Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод в користуванні квартирою та вселення в квартиру посилаючись на те, що на підставі договору дарування від 06.12.2017 року йому належала квартира [ADDRESS] . В цій квартирі поселилися він та його сім`я: дружина [PERSON] , донька [PERSON] , донька [PERSON] , син [PERSON] . На прохання [PERSON] 08.11.2018 року він уклав договір дарування 50 часток належної йому квартири на відповідачку по справі - [PERSON] , та 25 часток на доньку [PERSON] , залишивши за собою 25 часток квартири. 27 квітня 2020 року він не зміг зайти в квартиру оскільки відповідачка [PERSON] змінила замок в вхідних дверях. Він звернувся до поліції, однак йому пояснили, що він може звернутися до суду з позовом про вселення. 28 квітня 2020 року він намагався потрапити до вказаної квартири, однак знову не зміг. А тому просив суд усунути перешкоди в користуванні житловою квартирою [ADDRESS] , шляхом вселення в зазначену квартиру; зобов`язати [PERSON] не чинити перешкод в користуванні квартирою [ADDRESS] та заборонити їй змінювати замки на вхідних дверях до квартири. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 травня 2020 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, в своїх поясненнях підтвердив обставини, викладені в позовній заяві. Зазначив, що він неодноразово намагався потрапити до квартири, адже там знаходяться його особисті речі та документи. 27 квітня 2020 року він вкотре намагався потрапити до квартири, однак замки у вхідних дверях було змінено і він потрапити всередину квартири не зміг. 28 квітня ситуація повторилася. 15 серпня 2020 року в присутності працівників поліції, він викликав слюсаря для того, щоб попасти в квартиру і замінити замок у вхідних дверях, оскільки іншого способу потрапити до квартири у нього не було. Після заміни замків, позивач у присутності слюсаря та працівників поліції передав нові ключі відповідачці, як співвласниці квартири. В подальшому він не зміг потрапити до квартири оскільки відповідач залишала свій ключ у замку зсередини квартири і відчинити двері ззовні він не мав можливості. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали і в своїх поясненнях підтвердили обставини, викладені в позовній заяві Відповідач в судове засідання не з`явилася, на адресу суду надано відзив на позовну заяву. У відзиві на позов просила відмовити в задоволенні позову. Вказує, що замків від квартири не змінювала, а позивач сам губить ключі, перешкод у користуванні квартирою йому не чинить. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала і просила відмовити в задоволенні позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). Відповідно до статті 41 Конституції України, статті 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Суд виходить з того, що гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав. Згідно зі статтею 319 ЦК власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Суд виходить з того, що дії власника майна не повинні суперечити закону і порушувати прав інших осіб та інтереси суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто правомочності власника не є безмежними, закон може встановлювати певні обмеження здійснення права власності. Такі обмеження встановлюються з метою забезпечення рівноваги в суспільстві та здійснення майнових прав усіма суб`єктами права. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі статтею 355 ЦК України майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Судом встановлено, що співвласниками квартири [ADDRESS] є позивач - [PERSON] , відповідач - [PERSON] та неповнолітня [PERSON] відповідно до довідки КЖРЕП №5 від 18.05.2020 року № 221 та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна (а.с. 8, 9) та договору дарування квартири від 06.12.2017 року, засвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського округу Савчук В.Г. Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Позивач неодноразово звертався до Шевченківського ВП ЧВП ГУНП в Чернівецькій області із заявами про те, що [PERSON] не впускає його до квартири, співвласником якої він є (а.с.10). Звернувшись до суду із вказаним позовом позивач [PERSON] зазначив, що відповідачка чинить йому перешкоди у користуванні квартирою, не відчиняючи вхідні двері, замінюючи замком у вхідних дверях та блокуючи замок з внутнішньої сторони квартири. Факт перешкоджання відповідачем позивачу в користуванні квартирою і після пред`явлення позову до суду підтверджується матеріалами адміністративної справи ( а.с. 60-69). Суд критично ставиться до доводів відповідача, викладених в відзиві на позовну заяву, і вважає, що вони не відповідають дійсності оскільки вони не спростовують здійснення нею перешкод у користуванні квартирою [PERSON] . Позивач [PERSON] є співласником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , має право користування нею, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 1681,60 грн. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved