Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом зазначивши, що 12.11.2013 року було укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав відповідачу грошову позику в розмірі 4888,00 грн., для особистих потреб зі строком повернення 19.11.2013 року. Грошові кошти були передані 12.11.2013 року у момент підписання розписки. З метою урегулювання спору 13.12.2013 року позивачем було направлено на адресу відповідача претензію з вимогою виконання зобовязання за договором позики. Станом на 28.01.2014 року сума позики в розмірі 4888, 00 грн. повернута не була. Тому просив суд стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 4888, 00 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позов підтримав. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, та не заперечував проти заочного розгляду справи. У своїх поясненнях посилався на обставини, викладені у позовній заяві, про що надав суду відповідні докази. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином , про причину неявки суд не повідомила, клопотання про розгляд справи без її участі до суду не надходило. Відповідно до ст. 74 ч.5 ЦПК України судова повістка разом з розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом із копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур»єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача , який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повім лені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У судовому засіданні були досліджені наступні докази: копія паспорту позивача, копія розписки, копія претензії, копія квитанції. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 2 ст. 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що 12.11.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримала грошові кошти у сумі 4888,00 грн. та зобов'язалась до 19.11.2013 року повернути борг, факт передачі коштів за договором позики підтверджується розпискою від 12.11.2013 року (а.с.3).Станом на 28.01.2014 року відповідач борг в розмірі 4888,00 грн. не повернула. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики (розписки) є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторона понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оплата позивачем судового збору в розмірі 243,60 грн. підтверджується квитанцією № 176 від 28 січня 2014 року. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 526, 1046, 1047, 1048, 1049 ЦК України,

Outcome: approved