Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом на частку в праві спільної часткової власності на нерухоме майно. В позові в обґрунтування своїх вимог зазначив, що є спадкоємцем за заповітом [PERSON] , яка доводилася позивачеві матір`ю і померла [INFO] . За життя спадкодавцеві належало право власності на 5/12 частин квартири [ADDRESS] , визнане за нею на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30.08.2006 року про затвердження мирової угоди. 26 грудня 2013 року спадкодавцем складений заповіт на користь позивача. Після смерті спадкодавця позивач вчинив дії з прийняття спадщини, звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину на частку у вказаному нерухому майні позивачем отримано не було, а його звернення до нотаріуса увінчалось винесенням постанови нотаріуса від 05.09.2019 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно, яким є квартира [ADDRESS] . У зв`язку з викладеним просить визнати за ним право власності на 5/12 частин квартири [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON] . Ухвалою судді від 26.09.2019 року заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження. Заходи забезпечення позову в справі не вживалися. Суддею витребувано у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І. копію спадкової справи після смерті [PERSON] . Позивач до суду не з`явився, його представник надав суду письмове звернення, яке містить прохання про задоволення позовних вимог, вирішення справи у його відсутність, а також згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи. З аналогічними заявами, які містять повне визнання позову, звернулись відповідачі. Зазначені обставини в силу ст. ст. 211, 223 ЦПК України є підставою для розгляду справи у відсутність сторін. Третя особа, належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду, до суду не з`явилася, що в силу наведених ст. ст. 211, 223 ЦПК України не перешкоджає проведенню судового розгляду. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, з наступних міркувань. Судом встановлено, що позивач є сином [PERSON] , чия смерть сталася [INFO] (а. с. 51). За життя [PERSON] набула права власності на 5/12 частин квартири [ADDRESS] , визнане за нею на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30.08.2006 року, яка набрала законної сили, про затвердження мирової угоди. 16 грудня 2013 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори, яким все належне їй майно заповідала позивачеві (а. с. 58). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч. 1 ст. 1223 ЦК України). В силу ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а відповідно до ст. 1269 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття не проживав постійно разом із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Задовольняючи позов, суд зважає на ті обставини, що позивач, який є спадкоємцем за заповітом [PERSON] , здійснив право на спадкування, звернувшись із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Інші спадкоємці померлої дій щодо прийняття спадщини не вчинили, як випливає з матеріалів спадкової справи (а. с. 50-74). За роз`ясненнями п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Звернення позивача до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті заповідача увінчалося винесенням постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а. с. 69-70). Разом з тим відсутність правовстановлюючого документа на спадкове майно не повинна звужувати право учасника цивільних правовідносин, оскільки за правилами законодавства до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, за змістом ст.1296 ЦК України. Право власності спадкодавця на спірну квартиру підтверджують надані суду фактичні дані. Діючи розумно і добросовісно, позивач здійснив дії, спрямовані на реалізацію права на спадкування, а неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину з незалежних від його волі причин, не може бути підставою для відмови в отриманні судового захисту. Наявність згаданої судом постанови державного нотаріуса п`ятої Запорізької державної нотаріальної контори про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] є підставою для звернення до суду, тому суд не вбачає перешкод для застосування захисту права позивача в обраний ним спосіб. Встановлені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини підтверджуються сукупністю вивчених судом фактичних даних, що дає суду всі підстави для задоволення позову.

Outcome: approved