Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Обгрунтовуючи підстави звернення з цим позовом до суду, позивач посилається на те, що він є власником Ѕ частки житлового будинку [ADDRESS] . Решта Ѕ частки належить його покійному тестеві [PERSON] Стверджує, що відповідач у вказаній квартирі не проживає понад 1 рік без поважної причини, з жовтня 2019 року, не сплачує комунальних платежів, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку не має, а тому - втратив право на користування житловим приміщенням, яке є предметом спору. Просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування вказаним житловим приміщенням. Ухвалою Гощанського районного суду Рівненської області від 12 березня 2021 року провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження з викликом сторін, та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст.274 ЦПК України. Позивач в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не подав. До початку судового засідання подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи без його участі та про визнання позову. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позовних вимог немає. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить Ѕ частка житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 24.08.1989, дублікат якого видано 08.04.2014 згідно рішення виконавчого комітету Курозванівської сільської ради Гощанського району Рівненської області № 16 від 25.02.2014. Цей же будинок є адресою реєстрації позивача. Згідно зазначеного свідоцтва інша Ѕ частки у праві власності на вказаний будинок належить [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть сері [NUMBER] від 19.09.2003, [PERSON] помер [INFO] , про що Курозванівською сільською радою Гощанського району Рівненської області зроблено відповідний запис № 20. Відповідно до довідки Курозванівської сільської ради Гощанського району Рівненської області № 682 від 26.11.2020, з позивачем у спірному будинку проживає також відповідач - [PERSON] , який є колишнім чоловіком доньки позивача. Як вбачається з Довідки № 648, виданої виконкомом Курозванівської сільської ради Гощанського району Рівненської області 09.11.2020р., [PERSON] у будинку [ADDRESS] фактично не проживає з 06.10.2020 року по день видачі довідки. Відповідно до частини першої ст.383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має право використовувати його для промислового виробництва. Згідно положень частин другої ст. 386 Цивільного кодексу України власник, який має право передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинене нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст.317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1 ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні та розпорядженні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Враховуючи, що реєстрація місця проживання відповідача у належній позивачу квартирі порушує його права як власника, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили. Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, ухвалюючи рішення суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 грн. 00 коп.

Outcome: approved