Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «Харківжитло», в якому просив стягнути з відповідача пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за період з 2014 року по січень 2015 року у відповідності до п. 4.7, п. 10.3 Договору №45157 в сумі 96346,03 грн. В подальшому позивач збільшив позовні вимоги та остаточно прохав, крім вказаної вище суми, суму інфляційних та 3% річних за прострочення виконання зобов'язання за період з 01.07.2009 року по грудень 2014 року в сумі 28867,73 грн. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що між ним та відповідачем _ ТОВ «Харківжитло» 10 січня 2006 року був укладений договір пайової участі у будівництві [ADDRESS]. Відповідно до умов договору позивач зобов'язаний був внести і вніс на розрахунковий рахунок ТОВ «Харківжитло» пайовий внесок в розмірі 438264 грн., що на день укладання договору складало 86 785 у.о.; відповідач, в свою чергу, зобов'язався завершити будівництво об'єкту у 2-му кварталі 2009 року. По завершенню будівництва позивачу повинна була виділитися в натурі, із створеної учасниками спільної часткової власності, трикімнатна квартира будівельний номер [ADDRESS], на четвертому поверсі, загальною проектною площею 102,10 кв.м. На момент подання позовної заяви відповідач зобов'язання за договором про пайову участь у будівництві не виконав, чим порушив права позивача. Позивач зазначає, що він виконав взяті за договором зобов'язання, своєчасно сплатив вартість обраного об'єкта, відповідач прийняв сплачені кошти та закріпив за ним конкретний об'єкт, а саме зазначену квартиру. Проте взяті на себе зобов'язання щодо введення в експлуатацію об'єкта будівництва у другому кварталі 2009 року та передати його під заселення, відповідач до теперішнього часу не виконав, що є істотним порушенням умов договору, у зв'язку з чим позивач позбавлений можливості отримати те, на що розраховував при укладанні договору. У судовому засіданні позивач уточнені позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 10 січня 2006 року між [PERSON] та ТОВ «Харківжитло» був укладений договір пайової участі у будівництві №45/57 з додатками. З вказаного договору вбачається, що його предметом є домовленість сторін спільно діяти на підставі об'єднання своїх пайових внесків для досягнення спільної мети: будівництво та введення в експлуатацію багатоквартирного житлового будинку за адресою [ADDRESS]. Згідно п.3.1. вказаного договору до обов'язків позивача входило внесення грошових коштів ( Пай) загальна сума якого на дату укладання договору склала 438 264 грн., що на день укладення договору рівнялось 86785 у.о. Відповідач, в свою чергу, зобов'язався по закінченню будівництва виділити позивачу з багатоквартирного будинку за вищевказаною адресою в натурі його частку у вигляді трикімнатної квартири будівельний номер [ADDRESS], на четвертому поверсі , загальною проектною площею 102,10 кв.м., та у відповідності до п.2.4. завершити будівництво Об'єкту в другому кварталі 2009 року. На підтвердження виконання взятих на себе зобов'язань по договору, щодо внесення грошових коштів 29.01.2007 року [PERSON] на депозитний рахунок відвідача було внесено 86 785 у.о. (в доларах США), що в еквіваленті складало 438 264 грн., що підтверджується відповідною довідкою в матеріалах справи. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо в договорі передбачений строк його виконання, то він підлягає виконанню в цей строк. У ст.. 612 ЦК України чітко визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження виконання відповідачем своїх зобов'язань щодо завершення будівництва у другому кварталі 2009 року та передачі позивачу квартири, відповідно до умов укладеного з [PERSON] договору. Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 23.09.2013 року, яке було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області 04.12.2013 року, встановлено порушення зобов'язань відповідачем за договором від 10.01.2006 року №45/57, вирішено стягнути з ТОВ «Харківжитло» на користь позивача пеню за прострочення виконання зобов'язань у розмірі 65739,78 грн. Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 25.04.2014 року, яке було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області 09.07.2014 року, вирішено стягнути з ТОВ «Харківжитло» на користь позивача пеню за прострочення виконання зобов'язань у розмірі 60840,64 грн. Відповідно до п. 10.3 договору № 45/57 у разі порушення ТОВ «Харківжитло» своїх зобов'язань відповідно до п. 2.4 (строк закінчення будівництва - 2-й квартал 2009 року), більш ніж на 90 банківських днів, товариство сплачує пайщику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми фактично внесених пайщиком грошових коштів за кожний день прострочення, починаючи з 91-го дня. Згідно зі ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання по номінальній вартості на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися у випадках та в порядку, встановленими законом. Відповідно до ст.533 ЦПК України грошове зобов'язання має бути виконано в гривнях, а якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. На підставі зазначеного розраховує пеню, виходячи із внесеної позивачем суми у розмірі 438264 грн. Отже, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача пені за прострочення виконання зобов'язання за період з лютого 2014 року по січень 2015 року в сумі 96346,03 грн., враховуючи розмір облікових ставок НБУ з 01.02.2014 року по 14.04.2014 р. - 6,5%, з 15.04.2014 р. по 16.07.2014 р. - 9,5%, з 17.07.2014 р. пол. 12.11.2014 р. - 12,5%, з 13.11.2014 р. по дату подання позову - 14% із розрахунку: (438264х2х6,5) : 100: 365х73) = 11394,86 грн. (438264х2х9,5) : 100: 365х93 = 21216,78 грн. (438264х2х12,5) : 100: 365х88 = 26415,91 грн. (438264х2х14) : 100: 365х111 = 37318,48 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач сплатив відповідачу 86785 доларів США, що складало 438264 грн. на день здійснення платежу, відповідач в порушення умов договору з другого кварталу 2009 року користується грошовими коштами, сплаченими позивачем, не виконавши зобов'язань щодо передання позивачу у власність квартири, а тому з відповідача необхідно стягнути інфляційні за період з 01.07.2009 року по 01.12.2014 року, що становить 28026,92 грн. та 3% річних за користування грошовими коштами позивача - 840,81 грн., виходячи з розрахунку: липень-грудень 2009 року - 100,6%, інфляція дорівнює 438264 грн. х100,6% = 4408,94 грн. 2010 рік - 109,1%, інфляція дорівнює 438264 грн. х 109,1% = 4781,46 грн. 2011 рік - 104,6%, інфляція дорівнює 438264 грн. х 104,6% = 4584,24 грн. 2012 рік - 99,88%, інфляція дорівнює 438264 грн. х 99,88% = 4373,81 грн. 2013 рік - 100,5%, інфляція дорівнює 438264 грн. х 100,5% = 4404,55 грн. 2014 рік - 124,9%, інфляція дорівнює 438264 грн. х 124,9% = 5473,92 грн. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони відповідають вимогам ст.ст. 57-59 ЦПК України, тому з урахуванням встановлених обставин справи та приведених норм закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Зважаючи на вищевикладене,

Outcome: approved