Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання незаконними дій відповідача ОСББ «ДІМ КОМФОРТ» щодо використання приміщення № 228-Б в буд. 12-В по вул. Бориспільська в м. Києві. Судом в якості співвідповідачів були залучені [PERSON], [PERSON] і [PERSON] В судовому засіданні позивач змінив предмет позову і просив визнати недійсними договори оренди приміщення укладеними між ОСББ «ДІМ КОМФОРТ» та відповідачами [PERSON], [PERSON] і [PERSON], і просив заборонити дії, які порушують право позивача, щодо використання ОСББ «ДІМ КОМФОРТ» спірного приміщення без згоди всіх співвласників будинку. В подальшому позивач зменшив свої позовні вимоги в частині визнання недійсним договору оренди укладеного між ОСББ «ДІМ КОМФОРТ» та [PERSON], оскільки цей договір був сторонами розірваний. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що ОСББ «ДІМ КОМФОРТ»(далі - Відповідач-1) без згоди співвласників будинку незаконно уклав з відповідачами [PERSON] і [PERSON] договори оренди житлового приміщення, чим порушив права позивача. В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги, а відповідачі позов не визнали. Представник Відповідача-1 стверджував, що спірні приміщення є допоміжними, які відповідач за Статутом має право здавати в оренду, а відповідачі [PERSON] і [PERSON] мають право укладати договори оренди на це приміщення. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним позов задовольнити частково, виходячи з наступного. Як убачається з договору (а.с.6-8), позивач є власником квартири [ADDRESS], де з 2010 року утворене об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «ДІМ КОМФОРТ», що підтверджується Статутом (а.с.61-73). Згідно п. 3.1. цього Статуту власники житлових приміщень будинку є співвласниками на праві спільної власності допоміжних приміщень будинку і технічного обладнання. Допоміжні приміщення житлового комплексу - це горища, підвали, сходові клітки, ліфтові площадки, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, майстерні, приміщення для консьєржів, приміщення, які використовуються для розміщення обслуговуючого будинку персоналу, сміттєкамери, складські приміщення, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери тощо, службові жилі приміщення (придбані за кошти об'єднання) відчуженню не підлягають і не можуть бути вилучені у об'єднання, продані або подаровані ним як у цілому, так і частинами (квартири, кімнати) ні організаціями, ні окремим особам. Як убачається з протоколу загальних зборів ОСББ «ДІМ КОМФОРТ» (а.с.56-60), 16.05.2013р. було прийнято рішення, що квартира № 228-Б належить до об'єктів спільної сумісної власності як допоміжні приміщення, право на управління якими належить об'єднанню. Як убачається з договорів, актів (а.с.116-123) та пояснень відповідачів, 01 жовтня 2015р. Відповідачем-1 були укладені з [PERSON] і [PERSON] договори оренди двох жилих кімнат в квартирі [ADDRESS] строком на 11 місяців 29 днів, а відповідно п.2 вказаних договорів мета оренди визначена як проживання орендарів, що підтвердили відповідачі [PERSON] і [PERSON] Як убачається з акту, плану (а.с. 43,44) спірна квартира № 228-Б загальною площею 89,6 кв.м. з'явилась в будинку 12-В в результаті переобладнання 17 поверху і була передана Відповідачу-1 для використання як службового житла. Оцінюючи представлені докази, суд вважає, що спірні приміщення які є предметом договорів оренди слід вважати жилими кімнатами квартири № 228-Б, яка знаходиться у володінні та користуванні Відповідача-1. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. А відповідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Суд вважає, що оспорювані договори протирічать вимогам Статуту Відповідача-1 у якого відсутнє право укладати договори оренди на житлові приміщення в будинку 12-В, а тому оспорювані договори слід визнати недійсними. Що стосується позовних вимог в частині припинення дій і заборонення дій, що порушують право позивача, то в задоволенні цих вимог слід відмовити, оскільки ці вимоги носять загальний характер, а способом захисту порушеного права позивача слід вважати саме визнання оспорюваних договорів недійсними . Вирішуючи позов таким чином, суд у відповідності до ст.. 88 ЦПК України, вважає необхідним, стягнути з відповідачів понесені позивачем судові витрати які складаються з витрат на правову допомогу в розмірі 7102 грн. (а.с.176), а тому з кожного відповідача підлягає стягненню по 2367,30 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial