Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові позивач вказує, що 26 червня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» - з 21.12.2009 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» - та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11364835000. Відповідно до умов кредитного договору позивач надав відповідачу [PERSON] кредит в іноземній валюті в сумі 69900,00 доларів США, а [PERSON] зобов'язалась повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 25.06.2018 року згідно умов Кредитного договору та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 15 % річних, а з 29.11.2012 року - у розмірі 17,5% річних (п.4.2., п.6 додаткової угоди №3 від 29.11.2011 року). Для забезпечення виконання зобов'язань позичальника за договором про надання споживчого кредиту було укладено договір поруки № 11364835000/П від 26 червня 2008 року між АТ «УкрСиббанк» та [PERSON]. Відповідачі взяті на себе зобов'язання не виконали, на вимоги не реагували, внаслідок чого станом на 02 червня 2017 року заборгованість відповідачів по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту № 11364835000 від 26 червня 2008 року становить 198459 грн. 07 коп., яка складається з наступного: 112407грн. 97 коп. - заборгованість за кредитом; 65869грн. 73 коп. - заборгованість по процентам, 5632 грн.55 коп. - заборгованість за пенею за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 12.08.2016 по 02.06.2017 року, 14548 грн. 82 коп. - заборгованість за пенею за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 02.06.2016 по 02.06.2017 року. З огляду на вищевикладене позивач просить суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку загальну суму боргу за договором про надання споживчого кредиту № 11364835000 від 26 червня 2008 року в розмірі 198459 грн. 07 коп., та понесені судові витрати в розмірі 2976,89 грн. Відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом про визнання поруки припиненою, яка виникла на підставі договору поруки № 11364835000\\П від 26 червня 2008 року, мотивуючи тим, що він як поручитель згідно договору поруки від 26.06.2008 року зобов'язувався перед кредитором відповідати за невиконання відповідачем [PERSON] (боржником) усіх її зобов'язань, що виникли з договору про надання споживчого кредиту № 11364835000 з додатковими угодами № 1 від 12.04.2011 року, № 2 від 23.11.2011 року, № 3 від 29.11.2011 року. Оскільки в договорі поруки № 11364835000\\П від 26 червня 2008 року строків чи термінів не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Таким чином оскільки банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника [PERSON] в солідарному порядку та з нього як поручителя з 30.05.2014 року в такому разі шестимісячний строк поруки зберігається за останні шість місяців, які передують цьому зверненню до суду, як це передбачено ч. 4 ст. 559 ЦК України, а тому на момент звернення ПАТ «УкрСиббанк» до суду з позовною заявою 15.06.2017 року про стягнення заборгованості по кредиту порука [PERSON] є припиненою у зв'язку зі спливом шести місяців. Представник позивача по первісному позову ПАТ «УкрСиббанк» - Райковський Т.О. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги про стягнення з [PERSON], [PERSON] суми заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № 11364835000 від 26 червня 2008 року в розмірі 198459 грн. 07 коп. та про стягнення судових витрат. Зустрічну позовну заяву не визнав в повному обсязі по викладеним у відзиві доводам та підставам, просив відмовити у задоволені зустрічного позову. В обґрунтування вказує, що висновки [PERSON], що договір поруки №11364835000/11 від 26.06.2008 року є припиненим на підставі ч. 4 ст. 559 Цивільного Кодексу України є хибними, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 251 ст.252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Згідно п. 3.1 Договір поруки набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за основним договором. П. 1.2. Договору поруки визначено, що поручителю добре відомі усі умови вищезазначеного Основного договору, зокрема: сума основного договору - 69 900,00 доларів США, термін виконання основного зобов'язання - 25.06.2018 року. Встановлено, що при укладенні договору поруки сторони не укладали будь-який графік платежів, натомість п.п. 1.1 1.2. Договору поруки сторонами підтверджено, що поручитель відповідає за повернення всієї суми кредиту, термін повернення якого становить - 25.06.2018 року, якщо згідно умов Основного договору не буде застосовано інший термін виконання такого зобов'язання. Тобто поручитель відповідає за всю суму кредиту, а не його частину чи виконання частинами, відтак припинення поруки в частині зобов'язань суперечить як суті поруки як способу забезпечення зобов'язань, так і умовам договору поруки. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» не визнала у повному обсязі, просила залишити його без задоволення, посилаючись на те, що позивачем подано позовну заяву поза межами позовної давності. Підтримала зустрічні позовні вимоги по викладеним у позові доводам та підставам, просила його задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, будучи повідомленою належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про поважні причини своєї неявки суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутністю не надходило. Відзив на позовну заяву не подала. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до наступних висновків. Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і виплати проценти. Судом встановлено, що 26 червня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого згідно із статутом є ПАТ «УкрСиббанк», та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11364835000, відповідно до умов якого банк видав [PERSON] кредит у сумі 69900,00 доларів США (Т1 а.с. 10-16). За умовами договору відповідач, [PERSON], взяла на себе зобов'язання повернути кредит у повному обсязі в терміни та у розмірі, що встановлені графіком погашення кредиту, сплачувати відсотки за користування кредитними коштами ( Т1 а.с. 17-19). Відповідно до п. 1.2.2 Кредитного договору позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку № 1 до Договору, але в будь-якому випадку не пізніше 25.06.2018 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього договору та/або згідно умов додаткової угоди до договору. За користування кредитними коштами на перший місяць установленого терміну кредитування встановлена процентна ставка у розмірі 15,00% річних (п.1.3.1. Кредитного договору). Процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов договору. 12.04.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №1 до договору про надання споживчого кредиту №11364835000 від 26 червня 2008 року, згідно якої п.2.1 Договору викладено у новій редакції, що відображено у Додатку №1 до Договору про надання споживчого кредиту ( Т1 а.с. 20). 23.11.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №2 до договору про надання споживчого кредиту №11364835000 від 26 червня 2008 року, про договірне списання коштів з поточних рахунків Позичальника в національній/іноземній валюті відкритих в АТ «УкрСиббанк» на користь Банку, що відображено у Додатку №2 до Договору про надання споживчого кредиту (Т1 а.с. 21-22). 29.11.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №3 до договору про надання споживчого кредиту №11364835000 від 26 червня 2008 року, про збільшення суми кредиту за кредитним договором, видачу нових траншів в гривні, що відображено у Додатку №3 до Договору про надання споживчого кредиту (Т1 а.с. 23). Порядок повернення кредиту у повному обсязі в терміни та у розмірі встановлені графіком погашення кредиту (Т1 а.с.27). В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем, [PERSON], було укладено договір поруки №11364835000/П від 26 червня 2008 року, згідно якого [PERSON] взяв на себе зобов'язання відповідати за невиконання [PERSON] усіх її зобов'язань за кредитним договором №11364835000 від 26 червня 2008 року (Т1 а.с. 28-29). Згідно п. 1.1-1.4 договору поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього, за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами договору. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною. 29.11.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №1 до договору поруки №11364835000/П від 26 червня 2008 року, згідно якого поручитель надала свою згоду на зміну основного зобов'язання, що забезпечується договором, а саме, зміну схеми погашення кредиту ( Т1 а.с. 30). Згідно п. 6.1 Договору про надання споживчого кредиту №11364835000 від 26 червня 2008 року, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів, комісій у порядку, встановленому розділом 6 кредитного договору. Згідно розділу 6 кредитного договору банк повідомляє позичальника про дострокове повернення кредиту та плати за кредит, шляхом направлення письмової вимоги на адресу позичальника. Позичальник повинен сплатити всю суму кредиту протягом 31 календарного дня, з дати одержання вимоги банку. У випадку неотримання вимоги внаслідок зміни позичальником адреси (без попереднього про це повідомлення банку), чи у разі неотримання позичальником вимоги з інших підстав, протягом 40 календарних днів з дати направлення вимоги банком, термін повернення кредиту вважається таким що настав на 41 календарний день, з дати відправлення позичальнику вимоги про дострокове повернення кредиту. Матеріалами справи підтверджується, що 26.04.2017 року позивач направив вимоги відповідачам про виконання кредитного договору (Т1а.с.31-34). Вимога про дострокове повернення кредиту відповідачами виконана не була. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Заборгованість відповідачів перед позивачем станом на 02 червня 2017 року по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту № 11364835000 від 26 червня 2008 року становить 198459 грн. 07 коп., яка складається з наступного: 112407 грн. 97 коп. - заборгованість за кредитом; 65869 грн. 73 коп. - заборгованість по процентам, 5632 грн. 55 коп. - заборгованість за пенею за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 12.08.2016 по 02.06.2017, 14548 грн. 82 коп. - заборгованість за пенею за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 02.06.2016 по 02.06.2017, що підтверджується розрахунком заборгованості (Т1 а.с. 38-43). Однак з матеріалів справи та пояснень представника відповідача у судовому засіданні вбачається, що позивачем пропущено встановлений законодавством строк позовної давності для звернення до суду за захистом своїх порушених прав. Так, у відповідності до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Оскільки між сторонами в порядку ст.259 ЦК України домовленості щодо зміни тривалості позовної давності не було досягнуто, на дані правовідносини поширюється загальна позовна давність тривалістю у три роки, перебіг якої починається зі спливом строку виконання зобов'язання. Відповідно до вимог ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. У ч.5 ст.261 ЦК України зазначено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Проте, якщо кредитор змінює на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України строк виконання основного зобов'язання, позовна давність обчислюється від цієї дати. Судом встановлено, що позичальник за договором про надання споживчого кредиту № 11364835000 від 26 червня 2008 року умови кредитного договору, виконувала неналежним чином, а саме 13.05.2014 року здійснила останній платіж, що підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості за кредитом /Т1 а.с.40/, у зв'язку із чим утворилась заборгованість. Так, банк пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів за його користування та пені, кредитор відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання і зобов'язаний пред'явити позов до боржника протягом трьох років, а до поручителя протягом шести місяців (ч. 4 ст. 559 ЦК України) від дати порушення боржником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту. Дана правова позиція викладена Верховним Судом України у справі № 6-53цс14 від 17.09.2014 року та у справі № 6-990цс15 від 27.01.16 року, які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України, має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при виборі та застосуванні правової норми до спірних правовідносин. Як вбачається з умовами договору про надання споживчого кредиту № 11364835000 від 26 червня 2008 року, строком виконання зобов'язань за кредитним договором та дата остаточного повернення кредиту є - не пізніше 25 червня 2018 року /Т1 а.с.11/. У зв'язку із порушенням строків повернення кредитних коштів ПАТ «УкрСиббанк» використав, передбачене ч. 2 ст. 1050 ЦК України право на дострокове повернення кредиту, звернувши до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області із позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту у розмірі 198459 грн. 07 коп. Враховуючи положення ст. 266 ЦК України, оскільки позовна давність до основної вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором спливла, то відповідно позовна давність спливла і до додаткових вимог щодо стягнення з відповідачки процентів за користування кредитом, комісії та штрафних санкцій. У відповідності до вимог ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові. Таким чином, враховуючи вищевикладене, належним чином оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до висновку про те, що позивач ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду із пропуском строку позовної давності, про застосування якого було заявлено представником відповідача у справі, а відтак у задоволенні первісних позовних вимог банку про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити. У відповідності до ч.2 ст. 141 ЦПК України, оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати у справі стягненню з відповідачки не підлягають. Відповідно до зустрічних позовних вимог [PERSON] суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Види забезпечення виконання зобов'язання визначені ч. 1 ст. 546 ЦК України і такими є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток. З відповідачем, [PERSON], було укладено договір поруки №11364835000/П від 26 червня 2008 року, згідно якого [PERSON] взяв на себе зобов'язання відповідати за невиконання [PERSON] усіх її зобов'язань за кредитним договором №11364835000 від 26 червня 2008 року (Т1 а.с. 28-29). Згідно з п. 3.1 договору поруки, цей договір набирає чинності з моменту його підписання обома Сторонами та діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за основним договором. Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до ч. 1ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. З наведеної правової норми випливає, що умови договору поруки від 26 червня 2008 року не можуть суперечити положенням ЦК України, і саме норми закону є визначальними при тлумаченні його умов. Оскільки відповідно до ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно із умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Проте, якщо кредитор змінює на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України строк виконання основного зобов'язання, позовна давність обчислюється від цієї дати. Так, судом встановлено, що банк звернувшись до суду із позовом про дострокове стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту змінив строки позовної давності. Таким чином, при зміні банком, на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України, строку виконання основного зобов'язання, шестимісячний строк, протягом якого кредитор має право звернутись з позовом до поручителя повинен обчислюватись з моменту припинення позичальником виконання основного зобов'язання за договором про надання споживчого кредиту №11364835000 від 26 червня 2008 року, а саме з 13 травня 2014 року. Виходячи з положень ч. 4 ст. 559 ЦК України, вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Тобто, ПАТ «УкрСиббанк» звернувшись до суду із позовом про стягнення заборгованості з поручителя у 2017 році, тобто більше ніж через шість місяців після настання строку виконання зобов'язань, порушив вимоги ст. 559 ЦК України. Верховний Суд України в постанові від 29 березня 2017 року у справі № 6-3087цс16 висловив правову позицію у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя та припинення поруки, саме з часу прострочення несплаченої заборгованості відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обчислення встановленого частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя щодо окремих зобов'язань за кредитом. Таким чином, банк мав протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання пред'явити вимоги до поручителя. У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Відповідно закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Таким чином, враховуючи вищевикладене, належним чином оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до висновку про те, що зустрічні позовні вимоги є законними, повністю підтверджуються зібраними у справі доказами, а відтак підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved