Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики, посилаючись на те, що 20 лютого 2009 року між сторонами було складено розписку, яка за своєю правовою природою є договором безвітсоткової цільової позики. За умовами даного договору позивач передав відповідачу в борг 40000 грн. При цьому відповідач взяв на себе зобов'язання повернути суму позики в повному обсязі. 11 березня 2010 року позивач на адресу відповідача направив письмову вимогу про повернення позики. Однак, відповідач до цього часу своїх зобов'язань не виконав, тому позивач змешений звернутися до суду з даним позовом, та просить суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договором позики від 20 лютого 2009 року в сумі 40000 грн. 00 коп., підтримавши в судовому засіданні позовні вимоги в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав в повному обсязі.. Відповідач разом зі своїм представником [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, пояснивши, що боргове зобов»язання випливає із корпоративних прав - продажу його частки в СТОВ «Колос» [PERSON] за 40 000 грн., будь-якого договору позики з останнім не укладав і грошей у борг не брав.. Свідок [PERSON] в судовому засіданні посвідчив, що у нього для позики [PERSON]- [PERSON] позичав ггроші в сумі 40 000 грн., які в його присутності передав [PERSON]. Свідок [PERSON] пояснив, що був присутній при позиці батьком грошей в сумі 40 000 грн. [PERSON] Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, так як судом встановлено наступні обставини і визначено відповідно до них правовідносини, які виникли між сторонами. У відповідності з п. 1 статті 14 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виконуються в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. З матеріалів справи вбачається, що 20 лютого 2009 року між сторонами було складено розписку, яка неоднаразово ставала об»яєктом дослідження в різних судових інстанціях, за умовами якої відповідач «отримав від позивача готівку в сумі 40 000 грн. в рахунок допомоги в реєстрації договору дарування належних 11.1 % часток в статутному капітані СТОВ «Колос» на ім»я [PERSON] В разі повернення даної суми [PERSON] та не виконання взятих на себе зобов'язань, зобов'язуєтьсясплатити [PERSON] пеню в розмірі 100 % від даної суми».(а.с.4) Згідно рішення Новоукраїнського районного суду від 20 листопада 2009 року в позові [PERSON] до [PERSON], [PERSON], треті особи бе самостійних вимог: Державний реєстратор Новоукраїнської районної державної адміністрації, СТОВ «Колос» про визнання недійсною заяви [PERSON] від 29 січня 2009 року про відступ часткиу статутному капіталі СТОВ «Колос» Новоукраїнського району на ім»я [PERSON] та скасування змін до установчих документів СТОВ «Колос» відмовлено повністю за необґрунтованістю позовних вимог, яке на підставі ухвали колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області 30 березня 2010 року залишено без змін. (а.с. 9-11) Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 12 травня 2010 року позовні вимоги задоволено частково та визнано удаваним договір дарування частки в статутному капіталі СТОВ «Колос» Новоукраїнського району в розмірі 11.1 %, укладений [PERSON] із [PERSON] 28 лютого 2009 року, як вчиненого з метою приховати договір купівлі-продажу та інші. (а.с. 4) Суд прийшов до висновку, що докази передачі грошей саме за договором «безпроцентної позики» від 20 лютого 2009 року відсутні. Постановою від 02 серпня 2010 року Дніпропетровського апеляційного господарського суду рішення господарського суду Кіровоградської області від 12 травня 2010 року залишено без змін.(а.с. 12-17) Статтею 10 ч. З ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 60 ч. 2, З ЦПК України передбачено, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч. З ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Враховуючи, що на підставі рішень суддів: від 02 серпня 2010 року постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду рішення господарського суд\\ Кіровоградської області від 12 травня 2010 року залишено без змін, яке набуло законної сили 02 серпня 2010 року та якими встановлено, що із договору «безпроцентної позики від 20 лютого 2009 року не випливає обов»язку [PERSON] CM.В. повернути 40 000 грн.. як це вимагає ст. 1046 ЦК України та на яку посилаєються позивач з представником. Розпискою не визначено, що [PERSON] отримав 40 000 грн., саме за договором позики - зазначені обставини встановлені та не потребують доказування при розгляді даної справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини: [PERSON] - [PERSON]. Із зазначених обставин суд відноситься критично до пояснень свідків [PERSON] та [PERSON], які лише підтверджують факт передачі коштей, але умови повернення та строк не зазначають. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов необгрунтований і такий, що не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, понесені судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Outcome: dismissed