тому числі оригінал «Анкеты-заявления о присоединении к Условиям и Правилам предоставления банковских услуг в ПриватБанке», суд приходить до наступного. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України). Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 цього Кодексу). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Правовідносини з надання кредиту за своєю правовою природою є договірними правовідносинами. Отже, якщо сторони досягли домовленості згідно з положеннями статей 207, 640 ЦК України та уклали кредитний договір, у якому передбачили умови його виконання, то ці умови мають виконуватись і свідчать про те, що момент досягнення домовленості настав. За змістом статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629\~ЦК України). Так, позивач стверджує, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв»язку з чим підписав заяву б/н від 31.07.2013 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 3800,00 гривень (як зазначено у позовній заяві). Однак, як вбачається з наданої позивачем копії (і оригіналу, що був досліджений у судовому засіданні) анкети-заяви відповідача [PERSON] від 31.07.2013 року (а.с. 10), у цій заяві не вказано взагалі суму кредитного ліміту. Відповідно до п.1.1.1.54 Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку кредит (кредитна лінія, кредитний ліміт) розмір коштів, що надаються Банком клієнту на строк, обумовлений у Договорі, на умовах платності та зворотності. Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку про те, що у даному випадку між позивачем та відповідачем не виникли правовідносини з приводу надання споживчого кредиту, оскільки щодо суттєвих умов кредитного договору досягнуто згоди між ними не було сума кредиту, нарахована позивачем, не відповідає нібито узгодженій, за твердженням позивача, сторонами договору, також не досягнуто згоди взагалі щодо кредитного ліміту (суми кредиту. При зверненні до суду позивач на підтвердження своїх вимог щодо надання кредиту в розмірі 3800 грн. надано лише копію анкети-заяву, в якій відсутня сума кредитного ліміту, та розрахунок заборгованості, інших документів на підтвердження надання банком та отримання відповідачем кредиту в сумі 3800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок не надано. У відповідності до вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які він посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень. Однак, на думку суду, позивач не довів обставини, на які він посилається в обґрунтування своїх вимог. Таким чином, суд приходить до висновку про недоведеність заявлених позивачем вимог, що є підставою для відмови у задоволенні позову. \~\~\~На підставі викладеного,

Outcome: dismissed