Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу, посилаючись на те, що [PERSON] заборгувала Кредитній спілці «АККОРД» за кредитним договором № П4191оф 3 219 грн. 32 коп.. 19 грудня 2012 року між кредитною спілкою «АККОРД» і [PERSON] було укладено мирову угоду № 19/12 від 19.12.2012 р. та договір № 19/12 від 19.12.2012р. про відступлення права вимоги та виконання зобов'язань в рахунок взаємозаліку заборгованості за депозитними вкладами [PERSON]. За умовами договору відступлення первісним кредитором було відступлено [PERSON] належне первісному кредитору право грошової вимоги до позичальників за договорами кредиту, що зазначені в реєстрі боржників, який є додатком № 1 до договору відступлення, серед яких є і [PERSON]. Відповідачка добровільно борг не повертає, в зв'язку з чим позивач був змушений звертатися до суду. Позивач, в судове засідання не з'явився не попередивши суд про причини своєї неявки, хоча про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, але від неї надійшла заява в якій остання просить розглядати справу у її відсутність та відсутність позивача, а також просить суд стягнути витрати на правову допомогу в сумі 974 грн. 40 коп.. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась не попередивши суд про причини своєї неявки, хоча про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином. Статтею 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до часткового задоволення, за наступних обставин. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Так, в судовому засіданні встановлено, що Кредитна спілка «АККОРД» була кредитором для усіх членів спілки, в тому числі й для [PERSON]. Зазначене підтверджується відповідним договором №П4191оф. від 09.10.2007р.. Також, між [PERSON] і кредитною спілкою «Аккорд», було укладено три договори: договір № КомДД №110 10-12-07 від 10.12.2007 р. про внесення до спілки депозитних внесків у розмірі 8 200,00 грн. за процентною ставкою 24% на термін з 10.12.2007р. до 10.12.2008р.; договір № КомДД № 19 12-02-08 від 12.02.2008 р. про внесення до спілки депозитних внесків у розмірі 7 800,00 грн. за процентною ставкою 23% на термін з 12.02.2008р. до 12.02.2009 р.; договір № КомДД № 37 24-04-2008 від 24.04.2008 р. про внесення до спілки депозитних внесків у розмірі 2 000,00 грн. за процентною ставкою 18% на термін з 24.04.2008р. до 24.04.2009р.. У зв'язку з фінансовими труднощами та з урахуванням того факту, що було порушено кримінальну справу і вилучено майже на три роки всі матеріали кредитних та депозитних історій членів спілки, спілка не мала змоги своєчасно повернути [PERSON] його вклади. 19 грудня 2012 року між кредитною спілкою «АККОРД» і [PERSON] було укладено мирову угоду № 19/12 від 19.12.2012 р. та договір № 19/12 від 19.12.2012р. про відступлення права вимоги та виконання зобов'язань в рахунок взаємозаліку заборгованості за депозитними вкладами [PERSON]. За умовами договору відступлення первісним кредитором було відступлено [PERSON] належне первісному кредитору право грошової вимоги до позичальників за договорами кредиту, що зазначені в реєстрі боржників, який є додатком № 1 до договору відступлення, серед яких є і [PERSON]. Таким чином, з моменту відступлення права грошової вимоги [PERSON] став новим кредитором по відношенню до боржника [PERSON] і йому було відступлено право вимоги та виконання зобов'язань за кредитним договором №П4191оф. від 09.10.2007р. в сумі 3 219,32 грн., з них: 1 025,51 грн. - сума залишку заборгованості по тілу кредиту та 2 193,81 грн. - сума залишку заборгованості по процентах кредиту. У відповідності до вимог п.2.1. розділу 2 та п.5.1. розділу 5 кредитного договору № П4191 оф. від 09.10.2007 року грошові кошти було надано відповідачу в кредит на строк з 09.10.2007 р. по 25.10.2008 р., а сам договір діє до повного виконання відповідачем зобов'язань за цим договором. Згідно розрахунку суми заборгованості, станом на 19.12.2012р. відповідачем було проведено останню сплату основного боргу 26.03.2008р., тому перебіг строку прострочення виконання грошового зобов'язання починається з 25.04.2008р. Боржник прострочив виконання грошового зобов'язання щодо сплати боргу протягом періоду з 25.04.2008р. по 31.05.2013р., тому має сплатити борг з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 142,89 % та три проценти річних від простроченої суми за весь період прострочення виконання грошового зобов'язання, тобто за 1 855 днів. Сума збитків від інфляції становить 439,84 грн. та 3% річних становлять 156,36 грн.. Таким чином, загальний розмір заборгованості, який позивач бажає стягнути з відповідача, становить: 3 815,52 грн.. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Крім того, ч. 1 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положення ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним свого зобов'язання. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] про стягнення боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до положення ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вище викладене, а також наявність в матеріалах справи квитанції про оплату правової допомоги в сумі 600 грн., суд приходить до висновку, що витрати на правову допомогу підлягають стягненню в сумі 600 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: partial