Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, в редакції уточненої позовної заяви від 09.11.2014 року (ас. 30-31), в обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що [INFO] року померла його бабуся [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки, площею 6, 745 га, розташованої на території Преображенської сільської ради Юр'ївського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яку, згідно заповіту від 26.03.2008 року, посвідченого секретарем Преображенської сільської ради Юр'ївського району за реєстровим № 36, бабуся заповідала позивачу. Позивач зазначав, що в установлений законом строк він звернувся до приватного нотаріуса Юр'ївського районного нотаріального округу Григор'євої О.Л., з заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі, однак отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в зв'язку з тим, що прізвище бабусі, яке вказане у заповіті та у Державному акті на право приватної власності на землю, різниться з прізвищем бабусі, яке зазначено в свідоцтві про її смерть, а також в свідоцтві про народження матері позивача. Відтак, позивачу рекомендовано звернутися до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин зі спадкодавцем. Окрім позивача спадкоємцями за вищевказаним заповітом також є рідна тітка позивача [PERSON] та рідні дядьки [PERSON] та [PERSON], при цьому, згідно заповіту вказаним спадкоємцям бабуся заповідала інше належне їй майно, а зокрема, жилий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,751 га, розташовану на території Преображенської сільської ради Юр'ївського району. Також позивач вказував на те, що рішенням Юр'ївського районного суду Дніпропетровської області від 15.03.2013 року за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, був встановлений факт , що його померла бабуся, а саме - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є одна й та ж сама особа, а [PERSON] є її рідною донькою, тому, вказані особи можуть підтвердити факт його родинних відносин з померлим спадкодавцем. Посилаючись на ст. ст. 1217, 1222, 1223, 1225 ЦК України, позивач просив встановити факт його родинних відносин з [PERSON] (вона ж [PERSON], [PERSON], [PERSON]) [PERSON], а саме, що він є її онуком, та визнати за ним право власності на земельну ділянку , площею 6, 745 га, розташовану на території Преображенської сільської ради Юр'ївського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] року [PERSON] (вона ж [PERSON], [PERSON], [PERSON]) М.П.. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені позовні вимоги повністю підтримав. Відповідач по справі Преображенська сільська рада Юр'ївського району в судове засідання не з'явилися, при цьому надали суду телефонограму про розгляд справи в їх відсутності, зазначивши, що позовні вимоги визнають в повному обсязі (ас. 131). Третя особа по справі приватний нотаріус Юр'ївського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Григор'єва О.Л. в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив (ас. 127). Треті особи по справі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (ас. 121, 122), при цьому опитані в судових засіданнях 09.12.2014 року, 15.12.2014 року, журнали яких є невід'ємною частиною даного судового засідання, проти заявлених вимог не заперечували. Третя особа по справі [PERSON] . в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, при цьому проти заявлених вимог не заперечував (ас. 72). Представник третьої особи по справі відділу Держземагенства в Юр'ївському районі Антонова Н.М., що були залучені до участі в справі на підставі ухвали суду від 24.11.2014 року (ас. 59-60), в судовому засідання проти заявлених вимог не заперечував. Третя особа по справі Реєстраційна служба Юр'ївського районного управління юстиції Дніпропетровської області, які були залучені до участі в справі на підставі ухвали суду від 24.11.2014 року (ас. 61-62), в судове засідання не з'явилися, про причини не явки суд не повідомили, про час та місце слухання справи сповіщені належним чином (ас. 128). Суд знаходить можливим розглянути дану справу у відсутності не з'явившихся вище перелічених осіб по справі, на підставі наявних у ній письмових матеріалів про права та взаємовідносини сторін, проти чого, присутні в судовому засіданні учасники процесу не заперечували. Заслухавши пояснення позивача по справі [PERSON], представника третьої особи [PERSON]., свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного: - так, в судовому засіданні позивач просив встановити факт його родинних відносин з померлою [INFO] року [PERSON], а саме, просив встановити, що він є онуком останньої, для можливості оформлення спадкових прав після її смерті. Згідно копії свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] від 18.12.1975 року (ас. 20), позивач народився [INFO] року та батьками останнього є - батько [PERSON], мати [PERSON]. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (ас. 18), вбачається, що до реєстрації шлюбу з [PERSON] мати позивача мала дошлюбне прізвище «[PERSON]», незважаючи на те, що в свідоцтві про її народження прізвище останньої вказано як «[PERSON]» (ас. 17). При цьому, в судовому засіданні позивач зазначив, що його мати за життя не зверталася до відповідних інстанцій для вирішення питання щодо внесення змін в актовий запис про її народження з метою виправлення прізвища, оскільки померла [INFO] року, що підтверджено в судовому засіданні копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (ас. 19). З копії свідоцтва про народження матері позивача [PERSON] серії [NUMBER] (ас. 17), вбачається, що батьками останньої, а відтак, дідусем та бабусею позивача є: батько - [PERSON], матір - [PERSON]. З копії свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (після укладення шлюбу - [PERSON]) серії [NUMBER] від 03.12.1985 року, які, як пояснив позивач, є його дідусем та бабусею, вбачається, що прізвища останніх записані як «[PERSON]», при цьому, шлюб між останніми зареєстровано 24.02.1948 року, по актовому запису № 9 (ас. 16). Згідно копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, вбачається, що до вищевказаного актового запису про шлюб № 09, складеного 24.02.1948 року виконавчим комітетом Олексіївської сільської ради Юр'ївського (раніше Павлоградського) району Дніпропетровської області, відділом державної реєстрації актів цивільного стану Юр'ївського районного управління юстиції Дніпропетровської області 13.10.2011 року внесено зміни, а зокрема, прізвище нареченого до реєстрації шлюбу та після реєстрації шлюбу виправлено з «[PERSON]» на «[PERSON]», прізвище нареченої після реєстрації шлюбу виправлено з «[PERSON]» на «[PERSON]» (ас. 135-139), що також підтвердив в судовому засіданні свідок [PERSON], який працює начальником відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Юр'ївського РУЮ. Вищевказане свідчить про те, що особи, на яких позивач вказує як на своїх дідуся та бабусю, мали прізвище «[PERSON]». Опитані в судовому засіданні 09.12.2014 року та 15.12.2014 року треті особи [PERSON] та [PERSON], пояснили, що [PERSON], яка померла [INFO] року є їхньою рідною матір'ю, а позивач племінником, при цьому, за життя прізвище їхньої матері в документах неодноразово писалося по різному. Так, до зміни паспорту громадянина СРСР прізвище їхньої матері писалося як «[PERSON]», а коли міняли паспорти громадянам України, то прізвище матері записали як «[PERSON]», в зв'язку з чим в документах і маються різні зазначення прізвища матері. Крім того, в зв'язку зі смертю матері позивача, якому на той час було лише 10 років, саме дідусь та бабуся позивача взяли над ним опікунство та виховували його до повноліття, однак письмові документи про опікунство до теперішнього часу не збереглися. Свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що знають позивача з дитинства та померла [PERSON] є його бабусею, яка й виховала позивача. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13.10.2011 року, вбачається, що [PERSON] померла [INFO] року, про що в Книзі реєстрації смертей 28.05.2010 року зроблено відповідний актовий запис за № 06 (ас. 6). Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що вищезазначене свідоцтво видане повторно, оскільки до нього були внесені відповідні зміни, а саме прізвище померлої з «[PERSON]» було виправлено на «[PERSON]» за заявою сина померлої [PERSON], про що в судовому засіданні пояснив свідок [PERSON] та що підтверджено в судовому засіданні листом відділу державної реєстрації актів цивільного стану № 988/05-22 від 16.12.2014 року (ас. 129). При цьому, перше свідоцтво про смерть [PERSON]. видане 28.05.2010 року серії [NUMBER], що міститься в справі на аркуші 86, було знищено в установленому законом порядку, що підтверджено в судовому засіданні актом про знищення бланків свідоцтв від 31.12.2011 року № 02 (ас. 140-142). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що факт родинних відносин позивача з померлою [PERSON] знайшов своє підтвердження в судовому засіданні сукупністю досліджених вище доказів, сумнівів у суду не викликає та встановлення даного факту необхідно заявнику для вступу в права спадкування після смерті [PERSON]. Відтак, суд знаходить можливим встановити факт, що позивач [PERSON] є онуком померлої [INFO] року [PERSON]. Проте, зазначення позивачем в прохальній частині позовної заяви про встановлення факту родинних відносин між ним та [PERSON], вона ж [PERSON]., «[PERSON]. та «[PERSON]., суд до уваги не приймає та вважає неможливим зазначити у рішенні про те, що [PERSON] та [PERSON]., «[PERSON]. і [PERSON]. є однією і тією ж особою, оскільки , відповідно до ст. 256 ЦПК України та п. 12 постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 року, з наступними змінами «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди не встановлюють тотожність особи. Посилання позивача на наявність рішення Юр'ївського районного суду Дніпропетровської області від 15.03.2013 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом (ас. 24-25), згідно якого встановлено факт, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] була однією особою, суд до уваги не приймає, з вищезазначених підстав, а також враховує, що за змістом ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені під час розгляду справи, не мають обов'язкової сили для осіб, які не брали участі у справі (п. 4 постанови ВССУ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»). Щодо вимог позивача про визнання за ним права власності на належне [PERSON] спадкове майно у вигляді земельної ділянки, площею 6, 745 га, розташованої на території Преображенської сільської ради Юр'ївського району, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, суд зазначає наступне: - так, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку. За змістом п. 2 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Таким чином, при наявності рішення суду про встановлення факту родинних відносин зі спадкодавцем, позивач має право у загальному порядку отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом і лише у разі відмови у його видачі вирішувати спір в цій частині в судовому порядку. Як вбачається з матеріалів справи, 08.12.2010 року за № 57/02-14 позивач отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої останньому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], в зв'язку з неможливістю підтвердити родинні відносини між спадкодавцем та спадкоємцем (ас. 22), при цьому, 08.07.2014 року за № 98/02-14 нотаріусом на адресу позивача також надані роз'яснення про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину до майна померлої [PERSON]. у зв'язку з видачею повторно свідоцтва про смерть спадкодавця, в якому прізвище останнього з «[PERSON]» змінено на «[PERSON]» (ас. 23). Згідно листа приватного нотаріуса Григор'євої О.Л. № 170/02-14 від 26.11.2014 року, заяви про прийняття спадщини на майно померлої [INFO] року [PERSON], які були б підставою для заведення спадкової справи, до нотаріуса не надходили, а тому спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася (ас. 77). Таким чином, в матеріалах справи відсутня обґрунтована постанова про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмова у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті саме [PERSON]. Відтак, відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] позивачем в судовому засіданні не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON]. Суд вважає, що після отримання свідоцтва про смерть [PERSON] позивач мав би подати до нотаріальної контори відповідну заяву про прийняття спадщини після смерті останньої. Однак, до теперішнього часу позивач такої заяви не подавав, а об'єктивних причин, які б перешкоджали йому це зробити в теперішній час, судом не встановлено. Таким чином, звернення до суду позивача з вимогами про визнання права власності на спадкове майно, суд вважає передчасним. Окрім того, позивач посилався на те, що він є спадкоємцем за заповітом після смерті своєї бабусі [PERSON], при цьому до складу спадкового майна, яке йому заповідали , належить земельна ділянка площею 6, 745 га, розташована на території Преображенської сільської ради Юр'ївського району, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER]. З копії Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Преображенською сільською радою Юр'ївського району 22.11.2001 року, та зареєстрованого в Книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю за № 2141 (ас. 7), вбачається, що останній виданий на ім'я «[PERSON].» та остання є власником земельної ділянки площею 6, 745 га розташованої на території Преображенської сільської ради Юр'ївського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. З копії заповіту від 26.03.2008 року , посвідченого секретарем Преображенської сільської ради Юр'ївського району, зареєстрованого за № 36 (ас. 8), вбачається, що останній складений «[PERSON].», яка заповідала онуку [PERSON], належну їй на підставі Державного акту про право приватної власності на землю серії [NUMBER], земельну ділянку площею 6, 745 га, розташовану на території Преображенської сільської ради Юр'ївського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Разом з тим, позивачем в судовому засіданні не надані відповідні докази про те, що вищевказані правовстановлюючі документи, складені на ім'я «[PERSON].», дійсно належать його померлій [INFO] року бабусі «[PERSON].» (рішення суду про встановлення факту належності правовстановлюючого документу тощо). Відтак, дані обставини, в сукупності, виключають можливість на даний час визнати за позивачем право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом після смерті спадкодавця [PERSON]. Отже, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Outcome: partial