Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за заповітом, зазначивши, що його матері [PERSON] належить 1/2 частина квартири за адресою: [ADDRESS]. 12 березня 2014 року його мати склала заповіт, згідно якого заповіла позивачу належну їй ? частину вищевказаної квартири. 27.03.2014 року його мати померла. 30.04.2014 року він звернувся до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом. Проте державним нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю у нього правовстановлюючого документу на вищевказану квартиру. Відповідач по справі є співвласником спірної квартири та вважає, що вона в цілому належить йому, він не надає позивачу правовстановлюючі документи та на виклики нотаріуса не приходить. У звязку з цим позивач просить суд визнати за ним право власності на ? частину вищевказаної квартири. У судовому засіданні позивача позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, надав суду пояснення аналогічні викладеним в змісті позовної заяви. Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечували, оскільки вважали, що заповіт є недійсним. В останні судові засідання не зявились, повідомлені належним чином, надали чергову заяву про відкладення розгляду справи, проте, суд вважає, що відповідач та його представники зловживають своїми процесуальними правами та з урахуванням розумних строків розгляду справи, вважає за можливе закінчити розгляд справи у їх відсутність. Третя особа до судового засідання не зявилась, про час, дату та місце слухання справи повідомлена належним чином. Вислухавши пояснення позивача, представників відповідача, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача до відповідача [PERSON]В підлягають задоволенню , а вимоги до відповідача [PERSON] міської ради задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Судом встановлено, що матері позивача [PERSON], яка померла 27.03.2014 року, належала ? частина квартири [ADDRESS], з яких: 1/3 частина на підставі свідоцтва про право власності на житло від 16.08.1994 року, виданого Бюро приватизації [PERSON] стрілочного заводу згідно з розпорядженням від 16.08.1994 року за № 261, а також 1/6 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину від 08.05.2008 року, виданого Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 3-1218. За свого життя, 12 березня 2014 року, [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON], відповідно до якого вона заповіла належну їй ? частину вищевказаної квартири позивачу по справі. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. В установлений законом строк позивач звернувся до нотаріальної контори у для прийняття спадщини після смерті [PERSON] У видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] йому було відмовлено, в звязку з тим, що у нього відсутні необхідні документи для спадкування, а саме правовстановлюючі документи на спадкове майно, а відповідач [PERSON] вказані документи не надає, оскільки заперечує його право на спадкування за заповітом. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині позовних вимог до відповідача [PERSON] про визнання за ним права власності в порядку спадкування за заповітом на ? частину спірної квартири є законними на обґрунтованими, а отже такими, що підлягають задоволенню. В іншій частині позов задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів тому, що відповідач [PERSON] міська рада, порушує, не визнає або оспорює його права, як спадкоємця за заповітом. Суд не приймає до уваги заперечення проти позову представників відповідача, оскільки належних та допустимих доказів недійсності заповіту спадкодавця [PERSON], останніми суду не надано відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, відповідач на час розгляду даної справи не скористався своїм правом оспорювання заповіту в судовому порядку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 1290,50 грн.

Outcome: approved