Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення страхового відшкодування посилаючись на те, що моторно (транспортне) страхове бюро України не повністю виплатило суму страхового відшкодування та відмовляється повернути в добровільному порядку тому вимушений звернувся до суду про стягнення суми страхового відшкодування та розміру заподіяної шкоди. В судовому засіданні представник позивача та позивач [PERSON] позовні вимоги підтримали, просять їх задовольнити на надали суду пояснення, що відповідають змісту позовних вимог. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про час та місце судового розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. За таких обставин суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності в судовому засіданні відповідача на підставі наявних у справі доказів. Третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] належним чином повідомлений у судове засідання, не зявився. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити. Встановлено, що [PERSON] 27 грудня 2011 року близько 22 години, керуючи транспортним засобом марки «HAZ 3302» в м. Хмельницькому від вул. Кармелюка до вул. [PERSON], по вул. П.Мирного, незважаючи на вимоги горизонтальної дорожньої розмітки 1.3. Правил дорожнього руху України, яку перетинати забороняється, змінив напрямок руху, виконуючи маневр повороту ліворуч, та заїзджаючи з дороги в двір будинку №31, не надав перевагу пішоходу [PERSON] та здійснив наїзд на неї, в результаті чого вона отримала тяжкі тілесні ушкодження, від яких цього ж дня померла. Вироком Хмельницького міськрайонного суду від 30 жовтня 2012 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 14 червня 2013 року стягнуто на користь [PERSON] матеріальну шкоду, повязаною із смертю потерпілої [PERSON] в сумі 5910 грн. та моральну шкоду в сумі 2550 грн. та з [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 47450 грн. З даних рішення апеляційного суду у Хмельницькій області від 21.11.2013 року судом вбачається, що вище зазначене рішення суду скасоване та ухвалено нове рішення згідно якого з [PERSON] стягнуто моральну шкоду у розмірі 14000 грн, в решті позову відмовлено так, як позивач не звертався з вимогою до МТСБ про відшкодування. На даний час позивачі звернулись до відповідача МТСБ проте, отримали відмову. Так, в ідповідно до вимог підпунктів «а» та «г» пункту 41.1. статті 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції від 8 січня 2012 року) МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, або особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону. Відповідно до вимог пункту 13.1. статті 13 цього ж Закону учасники бойових дій, які особисто керують належними їм транспортними засобами, звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. Третя особа [PERSON] є учасником бойових дій, а тому матеріальна та моральна шкода підлягає стягненню лише з МТСБУ. Відповідно до вимог пункту 22.1. статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Вимогами пункту 22.3. статті 22 цього ж Закону визначено, що потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3. статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Згідно пункту 9.3. статті 9 цього ж Закону обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, становить 51000 гривень на одного потерпілого. А тому, на думку суду, розмір моральної шкоди у зв'язку із смертю дружини (матері) у розмірі по 2550 грн. підлягають стягнення з МТСБУ на користь кожного з позивачів. Відповідно до вимог пунктів 27.1., 27.3., 27.5. статті 27 цього ж Закону право на отримання відшкодування за шкоду, пов'язану із смертю потерпілого, мають особи, які взяли на себе витрати з поховання. Страхове відшкодування виплачується, якщо смерть потерпілого в результаті дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком такої дорожньо-транспортної пригоди. Витрати на поховання мають бути обґрунтовані та відшкодовуються при наданні страховику оригіналу свідоцтва про смерть та документів, які підтверджують такі витрати. Як з»ясовано судом, позивач потратив на поховання дружнини 21910 грн., що підтверджується відповідними документами. [PERSON] в добровільному порядку відшкодував йому матеріальну шкоду в сумі 16000 грн., що не заперечується позивачем. Проте, з МТСБУ підлягає стягненню матеріальна шкода в сумі 21910 грн. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню з МТСБУ матеріальна шкода, пов'язана із смертю потерпілої в сумі 21910 грн., та моральна шкода в сумі 2550 грн. та на користь [PERSON] моральна шкода в сумі 2550 грн. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. відшкодувати витрати, понесені страхувальником при настанні страхового випадку щодо запобігання або зменшення збитків, якщо це передбачено умовами договору. Вимогами ст.625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зважаючи на викладене, беручи до уваги, що відповідачем порушено умови договору в частині щодо визначення розміру заподіяної шкоди суд вважає, що до стягнення з страхової компанії підлягає пеня за період з 11 травня 2015 року по 17 червня 2015 року (37 днів) (21910х0,164%х37)=1329,48 грн., при розмірі подвійної обліковій ставки НБУ 0,164% , індекс інфляції 482,02 грн. з розрахунку (21910х102,2%)=22392,02-21910=482,02 грн. 3% річних 66,63 грн(21910х3%:365х37) тому позовні вимоги на думку суду є обгрунтованими та підлягають до задоволення. Суд рахує, що згідно ст.88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави у частці, відповідно до пропорційного задоволення позовних вимог.

Outcome: approved