Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та участі у вихованні дитини. При цьому посилався на те, що він перебував у шлюбі з відповідачкою з 14.09.2007 року. Від шлюбу у них народилась дитина: син [PERSON],[INFO]. 09.10.2015 року шлюб між ним і відповідачкою було розірвано. Син за обопільною домовленістю між ними залишився проживати з відповідачкою. Нещодано відповідачка почала чинити перешкоди у побаченні з сином, внаслідок чого він змушений був звернутись до суду з даним позовом, яким просив зобов'язати відповідачку усунути перешкоди у спілкуванні з дитиною та визначити такий спосіб участі у вихованні сина: - з п'ятниці по неділю два рази на тиждень, через тиждень (з ночівлями); - раз на тиждень, у будні дні, в тому числі для відвідування дитячих заходів, розважальних установ; - під час відпустки на строк від 7 до 21 дня, з правом виїзду за межі країни на оздоровлення, відпочинок, екскурсії; - половину осінніх, зимових, весняних та літніх канікул; - у період хвороби безперешкодне відвідування дитини за місцем її фактичного знаходження (проживання). В судове засідання позивач не з'явився, подав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розгляд справи провести без його участі. Відповідачка в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечувала частково. Пояснила, що вона не проти встановлення графіку відвідування дитини, однак заперечила факт перешкоджання позивачу у спілкуванні з сином. Зауважила, що на момент розгляду справи позивач не з'явився в судове засідання як раз тому, що проводив час із сином. Представник третьої особи Служби у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду заяву, якою позов підтримав та надав суду висновок органу опіки та піклування Дарницького району м.Києва про встановлення годин спілкування батька [PERSON] з сином. Заслухавши пояснення відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Як вбачається з позовної заяви сторони перебували у шлюбі з 14.09.2007 року, який був зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з державним центром розвитку сім'ї. 09.10.2015 року шлюб між сторонами було розірвано відповідно до рішення Дарницького районного суду м.Києва. Доказів на підтвердження цих обставин позивач не надав, однак, оскільки відповідачкою вказані факти не заперечувались, суд приймає їх як достовірні. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04.01.2010 року. Згідно висновку служби у справах дітей Дарницької районної державної адміністрації від 18.05.2017 року №101-4720/03 про визначення участі батька, [PERSON] у вихованні дитини, [PERSON], [INFO], участь батька - позивача у вихованні його сина встнаовлена за наступним графіком: -І, ІІІ п'ятниця місяця з 16.00 години до 18.00 години неділі; -Один будній день, протягом тижня з 16.00 години до 18.00 години - за попередньою домовленістю між батьками; -Відпочинок батька з дитиною влітку - за попередньою домовленістю між батьками. Відповідно до ст..141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст..157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватись з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст..159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий з батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. Окрім того Декларацією прав дитини, прийнятою резолюцією 1386 (ХІV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 р., визначено принцип, згідно якого дитина повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків. Тобто, не можливе обмеження прав одного з батьків у спілкуванні з дитиною, якщо він бажає такого спілкування. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивач, в порушення вказаної норми не надав суду достовірних беззаперечних доказів того, що відповідачка чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином. З огляду на це, судд вважає, що позовні вимоги в частині зобов'язання позивачки усунути перешкоди у спілкуванні позивача з сином [PERSON] задоволенню не підлягають. В той же час, суд вважає за можливе, для усунення подальших спорів між сторонами з приводу участі у вихованні сина та спілкуванні з ним, визначити участь позивача [PERSON] з сином [PERSON] згідно графіку, визначеного висновком Служби у справах дітей від 18.05.2017 року №101-4720/03. На підставі викладеного,

Outcome: partial