Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про оспорювання батьківства до відповідача, відповідно до якого просить суд виключити відомості про його батьківство з актового запису №2 від 28.05.2015 року виконавчого комітету Андріївської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області про народження [PERSON], [INFO]. \~Позов мотивує тим, що у вересні 2014 року він познайомився з [PERSON], після чого вони почали зустрічатись та в подальшому проживали разом у батьків відповідачки. 22.05.2015 відповідачка народила сина [PERSON], а 28.05.2015 дитину було зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану виконавчого комітету Андріївської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, батьком дитини було записано позивача. З вересня 2015 позивач стосунків з відповідачкою не підтримує та проживає у м.Олександрія. Позивач зазначає, що він не згоден з тим фактом, що він є батьком [PERSON], оскільки його знайомство з відповідачкою мало місце лише у вересні 2014, таким чином батьком дитини він бути не може. \~Посилаючись на ч.1 ст.136 СК України просить його вимоги задовольнити. \~Провадження у справі зупинялось у звязку з призначенням ухвалою суду від 31.05.2016 року судової-генетичної експертизи, проведення було якої доручено експертам Дніпропетровського обласного бюро судово-медичних експертиз МОЗ України. На вирішення експертизи було поставлено питання: Чи являється [PERSON], [INFO], біологічним батьком [PERSON], [INFO]. 09.08.2016 року ухвала суду про призначення судової експертизи була повернута експертною установою без виконання, у звязку з неявкою відповідачки з дитиною на експертизу. В судовому засіданні представник позивача \~підтримав позовні вимоги в повному обсязі \~з підстав зазначених в позові, пояснивши, що його довіритель не знав, що він не є батьком дитини, але сумніви щодо цього у нього були. Після народження дитини збюільшились його сумніви щодо свого батьківства, які знайшли своє підтвердження під час останньої сварки позивача з відповідачкою. Представник позивача пояснив, що за словами його довірителя, відповідачка повідомила йому, що він не є біологічним батьком дитини лише у серпні 2015 року. Відповідачка проти задоволення позовних вимог не заперечувала, повідомила суду, що з позивачем вони познайомились на початку листопада 2014 року та за декілька місяців почали жити разом з її батьками за адресою: село Сургани, Олександрійського району Кіровоградської області, вул. Молодіжна, буд. 1/1. Відповідачка не заперечує той факт, що позивач не є біологічним батьком народженої нею дитини, про що вона ще на початку знайомства з позивачем повідомила останнього. Відповідачка зазначила, що на момент реєстрації новонародженої дитини позивач знав, що він не є біологічним батьком дитини, проте з власної волі подав заяву про зазначення його батьком дитини у свідоцтві про народження. Відповідачка підтвердила, що з кінця серпня 2015 року вони з позивачем жодних стосунків не підтримують, не спілкуються, жодної участі у вихованні дитини позивач не бере. Законний представник позивача [PERSON] зазначила, що проти задоволення позову не заперечує. Повідомила, що про наявність стосунків її дочки та позивача вона дізналась в листопаді 2014, через деякий час вони почали жити разом, проти чого [PERSON] не заперечувала. На момент знайомства з [PERSON] її донька вже була вагітна, про що позивач був достовірно обізнаний. Крім того, [PERSON] повідомила, що [PERSON] приховував від своїх батьків той факт, що він не є батьком дитини відповідачки, хоча сам достеменно про це знав. Представник третьої особи Олександрійської районної державної адміністрації Кіровоградської області надав пояснення, в яких зазначив, що з урахуванням норм ч.2 ст. 136 Сімейного кодексу України та враховуючи обізнаність позивача про той факт, що він не є батьком дитини, позовна заява задоволенню не підлягає. \~Вислухавши пояснення осіб, які приймають участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги \~задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до ст.60 ЦПК України \~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.\~\~\~\~ Відповідно до ч. 1\~ст. 126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ч.2 ст. 126 СК України якщо заява про визнання себе батьком дитини подана неповнолітнім, орган державної реєстрації актів цивільного стану повідомляє батьків, опікуна, піклувальника неповнолітнього про запис його батьком дитини. У разі якщо повідомити батьків, опікуна, піклувальника неповнолітнього неможливо, орган державної реєстрації актів цивільного стану повинен повідомити орган опіки та піклування про запис неповнолітнього батьком дитини. Згідно ч.1\~ст.136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей\~122,\~124,\~126\~і\~127\~цього\~Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У відповідності до ч.3 та ч.5\~ст.136 СК України\~оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої\~статті 123 цього Кодексу. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ОЛ № 179339 від 28.05.2015, [PERSON] народився 22 травня 2015 року, батьком у свідоцтві про народження записаний [PERSON],\~\~матір'ю [PERSON]. Як вбачається з матеріалів справи та пояснень учасників процесу, запис про [PERSON] як батька неповнолітнього [PERSON], зроблено за заявою обох батьків. [PERSON], [INFO], подавала вказану заяву в присутності її законного представника [PERSON] Згідно з частиною 1\~статті 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. \~ \~ \~ \~Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст.10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. \~ Згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], його батьком вважається позивач [PERSON]. Відповідно до\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно\~ст. 59 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд зазначає, що відповідно до вимог ст.ст.\~10,\~60 ЦПК України, позивач та його представник не надали доказів та не довели те, що в момент подання зави про встановлення батьківства [PERSON] не знав, що неповнолітній [PERSON] не є його біологічною дитиною. Судом встановлено, що позивач знав про те, що не є рідним батьком дитини [PERSON] і не заперечував відносно реєстрації його як батька, що, крім іншого, підтверджується наведеними позивачем в позовній заяві доводами. Отже, в силу вимог частини 5\~статті 136 СК України, позивач в даному випадку не має права оспорювати своє батьківство щодо [PERSON], [INFO]. Суд виходить з того, що подаючи до органів РАЦС заяву про визнання батьківства, позивач знав, що не є батьком дитини, та в повній мірі усвідомлював наслідки таких дій. Відповідно до ч.1\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.\~ \~ \~ \~ На підставі ст. 136 СК України,

Outcome: dismissed