Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у користуванні власністю, визнання особи втратившим право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що йому на підставі договору купівлі-продажу від 06.08.2009 року, належить будинок [ADDRESS]. У вказаному будинку зареєстрований та постійно проживає позивач по справі, її чоловік [PERSON], син [PERSON] а відповідач [PERSON], [INFO], також зареєстрований в цьому будинку, але не проживає з 01.10.2012 року, особистий речей у будинку немає. Також відповідач не виконує обов'язки члена сім'ї, пов'язані з утриманням, оплатою житлового приміщення та комунальних послуг, у зв'язку з чим, позивач вимушений сплачувати комунальні послуги за відповідача. На теперішній час місцезнаходження відповідача невідомо. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS]. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, але надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав. Відповідно до вимог ст.ст. 224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, вислухавши пояснення представника позивача, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно до ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу (дружина, їх діти, батьки). Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до частини 3 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Підстави позбавлення члена сім'ї права користування жилим приміщенням, яке належить громадянинові на праві власності, визначені ст. 405 ЦК України. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 06.08.2009 року, належить будинок [ADDRESS] (а.с.4-6). Як вбачається з довідки з місця мешкання № 222 від 10.02.2014 року та копії домової книги, у будинку [ADDRESS] зареєстрований позивач [PERSON], її чоловік [PERSON], син [PERSON] та відповідач [PERSON] (а.с.7-8, 9). Згідно акту про фактичне не проживання Ясногірської селищної ради від 11.02.2014 року відповідач [PERSON], [INFO] зареєстрований, але не проживає за вказаною адресою з жовтня 2012 року (а.с.11). При таких обставинах, відповідача слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS]. Рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для зняття цієї особи з реєстрації. На підставі ст.ст. 64, 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved