Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 08 березня 2015 року помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно. Спадкодавець заповіту не залишив. Спадкоємцем першої черги є позивач, інші спадкоємці відмовилися від спадщини на користь позивача. При зверненні до нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали та суду пояснили, що позивач, як спадкоємець не має можливості, будь-яким іншим способом визнати за собою право на спадкове майно, окрім, як визнання цього права в порядку спадкування за рішенням суду. Представник Фастівської міської ради до суду не зявився про час слухання справи повідомлений вчасно та належним чином, заяв щодо відкладення розгляду справи до суду не надходило, а тому суд вважає неявку представника відповідача безпідставною. Представником Паляниченської сільської ради надано письмову заяву про слухання справи у його відсутність, проти позову не заперечують. Заслухавши позивача, представника позивача, дослідивши письмови докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, матеріалами справи встановлено, що 08 березня 2015 року помер батько позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Фастівського міськрайонного управління юстиції в Київській області від 12.03.2015 року (а.с.12). Після його смерті відкрилася спадщина на майно, до складу якого уввійшла 3/8 частини житлового будинку по вул.Орджонікідзе, 71 (був.75) в м.Фастові Київської області, селянське (фермерське) господарство НИВА та право постійного користування землею для ведення селянського (фермерського) господарства площею 39.3 га в межах згідно з планом на території Паляниченської сільської ради Фастівського району Київської області, яка належала померлому на підставі Державного акту на право постійного користування землею (а.с.32). Спадкодавець заповіту не залишив. Спадкоємцем першої черги спадкового майна є позивач, як син померлого (а.с.13). Дружина спадкодавця та матір позивача, а також брат позивача, які є також спадкоємцями першої черги, відмовилися від прийняття спадщини на користь позивача (спадкова справа №8/2015). Стаття 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Позивач звернувся з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини та йому було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 3/8 частини житлового будинку в м.Фастові по вул.Орджонікідзе, 71 Київської області, що належали спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 18.12.1984 року (а.с.14) але листом за №105/02-14 від 24.10.2015 року [PERSON] приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку та майно фермерського господарства в звязку з відсутністю у спадкоємця правовстановлюючого документа що підтверджує власність спадкодавця на це майно (а.с.34,35). Як вбачається з матеріалів справи, згідно державного акту серії КВ виданого на ім'я [PERSON] на підставі розпорядження Фастівської райдержадміністрації від 05.02.1996 року №52, вказаному землекористувачу надається у постійне користування земельна ділянка площею 39,9 га землі в межах згідно з планом на території Паляниченської сільської ради для ведення селянського (фермерського) господарства. Вказаний Державний акт видано Фастівською районною радою народних депутатів та зареєстрований в книзі записів державних актів на право користування землею за № 19. За змістом ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 2 статті 407 ЦК України встановлено, що право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) може відчужуватись і передаватись у порядку спадкування. Приписами ст.23 Закону України «Про фермерське господарство» передбачено, що успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону. Одночасно ст.19 даного Закону визначено, що до складу майна фермерського господарства входить право користування землею. Оскільки емфітевзис як довгострокове, відчужуване право використання чужої земельної ділянки для сільськогосподарських потреб може бути успадковане, суд вважає, що до складу спадщини після смерті [PERSON] увійшло і його право постійного користування вказаною земельною ділянкою площею 39.9 га, а тому позивач має право на його успадкування. Пленум Верховного Суду України в своїй постанові №7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування передбачив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду, що було зроблено позивачем. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved