Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «Київська компанія управління активами», що здійснює діяльність за рахунок та в інтересах Пайового закритого недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду «Нове будівництво», третя особа: ТОВ «Київська фондова компанія», просив суд, з урахуванням зменшених позовних вимог, стягнути з відповідача 51945,95 грн, з яких 41122,27 грн - втрати від інфляції, 10823,68 грн - 3% річних від суми основного боргу. В обґрунтування позову зазначив, що 16 травня 2008 року між ним та ТОВ «Київська компанія управління активами», що здійснює діяльність за рахунок та в інтересах Пайового закритого недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду «Нове будівництво» був укладений договір купівлі-продажу цінних паперів №Б-16/05-1Р2 ИФ, згідно з яким останній зобов'язався передати у власність позивача, а відповідач на умовах цього договору зобов'язався прийняти та оплатити пакет цінних паперів (лот). На виконання умов п.п.4.1-4.3 договору позивач 23.05.2008 та 09.09.2008 сплатив відповідачу 125125,92 грн та 97320,16 грн відповідно, а всього було сплачено 222446,08 грн. У зв'язку із настанням в кінці 2008 року фінансової кризи та, як наслідок, скрутного матеріального становища позивача, третій та четвертий платіж позивачем на користь відповідача здійснено не було. Позивач також посилається у позові на п.12.3 договору, де передбачено, що в разі прострочення сплати чергової частини вартості лоту більше ніж на 10 календарних днів таке прострочення сторони вважають як пропозицію позивача розірвати договір. При згоді відповідача на розірвання договору, в десятиденний термін з моменту здійснення такої пропозиції, позивач повинен повідомити реквізити для повернення йому сплаченої частини вартості лоту. Ці кошти підлягають зверненню після отримання відповідачем реквізитів для повернення коштів за врахуванням штрафу відповідно до п.7.4 цього Договору. Відтак, третя частина вартості лоту відповідно до п.4.3 підлягала сплаті до 23.12.2008, проте сплаченою так і не була, тому днем надходження пропозиції про розірвання договору купівлі-продажу цінних паперів №Б-16/05- 1Р2 ИФ від 16.05.2008 мало б вважатись 02.01.2009. Також позивач зазначив, що не дочекавшись вказаного терміну, 29.12.2008 звернувся до відповідача із заявою про розірвання договору купівлі-продажу цінних паперів у зв'язку з неспроможністю сплатити наступні внески з причин невидачі йому коштів з депозитних рахунків згідно постанови Національного банку України. У відповідь на цю заяву позивачу, у листі вих.№663 від 19.01.2009, було запропоновано провести сплату чергових внесків до закінчення дії депозиту, але не пізніше серпня 2009 року, у зв'язку з чим 10.02.2009 він повторно звернувся до продавця з вимогою виконати свої зобов'язання згідно з п.7.4 Договору. У вказаному листі позивачем з метою дотримання вимог п.12.3 Договору було зазначено реквізити рахунку, на який необхідно було перерахувати кошти сплачені ним на користь відповідача, однак у відповідь на вказаний лист відповідач надіслав лист вих.№672 від 25.12.2009, у якому вказав, що згідно ЗУ «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва» № 800-VI від 25.12.2008, повернення сплачених позивачем коштів буде здійснене після наступної реалізації об'єкта житлового будівництва, купівля лоту облігацій, який був предметом вказаного договору. Водночас, підставою для повернення коштів у даному листі вказано договір про розірвання договору купівлі-продажу цінних паперів № Б-16/05-1Р2 ИФ від 16.05.2008, в той час як умовами договору (п.7.4.) передбачено, що підставою для повернення коштів є пропозиція про розірвання Договору. Тому зважаючи на зміст листа відповідача позивач 28.02.2009 повторно звернувся до продавця з вимогою виконати свої зобов'язання згідно з п.7.4 договору, однак відповідач вказане звернення залишив без відповіді і лише 16.09.2009 надіслав на адресу позивача лист, в якому повідомив, що термін обігу облігацій, які були предметом договору купівлі-продажу цінних паперів від 16.05.2008, закінчився, адже з 01.09.2009 розпочалося погашення вказаних облігацій. А у зв'язку з тим, що позивачем не було здійснено 100% оплати вартості лоту, відповідач вважає, що договір розірвано на підставі п.7.4 договору, тобто з ініціативи позивача. Крім цього, позивач зазначив, що у листі повідомлялось, що він повинен повідомити відповідачу реквізити для повернення сплачених позивачем коштів з відрахуванням штрафу у розмірі 5%, а залишок коштів, які підлягають поверненню, будуть повернені позивачу з урахуванням норм ЗУ «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва» № 800-VI від 25.12.2008, а саме - повернення сплачених коштів буде здійснене після наступної реалізації об'єкта житлового будівництва, купівля лоту облігацій, на який було предметом вказаного Договору, але не пізніше 01.01.2013. Однак відповідач, недобросовісно виконуючи покладені на нього договором та законом обов'язки, не повернув сплачені позивачем кошти ні у вказаний термін - 01.01.2013, ні після реалізації лоту (квартири), яку фактично здійснено в серпні 2013 року, про що позивача повідомлено не було. Натомість, діючи з метою затягування строку повернення коштів, відповідач розпочав необґрунтоване та безпідставне листування, в якому вказував на обов'язок позивача підписати додатковий договір та графік повернення коштів, в той час коли умовами договору в повній мірі врегульовано питання та порядок повернення коштів у випадку розірвання договору за ініціативою позивача. 27 травня 2014 року позивач підписав додатковий договір про розірвання договору купівлі-продажу цінних паперів №Б-16/05-1Р2 ИФ від 16.05.2008, відповідно до умов якого відповідач зобов'язався перерахувати на поточний рахунок позивача сплачені ним кошти у сумі 222446,08 грн згідно графіка, що підписується окремо між позивачем та відповідачем. Вказаний графік підписаний між сторонами 01 липня 2014 року, відповідно до його умов, відповідач зобов'язався перерахувати кошти в розмірі: 222 446,08 грн до 01 жовтня 2014, проте і дане зобов'язання відповідачем виконано не було. 04 листопада 2014 року представником позивача Самардак К.В. було вручено представнику відповідача вимогу на суму 222446,08 грн, однак відповідачем і після цього не було вчинено жодних дій з метою виконання взятих на себе зобов'язань. В ході розгляду справи представником позивача були зменшені позовні вимоги та зазначено, що станом на 24.12.2014 обов'язок щодо повернення коштів, сплачених за договором купівлі-продажу цінних паперів №Б-16/05-1Р2 ИФ було виконано в повному обсязі, тому позивач в зменшених позовних вимогах заявив до стягнення суму 3% річних та інфляційних втрат за наступні періоди: з 01.01.2013 по 26.05.2014, які складають 33835,01 грн (втрати від інфляції 24492,27 грн та 3% річних - 9342,74 грн); з 01.10.2014 по 21.12.2014, які складають 18110,94 грн (втрати від інфляції - 16630,00 грн, 3% річних - 1480,94 грн), а всього - 51945,95 грн. Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача на адресу суду надійшла заява, згідно якої представник підтримує зменшені позовні вимоги у повному обсязі та просить їх задовольнити, справу розглядати без участі позивача та представника. В додаткових письмових поясненнях представником зазначено, що позивачем при розрахунку було використано індекси інфляційних втрат, які були опубліковані Державним комітетом статистики України у газеті «Урядовий кур'єр». Також зазначено, що наявність додаткового договору про розірвання договору купівлі-продажу цінних паперів №Б-16/05-1Р2 ИФ не виключає відповідальності відповідача за порушення умов договору та ЗУ «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва», який регулював відносини між сторонами, щодо повернення грошових коштів, сплачених за договором №Б-16/05-1Р2 ИФ від 16.05.2008 не пізніше 01.01.2013, яке тривало до дня підписання додаткового договору, який також жодним чином не регламентує відсутність відповідальності відповідача за вказане порушення, а лише встановлює нову дату повернення грошових коштів. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлялись належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. У наданих до суду запереченнях зазначив про часткове визнання позову, при цьому зазначив, що за період з 01.10.2014 по 23.12.2014 сума інфляційних нарахувань складає 9666,62 грн за період жовтень-листопад 2014 року. Стосовно позовних вимог про стягнення 3% річних в сумі 10860,25 грн зазначено, що строк прострочення повернення коштів, згідно Графіку повернення коштів від 01.07.2014 складає 84 дні, а саме з 01.10.2014 по 23.12.2014 включно. Тобто, 3% річних відповідачем розраховано наступним чином: 222446,08 грн х 3% х 84 дні/365 днів = 1535,79 грн. Представник відповідача у своїх запереченнях також посилається на п.6 Методики розрахунку базового індексу споживчих цін, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 27.07.2007 №265, згідно якого індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, де просив справи розглядати у його відсутність. Також зазначено, що виконання договору з продажу цінних паперів не відбулося, перехід права власності лоту облігацій в кількості 7440 шт. за договором не здійснювався. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 16 травня 2008 року між ТОВ «Київська компанія управління активами», що здійснює діяльність за рахунок та в інтересах Пайового закритого недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду «Нове будівництво» (продавець) та [PERSON] (покупець) було укладено договір купівлі-продажу цінних паперів №Б-16/05-1Р2 ИФ, згідно з яким продавець зобов'язався передати у власність покупця, а покупець на умовах цього договору зобов'язався прийняти та оплатити пакет цінних паперів (лот). Відповідно до п.4.1 договору покупець здійснює оплату вартості лоту у безготівковій формі шляхом перерахування коштів в національній валюті України з власного рахунку або через касу банку на поточний рахунок продавця. На виконання умов п.п.4.1-4.3 договору позивач 23.05.2008 та 09.09.2008 сплатив відповідачу 125125,92 грн та 97320,16 грн відповідно, а всього було сплачено 222446,08 грн, що підтверджується картками розрахунків від 23.05.2008 та від 10.09.2008 за договором купівлі-продажу цінних паперів №Б-16/05-1Р2 ИФ від 16.05.2008. Факт сплати позивачем відповідачу грошових коштів у розмірі 222446,08 грн сторонами по справі не заперечується, що також вбачається з письмового пояснення ТОВ «Київська компанія з управління активами» вих.№1348 від 19.05.2014 до Інспекції з питань захисту прав споживачів у м. Києві. В подальшому позивачем грошові кошти на рахунок відповідача за договором купівлі-продажу цінних паперів №Б-16/05-1Р2 ИФ від 16.05.2008 не вносились. Пунктом 12.3 договору встановлено, що в разі прострочення сплати чергової частини вартості лоту більше ніж на 10 календарних днів таке прострочення сторони вважають як пропозицію позивача розірвати договір. При згоді відповідача на розірвання договору, в десятиденний термін з моменту здійснення такої пропозиції, позивач повинен повідомити реквізити для повернення йому сплаченої частини вартості лоту. Ці кошти підлягають зверненню після отримання відповідачем реквізитів для повернення коштів за врахуванням штрафу відповідно до п.7.4 цього Договору. Відповідно до п.7.4 договору при розірванні договору за ініціативою покупця, продавець повертає покупцю внесені ним кошти протягом 30 банківських днів з дня надходження від покупця пропозиції про розірвання договору за відрахування штрафу у розмірі 5 відсотків від фактично внесених покупцем сум. В матеріалах справи є лист ТОВ «Київська компанія управління активами» вих.№663 від 19.01.2009, з якого вбачається, що керівництво компанії пропонує перенести сплату чергових внесків до закінчення дії депозиту [PERSON], але не пізніше ніж серпень 2009 року чи/або скористатися послугами акредитованої фінансової компанії ТОВ «СФК», що надає кредити під будівництво об'єктів нерухомості, які фінансує ТОВ «Київська КУА». [PERSON] листом від 10.02.2009 звернувся до ТОВ «Київська КУА», яким наполягав на поверненні грошей у розмірі 222446,08 грн із зазначенням рахунку для перерахування вказаних коштів на виконання п.7.4 договору. У відповідь на вищезазначений лист, ТОВ «Київська КУА» листом вих.№672 від 25.02.2009 зазначила, що згідно ЗУ «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва» № 800-VI від 25.12.2008, повернення сплачених коштів буде здійснене після наступної реалізації об'єкта житлового будівництва, купівля лоту облігацій, який був предметом вказаного договору. Водночас, зазначено, що підставою для повернення коштів є договір про розірвання договору купівлі-продажу цінних паперів № Б-16/05-1Р2 ИФ від 16.05.2008. В свою чергу, [PERSON] повторно звернувся до ТОВ «Київська КУА» з листом від 28.02.2009, де категорично наполягав на поверненні грошових коштів у розмірі 222446,08 грн. В подальшому, ТОВ «Київська КУА» листом вих.№781 від 16.09.2009 звернулось до [PERSON] про необхідність повідомити реквізити для повернення сплачених коштів за відрахування штрафу у розмірі 5% та зазначено про повернення коштів після наступної реалізації об'єкта житлового будівництва в термін до 01.12.2012. 27 травня 2014 року між ТОВ «Київська компанія управління активами», що здійснює діяльність за рахунок та в інтересах Пайового закритого недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду «Нове будівництво» (продавець) та [PERSON] було укладено додатковий договір про розірвання договору купівлі-продажу цінних паперів №Б-16/05-1Р2 ИФ від 16.05.2008, де п.2 договору передбачено, що продавець перераховує на поточний рахунок покупця сплачені ним кошти у сумі 222446,08 грн згідно реквізитів та графіка, що підписується окремо між покупцем та продавцем. З графіку повернення коштів від 27.05.2014 (додаток №1 до Додаткового договору про розірвання договору №Б-16/05-1Р2 ИФ купівлі-продажу цінних паперів від 16.05.2008) вбачається, що відповідно до Додаткового договору про розірвання договору №Б-16/05-1Р2 ИФ купівлі-продажу цінних паперів від 16.05.2008 продавець перераховує на поточний рахунок покупця [PERSON] у строк до 30.06.2014 222446,08 грн. У зазначеному графіку відсутній підпис покупця [PERSON] Також, з графіку повернення коштів від 01.07.2014 (додаток №1 до Додаткового договору про розірвання договору №Б-16/05-1Р2 ИФ купівлі-продажу цінних паперів від 16.05.2008) вбачається, що відповідно до Додаткового договору від 27.05.2014 про розірвання договору №Б-16/05-1Р2 ИФ купівлі-продажу цінних паперів від 16.05.2008 продавець перераховує на поточний рахунок покупця [PERSON] грошові кошти у розмірі 222446,08 грн у строк до 01.10.2014. У даному графіку наявні підписи сторін договору. Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). В матеріалах справи наявна вимога представника за договором про надання правової допомоги №1/29 від 29.10.2014 адвоката Самардак К.В., яка діє в інтересах [PERSON], від 04.11.2014 адресована ТОВ «Київська КУА» про повернення грошових коштів за договором у розмірі 222446,08 грн. Згідно платіжного доручення №282 від 24.12.2014 ТОВ «Київська КУА» перерахувало [PERSON] грошові кошти у розмірі 222446,08 грн згідно додаткового договору про розірвання договору №Б-16/05-1Р2 ИФ купівлі-продажу цінних паперів від 16.05.2008. Вказані обставини також підтверджуються банківською випискою/особовий рахунок за 24.12.2014. Однак позивач вважає, що з відповідача підлягають стягненню інфляційні втрати та 3% річних у зв'язку із простроченням виконання зобов'язань. При цьому, позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти за наступні періоди: з 01.01.2013 по 26.05.2014, які складають 33835,01 грн (втрати від інфляції 24492,27 грн та 3% річних - 9342,74 грн); з 01.10.2014 по 21.12.2014, які складають 18110,94 грн (втрати від інфляції - 16630,00 грн, 3% річних - 1480,94 грн), а всього - 51945,95 грн. Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією продовжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частиною 3 ст.10 ЦПК України визначено обов'язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а правилами ч.1 ст.22 цього Кодексу встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України вимагає якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст.ст.610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Згідно правової позиції, висловленої в постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 року у справі N 6-59цс13, інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, і трьох процентів річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. В силу ст.360-7 ЦПК України, зазначене рішення є обов'язковим для всіх судів України, які зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням ВС України. Зобов'язання, що виникли у відповідача по справі - є грошовими. Відповідач не виконав зазначені зобов'язання належним чином, внаслідок чого грошові кошти знецінюються внаслідок інфляційних процесів. На підставі наведеного, відповідно до ст.625 ЦК України та правових позицій Верховного Суду України по справах N 6-59цс13, N 3-65гс11, позивач вимагає стягнення інфляційного нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання і трьох процентів річних, оскільки це є відшкодуванням матеріальних витрат позивача від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та компенсація (плата) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами. Разом з тим, ухвалюючи рішення щодо нарахування індексу інфляції та 3% річних, суд виходить з того, що вказані нарахування слід відліковувати з часу, коли сплив остаточний строк виконання зобов'язання відповідачем, що передбачено додатковим договором від 27.05.2014 про розірвання договору купівлі-продажу цінних паперів №Б-16/05-1Р2 ИФ від 16.05.2008 та додатком №1 до Додаткового договору про розірвання договору №Б-16/05-1Р2 ИФ купівлі-продажу цінних паперів від 16.05.2008, а саме з 01.10.2014. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначити умови такого договору. Відповідно до ст.638 ч.1 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є ті умови, без погодження яких договір взагалі не вважається укладеним. Істотні умови договору визначаються в законі, разом з тим, ними можуть стати будь-які умови, на погодженні яких наполягає та чи інша сторона. Істотні умови договору відображають природу договору, відсутність будь-якої з них не дає змоги сторонам виконати їх обов'язки, які покладаються на них за договором. Таким чином, додатковий договір від 27.05.2014 про розірвання договору купівлі-продажу цінних паперів №Б-16/05-1Р2 ИФ від 16.05.2008 був укладений з урахуванням волевиявлення позивача, оскільки підпис на договорі є доказом того, що сторони погодилися з його умовами та досягли всіх істотних умов договору, в тому числі й щодо нового строку повернення грошових коштів у розмірі 222446,08 грн. З матеріалів справи вбачається, що вказаний додатковий договір між сторонами підписаний повноваженими особами, він містить всі суттєві умови передбачені законом для договорів і які мають істотне значення, а також які були узгодженні сторонами та погодженні позивачем на укладання такого договору. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Таким чином, додатковий договір від 27.05.2014 про розірвання договору купівлі-продажу цінних паперів №Б-16/05-1Р2 ИФ від 16.05.2008, укладений сторонами з дотриманням вимог, необхідних для чинності правочину, має обов'язкову силу для самих сторін. Тому суд не вбачає порушення прав позивача щодо нарахування інфляційних втрат та 3% річних за період з 01.01.2013 по 26.05.2014, у зв'язку з чим позовні вимоги про стягнення грошових коштів у розмірі 33835,01 грн не підлягають задоволенню. Позовні вимоги про стягнення з відповідача за період з 01.10.2014 по 21.12.2014 грошових коштів у розмірі 18110,94 грн (втрати від інфляції - 16630,00 грн, 3% річних - 1480,94 грн) є обґрунтованими та суд, перевіривши розрахунок, наданий представником позивача, вважає його вірним та таким, що підлягає задоволенню. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних за період з 01.10.2014 по 21.12.2014 у розмірі 18110,94 грн. В іншій частині позову слід відмовити. Судові витрати по справі підлягають розподілу в порядку ст.88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial