Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 20 листопада 2012 року він уклав шлюб з відповідачкою, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області був зроблений відповідний актовий запис за №\~161. Вони з відповідачкою мають малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Позивач посилається на те, що подружні стосунки між ними не склалися, вони мають різні погляди на сімейне життя та обовязки на підставі чого в сімї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Подружні відносини між ними припинені з 2015 року, проживають окремо. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, заявою просив розглянути справу за його відсутності, позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити. (а.с. 21, 27). Відповідачка [PERSON], яка про час та місце розгляду справи повідомлена відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України за зареєстрованим місцем свого проживання в судове засідання не зявилась причини неявки суду не повідомила (а.с. 26). У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч. 2 ст. 197, ст. 224 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та за письмовою згодою позивача у порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 20 листопада 2012 року, що зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис за № 161 (а.с. 5), в період якого у них народилась дитина: син [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Спільне життя подружжя не склалося через різні погляди на сімейне життя та обовязки, сварки в сімї, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Сімейно-шлюбні відносини між ними припинені з 2015 року, проживають окремо. Спори про поділ майна та проживання дитини на день розгляду справи судом відсутні. Примиритися сторони не бажають, про що свідчить та обставина, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини з червня 2015 року та до цього часу не поновили їх. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). За таких підстав, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідачки, тому є достатні підстави для задоволення позову відповідно до ст.ст. 105, 112\~СК України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Обов'язок суду вирішити питання про розподіл судових витрат передбачений ст.ст. 214, 215 ЦПК України. Таким чином, у звязку із задоволенням позовних вимог, з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп., сплачений ним під час звернення з позовом до суду (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved