Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 07.07.2016 року в м. Києві відбулась ДТП, за участю транспортного засобу ВАЗ 2106, д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобілем RENAULT Logan, д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON] В результаті настання ДТП автомобіль RENAULT Logan, д/н [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Вина [PERSON] у ДТП підтверджується постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 12.08.2016 р. На дату скоєння ДТП водій [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників неземних транспортних засобів, у зв'язку з чим МТСБУ сплатило на користь потерпілої особи - [PERSON] страхове відшкодування в сумі 13 659,00 грн. Виплата страхового відшкодування була здійснена МТСБУ на підставі заяви про виплату страхового відшкодування від 05.09.2016 року та звіту № 5130 від 28.08.2016 року., що підтверджується платіжним дорученням № 7567 рв від 05.10.2016 р. З метою встановлення розміру заподіяння шкоди та виплати страхового відшкодування МТСБУ уклало договір № 2016/7 від 25.02.2016 р. з ПрАТ «СК «Вусо» про врегулювання справи щодо здійснення регламентних виплат, послуги якого складають 1 300,00 грн., що була здійснена 05.10.2016 р. на підставі рахунку № 34803 від 15.09.2018 р. Таким чином, загальний розмір витрат СТСБУ з урахуванням документів на збір документів та визначення розміру шкоди складає: 14 869 грн. 00 коп., суму яких просить стягнути з відповідача та судовий збір у розмірі 1 762,00 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 26.02.2018 року матеріали позову передано до Шевченківського районного суду м. Києва за підсудністю. Ухвалою Шевченківського районного суд м. Києва від 23 травня 2018 у справі вирішено питання про доцільність розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, учасникам процесу роз'яснено право подати заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань відповідно до положень чинного ЦПК України. У встановлений судом строк, відповідач будучи повідомленою належним чином, відзив на позов не подала, клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від відповідача також не надходило. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Встановлено, 07.07.2016 року в м. Києві відбулась ДТП, за участю транспортного засобу ВАЗ 2106, д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобілем RENAULT Logan, д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди визнано [PERSON], що підтверджується постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 12.08.2016 року. В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль RENAULT Logan, д/н [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON] Як вбачається зі Звіту № 5130 від 28.08.2016 р., розмір завданої власнику колісного транспортного засобу RENAULT Logan, д/н [NUMBER], внаслідок ДТП від 07.07.2016 р., становить 15 445,53 грн. з ПДВ за пошкоджений транспортний засіб. Зазначені збитки винною особою потерпілому не були відшкодовані. На дату скоєння ДТП відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до МТСБУ з відповідною заявою. Договірних відносин між позивачем, потерпілою особою та відповідачем не виникало. Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно - правову відповідальність. Згідно із вимогами ст. 29 Закону витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу відшкодовуються з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. На виконання вимог вищезазначеного Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивачем 05.10.2016 року здійснено виплату страхового відшкодування у зв'язку з настанням страхового випадку потерпілій особі у розмірі 13 569,00 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №7567 рв від 05.10.2016 року. З метою встановлення розміру заподіяння шкоди та виплати страхового відшкодування МТСБУ уклало договір № 2016/7 від 25.02.2016 р. з ПрАТ «СК «Вусо» про врегулювання справи щодо здійснення регламентних виплат, послуги якого складають 1 300,00 грн., що була здійснена 05.10.2016 р. на підставі рахунку № 34803 від 15.09.2018 р. В статті 993 ЦК України зазначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Крім того ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений Законом. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. За таких обставин суд вважає, що вимога позивача в частині стягнення з відповідача на його користь суми виплаченого страхового відшкодування та розміру додаткових витрат на аварійного комісара в розмірі 14 869 грн. 52 коп. підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 762,00, які сплачено позивачем за подання позову до суду, виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved