Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною, зазначивши, що від шлюбу з відповідачем вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO].Шлюб між сторонами було розірвано 14.06.2013 року. Дитина проживає з відповідачкою. Відповідач йому після розірвання шлюбу не дозволяє бачитись з дитиною наодинці, всі ці зустрічі супроводжуються скандалами. У зв'язку з цим позивач просить суд зобов'язати відповідача не чинити перешкоди у його спілкуванні з сином і визначити дні побачень без присутності матері [PERSON] кожної п'ятниці місяця з 18.00 години по наступну за нею неділю до 18.00 години, та кожну середу місяця з 18.00 години до 20.00 години, а також спільний відпочинок з дитиною раз на рік тривалістю 14 календарних днів. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та надали суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечувала частково, зазначивши, що не перешкоджала позивачу зустрічі з дитиною, але при умові в її присутності чи її мами, оскільки ні він, ні його батьки не знають звичок дитини та його потреби, тому не здатні забезпечити йому необхідні умови.. Також наголошувала, що не бажає, щоб відповідач проводив час з їх дитиною та іншими жінками. Представник третьої особи посилався на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач є батьком малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], який проживає на разі з відповідачем. Спору щодо визначення місця проживання дитини між сторонами на разі не існує. Згідно висновку Амур-Нижньодніпровської районної в м. Дніпропетровську ради №4/4-425 від 07.05.2015 року, за місцем проживання дитини відповідачем створені всі належні умови для виховання та розвитку дитини. Відповідачем за місцем свого проживання також створені належні умови для виховання та розвитку дитини. Статтею 157 Сімейного Кодексу України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею; той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватись з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст.159 Сімейного Кодексу України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні часу побачень позивача з малолітнім сином суд враховує рівність прав та обов'язків сторін щодо дитини, вік та стан здоров'я останнього, відсутність медичних чи психологічних рекомендацій спеціалістів щодо необхідності постійної присутності матері при дитині, тому необхідності в обов'язковій присутності відповідача при побаченнях позивача з дитиною судом не встановлено, як і не встановлено того факту, що спілкування позивача з сином перешкоджає нормальному розвитку дитини. З огляду на вищевикладене, з урахуванням всіх обставин справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме зобов'язати відповідача не чинити перешкоди позивачу у спілкуванні з дитиною, та визначити дні побачень позивачу з дитиною, [PERSON], [INFO], кожну середу місяця з 18.00 до 20.00 години, та кожну суботу місяця з 10.00 години по 10.00 годину наступної за нею неділі без присутності матері, [PERSON], надати позивачу можливість спільного відпочинку з сином, [PERSON], [INFO], щорічно раз на рік тривалістю 14 календарних днів без присутності матері. Саме такий час для спілкування з дитиною, на думку суду, буде достатнім для участі позивача у вихованні дитини та буде відповідати інтересам малолітньої дитини. При цьому суд вважає недоцільним призначати дня побачень, визначених відповідно до висновку органу опіки та піклування, оскільки сторони в судовому засіданні вважали незручним побачення відповідача з сином в будні дні (четвер, п'ятниця) з 10.00 до 18.00 годин, оскільки відповідач працює, а дитина відвідує дитячий садок в цей час. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі , що складаються з судового збору в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial