Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 06 серпня 2012 року між ПАТ «Банк професійного фінансування» та ПАТ «Альфа-Банк» був укладений договір купівлі-продажу кредитних портфелів, відповідно до якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 21050200401 від 16 березня 2011 року, який було укладено між ПАТ «Банк професійного фінансування» та [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк». При цьому позивач посилається на те, що відповідно до ст. 514 ЦК України він набув статусу нового кредитора за кредитним договором № 21050200401 від 16 березня 2011 року, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 56 067 гривень 98 копійок та зобов'язався ся повернути його, сплатити проценти на користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором та додатком № 1 до нього - Графіком погашення кредиту. Позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредит в сумі 56 067 гривень 98 копійок, що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача, а відповідач в порушення умов кредитного договору свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 29 вересня 2014 року має заборгованість за кредитом в розмірі 26 387 гривень 09 копійок, за відсотками в розмірі 751 гривня 11 копійок, нарахований штраф - 207 гривень 84 копійки, які в добровільному порядку не погашає, у зв'язку з чим змушені звернутися з даним позовом до суду для примусового стягнення зазначеної заборгованості. Представник позивача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, згідно поданого клопотання (а.с.32) позовні вимоги підтримав у повному обсязі, прохав їх задовольнити та не заперечував проти заочного розгляду справи в разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи (а.с.41), в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, як не подав заперечень проти позову та доказів, що їх обґрунтовують. В зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197, ст. 224 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та за письмовою згодою позивача у порядку заочного провадження по наявним у справі доказах. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності зі ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однією із різновидностей зобов'язання є кредитний договір, укладений між сторонами, який за змістом та формою відповідає вимогам ст. 1054-1055 ЦК України та відповідно до ст. 629 ЦК України є обов'язковим до виконання сторонами. Судом встановлено, що між ПАТ «Банк професійного фінансування» та [PERSON] 16 березня 2011 року був укладений кредитний договір № 21050200401 (а.с.6-9), відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 56 067 гривень 98 копійок строком до 17 березня 2016 року для оплати транспортного засобу в розмірі 49 680 гривень 00 копійок, для сплати страхового внеску за договором страхування автомобіля в розмірі 3 477 гривень 60 копійок, для сплати страхового внеску за договором страхування життя в розмірі 2 910 гривень 38 копійок та зобов'язався погашати його відповідно до умов договору шляхом щомісячного платежу згідно Графіку платежів (додаток № 2 до кредитного договору) (а.с.10). Також судом встановлено, що 06 серпня 2012 року між ПАТ «Банк професійного фінансування» та ПАТ «Альфа-банк» був укладений договір купівлі-продажу кредитних портфелів № 1 (а.с.16-26), а відповідно до витягу з Додатку № 1 права вимоги за кредитним договором № 21050200401 від 16 березня 2011 року набуло ПАТ «Альфа-банк» (а.с.27). Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, судом встановлено, що між ПАТ «Банк професійного фінансування» та ПАТ «Альфа-банк» відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 21050200401 від 16 березня 2011 року, а згідно розрахунку позивача (а.с.28) станом на 17 серпня 2014 року заборгованість відповідача за кредитом становить 26 387 гривень 09 копійок, за відсотками - 751 гривню 11 копійок, а також позивачем був нарахований штраф в розмірі 207 гривень 84 копійки, відповідно до умов кредитного договору, а позивач має право вимагати від відповідача оплати боргового зобов'язання в примусовому порядку згідно чинного законодавства України. Позивач повідомляв відповідача про існуючу заборгованість за кредитним договором шляхом направлення на його адресу вимоги про досудове врегулювання спору від 14 жовтня 2014 року (а.с.29,30) яка залишилася без задоволення. Оскільки, в порушення умов кредитного договору, позичальник не виконав взяті на себе грошові зобов'язання та не виплатив в повному обсязі та у встановлені кредитним договором та графіком строки суму кредиту та відсотки, що свідчить про істотне порушення ним в односторонньому порядку умов укладеної кредитної угоди, то суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 27 346 гривень 04 копійки та витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved