Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «КСГ», який є правонаступником ПАТ «КСГ БАНК» про стягнення з відповідача грошових коштів в розмірі 463411,41 гривня. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.06.2016 р. позивачем була підписана Анкета-заява № 526-ДФД/1 про акцент ПАТ «КСГ БАНК» на укладання Договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. В подальшому ним було вкладено, а відповідачем залучено на вкладний рахунок № [NUMBER] по вкладу «Довіра» 7500 доларів США зі сплатою 11,25% річних строком на три місяці до 23.09.2016 р. Оскільки, 30.08.2016 р. Правлінням НБУ було прийнято рішення «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КСГ БАНК», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб були прийняті рішення «Про початок процедури ліквідації Банку та делегування повноважень ліквідатора банку. Внаслідок ліквідації банку сума вкладу не була повернута позивачу Однак, в подальшому зазначені постанови щодо ліквідації Банку були визнані протиправними та скасовані на підставі постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 05.04.2017 р. Тобто, з 07.04.2017 р. відповідач був зобов`язаний повернути позивачу суму банківського вкладу та нараховані відсотки, хоча зазначених дій не вчинив, не зважаючи на неодноразові звернення позивача з заявами про повернення суми вкладу. Позивач просить захистити його право в судовому порядку та стягнути з відповідача 7500 доларів США основного зобов`язання, 214,98 доларів США, суму пені в розмірі 3% вартості послугу на підставі ст.10 Закону України «Про захист прав споживача» в розмірі 10183,80 доларів США, та 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України в розмірі 28,10 доларів США, а всього 17926,94 доларів США, що за курсом НБУ станом на 01.08.2017 р. становить 463411,41 гривня. В ході підготовчого провадження за клопотанням позивача судом проведена заміна відповідача ПАТ «КСГ» в зв`язку з його припиненням внаслідок перетворення на ТДВ «СЕЙВКОСТ». Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутність та надав згоду на ухвалення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про місце і час судового розгляду справи повідомлявся за місцезнаходженням юридичної особи. був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.06.2016 р. [PERSON] була підписана Анкета-заява № 526-ДФД/1 про акцент ПАТ «КСГ БАНК» на укладання Договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Того ж дня, 23.06.2016 р. позивачем було внесено, а ПАТ «КСГ БАНК» залучено на вкладний рахунок № [NUMBER] по вкладу «Довіра» 7500 доларів США зі сплатою 11,25% річних строком на три місяці до 23.09.2016 р., що підтверджується квитанцією № TR59052.33.55. Відповідно до умов укладеного між сторонами договору сума вкладу та нараховані відсотки повинні бути повернуті на рахунок № [NUMBER] . 30.08.2016 р. Правлінням НБУ було прийнято рішення «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КСГ БАНК». 30.08.2016 р. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб були прийняті рішення «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КСГ БАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку» за № 1656 та № 354. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.04.2017 р. рішення Правління НБУ про відкликання банківської ліцензії і ліквідацію ПАТ «КСГ Банк», а також рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №№ 1656, 354 були визнані протиправними та скасовані та зобов`язано Національний банк України відновити функціонування ПАТ «КСГ БАНК» в якості діючої банківської установи. 08.06.2017 р. позивач звернувся до ПАТ «КСГ» з заявою про повернення суми вкладу та нарахованих відсотків. Станом на день розгляду справи сума вкладу та нараховані відсотки не були повернути позивачу. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб ПАТ «КСГ (код 19364584) з 05.04.2018 р. припинено внаслідок перетворення в ТОВ «СЕЙВКОСТ» (код 19364584). Відповідно до ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Згідно положень ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Якщо відповідно до договору банківського вкладу вклад повертається вкладникові на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, проценти за цим вкладом виплачуються у розмірі процентів за вкладами на вимогу, якщо договором не встановлений більш високий процент. Якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до частини п`ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунку вкладника з інших підстав. Закінчення строку дії договору банківського вкладу в разі невиконання зобов`язань не припиняє зобов`язальних правовідносин, а трансформує їх в охоронні, що містять обов`язок відшкодувати заподіяні збитки, встановлені договором чи законом. Відповідно до частини першої статті 1070 ЦК України за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. Сума процентів зараховується на рахунок клієнта у строки, встановлені договором, а якщо такі строки не встановлені договором, - зі спливом кожного кварталу. Частиною другою статті 1070 ЦК України передбачено, що проценти, передбачені частиною першою цієї статті, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу. За змістом ст.ст. 526 та 1058 ЦК України зобов`язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобов`язання банку з повернення вкладу не є виконаним Зазначена позиція висловлена в постанові Верховного Суду України у справі № 6-140 цс 13. Згідно з ст.610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановлено індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов`язання, яка, крім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобов`язання, передбачає додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов`язання. Статтею 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб; послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги. Частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Верховний Суд України у справі № 6-2128цс16 роз`яснив, що вкладник за договором банківського вкладу (депозиту) є споживачем фінансових послуг, а банк - їх виконавцем і несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, передбачену частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме сплату пені в розмірі 3 % вартості послуги за кожен день прострочення. Позивач просить стягнути пеню, починаючи з 18.06.2017 р., тобто після сплину 10 денного строку з дня пред`явлення вимоги. Відповідно до проведеного розрахунку сума пені з 18.06.2017 р. по 21.08.2018 р. становить 10183,80 доларів США, що за курсом НБУ станом на 01.08.2017 р. складає 263251,23 гривні, а сума 3% річних становить 28,16 доларів США, що за курсом НБУ складає 727,94 гривні. Будь-яких доказів на спростування даного розрахунку суду не надано. З урахуванням викладених обставин, позовні вимоги [PERSON] задоволенню в частині стягнення суми вкладу за договором банківського вкладу в розмірі 193875 гривень, нарахованих процентів в розмірі 5557, 24 гривні, пені в розмірі 263251,23 гривні та 3% річних в сумі 727,94 гривні. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судові витрати.

Outcome: approved