Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 18 липня вона з відповідачем уклала шлюб, який зареєстрований ВРАЦС РС Іванківського МУЮ у Київській області, актовий запис № 56. Від спільного шлюбу в них народилася дитина, [PERSON], [INFO]. Позивач на даний час перебуває в декретній відпустці, але враховуючи незначний розмір доходу, який отримує на дитину, вона не може самостійно забезпечувати достатні умови для виховання та проживання себе та своєї дитини, тому просить суд стягувати з відповідача на утримання дитини аліменти в розмірі 1/3 частини з усього його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для відповідного віку, починаючи з моменту подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з моменту подачі даного позову до суду і до досягнення сином, [PERSON], [INFO] - трирічного віку. 13 лютого 2019 року на адресу суду від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначив щодо позовні вимоги [PERSON] визнає частково, а саме: в частині стягнення аліментів на дитину в розмірі 1/4, а на дружину в розмірі 1/9. Сторони в підготовче судове засідання не з'явилися. Позивач звернулася до суду із заявою, в якій не заперечила проти задоволення судом позовних вимог в розмірах, які просить відповідач. Також просить суд розгляд справи провести у її відсутності. Відповідач звернувся до суду з клопотанням, у якому просить суд розгляд справи проводити в його відсутності. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання учасників справи фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, врахувавши регулювання спору сторонами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] являються батьками дитини, [PERSON], [INFO] (а.с.6). Згідно свідоцтва про шлюб (серія [NUMBER]), [PERSON] та [PERSON] 18 липня 2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Іванківського міжрайонного управління юстиції у Київській області за актовим записом № 56 зареєстрували шлюб. Після реєстрації укладення шлюбу позивач змінила своє прізвище на «[PERSON]» (а.с.5). Відповідно до положень ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Згідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.ч. 1-2 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. З довідки, виданої Іванківською селищною радою Іванківського району Київської області слідує, що син [PERSON] - [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю та знаходяться на повному її утриманні (а.с.10). Як вбачається з довідки № 598 від 05 грудня 2018 року, виданої Управлінням соціального захисту населення Іванківської районної державної адміністрації, [PERSON] знаходиться на обліку в УСЗН Іванківської РДА та отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні 1-є дитини, яка за період з вересня 2018 року по листопад 2018 року склала 2580 грн. (дві тисячі п'ятсот вісімдесят гривень) (а.с.8). Згідно статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, доньки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, які мають суттєве значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З довідки № 349 від 04.02.2019 року слідує, що [PERSON] працює машиністом холодильних установок ДП «Антонов» і його дохід за період квітень 2018 року по грудень 2018 року становить 72315,15 грн. (сімдесят дві тисячі триста п'ятнадцять гривень п'ятнадцять копійок). Крім того, відповідачем надано копії квитанцій про добровільне надання матеріальної допомоги позивачу на утримання спільної дитини. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З матеріалів справи слідує, що позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом 19 грудня 2018 року, тому суд вважає за можливе присудити аліменти на утримання дитини та дружини, з якою проживає дитина з 19 грудня 2018 року. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за позовами про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору. У відповідності до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, суд покладає обов'язок зі сплати судового збору у сумі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок) на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved