Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом на частку в праві спільної часткової власності на нерухоме майно. В позові в обґрунтування своїх вимог зазначив, що є спадкоємцем за законом першої черги [PERSON] , яка доводилася позивачеві матір`ю і померла [INFO] , та [PERSON] - батька позивача, смерть якого сталася [INFO] . Подружжю, яке є батьками позивача, на праві спільної сумісної власності належало право власності на будинок [ADDRESS] . Після смерті батька спадщину прийняли мати позивача, він та його брат [PERSON] . Після смерті матері спадщина відкрилась на 2/3 частини будинку і її прийняли шляхом звернення до нотаріальної контори позивач та відповідачі по справі. Інші сестри позивача та спадкоємці за законом першої черги спадкодавця - [PERSON] та [PERSON] відмовились від прийняття спадщини на користь [PERSON] , подавши до нотаріальної контори відповідні заяви. Отримана після смерті матері сторін спадщина розподілилась таким чином: позивач та відповідач [PERSON] отримали у спадщину по 2/15 частини будинку, відповідачка [PERSON] - його 6/15 частин (2/15, належних їй особисто, та по 2/15 частини, отриманих за рахунок відмови від спадщини двох інших спадкоємиць). Право власності відповідачів на частки в праві спільної часткової власності на спірне майно визнано рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21.12.2016 року, яке набрало законної сили. Зазначені частки зареєстровані відповідачами в Державному реєстрі речових прав на нерухомість. Позивач, який отримав у спадщину 1/6 частину після смерті батька та 2/15 частини після смерті матері, своє право на вказану частку у праві спільної часткової власності в порядку спадкування не оформив, хоча після смерті матері й звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину на частку у вказаному нерухомому майні позивачем отримано не було, а його звернення до нотаріуса увінчалось винесенням постанови нотаріуса від 29.11.2018 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії через відсутність документальних підтверджень права власності померлого [INFO] [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] , у тому числі через неможливість визначення розміру частки спадкового майна, належної спадкодавцю. У зв`язку з викладеним просить визнати за ним право власності на 1/6 частину будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] та на 2/15 частини будинку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Так як частка в праві спільної часткової власності, успадкована його матір`ю після смерті батька в розмірі 1/частини, вже розподілена між спадкоємцями, просить скасувати наявний в реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності [PERSON] на 1/6 частину будинку [ADDRESS] Ухвалою судді від 28.03.2019 року заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження. Заходи забезпечення позову в справі не вживалися. Суддею витребувано в п`ятій Запорізькій державній нотаріальній конторі копії спадкових справ після смерті [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою суду від 23.08.2019 року постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, засідання в справі 23 серпня 2019 року вважати підготовчим судовим засіданням. На підставі ухвали суду від 16.09.2019 року підготовче провадження в справі закрито та справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позову, просить про його задоволення. Відповідачі проти задоволення позову заперечують, зауваживши на тому, що не є належними відповідачами в справі, оскільки не оспорюють факт належності позивачеві права на спадщину після смерті батьків та розмір цієї частки. Відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину не є підставою для звернення до суду з позовом саме до них, так як підставою для відмови у вчиненні нотаріальної діє є ненадання спадкоємцем, яким є позивач, правовстановлюючого документа на нерухоме майно. Оскільки цей документ наявний в розпорядженні позивача, вони не повинні відповідати за його вимогами, а йому належало б спрямувати свої доводи в русло оскарження рішення нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. У зв`язку з викладеним відповідачі та їх представник просять про залишення позову без задоволення. Представник третьої особи, належним чином повідомленої про дату, час та місце судового розгляду, до суду не з`явився, надавши клопотання про вирішення справи у його відсутність, що в силу ст. ст. 211, 223 ЦПК України зумовило проведення судового розгляду без участі представника нотаріальної контори. Вислухавши пояснення учасників справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, з наступних міркувань. Судом встановлено, що позивач є сином і спадкоємцем за законом першої черги [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , смерть якого сталася [INFO] (а. с. 12, 13). Подружжю на праві спільної сумісної власності належало право власності на будинок [ADDRESS] . Після смерті батька спадщину прийняли мати позивача, він та його брат [PERSON] . Після смерті матері спадщина відкрилась на 2/3 частини будинку і її прийняли шляхом звернення до нотаріальної контори позивач та відповідачі по справі. Інші сестри позивача та спадкоємці за законом першої черги - [PERSON] та [PERSON] - відмовились від прийняття спадщини на користь [PERSON] , подавши до нотаріальної контори відповідні заяви. Отримана після смерті матері сторін спадщина розподілилась таким чином: позивач та відповідач [PERSON] отримали у спадщину по 2/15 частини будинку, відповідачка [PERSON] - його 6/15 частин (2/15, належних їй особисто, та по 2/15 частини, отриманих за рахунок відмови від спадщини двох інших спадкоємиць). Право власності відповідачів на частки в праві спільної часткової власності на спірне майно визнано рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21.12.2016 року, яке набрало законної сили (а. с. 16-18). Зазначені частки зареєстровані відповідачами в Державному реєстрі речових прав на нерухомість (а. с. 23). Позивач, який отримав у спадщину 1/6 частину після смерті батька та 2/15 частини після смерті матері, своє право на вказану частку у праві спільної часткової власності в порядку спадкування не оформив, хоча після смерті матері й звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину на частку у вказаному нерухомому майні позивачем отримано не було, а його звернення до нотаріуса увінчалось винесенням постанови нотаріуса від 29.11.2018 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії через відсутність документальних підтверджень права власності померлого [INFO] [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] , у тому числі через неможливість визначення розміру частки спадкового майна, належної спадкодавцю (а. с. 104-105). В цей же день, а саме: 29 листопада 2018 року на підставі постанови нотаріуса позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на частку в праві спільної часткової власності після смерті матері через відсутність документів, що підтверджують розмір частки спадкодавці в праві спільної часткової власності (а. с. 127-129). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До першої черги спадкоємців за законом відносяться діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В силу ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а відповідно до ст. 1269 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття не проживав постійно разом із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Задовольняючи позов, суд зважає на ті обставини, що позивач, який є спадкоємцем за законом [PERSON] та [PERSON] , здійснив право на спадкування, звернувшись із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори. За роз`ясненнями п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Звернення позивача до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті спадкодавців увінчалося винесенням постанов нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Разом з тим відсутність у нотаріуса доказів на підтвердження розміру часток спадкодавців на спадкове майно не повинна звужувати право учасника цивільних правовідносин, оскільки за правилами законодавства до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, за змістом ст.1296 ЦК України. Діючи розумно і добросовісно, позивач здійснив дії, спрямовані на реалізацію права на спадкування, а неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину з незалежних від його волі причин не може бути підставою для відмови в отриманні судового захисту. Наявність згаданих судом постанов державного нотаріуса п`ятої Запорізької державної нотаріальної контори про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] та [PERSON] є підставою для звернення до суду, тому суд не вбачає перешкод для застосування захисту права позивача в обраний ним спосіб. Встановлені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини підтверджуються сукупністю вивчених судом фактичних даних, що дає суду всі підстави для задоволення позову. Розмір часток відповідачів в праві спільної часткової власності на нерухоме майно в порядку спадкування після смерті батьків встановлений рішенням суду, яке набрало законної сили, тому його висновки у відповідності до вимог ст. 82 ЦПК України враховує суд при ухваленні цього рішення. Обчислений з урахуванням цього розміру розмір часток позивача є таким, що відповідає об`єктивним розрахункам. На висновок суду про задоволення позовних вимог не впливають твердження відповідачів про те, що їхні дії не порушують права позивача, тому вони є неналежними відповідачами, оскільки підставою для відмови нотаріуса у видачі свідоцтв про право на спадщину стала невизначеність частки, право на спадкування якої відкрилось після смерті батька та матері позивача, тому за наявності ознак спору про право вказаний спір треба вирішувати між спадкоємцями померлих. Судовий збір, попередньо оплачений позивачем, належить стягнути на його користь з відповідачів в рівних частках.

Outcome: approved