Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що 26 січня 2018 року помер його рідний батько [PERSON]. На момент смерті він проживав та був зареєстрований сам. Вони мешкали окремо. Після його смерті відкрилася спадщина. За часів життя померлий відносно належного йому майна, на випадок своєї смерті, зробив розпорядження у вигляді заповіту, згідно з яким належну йому на праві власності земельну ділянку площею 1,7583 га померлий заповідав позивачу, але через необізнаність про існування складеного на його користь заповіту, позивач не знав, а також через проживання на території, яка тимчасово є окупованою територією у встановлений законом шестимісячний строк не звернувся із відповідною заявою про прийняття спадщини. При зверненні до нотаріуса з приводу оформлення спадщини йому було відмовлено через пропущений шестимісячний строк. У зв'язку з цим позивач просить суд визначити йому додатковий строк для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, терміном два місяці, так як із початком загальновідомих подій у державі, проживанням й фактичним знаходженням його в м. Луганськ, територія якого з 2014 року є тимчасово окупованою територією, на якій легітимні органи державної влади не працюють, позивач не мав можливості у встановлений законом шестимісячний строк звернутися із відповідною заявою про прийняття спадщини до нотаріуса. В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, надавши до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, в якій підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі та наполягали на їх задоволенні. В судове засідання представник відповідача [PERSON] сільської ради Білокуракинського району не з'явився, подавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, надали заяву про визнання позовних вимог. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено, що 26 січня 2018 року у віці 76 років помер [PERSON], про що [PERSON] сільською радою Білокуракинського району Луганської області було зроблено актовий запис за № 1 та видано Свідоцтво про смерть серії І-ЕД № 501346 (а.с.7). Відповідно до Свідоцтва про народження І-АВ № 399224 (а.с.13) позивач [PERSON] є рідним сином померлого [PERSON]. Згідно довідки виконкому [PERSON] сільської ради Білокуракинського району № 155 від 17.04.2018 року на момент смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав сам в [INFO] (а.с.9). Відповідно до Державного акту серії ЯК №089785, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів за №442090001001617 померлому [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка № 1154 кадастровий номер 4420988000:06:001:0158, площею 1,7583 га у межах згідно з планом, що розташована на території [PERSON] сільської ради Білокуракинського району Луганської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.11-12) Із дослідженого в судовому засіданні заповіту, посвідченого 09.06.2015р. секретарем Тимошинської сільської ради Білокуракинського району та зареєстрованого в реєстрі за № 13 вбачається, що померлий [PERSON] належну йому на праві власності земельну ділянку площею 1,7583 га заповідав позивачу (а.с.10). Постановою виконуючого обов'язки державного нотаріуса Білокуракинської державної нотаріальної контори, державним нотаріусом Марківської державної нотаріальної контори у вчиненні нотаріальних дій з приводу оформлення спадщини було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій щодо права на спадщину через пропущений ним термін подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини\~\~(а.с.6) Згідно ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст.1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позивач пропустив встановлений строк для прийняття спадщини, тому вправі звернутись в суд з позовом для визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272ЦК України. Позивач пропустив встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини, оскільки він не знав про наявність складеного на його користь заповіту та крім того він проживає в [INFO], територія якого з 2014 року є тимчасово окупованою територією, на якій легітимні органи державної влади не працюють. У зв'язку з бойовими діями, які розпочалися та продовжуються на території, непідконтрольній України, він не мав змоги своєчасно подати заяву до нотаріуса про прийняття спадщини. Згідно до ст. 77 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд визнає зазначені обставини поважною причиною та вважає за можливе визначити позивачеві додатковий строк для прийняття спадщини.

Outcome: approved