Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, яким просить поділити майно, що у спільній власності подружжя, визнавши за позивачем право власності на ? частину квартири [ADDRESS], 1/3 частину вказаної квартири визнати за дитиною [PERSON] В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що з 07.07.2007р. перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають дитину, 2007 року народження. У період шлюбу 11.02.2011р. на сумісні кошти, кошти батьків, придбали квартиру [ADDRESS]. З травня 2013р. сумісно з відповідачем не проживають, мирним шляхом поділити майно неможливо. Оскільки відповідач в квартирі не проживає, дитина страждає на хворобу, позивач та її батьки є інвалідами та учасниками ЧАЕС, тому просить визнати право власності і за дитиною. Відповідач з вимогами позову погодився частково, надавши письмові заперечення, зазначивши, що іншого майна не має, вважає за справедливо поділити спірну квартиру в рівних частках. Суд, вивчивши доводи позивача, заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Так, встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.07.2007р. і мають сина [PERSON], [INFO]. Квартира [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 11.02.2011р. Такі обставини підтверджено копіями свідоцтва про шлюб, свідоцтва про народження, витягу про державну реєстрацію прав, договору купівлі-продажу від 11.02.2011р. (а.с.2-10). Відповідно до вимог ст. 60 Сімейного Кодексу України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до вимог ст. 70 ч.2 Сімейного Кодексу України при вирішені спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Відповідно до вимог ст. 70 ч.3 Сімейного Кодексу України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Вимога позивача про визнання і за дитиною 1/3 частину спірної квартири, у зв'язку з тим, що остання хворіє, батьки інваліди, учасники ЧАЕС тощо не є доведеною як обов'язкові умови для збільшення частки майна, тому і не є підставами для задоволення позову в цієї частині. Відповідно до вимог ст. 70 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше на визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, суд прийшов до висновку, що спільне майно подружжя, придбане у період шлюбу, у вигляді квартири [ADDRESS] є рівними частками та належить їм на праві сумісної спільної власності. Відповідно до правил ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial