Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення коштів за навчання у відповідності до державного замовлення, посилаючись на те, що відповідно до наказу №69-Ост від 14.08.2009 року вона була зарахована до складу студентів на другий курс КЗ «Запорізький медичний коледж» Запорізької обласної ради (24.12.2012 року перейменовано в Комунальний вищий навчальний заклад «Запорізький медичний коледж» Запорізької обласної ради) за спеціальністю «Лабораторна діагностика». Так, 06.07.2009 року між [PERSON] та позивачем було укладено типову угоду про підготовку фахівців з вищою освітою, згідно умов якої відповідач взяла на себе зобов'язання прибути після закінчення вищого навчального закладу на місце направлення і відпрацювати не менше трьох років, а у разі відмови їхати за призначенням - відшкодувати відповідно до державного та місцевого бюджетів вартість навчання в установленому порядку. 05.07.2011 року їй присвоєно кваліфікацію Фельдшера-лаборанта та виданий диплом молодшого спеціаліста за спеціальністю «Лабораторна діагностика». Згідно протоколу № 3 засідання комісії з персонального розподілу випускників денного відділення від 07.06.2011 року відповідача було направлено на роботу до КЗ «Покровської центральної обласної лікарні» Дніпропетровської обласної ради. Листом головного лікаря КЗ «Покровської центральної обласної лікарні» Дніпропетровської обласної ради було повідомлено позивача, що в січні 2011 року до них зверталася [PERSON] з направленням на роботу за спеціальністю «Лабораторна діагностика», але на час звернення вакансії за спеціальністю «лабораторна діагностика» і по даний час відсутні. Оскільки відповідач після відмови КЗ «Покровської центральної обласної лікарні» Дніпропетровської обласної ради у працевлаштуванні, не звернулась до Комунального вищого навчального закладу «Запорізький медичний коледж» Запорізької обласної ради або до центру зайнятості та не повідомила про відсутність місця працевлаштування, таким чином порушуючи умови угоди про підготовку фахівця із вищої освіти, позивач просить суд стягнути з відповідачки до Державного бюджету України понесені витрати на навчання у сумі 22236,30 гривень та судові витрати по справі. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, у якій просить суд про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні повністю не визнав позов та суду пояснив, що підстави для стягнення коштів з відповідачки відсутні, так як вона зверталася в установленому законом порядну до КЗ «Покровської центральної обласної лікарні» Дніпропетровської обласної ради та до центру зайнятості з приводу працевлаштування, однак працевлаштована не була в зв'язку з відсутністю вакантної посади. Тому просить в позові відмовити. Рішення прийнято без участі представника відповідачки. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до наказу № 69-ОСт від 14.08.2009 року [PERSON] була зарахована до складу студентів на другий курс Комунального закладу «Запорізький медичний коледж» Запорізької обласної ради за спеціальністю «Лабораторна діагностика» денної форми навчання /а.с. 12/. Згідно укладеної між [PERSON] (далі - студент) та Комунальним закладом «Запорізький медичний коледж» Запорізької обласної ради (далі - вищий заклад освіти), який було перейменовано у Комунальний вищий навчальний заклад «Запорізький медичний коледж» Запорізької обласної ради /а.с. 48/, угоди про підготовку фахівця з вищою освітою вищий заклад освіти зобов'язався забезпечити студентові якісну теоретичну і практичну підготовку фахівця з вищою освітою згідно з навчальними планами та програми і вимогами кваліфікаційних характеристик фахівця, місце працевлаштування в державному секторі народного господарства після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації, а студент зобов'язався оволодіти теоретичними знаннями та практичними навичками, що передбачені вимогами відповідних кваліфікаційних характеристик фахівця і його майбутньої діяльності за спеціальністю, прибути після закінчення вищого закладу освіти на місце направлення і відпрацювати не менше трьох років, у разі відмови їхати за призначенням - відшкодувати відповідно до державного або місцевого бюджету вартість навчання в установленому порядку /а.с. 11/. У 2011 році [PERSON] закінчила Комунальний заклад «Запорізький медичний коледж» Запорізької обласної ради за спеціальністю «Лабораторна діагностика» та здобула кваліфікацію фельдшера-лаборанта, про що свідчить диплом молодшого спеціаліста [NUMBER] /а.с. 19/. Згідно рішення комісії з персонального розподілу випускників денного відділення Комунального закладу «Запорізький медичний коледж» Запорізької обласної ради [PERSON] було визначено місце роботи /а.с. 15/. Як вбачається з листування між позивачем та КЗ «Покровської центральної обласної лікарні» Дніпропетровської обласної ради в січні 2011 року до комунального закладу зверталася випускниця [PERSON], [INFO] з направленням на роботу за спеціальністю «Лабораторна діагностика», але на час звернення [PERSON] вакансії за спеціальністю «лабораторна діагностика» і по даний час відсутні /а.с. 26-зворотня сторона/. Відповідно до довідки про відшкодування вартості навчання у коледжі та розрахунку вартості навчання 1 студента спец. «Лабораторна діагностика» за державним замовленням вартість навчання складає 22236,30 гривень /а.с. 9, 20/. Таким чином судом встановлено, що між сторонами існують договірні відносини. Відповідно до приписів статей 627-629, 526 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладанні договору та визначенні його умов. Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Так, відповідно до п.п. 4, 6 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 992 від 22.08.1996 року, керівники вищих навчальних закладів після зарахування осіб на навчання за державним замовленням укладають з ними угоду. Згідно з угодою випускник зобов'язаний глибоко оволодіти всіма видами професійної діяльності, передбаченими відповідною кваліфікаційною характеристикою та відпрацювати у замовника не менше трьох років, а вищий навчальний заклад забезпечити відповідні якість та рівень підготовки фахівця з вищою освітою. Як вбачається зі змісту п.п. 8, 14 вищезазначеного Порядку, випускники, які уклали угоду з вищим навчальним закладом після зарахування на навчання, повинні відпрацювати за місцем призначення не менше трьох років. У разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням, звільнення із служби за контрактом військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу у зв'язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду або рішенням суду про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного корупційного правопорушення, через службову невідповідність, у зв'язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку, за порушення дисципліни, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, особою рядового і начальницького складу протягом трьох років випускник зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати. Відповідно до листа головного лікаря КЗ «Покровська ЦРЛ»ДОР», [PERSON], після закінчення медичного коледжу в липні 2011 року було направлено в розпорядження КЗ «Покровська ЦРЛ»ДОР», для роботи на посаді фельдшера - лаборанта. Через відсутність в установі вакансії з даної спеціальності, остання не працевлаштована, а поставлена на облік в резерв кадрів. Вона виявляла постійну зацікавленість в працевлаштуванні. Наказом №27-к від 23.05.2014 року [PERSON] було прийнято на посаду фельдшера - лаборанта по спец рахунку по строковому трудовому договору на час щорічної відпустки основного працівника з 23.05.2014 року по 22.06.2014 року. При наявності відповідної вакантної посади і бажанні спеціаліста, в подальшому її буде працевлаштовано в установі. /а.с. 83/. Пунктом 21 зазначеного Порядку визначено, що якщо замовник відмовив у прийнятті на роботу молодого фахівця, останній звертається до державної служби зайнятості за сприянням у працевлаштуванні. При цьому пред'являється направлення на роботу і скріплена печаткою замовника довідка про відмову у працевлаштуванні. Відповідно до інформації Покровського районного центру зайнятості [PERSON], [INFO] зверталася за сприянням у працевлаштуванні та перебувала на обліку з 23.07.2012 року, отримала статус безробітної 30.07.2012 року. За час перебування на обліку [PERSON] вакансії за спеціальністю «Лабораторна діагностика» в центрі зайнятості були відсутні /а.с. 86/. Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачкою не було порушено умов угоди про підготовку фахівців із вищою освітою, тому в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. У зв'язку з тим, що у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, відповідно до ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви до суду не підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed