Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, уточнивши його, в якому просить стягнути заборгованість в розмірі 188 080,00 гривень та 4,5% місячних за період з 18.04.2011 року по 01.06.2015 року в сумі 414 716,40 гривень, а всього 602 796,40 гривень. Позов мотивує тим, що 18.04.2011 року позивач [PERSON] надав відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 8000,00 доларів США, а остання у свою чергу зобов'язалася повернути отримані кошти до 01.09.2011 року. Однак, після виконання позивачем своїх зобов'язань, відповідач порушила умови договору. Відтак, позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку заборгованість у гривневому еквіваленті згідно курсу НБУ з урахуванням трьох процентів річних та понесені судові витрати, зокрема 3654,00 гривень судового збору та 90 гривень витрат у зв'язку із оголошенням в пресі. Позивач в судове засідання не з'явився, однак подав заяву з клопотанням слухати справу у його відсутності, уточнений позов підтримав повністю та просить такий задовольнити. Відповідач та її в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. На підставі ст.169,224 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), проти чого позивач не заперечив. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити. Судом встановлено, що 18.04.2011 року відповідач [PERSON] отримала від позивача [PERSON] грошові кошти в сумі 8000,00 доларів США, що стверджується розпискою від 18.04.2011 року. Крім того, згідно наданої розписки відповідач зобов'язалась повернути позивачу отримані грошові кошти до 01.09.2011 року. Позивач [PERSON] взяті на себе зобов'язання виконав у повному обсязі, що підтверджується розпискою на отримання позики від 01.09.2011 року. Відтак, згідно розрахунку заборгованості станом на 01.06.2015 року у гривневому еквіваленті згідно курсу НБУ заборгованість становить: сума боргу в розмірі 188 080,00 гривень та 4,5% місячних за період з 18.04.2011 року по 01.06.2015 року в сумі 414 716,40 гривень, а всього 602 796,40 гривень. Згідно із вимогами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості Згідно змісту ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того, згідно ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Крім того, ч. 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту У відповідності до вимог ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до вимог ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ немає для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до вимог ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, на підставі наведеного вище, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо стягнення грошових коштів є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. З наведених міркувань та

Outcome: approved