Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Орільської селищної ради Лозівського району Харківської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, посилаючись на те, що [INFO] року померла його сестра [PERSON], яка останнім часом проживала в Російській Федерації. Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 5,65 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства ім. Свердлова та була надана їй на підставі рішення Лозівської РДА № 152 від 18.03.1996 року, на підтвердження чого був виданий Сертифікат на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] від 23.04.1996 року. Після смерті сестри він є єдиним спадкоємцем, інших спадкоємців не має ні по закону, ні по заповіту. Він фактично після смерті сестри спадок прийняв, оскільки користувався даною земельною ділянкою, але у встановлений законом термін із заявою до Лозівської державної нотаріальної контори харківської області про прийняття спадщини не звернувся, оскільки йому не було відомо про смерть сестри. Лише в 2018 році йому стало відомо від знайомих, що сестра померла та 13.10.2018 року він отримав повторне свідоцтво про її смерть. Тому просить визначити йому додатковий строк - три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті сестри [PERSON], яка померла [INFO] року. 21 листопада 2018 року позивач уточнив позовну заяву в якій просив визначити йому додатковий строк - три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті сестри [PERSON], яка померла [INFO] року, а також визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 5,65 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства ім. Свердлова та була надана їй на підставі рішення Лозівської РДА № 152 від 18.03.1996 року, на підтвердження чого був виданий Сертифікат на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] від 23.04.1996 року, після смерті сестри [PERSON], яка померла [INFO] року. Позивач в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в якій просив провести розгляд справи за його відсутності, на задоволенні уточнених позовних вимог наполягав та просив задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача Орільської селищної ради Лозівського району Харківської області в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в якій просив розглянути справу за відсутності представника, проти задоволення заявлених вимог не заперечують. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу, що передбачено ч. 4 ст. 200 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення уточненого позову з підстав, передбачених ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання представником відповідача позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Адміністрацією села Табога Окружної адміністрації м. Якутська Республіки Саха/Якутія/Російської Федерації 13 жовтня 2018 року. За життя [PERSON] належала земельна ділянка площею 5,65 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства ім. Свердлова, яка була надана їй на підставі рішення Лозівської районної державної адміністрації Харківської області № 152 від 18 березня 1996 року, що підтверджується Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданим Лозівською районною державною адміністрацією Харківської області 23 квітня 1996 року. Спадкоємцями на спадкове майно після смерті спадкодавця [PERSON] позивач по справі [PERSON] у відповідності до ст. 1261 ЦК України. Інших спадкоємців не має ні по закону ні по заповіту. Як вказано в позовній заяві позивач фактично спадок після смерті сестри [PERSON] прийняв, оскільки користувався даною земельною ділянкою, але у встановлений законом термін із заявою до Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області про прийняття спадщини не звертався, оскільки йому не було відомо про смерть сестри, що стало причиною пропуску подачі заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтями 1216, 1218 ЦК України встановлено, що спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином відповідно до положень ч.ч.1,3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцеві, який прийняв спадщину. Загальний термін на прийняття спадщини встановлено до вимог ст. 1270 ЦК України у 6 місяців і розпочинається з дня відкриття спадщини. Після закінчення цього терміну у спадкоємця виникає право на отримання свідоцтва про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно згідно ст. 1298 Цивільного кодексу України видається після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які своєчасно прийняли спадщину (подача заяви про прийняття спадщини чи спільне сумісне проживання на момент смерті спадкодавця), жодними строками не обмежується, і звертатися за одержанням свідоцтва про право на спадщину можна будь-коли після закінчення шестимісячного строку. Як роз'яснив Пленум ВСУ у пункті 23 своєї постанови № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, так як існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. У відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадок, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про це відмову. За таких обставин суд вважає, що позивач [PERSON] фактично спадок прийняв, заяву про відмову не писав, однак у встановленим законом строк не звернулася до нотаріальної контори, для прийняття спадщини, так як не був обізнаний про смерть спадкодавця, тому за ним необхідно визнати право власності на відкрите після смерті [PERSON] майно. Право позивача на спадщину за законом належних спадкодавцю на праві власності ніким не оспорене. Визнання сторонами пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved