Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Синельниківської міської ради про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона, [PERSON], є власником 1/2 частки житлового будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м.Синельникове, вул. Пролетарська, 35, на підставі договору купівлі-продажу серії ВСР № 261733 р. №451 від 28.03.2006 року, посвідченого нотаріусом Синельниківського міського нотаріального округу [PERSON] 21 травня 2003 року між нею та відповідачем [PERSON], був укладений договір купівлі-продажу іншої частки 1/2 частки жилого будинку та земельної ділянки, які розташовані за адресою: м.Синельникове, вул. Пролетарська, 35. Позивач сплатив [PERSON] гроші в сумі 1200,00 гривень, про що був складена розписка. Згідно іншої розписки від 21 травня 2003 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в присутності двох свідків відмовилися від прав власності на 1/2 частки будинку та земельної ділянки, які знаходяться в м.Синельникове по вул. Пролетарській, 35 на користь [PERSON], в наступному претензій мати не будуть. Таким чином, позивач розрахувалася з відповідачем за купівлю вказаного будинку та земельної ділянки, а відповідач, в свою чергу, передала їй все відповідальне майно, яким позивач користується до цього часу, що не суперечить вимогам ст.655 ЦК України. Вищезазначений будинок на підставі договору про право будівництва та безстрокового користування земельною ділянкою від 05 липня 1951 року [PERSON] та [PERSON], які є братом та сестрою, надано дозвіл на будівництво житлового будинку за адресою: м.Синельникове, вул. Пролетарська, 27-а, адресу якого в подальшому змінено на вул. Пролетарська, 35. 19 лютого 1953 року на вищевказане домоволодіння отримано домову книгу для реєстрації громадян, мешкаючи в будинку № 35 по вул. Згідно домової книги в будинку за адресою: м.Синельникове, вул. Пролетарська, 35 була зареєстрована [PERSON], [INFO] дружина [PERSON], яка померла, та [PERSON], яка є дочкою [PERSON], [INFO], яка також померла, однак дата смерті останніх не відома. Оскільки [PERSON] постійно проживала за вищевказаною адресою, то остання фактично прийняла спадщину, після смерті [PERSON]. Однак з вини відповідача договір купівлі-продажу жилого будинку та земельної ділянки нотаріально не посвідчений, хоча продавець визнавала факт купівлі-продажу, але від нотаріального оформлення договору відмовлялася, пояснюючи це відсутністю вільного часу та іншими обставинами. На теперішній час [PERSON] померла. Відсутність нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу позбавляє позивача права без перешкод користуватися та розпоряджатися спірним житловим будинком та земельною ділянкою, тому вона вимушена звернутися до суду. У відповідності до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2004 року Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовується до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Із цього випливає, що спірний договір купівлі-продажу 1/2 частки житлового будинку та земельної ділянки, яка надавалась для будівництва даного житлового будинку, був укладений та фактично виконаний сторонами у травні 2003 року, до набрання чинності Цивільним кодексом України 2004 року, нових цивільних правовідносин між сторонами не виникало, у звязку з чим до даних правовідносин застосовуються норми Цивільного кодексу України 1963 року. Згідно ст.227 ЦК України 1963 року договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Отже, недійсним визнається такий договір при умові недодержання вимоги щодо його нотаріального посвідчення, а у разі такого посвідчення, такий договір є дійсним. Відповідно до ст.47 ЦК України 1963 року нотаріальне посвідчення угод обовязкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Просить визнати дійсним договір купівлі-продажу від 21 травня 2003 року 1/2 частки житлового будинку, розташованого за адресою: м.Синельникове, вул. Пролетарська, 35, укладений між нею та [PERSON]; визнати за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд, розташованих за адресою: м.Синельникове, вул. Пролетарська, 35. Позивач до початку відкритого судового засідання надав суду заяву якою просить суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] до початку відкритого судового засідання надала суду заяву якою просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. 21 травня 2003 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу 1/2 частки жилого будинку та земельної ділянки, які розташовані за адресою: м.Синельникове, вул. Пролетарська, 35. За розпискою [PERSON] від 21 травня 2003 року вона отримала від [PERSON] гроші в сумі 1200,00 гривень. Згідно іншої розписки від 21 травня 2003 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в присутності двох свідків відмовилися від прав власності на 1/2 частки будинку та земельної ділянки, які знаходяться в м.Синельникове по вул. Пролетарській, 35 на користь [PERSON], та в наступному претензій мати не будуть. Згідно довідки КП «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської області від 18 жовтня 2017 року № 1241 згідно архівних даних житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: м.Синельникове, вул. Гостина (Пролетарська), 35 зареєстровано: 1/2 частка за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Синельниківського міського нотаріального округу від 28 березня 2006 року за р-451 та 1/2 частку за [PERSON] на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої власності посвідченого державним нотаріусом Синельниківської нотаріальної контори від 05 липня 1951 року за р-2091. Факт належності [PERSON] та [PERSON] 1/2 частки житлового будинку також підтверджується договором про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої власності посвідченого державним нотаріусом Синельниківської нотаріальної контори від 05 липня 1951 року за р-2091 та інвентаризаційною справою, розпочатою 21 січня 1953 року, закінченою 24 січня 1953 року та генеральним планом, згідно якого загальна земельна площа 598 кв.м., під забудовами:усього 135 кв.м., жилими забудовами 100 кв.м., нежитловими забудовами 35 кв.м., під двором 216 кв.м., під фруктовим садом 247 кв.м. Згідно домової книги від 19 лютого 1953 року [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] були зареєстровані за адресою: [INFO] та померли. Відповідно договору купівлі-продажу серії ВСР № 261733 р. №451 від 28.03.2006 року, посвідченого нотаріусом Синельниківського міського нотаріального округу [PERSON], згідно якого [PERSON] придбала 1/2 частку житлового будинку з відповідною частиною надвірних побудов та споруд, весь житловий будинок, розташований по вул. Пролетарській, 35 м.Синельникове складається з: А-1 жилий будинок, саман.1/2 частина обкл..цем.плит.; Б-1 сарай, шлакобит.поштук.; В-1 сарай, саман.обкл.цеглою; Е-1 вбиральня, деревяна; З-1 вбиральня деревяна; №1-2 огорожа, штахет. Загальна площа будинку складає 74,3 кв.м., розмір житлової площі 40,7 кв.м., площа земельної ділянки 600 кв.м. З даного жилого будинку А-1 відчужена 1/2 частина з відповідною частиною надвірних побудов та споруд. Отже, вищезазначений договір купівлі-продажу житлового будинку був укладений між [PERSON] та [PERSON] 21 травня 2003 року, тобто під час дії Цивільного кодексу України 1963 року. У відповідності до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2004 року Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовується до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Із цього випливає, що спірний договір купівлі-продажу житлового будинку був укладений та фактично виконаний сторонами 20 березня 1996 року, після набрання чинності Цивільним кодексом України 2004 року нових цивільних правовідносин між сторонами не виникало, у звязку з чим до даних правовідносин застосовуються норми Цивільного кодексу України 1963 року. Згідно ст.227 ЦК України 1963 року договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Отже, недійсним визнається такий договір при умові недодержання вимоги щодо його нотаріального посвідчення, а у разі такого посвідчення, такий договір є дійсним. Відповідно до ст.47 ЦК України 1963 року нотаріальне посвідчення угод обовязкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Судом було встановлено, що фактично договір купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON] був укладений та виконаний, [PERSON] отримала обумовлену грошову суму та передала позивачу правовстановлюючі документи на будинок, однак укласти договір в нотаріальному порядку ухилилася, у звязку з чим суд вважає можливим визнати зазначений договір дійсним. Згідно п.6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року зазначено, що правила цього Кодексу про позовну давність застосовуються до позовів, строк предявлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки зазначений договір купівлі-продажу житлового будинку був укладений 21 травня 2003 року, а ЦК України набув чинності з 01 січня 2004 року, то до цих правовідносин застосовуються правила цього Кодексу про позовну давність. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, встановленою. На підставі викладеного,

Outcome: approved