Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить суд вилучити у [PERSON] (що мешкає за адресою 67601, [ADDRESS]) та передати в заклад Публічному акціонерному товариству комерційному банку «Приватбанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул.. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570): предмет застави автомобіль MERCEDES, модель: BENS-814, рік випуску: 1999, тип ТЗ: вантажний фургон, № кузова/шасі: WDB6740121K003243, реєстраційний номер: 49987ОВ, що належить на праві власності відповідачу [PERSON] (67601, [ADDRESS]); комплект ключів та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) автомобіля MERCEDES, модель: BENS-814, рік випуску: 1999, тип ТЗ: вантажний фургон, № кузова/шасі: WDB6740121K003243, реєстраційний номер: 49987ОВ, що належить на праві власності відповідачу [PERSON] (67601, [ADDRESS]). В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 338М від 29.07.2008 року в сумі 54\~668,45 (долар США) що за курсом 25,19 відповідно до службового розпорядження НБУ від 05.05.2016 року складає 1\~377\~098,26 грн. звернути стягнення на предмет застави: автомобіль MERCEDES, модель: BENS-814, рік випуску: 1999, тип ТЗ: вантажний фургон, № кузова/шасі: WDB6740121K003243, реєстраційний номер: 49987ОВ, що належить на праві власності відповідачу [PERSON] (67601, [ADDRESS]), шляхом продажу вказаного автомобіля Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул.. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570) з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Стягнути з відповідача судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до договору № 338М від 29.07.2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 22\~000,00 (доларів США) зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 12.07.2010 року. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і третя особа 13.01.2009 року уклали договір застави нерухомого майна. Згідно договору застави третя особа надав в заставу автомобіль MERCEDES, модель: BENS-814, рік випуску: 1999, тип ТЗ: вантажний фургон, № кузова/шасі: WDB6740121K003243, реєстраційний номер: 49987ОВ, що належав на праві власності [PERSON] В порушення закону, зобовязань третя особа за договором кредиту не виконує. Предмет застави в заклад банку не передав. В ході здійснення моніторингу даного кредиту було встановлено, що в 2016 році в порушення умов договору застави, без згоди банку Третя особа реалізував заставний автомобіль відповідачу [PERSON] В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав, та пояснив що спірний автомобіль йому не належить і він не являється власником даного транспортного засобу. Крім того позивачем було пропущено строки позовної давності, так як заставою була забезпечена вимога з кінцевим терміном повернення кредиту 12.07.2010 року. З часу порушення права минуло шість років. Представник позивача в судове засідання не зявився, але від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Вислухавши пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 29.07.2008 року відповідно до договору № 338М від 29.07.2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 22\~000,00 (доларів США) зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 12.07.2010 року. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і [PERSON] 29.07.2008 року уклали договір застави автотранспорту № 338MZA . Згідно договору застави [PERSON] надав в заставу спірний автомобіль MERCEDES, модель: BENS-814, рік випуску: 1999, тип ТЗ: вантажний фургон, № кузова/шасі: WDB6740121K003243, реєстраційний номер: 49987ОВ, що належав на праві власності [PERSON] Зобовязання за кредитним договором відповідач не виконує, що підтверджується розрахунком заборгованості станом на 05.05.2016 року. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ч. 1 ст. 58 та ч. 2 ст. 59 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що відповідач не являється власником спірного автомобіля, який є предметом договору застави. Позивачем до суду не надано жодного доказу, який би підтверджував, що відповідач являється власником спірного транспортного засобу. Хоча суд звертав увагу відповідача на це і надсилав запит 23.08.2016 року з проханням надати до суду належним чином засвідчені документи про належність на праві власності спірного автомобілю [PERSON]. Відповідних належним чином завірених документів на запит суду надано не було. Судом встановлено, що позивачем було прощено строки позовної давності, так як заставою була забезпечена вимога з кінцевим терміном повернення кредиту 12.07.2010 року. З часу порушення права минуло шість років. Положеннями ст. 256 ЦК України визначено, що позовна давність це строк, в межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Частини 3-4 ст. 267 ЦК України вказують, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, суд повинен зясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необгрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у звязку зі спливом позовної давності за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення. Враховуючи вищевикладене судом встановлено, що право позивача не порушено відповідачем, а тому в задоволенні позову слід відмовити в звязку з його необгрунтованістю.

Outcome: dismissed