Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про виселення [PERSON], [PERSON], [PERSON] в обґрунтування якого вказав, що у відповідності до рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23.07.2013 року задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON]і [PERSON], звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: на квартиру [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS] для задоволення вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» на загальну суму 1 523 229,73 грн. Вказані квартири належать іпотекодавцям і перебувають у якості забезпечення виконання ними зобов'язань за кредитним договором відповідно до договору іпотеки від 11.01.2008 року. Відповідно до ст. 40 Закону України « Про іпотеку» та ст. 109 ЖК України - звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. З наведених підстав позивач просить виселити відповідачів з квартири [ADDRESS] та квартири [ADDRESS] та стягнути на його користь понесені судові витрати на оплату судового збору. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги і просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] повторно у судове засідання не з'явилися, про час та місце судового розгляду повідомлені у встановленому законом порядку. У наданих заявах до суду 25.02.2014 року просили суд розглядати справу без їх участі. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлений у встановленому законом порядку, з заявою про розгляд справи у його відсутність до суду з не звертався. Представник третьої особи в судове засідання не з'явилися. Суд, за згодою представника позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи у відповідності зі ст. 224 ЦПК України за відсутністю відповідачів. Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом установлено, що 11.01.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], укладено кредитний договір №19/ЦРБ, згідно якого вона отримала у кредит на суму 110 000 доларів США. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором [PERSON] і [PERSON] 11.01.2008 року уклали з ПАТ КБ «ПриватБанк» договори іпотеки №19/ЦРБ-1 і №19/ЦРБ-2, згідно яких передали в іпотеку банку квартиру [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS]. Згідно рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23.07.2013 року задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] і [PERSON], звернуто стягнення на предмет іпотеки, вказані вище квартири для задоволення вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» на загальну суму 1 523 229,73 грн. шляхом продажу вказаного предмету іпотеки самим банком. Відповідно до довідки МКП «Основаніє» №1914 від 25.11.2013 року за адресою: м. Запоріжжя, вул.. Товариська б. 56-а, кв.7 зареєстровано 2 особи: [PERSON] і [PERSON]. Відповідно до довідки МКП «Основаніє» №4461 від 25.11.2013 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровано 1 особа: [PERSON] 21.08.2013 року на адресу відповідачів [PERSON] і [PERSON] банком рекомендованими листами було направлено письмові вимоги про виселення з квартир (а.с.20-24). З Згідно ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотеко держателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Частиною 3 ст. 109 ЖК України визначено, що звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. В силу ст. 311 ч. 4 ЦК України, фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом. Щодо заперечень відповідачів проти позову та їх посилання, що квартири передані в іпотеку не були придбані за рахунок кредитних коштів, а також посилання на Закон України « про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», то суд до уваги такі зауваження не приймає як неспроможні та нічим не обгрунтовані. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати у сумі 243,60 грн., понесені позивачем при зверненні до суду з даним позовом, суд покладає на відповідачів в солідарному порядку.

Outcome: approved