Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, і в обґрунтування позовних вимог вказав про те, що 31.01.2018 року його було звільнено з роботи за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України. При звільнені з ним не було проведено повного розрахунку, не виплачена заробітна плата. У зв'язку з тим, що позивачу при звільненні не була виплачена заробітна плата і розрахункові суми, він змушений звернутися до суду з даним позовом і просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість з заробітної плати в розмірі 9632,49 грн., а також середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні. 26.03.2018 року до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми від представника відповідача за довіреністю Гоч В.М. надійшов відзив, в якому він вказав про те, що заборгованість з заробітної плати, належна позивачу до виплати, складає 9632,49 грн. Крім того, вказав, що кількість робочих днів для обчислення стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні для позивача необхідно виходити із робочих днів, встановлених наказом Товариства від 21.03.2014 року № 75 (понеділок, вівторок, середа), які на 05.04.2018 року з 31.01.2018 року складають 27 робочих днів. Середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні складає 6496,74 грн. з розрахунку: 2240,62 (середньоденна заробітна плата позивача на день звільнення) х 27 (кількість робочих днів). Справу просив розглянути у його відсутність. 29.03.2018 року до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він погодився із доводами та розрахунками, наведеними відповідачем. Позовні вимоги просив задовольнити з урахуванням доводів, наведених у відзиві, а саме: стягнути з відповідача на його користь заборгованість з заробітної плати в розмірі 9632,49 грн., а також середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 6496,74 грн. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши письмові матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» та наказом по підприємству № 981/вк від 31.01.2018 року його було звільнено 31.01.2018 за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України. Приписами ст. 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ч. 1ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що в день звільнення позивачці в порушення ст.116 КЗпП України не виплачені належні суми заробітної плати. Відповідно до довідки №16-07/478 від 23.03.2018 року, виданої Публічним акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання», заборгованість по заробітній платі позивача склала 9632,49 грн. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість з заробітної плати в розмірі 9632,49 грн. Відповідно до наказу № 75 від 21.03.2014 року про встановлення режиму неповного робочого тижня, з 26.05.2014 року на Публічному акціонерному товаристві «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» встановлено триденний неповний робочий тиждень, робочі дні: понеділок, вівторок, середа . Обчислюючи розмір середньої заробітної плати, яка підлягає стягненню, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При цьому, суд не знаходить підстав для звільнення відповідача від сплати середнього заробітку за час затримки розрахунку, оскільки відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності його вини у невиплаті належних позивачу сум в день звільнення. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999р. при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ №100 від 08.02.1995р. Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку №100 ,середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якої пов'язана відповідна виплата. Згідно п.8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно до довідки №16-07/478 від 23.03.2018 року, виданої Публічним акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання», розмір середньоденної заробітної плати позивача складає 240,62 грн. Отже, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 05.02.2018 року по 05.04.2018 року включно у розмірі 6496,74 грн., виходячи з розрахунку: 240,62 грн. середньоденна заробітна плата х 27 кількість робочих днів = 6496,74 грн., з послідуючим утриманням всіх податків і обов'язкових платежів. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 704,80 грн.

Outcome: approved