Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 24 квітня 1999 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] Від шлюбу мають неповнолітніх дітей, доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Позивач в обґрунтування вимог зазначає, що спільне життя з відповідачкою не склалося у зв'язку з різними поглядами на сімейне життя, втратою взаєморозуміння та почуття любові один до одного. Сімейні відносини не підтримують з липня 2012 року. Також позивач вказує на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме його інтересам. Зважаючи на вищенаведене позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач не з'явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи; суду подав заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, у зв'язку з чим суд з урахуванням заяви позивача вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачки та відповідно до ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 24 квітня 1999 року про що в Книзі реєстрації актів про одруження Відділу реєстрації актів громадянського стану Шевченківського району м. Києва зроблено відповідний актовий запис № 252 (а.с.6). Від цього шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO] (а.с. 7-9). Згідно положень частини 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За клопотанням відповідачки ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15.11.2013 року сторонам надавався строк для примирення до 20.02.2013 року (а.с. 29, 30). Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не мають спільного бюджету, не ведуть спільне господарство, мешкають окремо, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюб існує формально, намагання суду примирити сторони успіху не мали; строк, який надавався судом для примирення, позитивних результатів не дав, відношення в сім»ї не покращились, примирення не відбулося, позивач просить шлюб розірвати, зазначає, що збереження шлюбу бути не може. За викладених обставин суд вважає, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, оскільки існування сім»ї сторін носить формальний характер протягом тривалого часу, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 114 грн. 70 коп.

Outcome: approved