Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Національного музею історії України, у якому просив визнати незаконним та скасувати Наказ Національного музею історії України № 43 від 02 лютого 2018 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності заступника генерального директора з наукової та фондової роботи [PERSON]», стягнути з Національного музею історії України на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що позивач перебуває у трудових відносинах із Національним музеєм історії України (далі - НМІУ) та працює на посаді заступника генерального директора з наукової та фондової роботи з 05 січня 2016 року. Наказом Генерального директора Національного музею історії України від 02 лютого 2018 року №43 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності заступника генерального директора з наукової та фондової роботи [PERSON]» позивачу оголошено догану за порушення трудової дисципліни, що полягала в невиконанні трудових обов'язків, передбачених пунктом 2.2., в тому числі, п. п. 1.3., 1.5., 2.1.9., 4.4., 5.3. посадової інструкції заступника генерального директора з наукової та фондової роботи (не брав участь в роботі комісії з питань евакуації). Позивач вважає вказаний наказ незаконним, оскільки в його мотивувальній частині є посилання на наказ генерального директора НМІУ № 63 про затвердження складу комісії з питань евакуації та пункт 5 Положення про комісію з питань евакуації, проте, вказане Положення та посилання на пункт 5 не пов'язані з обов'язками, відповідальністю, кваліфікацією посадової інструкції позивача та не входять в умови його трудового договору, невиконання якого могло б призвести до порушення трудової дисципліни. Мотивувальна та описова частина наказу, не містить вказівок на проступок, який [PERSON] вчинив всупереч умов трудового договору. Службовими записками від 15 січня 2018 року, від 17 січня 2018 року, від 19 січня 2018 року, на виконання розпоряджень №№ 6, 7, 8 генерального директора НМІУ у межах своїх повноважень позивачем були надані пояснення стосовно роботи комісії з питань евакуації, вказані розпорядження були виконані в строки, визначені генеральним директором НМІУ. Враховуючи викладене вище, позивач вважає, що в розумінні статей 147, 147-1, 148, 149 КЗпП України в наказі про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності не вказано самого протиправного діяння (дії чи бездіяльності), яке визнається дисциплінарним проступком, що полягає в порушені трудових обов'язків, закріплених нормами трудового права, а саме: правилами трудового розпорядку, посадовими інструкціями, трудовим договором, колективним договором тощо. За таких обставин, позивач вважає, що його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності неправомірно, крім того, такими діями відповідача [PERSON] завдано моральної шкоди, на підставі чого звернувся до суду із відповідним позовом. Ухвалою суду від 16 березня 2018 року у справі відкрито провадження, а також витребувано з Національного музею історії України копію посадової інструкції провідного фахівця з питань цивільного захисту відділу інженерно-технічного забезпечення, копію положення про відділ інженерно-технічного забезпечення. У судовому засіданні, що відбулось 28 листопада 2018 року, відповідачем було надано до суду пояснення, згідно яких останній не погодився з вимогами позивача у повному обсязі, звернувши увагу на те, що розпорядження Генерального директора НМІУ від 11 січня 2018 року №6, від 15 січня 2018 року №7 та від 16 січня 2018 року №8 позивачем в повному обсязі виконані не були, при цьому аргументуючи відмову від виконання цих розпоряджень, в своїх службових записках позивач вдається до формальних відмовок про неможливість спланувати виникнення надзвичайних ситуацій та те, що станом на сьогодні надзвичайних ситуацій мирного часу не виникало. За таких обставин, враховуючи відсутність документів, які б підтверджували здійснення у 2017 році діяльності Комісією з питань евакуації НМІУ, - відповідачем було встановлено, що протягом 2017 року не було проведено жодного засідання Комісії, головою комісії не надано жодного доручення, завдання покладені на комісію пунктом 5 Положення про комісію з питань евакуації НМІУ не виконувались. Вмотивованих, обґрунтованих пояснень щодо причин невиконання, покладених на нього Посадовою інструкцією, Наказом від 22 лютого 2017 року №63 та Положенням про комісію з питань евакуації НМІУ обов'язків, а саме ігнорування ним участі в роботі Комісії з питань евакуації НМІУ (бездіяльність як Голови Комісії), - [PERSON] надано не було, що стало підставою для застосування до нього заходів дисциплінарного впливу. Разом з тим, вважає, що оскільки позовні вимоги є безпідставними, то і вимога про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягає. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити з підстав, що викладені у ньому. Представник відповідача у судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечував у повному обсязі та просив суд відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, [PERSON] переведений на посаду генерального директора з наукової та фондової роботи Національного музею історії України з 05 січня 2016 року. Наказом № 43 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності заступника генерального директора з наукової та фондової роботи [PERSON]» від 02 лютого 2018 року за підписом Генерального директора Національного музею історії України [PERSON] позивачу оголошено догану за порушення трудової дисципліни. У відповідності до змісту вказаного наказу, [PERSON] не виконано трудові обов'язки, передбачені пунктом 2.2., в тому числі, п. п. 1.3., 1.5., 2.1.9., 4.4., 5.3. посадової інструкції заступника генерального директора з наукової та фондової роботи. Підставою для притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності згідно наказу № 43 від 02 лютого 2018 року є Наказ № 63 від 22 лютого 2017 року, Розпорядження № 6 від 11 січня 2018 року, службова записка вх. № 184 від 15 січня 2018 року, заява секретаря евакуаційної комісії [PERSON] та службові записки членів комісії з евакуації, а також посадова інструкція заступника генерального директора з наукової та фондової роботи. У відповідності до змісту оскаржуваного наказу, 22 лютого 2017 року Наказом № 63 Генерального директора НМІУ створено та затверджено склад комісії з питань евакуації, Головою комісії призначено [PERSON] 29 березня 2017 року Генеральним директором затверджено Положення про комісію з питань евакуації НМІУ. Згідно п. 5 Положення Комісія відповідно до покладених на неї завдань: розробляє і затверджує у генерального директора, а у випадку необхідності оновлює Інструкцію з евакуації співробітників та матеріальних і культурних цінностей НМІУ; не рідше одного разу на рік (на початку календарного року) вивчає, вносить корективи та затверджує у генерального директора списки співробітників та матеріальних і культурних цінностей (музейних предметів першої, другої та третьої групи цінності), які підлягають евакуації попередньо складені відділом кадрів, бухгалтерією, зберігачами фондових груп зберігання; розробляє та затверджує плани евакуації співробітників музею та матеріальних цінностей з визначенням черговості вивезення (виведення) і завантаження та місць, де будуть проводитись ці заходи; розробляє та затверджує плани евакуації культурних (музейних) цінностей першої та другої груп з визначенням черговості їх подачі для упаковування і завантаження та місць, де будуть проводитись ці роботи; забезпечує проведення раз на рік штабом цивільної оборони музею спеціальних навчань з евакуації культурних (музейних) цінностей та захисту / музейних предметів, що не евакуюються. Пунктом 2.2 Посадової інструкції заступника генерального директора з наукової та фондової роботи встановлено обов'язок участі у роботі комісії з питань евакуації. 11 січня 2018 року позивача, як голову комісії з питань евакуації НМІУ, було зобов'язано в строк до 14 год. 00 хв. 15 січня 2018 року прозвітувати про роботу комісії за 2017 рік, згідно з покладеними завданнями, передбаченими п.5 Положення про комісію з питань евакуації НМІУ. У відповідь [PERSON] було надано службову записку від 15 січня 2018 року, у якій останній зазначив, що переважна більшість покладених на комісію завдань (п. 5) реалізується у разі виникнення надзвичайної ситуації та визначення району/районів нового місця розташування музею. Станом на сьогодні надзвичайних ситуацій мирного часу не виникало, рішень про евакуацію не приймалось, району/районів нового розташування музею також не визначено. Враховуючи викладене, а також те, що службова записка [PERSON] від 15 січня 2018 року не містить вмотивованих (обґрунтованих) посилань щодо причин невиконання покладених на нього обов'язків посадовою інструкцією, Наказом № 63 від 22 лютого 2017 року, Положенням обов'язків, Наказом № 43 від 02 лютого 2018 року [PERSON] притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану. Проте, з такими висновками відповідача суд не може погодитись з огляду на наступне. За умовами ст. 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Згідно ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. У відповідності до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. За умовами ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. 29 березня 2017 року генеральним директором НМІУ [PERSON] було затверджено Положення про комісію з питань евакуації Національного музею історії України. Як зазначено в положенні, комісія з питань евакуації є органом управління цивільного захисту музею, яка утворюється з метою проведення заходів щодо організованого вивезення (виведення) співробітників і матеріальних та культурних цінностей із районів постійного розташування музею та його відокремлених підрозділів (у тому числі філіалу) у разі прийняття рішення про його/їх евакуацію (передислокацію на нове місце розташування) у надзвичайних ситуаціях мирного часу та в особливий період. Комісія, згідно з Положенням, створюється з керівників та висококваліфікованих, досвідчених фахівців, спеціалістів, які підпорядковуються голові Комісії. 20 червня 2017 року генеральний директор НМІУ [PERSON] затвердила посадову інструкцію заступника генерального директора з наукової та фондової роботи в новій редакції, згідно з п.2.2 якої визначено обов'язок заступника генерального директора з наукової та фондової роботи брати участь у роботі зокрема і комісії з питань надзвичайних ситуацій та з питань евакуації. У кваліфікаційних вимогах до посади зазначено наявність повної вищої освіти відповідного напряму підготовки (магістр, спеціаліст). 27 червня 2017 року позивач ознайомився із посадовою інструкцією. Після ознайомлення з посадовою інструкцією, 07 липня 2017 року [PERSON], не погоджуючись із її новою редакцією, звернувся до керівника музею із службовою запискою в якій, зокрема зазначив, що п.2.2 Посадової інструкції потрібно викласти в попередній редакції (щодо участі у роботі комісій). 13 вересня 2017 року [PERSON] звернувся ще із однією службовою запискою, в якій зазначив про свою незгоду з посадовою інструкцією, що затверджена 20 червня 2017 року. Вищевказані обставини встановлені рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12 вересня 2018 року, яке набрало законної сили 23 жовтня 2018 року, а відтак в силу ч. 4 ст. 81 ЦПК України є преюдиційними та не потребують доказуванню. Вказаним рішенням, зокрема, встановлено, що як вбачається з посадової інструкції провідного фахівця з питань цивільного захисту відділу інженерно-технічного забезпечення, саме до його обов'язків входить розробляти необхідні документи та розрахунки щодо організації та контролю виконання заходів, спрямованих та підтримку персоналу музею у постійній готовності до дій у надзвичайних ситуаціях, включно з плануванням навчання різних рівнів, при цьому, вказана обставина не заперечувалась представником відповідача у судовому засіданні. Стаття 21 КЗпП України визначає, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно із ст.29 КЗпП України, до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов'язаний:1) роз'яснити працівникові його права і обов'язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров'я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору;2) ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором;3) визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами;4) проінструктувати працівника з техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони. Крім того, у відповідності до положень статті 31 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган не має права вимагати від працівника виконання роботи, не обумовленої трудовим договором. Отже, як встановлено судом, позивач не мав відповідної освіти, а тому керівник музею, не погодивши із позивачем покладення на нього додаткових обов'язків не могла вимагати від нього виконання роботи, не обумовленої трудовим договором. Крім того, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12 вересня 2018 року встановлено, що Наказом від 17 січня 2018 року №28 [PERSON] було відсторонено від виконання обов'язків голови зазначеної комісії. Головою комісії було призначено генерального директора [PERSON] Судом встановлено обставину, що після відсторонення заступника генерального директора НМІУ [PERSON] було відсторонено від посади голови комісії з евакуації та у зв'язку виданням наказу №45 від 05 лютого 2018 року, що 23 січня 2018 року відбулось перше повноцінне засідання комісії, суд вважає, що [PERSON] дійсно передав документи, що стосувались роботи комісії. Враховуючи, що оскаржуваний наказ, був виданий, коли позивач вже не виконував обов'язки Голови комісії та всю інформацію та документи ним було передано, то вказаний факт встановлює обставину того, що позивач не міг виконувати розпорядження генерального директора стосовно звітування про роботу комісії з питань евакуації. На час, видання розпорядження про звітування роботи комісії, її очолював генеральний директор НМІУ [PERSON] Разом з тим, допитана у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] показала, що вона є членом Комісії з питань евакуації НМІУ, та за усним розпорядженням [PERSON] комісія здійснювала підготовку евакуаційних списків. Таким чином, твердження відповідача щодо невиконання позивачем своїх обов'язків, як голови комісії, не знайшли підтвердження у судовому засіданні. За таких обставин, у судовому засіданні не встановлено порушення позивачем вимог Наказу № 63 від 22 лютого 2017 року, Розпорядження № 6 від 11 січня 2018 року, посадової інструкції заступника генерального директора з наукової та фондової роботи, а саме п. 2.2, а тому суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог щодо визнання незаконним та скасування Наказу Національного музею історії України № 43 від 02 лютого 2018 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності заступника генерального директора з наукової та фондової роботи [PERSON]». Слід зазначити, що як вбачається з матеріалів справи, ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 16 березня 2018 року про відкриття провадження відповідачем отримано 11 квітня 2018 року, однак, пояснення щодо суті позову представником відповідача подано до суду лише 28 листопада 2018 року, тобто з порушенням встановленого ст. 178, 191 ЦПК України строку на подання відзиву. Таким чином, враховуючи, що стороною відповідача порушено строки подання відзиву на позовну заяву, при цьому доказів поважності причин неподання його у встановлені строки до суду не надано, з урахуванням відповідного клопотання представника позивача, суд вважає за можливе не досліджувати обставини та не надавати оцінку доводам, що викладені у відзиві. Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. За змістом ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). За таких обставин, при вирішенні спору щодо відшкодування моральної шкоди суд обов'язково повинен з'ясувати наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що протиправними діями відповідача позивачеві було завдано моральної шкоди, які виразились в емоційних та душевних стражданнях, докладенні додаткових зусиль для організації життя, що виразилось у зверненні за захистом своїх прав до суду. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовної вимоги щодо відшкодування моральної шкоди у розмірі 1 000 грн. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч. 1 ст. 133 судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. За умовами п. 1 ч. 1 ст. 134 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу. У відповідності до квитанції №0.9812344802.1 від 07 березня 2018 року позивачем за подання відповідного позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 1762 грн., згідно квитанції №0.0.981235261.1 від 07 березня 2018 року - 704,80 грн. Крім того, 09 лютого 2018 року між [PERSON] та адвокатським об'єднанням «Базиленко та Панченко» укладений договір про правову допомогу № 71. На виконання умов вказаного договору позивачем сплачено на користь АО «Базиленко та Панченко» укладений 3 000 грн. у відповідності до платіжного доручення №N1BNR55320 від 09 лютого 2018 року, та 2 000 грн. згідно платіжного доручення № N1BМ942624 від 06 квітня 2018 року. За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути з Національного музею історії України на користь [PERSON] судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 2 466,80 грн., витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн., а всього - 7 466,80 грн.

Outcome: partial