Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Першої Одеської державної нотаріальної контори м. Одеси, третя особа - [PERSON] про зняття арешту, посилаючись на такі обставини. Відповідно до свідоцтва про право власності від 28.01.2005 року, яке видане на підставі рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради від 25.11.2004 року, [PERSON] є власником домоволодіння за адресою: [ADDRESS]. Право приватної власності на домоволодіння було зареєстровано 09.02.2005 року в КП ОМБТІ та РОН. [PERSON] - помер [INFO]. Після смерті [PERSON] - його дружина [PERSON], та його донька [PERSON], як спадкоємці за законом першої черги, які претендують на дане майно звернулися до П'ятої нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини. Однак під час оформлення правовстановлюючих документів на спадкове майно їм стало відомо, що на будинок накладено арешт ухвалою Іллічівського районного суду м. Одеси від 18.06.1973 року, зареєстрованою 13.11.2008 року за №8183546 реєстратором Першої одеської державної нотаріальної контори. Позивач позовні вимоги підтримав, про що надав до суду відповідну заяву, просив суд справу розглядати за відсутністю представника позивача. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання та слухання справи повідомлявся належним чином, надав до суду заперечення проти позову, просив справу слухати у відсутність його представника. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Згідно приписів ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до свідоцтва про право власності серії ЯЯЯ № 061594 від 28.01.2005 року, яке видане на підставі рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради від 25.11.2004 року № 689, [PERSON] є власником домоволодіння за адресою: [ADDRESS]. Право приватної власності на домоволодіння було зареєстровано 09.02.2005 року в КП ОМБТІ та РОН за РН 9833955, номер запису 12073 в кн. 111-34. [PERSON] - помер [INFO], свідоцтво про смерть, видане Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси від 14.02.2005 року, актовий запис № 1482. Після смерті [PERSON] - його дружина [PERSON], та його донька [PERSON], як спадкоємці за законом першої черги, які претендують на дане майно звернулися до П'ятої нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини. Проте, під час оформлення правовстановлюючих документів на спадкове майно їм стало відомо, що на будинок накладено арешт, ухвалою Іллічівського районного суду м. Одеси від 18.06.1973 року, зареєстрованою 13.11.2008 року за №8183546 реєстратором Першої одеської державної нотаріальної контори. [PERSON], та [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом та майбутні власники цього домоволодіння, які фактично користуються даним домоволодінням, мешкають у будинку за цією адресою після смерті [PERSON]. Цей факт підтверджено довідкой за місцем проживання виданої 12.11 2013 р. В матеріалах справи міститься довідка, в якій зазначено, що, згідно обліково - статистичим даним архіву Малиновського/Іллічівського районного суду м. Одеси в період 1973 - 1975 рр., цивільна та кримінальна справи, де є стороною [PERSON], не зареєстрована. Відповідно до ст. 391 ЦК України, особа має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Положеннями цивільного законодавства України визначено зміст та поняття права власності, зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке воно здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Outcome: approved