Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення безпідставно набутих коштів в сумі 10000 грн., посилаючись на те, що між ТОВ «Деметра ЛК» та [PERSON] було укладено договір оренди землі строком на 10 років, відповідно до якого останній передав в оренду ТОВ «Деметра ЛК» земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,26 га, кадастровий №7123787200:02:002:0026, яка розташована на території Ротмістрівської сільської ради Смілянського району Черкаської області. Вказують, що орендодавець [PERSON] [INFO] помер. Після його смерті з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулася [PERSON] для оформлення свідоцтва про право на спадщину за заповітом. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті, відповідач по справі [PERSON] 15.12.2015 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вищезазначену земельну ділянку. Позивачем ТОВ «Деметра-ЛК» 29.12.2017 було сплачено відповідачу [PERSON] орендну плату за користування земельною ділянкою в розмірі 10 000 грн. за період 2017-2020 років. В подальшому, позивачу стало відомо, що [PERSON] , як новий власник земельної ділянки, уклав новий договір оренди земельної ділянки площею 3,26 га, кадастровий №7123787200:02:002:0026, яка розташована на території Ротмістрівської сільської ради Смілянського району Черкаської області строком на 7 років з ФГ «Вектор-Агро Плюс», який зареєстрований 24.01.2018. Позивач 15.02.2020 направив відповідачеві вимогу про сплату коштів, яка залишилася без задоволення. Відповідач [PERSON] добровільно не повернув ТОВ «Деметра-ЛК» суму безпідставно отриманих ним коштів. Таким чином, сума заборгованості відповідача [PERSON] перед ТОВ «Деметра- ЛК» становить 10000,00 грн. безпідставно набутих грошових коштів, які позивач й просить суд стягнути з відповідача. Також, просять суд стягнути з відповідача судові витрати за сплату судового збору та витрати за надання правничої допомоги. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.06.2020 відкрито провадження у справі та запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву. Так, 05.08.2020 відповідачем до суду скеровано відзив на позов, яким просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі та зменшити розмір винагороди на правничу допомогу до 2000 грн. Зокрема, у відзиві відповідач стверджує що 10000 грн. орендної плати за домовленістю між позивачем та ним, і яка вказана у видатковому касовому ордері від 29.12.2017, є орендною платою за: 2015, 2016, 2017 роки фактичного користування земельною ділянкою, а не за 2017-2020 роки. До суду 25.08.2020 представником відповідача скеровано відповідь на відзив, яким просить суд позов задовольнити в повному обсязі, строк дії договору оренди земельної ділянки, укладений з [PERSON] , не скінчився, тому позивач, як добросовісний орендатор, виконував свої обов`язки та сплачував орендну плату за користування земельною ділянкою спадкоємцю з яким в подальшому мав намір укласти договір оренди земельної ділянки, як з новим власником. Крім того, вказує, що витрати на правничу допомогу адвоката Ігнатенка В.М., який представляє інтереси ТОВ «Деметра-ЛК» та понесені останнім, пов`язані з даною справою, є співмірними зі складністю та об`ємом виконаної роботи, підтверджені належними та допустимими доказами, яких в сукупності достатньо для підтвердження витрат на правничу допомогу. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Ігнатенко В.М. позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити. Суду пояснив, що набуття зазначених коштів [PERSON] є абсолютно безпідставним. Представник відповідача - адвокат Рева С.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, оскільки видатковий касовий ордер від 29.12.2017 є підтвердженням орендної плати за 2015-2017 роки. Відповідач не укладав договір оренди землі з позивачем за наступні роки, а тому не міг сплатити кошти наперед. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні, суд вважає наступне. В судовому засіданні встановлено, що між ТОВ «Деметра ЛК» та [PERSON] укладено договір оренди землі, серія та номер б/н строком на 10 років, зареєстрований у реєстраційній службі Смілянського міськрайонного управління юстиції Черкаської області про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 5860449 від 29.05.2014. Відповідно до п. 2 зазначеного вище договору [PERSON] передав в оренду ТОВ «Деметра ЛК» земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,26 га, кадастровий №7123787200:02:002:0026, яка розташована на території Ротмістрівської сільської ради Смілянського району Черкаської області. Орендодавець [PERSON] [INFO] помер. Після його смерті з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулася [PERSON] для оформлення свідоцтва про право на спадщину за заповітом. [PERSON] [INFO] померла. Після смерті її син, відповідач по справі [PERSON] , 15.12.2015 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вищезазначену земельну ділянку. Як стверджує представник позивача у позові, позивачем ТОВ «Деметра-ЛК» 29.12.2017 сплачено відповідачу [PERSON] орендну плату за користування земельною ділянкою в розмірі 10 000 грн. за період 2017-2020 років. В подальшому, [PERSON] , уклав договір оренди земельної ділянки площею 3,26 га, кадастровий №7123787200:02:002:0026, яка розташована на території Ротмістрівської сільської ради Смілянського району Черкаської області строком на 7 років з ФГ «Вектор-Агро Плюс», який зареєстрований 24.01.2018. Позивач 15.02.2020 направив відповідачеві вимогу про сплату коштів, яка залишилася без задоволення. Відповідач [PERSON] добровільно не повернув ТОВ «Деметра-ЛК» суму безпідставно отриманих ним коштів. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 1212 ЦК України зазначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Статтею 1213 ЦК України встановлено, що набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. За змістом цієї статті безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуте за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, в разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому. Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої та другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість зробити висновок про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому породження певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, прямо передбачених частиною другою статті 11 ЦК України. Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi цієї статті тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання. Якщо ж зобов`язання не припиняється з підстав, передбачених статтями 11, 600, 601, 604 - 607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов`язання). Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або взагалі була відсутня. Наявними матеріалами справи підтверджується обставини, на які посилається позивач, а саме те, що відповідач при відсутності договірних зобов`язань, які передбачені законодавством України, кошти за орендну плату отримав. Видатковим касовим ордером від 29.12.2017 підтверджено сплату оренди землі за 2017-2020 роки. Разом з тим судом встановлено, що договір оренди землі відповідача з ФГ «Вектор-Агро Плюс» зареєстрований 24.01.2018. Тобто, відповідач правомірно отримав орендну плату від позивача за 2017 рік, а тому до стягнення з відповідача підлягає сума безпідставно набутих коштів 7023,62 грн. Враховуючи встановлені обставини та відповідні їм правовідносини, слід зазначити, що між сторонами виник спір стосовно набуття майна без достатніх правових підстав. Відсутність договірного характеру правовідносин дає підстави для застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України. Аналогічна правова позиція Верховного суду викладена у постанові від 02 вересня 2019 року по справі № 588/921/16-ц ( провадження 61-23722св18 ). Отже, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача суму 7023,62 грн (10 000 грн - 2976,38 грн) безпідставно набутих коштів. Кім того, статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу. Так, відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. З розрахунку до договору про надання правової допомоги № 03/01/20-1 від 03.01.2020 вбачається, що адвокатом Ігнатенком В.М., який надавав правничу допомогу позивачу по справі - ТОВ «Деметра-ЛК», було виконано наступні послуги: 03.01.2020 проведено усну консультацію клієнта за 1 год.-1000 грн., 31.03.2020 підготовлено та подано до суду позовну заяву за 2 год. - 2000 грн., 05.08.2020 - участь у судовому засіданні, в тому числі час витрачений на дорогу до суду та повернення до офісу за 2 год. - 2000 грн., 17.08.2020 підготовлено та подано до суду заперечення на відзив за 1 год. - 1000 грн., 25.08.2020 - участь у судовому засіданні, в тому числі витрачений на дорогу до суду та повернення до офісу за 3 год. - 3000 грн. Всього витрачено 9 год. та сплачено гонорар 9000 грн. Під час розгляду справи стороною відповідача було заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 2000 грн. Зважаючи на вимоги діючого законодавства, оцінюючи наявні у справі докази, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення витрати на правничу допомогу у розмірі 6000 грн., що є співмірною обсягу виконаних робіт з надання юридичної допомоги. Крім того, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 1402 грн., пропорційно до суми задоволених вимог, відповідно до статті 141 ЦПК України.

Outcome: partial