Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Донецького обласного бюро судово-медичних експертиз, третя особа: [PERSON], яким просив визнати висновок експерта № 1244 від 30.12.2011 року підписаний експертом бюро судово-медичної експертизи Донецької області [PERSON] недійсним. Свої вимоги мотивував тим, що 23.11.2011 року він звернувся з позовом до Краснолиманського міського суду Донецької області про оспорювання батьківства. Рішенням від 04.06.2013 року Краснолиманський міський суд Донецької області відмовив у задоволенні позовних вимог. Ухвалою суду від 22.09.2011 року була призначена судово-медична експертиза крові на предмет встановлення батьківства із застосуванням молекулярно-генетичного аналізу, та був отриманий висновок генетичної експертизи № 1244 виданий Донецьким ОБ СМЕ, згідно якого [PERSON] є батьком дитини - [PERSON]. Вважає зазначений висновок експерта недійсним, оскільки висновок було підписано експертом [PERSON] та [PERSON], який є спеціалістом в області молекулярно-генетичних досліджень, але не є експертом. Крім того, при розгляді справи судом не було розглянуто у судовому засіданні клопотання про надання судом дозволу на проведення експертних (лабораторних) досліджень за межами обласного бюро СМЕ в зв'язку з чим були порушені вимоги ст. 143 ЦПК України. До висновку експерта не був долучений додаток, в якому відображені алельні сходи, тобто доповнення, в якому візуально відображений результат дослідження. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, надав пояснення аналогічні, викладеним у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та суду пояснила, що відповідно до п. 2.5.1. Правил проведення судово-медичних експертиз (досліджень) у відділеннях судової імунології бюро судово-медичної експертизи, затвердженими Наказом №6 от 17.01.1995 року М3 України, експертизи спірного батьківства, спірного материнства і підміни дітей проводяться з метою встановлення можливості чи неможливості походження дитини від передбачених осіб на підставі законів наслідування властивостей людського організму методом геномної дактилоскопії, або шляхом дослідження групового поліморфізму антигенів, білків, ферментів, тощо. Відповідно до положень Закону України «Про ліцензування» діяльність установ судово-медичних експертиз не ліцензується. Молекулярно-генетичне дослідження - це один з нових методів проведення зазначеної експертизи і додаткового ліцензування не потребує. Між Центральною науково-дослідницькою лабораторією Донецького національного медичного університету та Донецьким обласним бюро судово-медичної експертизи укладений договір про проведення практичної (лабораторної) частини досліджень. Центральна науково-дослідницька лабораторія Донецького національного медичного університету має відповідний сертифікат атестат акредитації вимірювальної лабораторії № 030/13, виданий 10.06.2013 року і діючий до 09.06.2018 року. Крім того, між Донецьким національним медичним університетом та Донецьким обласним бюро судово-медичних експертиз 7.08.2000 року та 04.01.2010 року, укладені безстрокові договори про науково-методичну співпрацю, що не суперечить ст.ст. 7,9 Закону України «Про судову експертизу» - для проведення деяких видів експертиз, які не здійснюються виключно державними спеціалізованими установами. За рішенням особи або органу, що призначили судову експертизу, можуть залучатися крім судових експертів також інші фахівці у відповідних галузях знань. Тому, діяльність Донецького обласного бюро судово-медичної експертизи та Центральної науково-дослідницької лабораторії Донецького національного медичного університету в галузі судово-генетичних досліджень є повністю правомірною та законною. Просили у задоволенні позову відмовити. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'являлась, про день, час і місце розгляду справи була сповіщена належним чином. Від третьої особи не надійшло до суду повідомлення про причини неявки. У справі мається достатньо матеріалів про права і взаємини сторін, тому суд приходить до висновку про можливість розглянути дану справу у відсутність третьої особи на підставі наявних досліджених у судовому засіданні доказів. Вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.08.2011 року позивач звернувся до Краснолиманського міського суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про оспорювання батьківства. Рішенням Краснолиманського міського суду від 04.06.2013 року [PERSON] у задоволенні позову до [PERSON] про оспорювання батьківства відмовлено. В ході судового розгляду судом була призначена судово-медична експертиза, виконання якої призначено Донецькому обласному бюро судово-медичних експертиз, згідно висновку якого вірогідність батьківства [PERSON] відносно дитини [PERSON], народженого [PERSON] [INFO], складає 99,9%, що заданими К.Hummel, відповідає формулюванню «батьківство практично доведено». (а.с. 7-11) Судово-медична експертиза (дослідження) речових доказів у відділеннях судово-медичної імунології бюро судово-медичної експертизи, а також судово-медична експертиза на підприємницьких засадах проводиться згідно з Законом України «Про судову експертизу», процесуальним законодавством, іншими законодавчими актами, Інструкцією про проведення судово-медичної експертизи, Правилами проведення судово-медичних експертиз (досліджень) у відділеннях судово-медичної імунології бюро судово-медичної експертизи, затвердженими наказом № 6 Міністерства охорони здоров'я України від 17 січня 1995 року, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 26 липня 1995 року за №252/788. Згідно до Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду. Відповідно до положень ст.7 Закону України «Про судову медичну експертизу» для проведення деяких видів експертиз, які не здійснюються виключно державними спеціалізованими установами, за рішенням особи або органу, що призначили судову експертизу, можуть залучатися крім судових експертів також інші фахівці з відповідних галузей знань. Відповідно до положень ст. 9 Закону України «Про судову експертизу» атестовані відповідно до цього Закону судові експерти включаються до державного Реєстру атестованих судових експертів, ведення якого покладається на Міністерство юстиції України. Особа або орган, які призначили судову експертизу, можуть доручити її проведення тим судовим експертам, яких внесено до державного Реєстру атестованих судових експертів, а у випадках, передбачених частиною четвертою статті 7 цього Закону, - іншим фахівцям з відповідних галузей знань. Відповідно до положень ст. 10 Закону України «Про судову експертизу» до проведення судових експертиз, крім тих, що проводяться виключно державними спеціалізованими установами, можуть залучатися також судові експерти, які не є працівниками цих установ, за умови, що вони мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку в державних спеціалізованих установах Міністерства юстиції України, атестовані та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності у порядку, передбаченому цим Законом. Згідно з розділом 2.5.1 Правил експертизи спірного батьківства проводяться з метою встановлення можливості чи неможливості походження дитини від передбачених осіб на підставі законів наслідування властивостей людського організму методом геномної дактилоскопії, або шляхом дослідження групового поліморфізму антигенів, білків, ферментів тощо. При проведенні експертиз слід враховувати строки закінчення формування систем крові. Забір крові і слини в осіб, які проходять у справі, здійснюється тільки при одночасному їх прибутті до відділення. Відповідно до ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте позивачем не надано доказів на підтвердження заявлених ним позовних вимог, вони є голослівними та не підтверджені жодним доказом. Дії відповідача при проведенні експертиз ґрунтуються на Законі України «Про судову експертизу», відповідній Інструкції та Правилах проведення експертизи. Статтею 150 ЦПК України передбачено, що якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам). Якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам). Висновок експерта не є правочином, не є актом юридичної особи, який має обов'язкову силу для фізичної особи, це є одним із видів доказів, які враховуються судом при прийнятті рішення по цивільній справі, цей документ не може бути окремо оскаржений і спосіб захисту обраний позивачем не відповідає положенням ст.16 ЦК України. Відповідно до положень ст.ст. 4, 14 Закону України «Про судову експертизу» судовий експерт на підставах і в порядку, передбаченими законодавством, може бути притягнутий до дисциплінарної, матеріальної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. Незалежність судового експерта та правильність його висновку забезпечуються процесуальним порядком призначення судового експерта, кримінальною відповідальністю судового експерта за дачу свідомо неправдивого висновку та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків, можливістю призначення повторної судової експертизи. Висновок експерта є згідно до положень ст.ст. 57, 66 ЦПК України доказом , який не є для суду обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими положеннями ст.ст. 147 ч. 6, 212 ЦПК України. Незгода сторони з висновком експертизи, неповні відповіді є підставою для пропозиції експертам дати усні пояснення свого висновку, або для призначення додаткової експертизи чи повторної у межах справи, по якій призначалася судова медична експертиза, відповідно до вимог ст.ст. 147, 149-150 ЦПК України . Положеннями Закону України «Про судову експертизу» не передбачено можливості оскарження висновків експертизи в порядку цивільного судочинства у разі незгоди позивача по цивільній справі, у якій призначалася експертиза, з висновками експертів, шляхом подання окремого позову про визнання висновків експертиз недійсними. Незгода позивача з оцінкою доказів, в тому числі і висновками судово-медичних експертиз, може бути підставою для оскарження судового рішення в апеляційному та касаційному порядку , визначеному нормами ЦПК України, а не шляхом пред'явлення позову до установ, які поводили експертне дослідження, про визнання висновків експертиз недійсними. Таким чином, оголошена та досліджена у судовому засіданні сукупність доказів призводить суд до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed