Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня №1» Чернівецької міської ради про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, стягнення компенсації за моральну шкоду. Посилався на те, що наказом №84 від 07.04.2003 року його було прийнято на посаду лікаря підліткового. 10.04.2018 року позивача на підставі наказу №96/ос від 05.04.2018 року було переведено на посаду завідувача відділенням невідкладної медичної допомоги на 0,5 ставки та лікаря-терапевта відділення невідкладеної медичної допомоги КНП «Міська клінічна лікарня №1» Чернівецької міської ради на 0,5 ставки. З метою посилення протиепідемічних заходів, з 23.03.2020 року, на виконання протоколу №9 позачергового засідання міської постійно діючої комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій м.Чернівці від 12.03.2020 року, наказів Департаменту охорони здоров`я Чернівецької ОДА №236 від 17.03.2020 року та №243 від 19.03.2020 року, комунальне некомерційне підприємство «Міська лікарня №1» Чернівецької міської ради було перепрофільоване та визначено як опорне для надання медичної допомоги пацієнтам в режимі 24/7 з підозрою та хворих на COVID-19 з легкою та середньою формами важкості. За Стандартами медичної допомоги «Короновірусна хвороба (COVID-19), затвердженими наказом Міністерства охорони здоров`я №722 від 28.03.2020 року, у групі осіб з найвищим ризиком зараження знаходяться передусім медичні працівники або інші особи, які надають екстерну медичну допомогу/стаціонарну допомогу або проводять догляд за хворими на (COVID-19). 10.07.2020 наказом №3-с «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» [PERSON] , завідувачу відділенням НМД, лікарю-терапевту було оголошено догану за систематичне допущення порушень під час трудової діяльності, в тому числі через відсутність належного контролю як керівника підрозділу за роботою підлеглих, відсутність належного контролю за дотриманням у ввіреному підрозділі санітарно-епідемічного режиму під час епідемії корона вірусної хвороби. Підставою для видачі наказу стали акт про виявлення порушень санітарно-епідемічного режиму у відділенні невідкладної медичної допомоги, рапорти заступника генерального директора з медичної частини [PERSON] від 24.06.2020 року та від 08.07.2020 року, а також недотримання вимог наказу МОЗ України №722 від 28.03.2020 року. Із наказом позивача було ознайомлено 20.07.2020 року, про що свідчить його підпис. [PERSON] з наказом №3-с не погоджується, вважає його незаконним та необґрунтованим, таким, що виданий з порушенням вимог Закону. Зокрема, підставою для складення рапорту заступником генерального директора [PERSON] 24.06.2020 року стала відсутність на чергуванні медичної сестри [PERSON] . Однак, 23.06.2020 року медична сестра [PERSON] не змогла приїхати на роботу у зв`язку з повінню. У рапорті [PERSON] від 08.07.2020 року не зазначено дати обходу червоної зони, не вказано в якому відділенні цей обхід здійснювався, в якій із палат були виявлені речі хворих на коронавірус. Акт про виявлення порушень санітарно-епідемічного режиму від 09.07.2020 року, на думку позивача, не відповідає фактичним обставинам справи. Так, у своїх заявах [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зазначили, що комісія в складі генерального директора та двох заступників не заходила в червону зону і палати та не перевіряла на вміст речей померлих, яких не було в наявності в палатах та в коридорі. Окрім того, позивач зазначив, що є членом професійної спілки: Первинної профспілкової організації професійної спілки залізничників і транспортних будівельників України КНП «Міська лікарня №1» ЧМР. Відсутність згоди профспілки щодо оголошення йому догани є вагомим аргументом незаконності оскаржуваного наказу. Позивач посилається на те, що оголошення йому догани спричинило йому моральні страждання, які полягають у невиплаті доплат до заробітної плати. Не отримання коштів на проживання протягом певного періоду часу зумовило зміну способу життя, необхідність докладання додаткових зусиль для утримання себе та сім`ї, порушення сну. Він змушений був звертатись за правовою допомогою, хвилювання та думки про відновлення свого порушеного права, тримають його у постійній психологічній напрузі, що вплинуло на відносини з оточенням та сім`єю. Вважає, що сума у розмірі 10000 гривень є мінімальною для відшкодування його душевних страждань, а відтак є розумною, справедливою та підлягає стягненню з відповідача. Просив визнати незаконним та скасувати п.1 наказу №3-с від 10.07.2020 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» щодо оголошення догани [PERSON] . Також просив стягнути на його користь моральну шкоду у розмірі 10000 гривень та понесені судові витрати. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27.11.2020 року справу було прийнято до свого провадження та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. Одночасно вказаною ухвалою було витребувано від відповідача письмові докази. Окрім того, ухвалою суду від 27.01.2021 року позовну вимогу про нарахування та виплату доплат до заробітної плати на період виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню, поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемії корона вірусу в розмірі 300 % заробітної плати з 24.06.2020 року до набрання законної сили - залишено без розгляду. Представником відповідача КНП «Міська лікарня №1» ЧМР було подано до суду відзив, в якому останній позов не визнав. Вказував на те, що акт від 09.07.2020 року відображає усі фактичні обставини справи, які можуть бути підтверджені показами свідків. У ньому були зафіксовані порушення, які були допущені працівниками. Так, медична сестра [PERSON] перебувала на робочому місці без маски та шапочки, а санітарка [PERSON] підтвердила встановлений попередньою перевіркою факт наявності в палаті інтенсивної терапії особистих речей померлих та хворих з підозрою на COVID-19, без належної дезобробки. Також зазначив, що відповідно до посадової інструкції, саме на позивача покладено обов`язок контролю за дотриманням усіма працівниками відділення Правил внутрішнього трудового розпорядку та обов`язок доведення до відома генерального директора підприємства та у випадку його відсутності про халатні дії або зловживання персоналу та про застосовані ним заходи. Однак, [PERSON] не проконтролював та не доповів про відсутність на роботі медичної сестри [PERSON] , допустив виправлення в графіку, які здійснила старша медсестра [PERSON] . Позивач не вчинив жодних дій щодо старшої медичної сестри [PERSON] , яка нібито не повідомила його про вихід на роботу [PERSON] . Така бездіяльність позивача призводить до порушення трудової дисципліни та халатного відношення до виконання своїх обов`язків працівниками середнього та молодшого персоналу. Окрім того, зазначив, що [PERSON] є членом профспілки КНП «МЛ №1» та головою комісії з трудових спорів КНП «МЛ №1» ЧМР, що не є виборним органом профспілки. Виборні органи профспілки перераховані у статуті Профспілки, де немає комісії з трудових спорів. Також вказував на те, що у зв`язку з набранням чинності наказу №115/1 від 14.07.2020 року [PERSON] не був введений до складу команд з лікування хворих на COVID-19 та відповідно не був безпосередньо зайнятий у лікуванні хворих на COVID-19, а тому не мав права в подальшому на утримання доплати у розмірі до 300% заробітної плати. З огляду на вище наведені доводи представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову. Позивач у судовому засіданні позов підтримав та підтвердив, викладені в ньому обставини. Пояснив суду, що притягнення його до дисциплінарної відповідальності є безпідставним. Так, 23.06.2020 року медсестра [PERSON] не вийшла на роботу у зв`язку з повінню, про що повідомила старшу медичну сестру. Йому про цю обставину стало відомо 24.06.2020 року, оскільки 23.06.2020 року він не працював. Щодо обставин проведеної перевірки 08.07.2020 року зазначив, що комісія того дня до червоної зони відділення не заходила, речей хворих на ковід там не було. Медсестра, яка була без маски та шапочки, перебувала у жовтій зоні. Окрім того, вказував на те, що з 18.06.2020 року у Відділенні невідкладної медичної допомоги лікарні не було хворих на ковід 19, а тому речей там не могло бути. Просив позов задовольнити. Представник позивача у судовому засіданні також позов підтримала. Пояснила суду, що 23.06.2020 року позивач відповідно до графіку був відсутній на роботі, а тому не міг повідомити керівництво про відсутність медичної сестри [PERSON] . У подальшому, [PERSON] зробив виправлений табель та склав доповідну записку, будь-яких тяжких наслідків не настало. Також, представник зазначила, що палати в червоній зоні Відділення були зачинені на ключ, який знаходився у чергового лікаря. Під час перевірки 08.07.2020 року та 09.07.2020 року ключ у лікаря не брали, комісія перебувала у жовтій зоні. Акт від 09.07.2020 року вважає неналежним доказом, оскільки у ньому не зазначено який пункт стандартів було порушено. Просила позов задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача позов не визнав з підстав, викладених у відзиві. Пояснив суду, що за дотримання організації умов праці у Відділенні невідкладної медичної допомоги, санітарно-епідеміологічний стан відповідає саме завідувач [PERSON] [PERSON] відповідно до наказу №57 відповідав лише за прийняття на лікування хворих на ковід 19 та обов`язки позивача як завідувача Відділенням не виконував. Також вказував на те, що [PERSON] не є членом виборного профспілкового органу, а тому згода на притягнення його до дисциплінарної відповідальності не є обов`язковою. Вважає, що наказ від 10.07.2020 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] був прийнятий правомірно, а тому в задоволенні позову просив відмовити. Свідок [PERSON] суду показала, що працює медичною сестрою очного відділення лікарні та тимчасово була переведена до Відділення невідкладної медичної допомоги. 23.06.2020 року вона не з`явилась на роботу, оскільки була повінь. Про неможливість явки на роботу повідомила старшу медичну сестру [PERSON] . Також показала суду, що санітарки з інших поверхів лікарні неодноразово спускали їм у Відділення пакети з речами ковідних хворих, які померли. Ці речі у них лежали поки не приходили родичі померлих та не забирали їх. Свідок [PERSON] суду показала, що працює медсестрою у Відділенні невідкладної медичної допомоги. 08.07.2020 року вона була на роботі без шапочки, однак у масці. У відділенні була перевірка у складі головного лікаря та двох заступників. Під час перевірки комісія була у жовтій зоні та до червоної зони не заходила. Палати у Відділені були зачинені на ключ, комісія ключ у них не брала. Свідок [PERSON] суду показала, що згідно поданої нею заяви була тимчасово переведена з очного відділення до Відділення невідкладної медичної допомоги. 08.07.2020 року у Відділенні була перевірка у складі головного лікаря та двох заступників [PERSON] та [PERSON] . У відділенні на момент перевірки перебували речі ковідних хворих, що спускали з інших поверхів, коли хтось помирав чи виписувався. Ці речі вона особисто бачила в коридорі. Окрім того, зазначила, що нею було складено виправлений графік у зв`язку з тим, що медсестра [PERSON] не вийшла на роботу. Свідок [PERSON] суду показав, що 08.07.2020 року за його участю відбувся обхід червоної зони лікарні, в тому числі і у Відділенні невідкладної медичної допомоги. Ними було виявлено порушення санітарно-епідеміологічного режиму, зокрема, виявлено речі померлих хворих на ковід 19. Вони зробили усне зауваження зміні та завідувачу Відділення [PERSON] . Речі були у палаті у Відділенні невідкладної медичної допомоги, у палатах було не прибрано, у зв`язку з чим вони написали рапорт. Палати були не зачиненими. У лікарні не можуть бути зачинені палати, оскільки вони мають бути готові до прийому хворих. Журнал генерального прибирання у Відділенні не вівся. 09.07.2020 року вони повторно прийшли з перевіркою, недоліки усунуто не було. Свідок [PERSON] суду показав, що працює заступником генерального директора з хірургічної роботи Міської лікарні №1. В його посадові обов`язки входить стежити за виробничим процесом та загальною організацією роботи. 08.07.2020 року було проведено обхід у червоній зоні Відділення невідкладної медичної допомоги. Ними було виявлено порушення, а саме: в палаті невідкладної медичної допомоги перебували речі хворих на ковід 19, після чого складено рапорт. Палати зачинені не були. Окрім того, медична сестра [PERSON] перебувала без шапочки та маски. 09.07.2020 року вони з`ясували, що виявлені недоліки усунуто не було. Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, покази свідків, дослідивши письмові докази у справі, з`ясувавши фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, надані сторонами, приходить до висновку, що позов необґрунтований та задоволенню не підлягає з наступних підстав. Так, судом встановлено, що [PERSON] з 07.04.2003 року був призначений на посаду лікаря підліткового Вузлової лікарні ст.Чернівці, Медична служба Львівської залізниці (а.с.40) Наказом №96/ос від 05.04.2018 року [PERSON] було переведено на посаду завідувача відділенням невідкладної медичної допомоги 0,5 ст. та лікаря-терапевта відділення невідкладної медичної допомоги 0,5 ст. з 10.04.2018 року (а.с.41). З метою посилення протиепідемічних заходів, з 23.03.2020 року, на виконання протоколу №9 позачергового засідання міської постійно діючої комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій м.Чернівці від 12.03.2020 року, наказів Департаменту охорони здоров`я Чернівецької ОДА №236 від 17.03.2020 року та №243 від 19.03.2020 року, комунальне некомерційне підприємство «Міська лікарня №1» Чернівецької міської ради було перепрофільоване та визначено як опорне для надання медичної допомоги пацієнтам в режимі 24/7 з підозрою та хворих на COVID-19 з легкою та середньою формами важкості. 10.07.2020 року за систематичне допущення порушень під час трудової діяльності, в тому числі через відсутність належного контролю, як керівника підрозділу, за роботою підлеглих, відсутність належного контролю за дотриманням у ввіреному підрозділі санітарно-епідемічного режиму під час епідемії коронавірусної хвороби COVID-19, [PERSON] , завідувачу відділенням НМД лікарні, лікарю-терапевту наказом №3-с «Про притягнення дисциплінарної відповідальності» - оголошено догану (а.с. 93). Зазначений наказ було видано на підставі акту про виявлення порушень санітарно-епідемічного режиму у відділенні невідкладної медичної допомоги КНП «МЛ №1» ЧМР, завідувачем якого є [PERSON] , рапортів заступника генерального директора з медичної частини [PERSON] від 08.07.2020 року з приводу встановлення факту наявності в палаті інтенсивної терапії відділення НМД лікарні особистих речей померлих та хворих з підозрою на COVID-19 без належної дезобробки, та від 24.06.2020 року з приводу відсутності належного контролю за відробкою робочого часу підлеглими працівниками з боку завідувача відділення НМД [PERSON] . Зокрема, заступник генерального директора [PERSON] 24.06.2020 року рапортом доповів генеральному директору НКП «Міська лікарня №1» про те, що при здачі чергування черговим лікарем [PERSON] , ним було з`ясовано про відсутність на чергуванні медичної сестри ВНМД [PERSON] . Зазначена обставина, на його думку, свідчить про відсутність контролю керівника підрозділу за відробкою робочого часу, вчасне інформування адміністрації про правопорушення (а.с.30). Також, рапортом від 08.07.2020 року [PERSON] доповів генеральному директору про те, що під час загального лікарняного обходу «Червоної зони» сумісно з [PERSON] , після чергування заввідділенням ВНМД [PERSON] , в одній із палат відділення було виявлено речі хворих на COVID-19, які знаходились на лікуванні та померли. По даному факту грубого порушення санітарно-епідемічного режиму в лікарні черговому лікарю було зроблено зауваження (а.с.27). У подальшому, 09.07.2020 року генеральним директором КНП «МЛ №1» ЧМР [PERSON] , заступником директора з медичної частини [PERSON] та заступником генерального директора хірургії [PERSON] було складено акт про виявлення порушень санітарно-епідемічного режиму в приміщеннях КНП «Міська лікарня №1» ЧМР (а.с.28). На акті наявні підписи трьох вказаних осіб. Як вбачається із змісту акту, під час обходу лікарні о 10 год. 20 хв., під час відвідування відділення невідкладної медичної допомоги лікарні було виявлено наступні порушення санітарно-епідемічного режиму, що передбачені Стандартами медичної допомоги «Коронавірусна хвороба (COVID-19)», затверджені наказом МОЗ України №722 від 28.03.2020 року: - медична сестра [PERSON] перебувала на робочому місці без маски та шапочки; - санітарка [PERSON] підтвердила встановлений попередньою перевіркою факт наявності в палаті інтенсивної терапії особистих речей померлих та хворих з підозрою на COVID-19, без належної обробки (а.с.97). Дослідивши обставини справи суд встановив, що між сторонами виникли трудові правовідносини, які регулюються наступними нормами права. Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків. Статтею 140 КЗпП України визначено, що трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високо продуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлінну працю. За правилами частини першої статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Згідно вимог трудового законодавства порушення трудової дисципліни визначається як невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків. Наявність вини є обов`язковою умовою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності. Отже, ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника, які полягають у порушенні або неналежному виконанні покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Обов`язок доказування фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку покладається на роботодавця. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена провина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Частиною першою статті 148 КЗпП України визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушникам трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Отже, підставою застосування догани є вчинення працівником протиправного винного діяння (дії чи бездіяльності), яке визнається дисциплінарним проступком. Протиправність поведінки працівника полягає в порушенні ним своїх трудових обов`язків, закріплених нормами трудового права: КЗпП України, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця. Як було встановлено судом, позивач [PERSON] обіймає посаду завідувача відділенням невідкладної медичної допомоги КНП «МЛ №1» ЧМР. Із дослідженої судом посадової інструкції завідуючого відділенням НМД КНП «Міська лікарня №1» видно, що завідуючий відділенням здійснює безпосереднє керівництво діяльністю підпорядкованого йому медичного персоналу, всією діагностичною і адміністративно-господарською роботою відділення і несе персональну відповідальність за її ефективність і результати (п.1.1) (а.с.123-126). Окрім того, завідуючий відділенням забезпечує належну організацію праці; проводить розробку і подає для затвердження розподіл обов`язків та графіку чергувань лікарів-ординаторів у відділенні, розглядає і затверджує графіки роботи середнього і молодшого медичного персоналу відділення; негайно ставить до відома генерального директора підприємства, а у випадку його відсутності - заступника генерального директора з медичної частини про всі надзвичайні події, які мали місце в лікарні або з обслуговуючим персоналом, а також про халатні дії або зловживання персоналу та про інші події у відділенні й застосовані ним заходи; контролює дотримання всіма працівниками відділення правил внутрішнього трудового розпорядку (п.п.3.3, 3.8,3.25,3.26). Завідувач відділенням несе персональну відповідальність за забезпечення відповідного санітарно-гігієнічного та протиепідемічного режиму, попередження заносу і розповсюдження внутрішньо-лікарняних інфекцій (п.5.6 Інструкції). [PERSON] із наказом про притягнення його до дисциплінарної відповідальності не погоджується та вважає, що йому необґрунтовано було оголошено догану. Даючи оцінку наведеним аргументам, суд враховує таке: Зокрема, з метою посилення протиепідемічних заходів, з 23.03.2020 року, на виконання протоколу №9 позачергового засідання міської постійно діючої комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій м.Чернівці від 12.03.2020 року, наказів Департаменту охорони здоров`я Чернівецької ОДА №236 від 17.03.2020 року та №243 від 19.03.2020 року, комунальне некомерційне підприємство «Міська лікарня №1» Чернівецької міської ради було перепрофільоване та визначено як опорне для надання медичної допомоги пацієнтам в режимі 24/7 з підозрою та хворих на COVID-19 з легкою та середньою формами важкості. Відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України «Про внесення змін до переліку особливо небезпечних, небезпечних інфекційних та паразитарних хвороб людини і носійства збудників цих хвороб» №521 від 25.02.2020 року, захворювання COVID-19 внесено до переліку особливо небезпечних інфекційних хвороб. За Стандартами медичної допомоги «Короновірусна хвороба (COVID-19), затвердженими наказом Міністерства охорони здоров`я №722 від 28.03.2020 року, у групі осіб з найвищим ризиком зараження знаходяться передусім медичні працівники або інші особи, які надають екстерну медичну допомогу/стаціонарну допомогу або проводять догляд за хворим на (COVID-19). Усі медичні працівники, які перебувають в зоні пацієнта та/або контактують зі слизом з дихальних шляхів - наприклад, мокрота, БАЛ, матеріал відібраний зі слизових носа, мають використовувати засоби індивідуального захисту(додаток 6). Положеннями Додатку №6 до Стандартів медичної допомоги «Короновірусна хвороба (COVID-19) працівники закладів охорони здоров`я, що беруть участь у наданні медичної допомоги і догляді за пацієнтами, повинні використовувати наступні засоби індивідуального захисту: халат захисний від інфекційних агентів, рукавички, медична (хірургічна) маска і захист очей (захисні окуляри або щиток). Згідно, ч.1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ч.1, ч. 6, ч.7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. На підтвердження фактів допущених порушень відповідачем було надано рапорт від 24.06.2020 року, рапорт від 08.07.2020 року та акт від 09.07.2020 року «Про виявлення порушень санітарно-епідемічного режиму в приміщеннях КНП «Міська лікарня №1» ЧМР, складений генеральним директором КНП «МЛ №1» ЧМР [PERSON] , заступником директора з медичної частини [PERSON] та заступником генерального директора хірургії [PERSON] . Вказані документи підтверджують факт порушення у Відділенні невідкладної медичної допомоги КНП «МЛ №1» ЧМР санітарно-гігієнічного та протиепідемічного режиму, а також порушення трудової дисципліни та халатного відношення до виконання своїх обов`язків працівниками середнього та молодшого персоналу. Зокрема, медична сестра [PERSON] у судовому засіданні сама повідомила суду, що 08.07.2020 року була на роботі без шапочки, однак у масці. При цьому, посилання позивача у якості підстави для спростування вказаних рапортів та акту на покази свідка [PERSON] від 08.07.2020 року та заяву [PERSON] від 08.07.2020 року (а.с.35), в яких останні спростовують обставини, встановлені доповідною запискою від 08.07.2020 року, суд відхиляє, оскільки саме вказаними особами було допущено порушення. [PERSON] та [PERSON] також наказом №3-с від 10.07.2020 року були притягнуті до дисциплінарної відповідальності за недотримання протиепідемічних заходів, а отже ці особи є зацікавленими та упередженими. З наведених підстав суд визнає покази свідка [PERSON] неправдивими та відхиляє їх. Окрім того, факт недотримання протиепідемічних заходів у Відділенні невідкладної медичної допомоги КНП «МЛ №1» ЧМР підтверджується актом від 09.07.2020 року «Про виявлення порушень санітарно-епідемічного режиму в приміщеннях КНП «Міська лікарня №1», показами свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Покази зазначених свідків є послідовними, узгоджуються між собою та дослідженими судом письмовими доказами, а тому, на думку суду, є правдивими. Суд також враховує те, що [PERSON] було запропоновано надати пояснення по суті виявлених порушень, проте останній у присутності трьох працівників лікарні відмовився від надання будь-яких пояснень, що підтверджується актом від 10.07.2020 року (а.с.29). Даючи оцінку аргументам позивача та його представника з приводу того, що дотримання санітарно-епідемічного режиму під час епідемії коронавірусної хвороби COVID-19 у Відділенні невідкладної медичної допомоги відповідав не [PERSON] , а [PERSON] суд зауважує наступне: Так, наказом №57 від 19.03.2020 року з метою посилення протиепідемічних заходів було наказано створити та затвердити склад комісії з перепрофілювання КНП «Міська лікарня №1» в госпітальну базу для хворих COVID-19, відповідно до додатку 1 (п.5). Комісії доручено вчинити організаційні дії, пов`язані з госпіталізацією хворих на COVID-19 (п.6.1-6-10). До складу комісії входив [PERSON] (а.с.179-181). Пунктом 7 наказу №57 було призначено та затверджено відповідальних осіб за надання медичної допомоги пацієнтам з підозрою та хворим на COVID-19 на кожному етапі, відповідно до додатку 2, зокрема відповідальною особою за надання медичної допомоги пацієнтам з підозрою та хворим на COVID-19 Відділення невідкладних станів КНП «Міська лікарня №1» визначено [PERSON] . Окрім того, у пункті 8 Наказу, на відповідальних за надання медичної допомоги пацієнтам з підозрою та хворим на COVID-19 на кожному етапі покладено обов`язок забезпечити складання графіків і табелів обліку робочого часу. Проаналізувавши зміст вказаного наказу, суд приходить до висновку, що [PERSON] був відповідальною особою саме за надання медичної допомоги пацієнтам з підозрою та хворим на COVID-19 Відділення невідкладних станів КНП «Міська лікарня №1» та виконував відповідні обов`язки, згідно наказу №57, під час надання такої медичної допомоги, що жодним чином не звільняло [PERSON] від виконання посадових обов`язків, визначених його посадовою інструкцією. Окрім того, суд акцентує увагу на тому, що позивач у судовому засіданні сам підтвердив ту обставину, що починаючи з 18.06.2020 року у Відділенні невідкладеної медичної допомоги були відсутні пацієнти з підозрою та хворі на COVID-19, а отже в даний період часу підстави для виконання обов`язків, визначених наказом №57, у [PERSON] були відсутні. Також, даючи оцінку наданому представником позивача для огляду у судовому засіданні журналу розрахунку потреби дезінфікуючих засобів Відділення невідкладної медичної допомоги з точки зору його належності та допустимості, суд зазначає, що у вказаному журналі відсутні підписи відповідальних осіб, а також вважає, що ведення даного журналу не підтверджує факт здійснення регулярних генеральних прибирань у Відділенні. Досліджена у судовому засіданні заява медичної сестри [PERSON] від 24.02.2020 року з приводу того, що нею було передано журнал обліку та графік проведення поточних і генеральних прибирань у Відділенні за 2020 рік заступнику генерального директора [PERSON] , не може бути визнана судом належним і допустимим доказом у справі на підтвердження факту його ведення, оскільки у ній відсутні відомості про її реєстрацію у лікарні. Окрім того, медична сестра [PERSON] не допитувалась судом у якості свідка, в той час як свідок [PERSON] заперечував дану обставину. З приводу доповідної записки [PERSON] від 24.06.2020 року (а.с.31), суд враховує, що останню було подано після рапорту заступника генерального директора [PERSON] та виявлення обставин відсутності медичної сестри [PERSON] на роботі 23.06.2020 року. Також, суд не приймає до уваги заяву лікаря [PERSON] від 08.07.2020 року (а.с.37), в якій остання заперечує факт присутності комісії у складі генерального директора [PERSON] , заступників [PERSON] та [PERSON] в червоній зоні відділення, оскільки відповідно до акту обхід та перевірка відбувалися 09.07.2020 року о 10 год. 20 хв. Щодо аргументів позивача про недотримання процедури притягнення його до дисциплінарної відповідальності у зв`язку з тим, що роботодавцем попередньо не було одержано згоди виборного профспілкового органу, членом якого він є, суд зауважує наступне. Так, відповідно до довідки №996 від 09.09.2020 року, [PERSON] є членом профспілкової організації - Первинна профспілкова організація професійної спілки залізничників і транспортних будівельників України КНП «Міська лікарня №1» Чернівецької міської ради (а.с.39). Статтею 37 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» визначено, що профспілкові організації на підприємствах, в установах, організаціях та їх структурних підрозділах представляють інтереси своїх членів і захищають їх трудові, соціально-економічні права та інтереси. Свої повноваження первинні профспілкові організації здійснюють через утворені відповідно до статуту (положення) виборні органи, а в організаціях, де виборні органи не створюються, - через профспілкового представника, уповноваженого згідно із статутом на представництво інтересів членів профспілки, який діє в межах прав, наданих цим Законом та статутом профспілки. За змістом частини другої статті 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» зміна умов трудового договору, оплати праці, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного органу, членами якого вони є. Згідно з частиною другою статті 252 КЗпП України зміна умов трудового договору, оплати праці, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного профспілкового органу, членами якого вони є. Таким чином, наведені вище норми закону встановлюють додаткові гарантії для працівників, обраних до виборних профспілкових органів. Із дослідженого судом, статуту професійної спілки залізничників і транспортних будівельників України вбачається, що до складу профспілки входять: 1)первинні профспілкові організації; 2)об`єднані профспілкові організації; 3) територіальні профспілкові організації; 4)дорожні профспілкові організації (а.с.145-146). Виборними органами профспілки, профспілкових організацій є: 1) Рада профспілки - для профспілки в цілому; 2) комітети профспілки, їх президії - в первинних профспілкових організаціях і їх організаційних ланках; 2) об`єднані, територіальні, дорожні комітети профспілки, їх президії - відповідно в об`єднаних, територіальних, дорожніх профспілкових організаціях; 4) ревізійні комісії профспілки, профспілкових організацій усіх рівнів. Отже, враховуючи те, що [PERSON] є членом первинної профспілкової організації, проте не є членом виборного органу первинної профспілкової організації, а тому положення ч.2 ст.252 КЗпАП України щодо заборони притягнення до дисциплінарної відповідальності без згоди виборного органу профспілки на нього не поширюються. Окрім того, під час судового розгляду суду було надано відповідь Первинної профспілкової організації професійної спілки залізничників і транспортних будівельників України КНП «Міська лікарня №1» ЧМР від 08.02.2020 року, відповідно до якої після вивчення наданих адміністрацією матеріалів профспілковий комітет дійшов до висновків про наявність об`єктивних підстав для накладення на [PERSON] дисциплінарного стягнення у вигляді догани і правомірність прийнятого адміністрацією рішення (а.с.207). З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що оскаржуваний наказ №3-с від 10.07.2020 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» було прийнято згідно вимог Закону, судом не встановлено підстав для його скасування. Згідно ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Отже, стаття 237 1 КЗпП містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди. Необхідною передумовою для відшкодування працівнику моральної шкоди на підставі ст. 237 1 КЗпП є наявність порушення прав працівника у сфері трудових відносин, з урахуванням специфіки об`єкту яких завдана моральна шкода може бути відшкодована працівнику у вигляді одноразової грошової виплати або в іншій матеріальній формі. Суд також приймає до уваги роз`яснення надані у п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», згідно до яких судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237 1 КЗпПУкраїни за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Однак, як було встановлено судом, наказ №3-с від 10.07.2020 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» відповідає вимогам Закону, а отже власником не було допущено порушень законних прав позивачау сфері трудових відносин, у зв`язку з чим відсутні підстави для покладення на власника обов`язку по відшкодуванню моральної шкоди. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов необґрунтований та задоволенню не підлягає. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed