Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, згідно якого просить визнати право власності на 1/5 частини квартири [ADDRESS] та звільнити дану квартиру з-під арешту, накладеного Корольовським відділом державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції згідно постанови про арешт майна боржника ВП 39369982 від 22.10.2014р. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] є власником 1/5 частини квартири [ADDRESS] згідно договору дарування від 11.04.2012р. При здійсненні державної реєстрації права власності на дану квартиру з'ясовано, що існує обтяження у вигляді арешту за №7549378 від 03.11.2014р., що зареєстроване на підставі постанови Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ про арешт майна боржника ВП 39369982 від 22.10.2014р. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. Представники відповідачів та третя особа в судове засідання не з'явилися, належним чином повідомлені про час та місце слухання справи. Представник відповідача - Житомирської міської ради просив розглядати справу без його участі. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно договору дарування частини квартири від 11.04.2012р. [PERSON] передав безоплатно у власність [PERSON] 1/5 частини квартири [ADDRESS]. Відповідно до виконавчого листа Корольовського районного суду м.Житомира від 26.06.2013р. по справі №296/3792/12ц за заявою стягувача [PERSON] від 14.08.2013р. відкрито виконавче провадження №39369982 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 150000грн. боргу. Згідно постанови головного державного виконавця Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ Файдова О.М. від 22.10.2014р. накладено арешт на 1/5 частини квартири [ADDRESS], що належить боржнику [PERSON] та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику. Рішенням державного реєстратора від 17.04.2015р. №20759411 відмовлено [PERSON] у реєстрації права власності на 1/5 частини квартири [ADDRESS] у зв'язку із арештом вказаного майна №7549378 від 03.11.2014р. на підставі постанови Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ про арешт майна боржника ВП 39369982 від 22.10.2014р. Відповідно до частини четвертої статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з частиною першою статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 321 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 Цивільного кодексу України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. Зі змісту ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» слідує, що у випадку незавершеного виконавчого провадження арешт з майна боржника знімається державним виконавцем за відповідним рішенням суду або за постановою начальника відповідного підрозділу державної виконавчої служби у передбачених цією ж статтею випадках. Оскільки встановлено, що 1/5 частини квартири [ADDRESS] належить не боржнику, а позивачу на підставі договору дарування від 11.04.2012р., й арешт на вказану частину квартири накладено згідно постанови Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ від 22.10.2014р., тобто після відчуження боржником частини квартири, суд позов задовольняє у повному обсязі.

Outcome: partial