Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання відповідачів такими, що втратили право користування приміщеннями в будинку [ADDRESS] . В позові зазначив, що він придбав [PERSON] у власність житловий будинок [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 18.09.2019 року, посвідченому приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Нарохою О.В., та зареєстрованому в реєстрі за № 2510. Відповідно до умов договору [PERSON] зобов`язалась зняти з реєстраційного обліку всіх зареєстрованих осіб в зазначеному будинку до 19.09.2019 року, але до теперішнього часу відповідачі, які є сторонніми позивачу особами, зареєстровані в спірному будинку. Інші умови договору купівлі-продажу між сторонами виконані. З 2006 року - згідно акту квартального комітету, відповідачі в зазначеному будинку не проживають, своїх речей там не мають, витрат по оплаті житлово-комунальних послуг не несуть. Перебування відповідачів на реєстраційному обліку в належному позивачу житлі створює перешкоди у здійсненні ним права власності, тому він просить про усунення цих перешкод шляхом позбавлення відповідачів права користування будинком. Представник позивача до суду не з`явився, надавши письмове звернення, яке містить прохання про розгляд справи у його відсутності та про задоволення позову, а також надав згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідачі, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до суду не з`явились з невідомих причин. Заперечень проти позову не надали. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. З`ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Судом встановлено, що позивачу належить право власності на житловий будинок [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 18.09.2019 року, посвідченому приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Нарохою О.В., та зареєстрованому в реєстрі за № 2510. В будинку зареєстровані відповідачі, які фактично в ньому не проживають, своїх речей там не мають, витрат по оплаті житлово-комунальних послуг не несуть. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а в силу ст. 383 ЦК власник жилого будинку має право використовувати помешкання, зокрема, для власного проживання, проживання інших осіб. До видів речових прав на чуже майно в силу ст. 395 ЦК України відноситься, зокрема, право користування, а в силу ст. 401 ЦК право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Згідно із ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Вирішуючи вимоги позову про позбавлення відповідачів права користування належним позивачу будинком на користь позивача, суд виходить з того, що існування цього права може бути зумовлене його реалізацією, тобто постійним проживанням в житлі. Між тим судом встановлено, що відповідачі в будинку не мешкають. Перебування відповідачів на обліку в належному позивачу житлі створює для нього перешкоди у здійсненні повною мірою права власності, яке з урахуванням встановлених обставин та наведених норм закону підлягає захисту. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підставою для знаття з реєстрації є, зокрема, остаточне рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням або про виселення. У зв`язку з викладеним право позивача, як вже зазначено, підлягає захисту в обраний ним спосіб.

Outcome: approved