Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності права власності. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 26.06.1996 року між нею та відповідачами був укладений договір №4678 купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого вона придбала квартиру [ADDRESS], яка належала відповідачам на підставі «Свідоцтва про право власності на житло» від 18 грудня 1995 р., за р.№14406, зареєстрованого БТІ 30.04.1996 р., за р.№16709. В рахунок укладеного договору вона передала відповідачам відповідну грошову суму, а вони фактично передали їй у власність нерухомість, а саме 6 квартиру [ADDRESS]. Посилаючись на те, що при укладенні угоди сторони досягли згоди з усіх її суттєвих умов та виконали умови договору, але на теперішній час відповідачі ухиляються від нотаріального посвідчення укладеного договору, позивач просила визнати договір купівлі-продажу дійсним та визнати право власності на зазначену квартиру. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлялись судом належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Третя особа у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлялися судом належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 26.06.1996 року між позивачем та відповідачами [PERSON],який діяв за себе та за своїх неповнолітніх дітей: [PERSON], [PERSON], та [PERSON] був укладений договір №4678 купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого позивачка придбала квартиру [ADDRESS], яка належала відповідачам на підставі «Свідоцтва про право власності на житло» від 18 грудня 1995 р., за р.№14406, зареєстрованого БТІ 30.04.1996 р., за р.№16709. Договір №4678 купівлі-продажу нерухомого майна був зареєстрований на Південній товарній біржі в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» за р.№4678 від 26.06.1996 р., зареєстрованого в ММБТІ 11.07.1996 р. за р.№16709. У відповідності до ч.2 ст.47 ЦК УРСР, який діяв на час укладення договору, постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. Відповідно до ч.1 ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи те, що позивач не має іншої можливості захистити своє право, суд вважає, що відповідно до ст. 16 ЦК України, його цивільне право підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності. Враховуюче вище викладене,на підставі ст. ст. 224, 228, ч.2 ст. 57, ст.220, 328,334, 655 ЦК України, суд вважає позов підлягаючим задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем при подачі позовної заяви до суду.

Outcome: approved