Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві посилався на те, що між КБ „ПриватБанк та відповідачем 18 липня 2007 року було укладено договір без номера. Відповідно до договору позивач надав відповідачу кредит, а відповідач [PERSON] взяла зобовязання щодо повернення кредиту. Відповідач свої зобовязання не виконала. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 17117,76 грн., з яких заборгованість по одержаному кредиту 6910,88 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 3814,02 грн., а також штрафні санкції: пеня за прострочене зобовязання в розмірі 4301,54 грн., пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. 800 грн., штраф в розмірі 500 грн. (фіксована складова), штраф в розмірі 791,32 грн. (процентна складова) та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, звернувшись до суду з письмовим клопотанням про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, уповноваживши [PERSON] представляти її інтереси в суді. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не зявився без поважних причин. Він звернувся до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи у звязку з зайнятістю в іншому процесі в Апеляційному суді Полтавської області. Але згідно наданої ним до клопотання судової повістки судове засідання в Апеляційному суді Полтавської області мало відбутися 18 січня 2017 року об 11-00 год., в той час як розгляд даної справи Київським районним судом м.Полтави призначено на 10 год. 18 січня 2017 року. Документів, що підтверджують поважність причин неявки в судове засідання о 10-00 год. представником суду не надано. Тому суд, враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.169 ЦПК України для відкладення розгляду справи, вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з'явились. Дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 липня 2007 року між сторонами по справі укладено кредитний договір. За умовами зазначеного договору позивач надав відповідачу кредит в сумі 4500 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36% річних. Відповідач зобовязувався забезпечити повернення кредиту та сплатити відсотки за користування кредитом. В подальшому позивачем змінено процентну ставку за користування кредитними коштами: з 01 січня 2013 року 30%, з 01 вересня 2014 року 34,8%, з 01 квітня 2015 року 43,2%, з 09 квітня 2015 року 42%. Також банком змінювався і кредитний ліміт, встановлений на карту: з 28 вересня 2010 року збільшено до 5300 грн., з 05 листопада 2010 року збільшено до 6300 грн., з 21 червня 2011 року до 8300 грн., з 28 липня 2011 року до 10300 грн., з 09 квітня 2015 року до 10500 грн., з 09 жовтня 2015 року зменшено до 9920 грн. (а.с.14). Право банку змінювати тарифи та умови обслуговування рахунків передбачено пунктом 1.1.3.2.4. Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що є невідємною частиною кредитного договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено в судовому засіданні, позивачем зобовязання перед відповідачем по кредитному договору виконано, але відповідач взяті на себе зобовязання не виконала. Станом на 22 вересня 2016 року заборгованість відповідача перед позивачем складає по одержаному кредиту 6910,88 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 3814,02 грн. Як вбачається з розрахунку заборгованості [PERSON] за даним договором, відповідач періодично здійснювала сплату за договором, чим переривала перебіг строків позовної давності. У звязку з цим позивачем позов предявлено в межах строку позовної давності. Пунктами 1.1.5.20. та 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більш, ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф у відповідності до встановлених тарифів. Пунктом 1.1.5.21. Умов та правил надання банківських послуг також передбачено сплату пені за порушення зобовязання. Але будь-яких доказів, з яких би вбачались розміри штрафу та пені, що підлягають до сплати відповідачем в разі порушення зобовязання, як то тарифи банку чи інші, позивачем суду не надані. Розрахунок пені та штрафу належними доказами у справі не підтверджений. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 6910,88 грн. заборгованості по кредиту, 3814,02 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, а всього за договором 10724,90 грн. В задоволенні позовних вимог про стягнення пені та штрафів необхідно відмовити за їх недоведеністю. Враховуючи часткове задоволення позову з відповідача на користь позивача підлягають до відшкодування понесені позивачем судові витрати пропорційно до задоволених відносно неї вимог у розмірі 868,14 грн.

Outcome: partial