Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просить визнати недійсним договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 2008/13-1-08/41 від 30.01.2008 року, укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку „Укрсоцбанк в особі Одеської обласної філії АКБ „Укрсоцбанк та [PERSON]. При цьому посилаються на те, що 30.01.2008 р. між ним та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку „Укрсоцбанк в особі Одеської обласної філії АКБ „Укрсоцбанк був укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 2008/13-1- 08/41. Відповідно до п. 1.1.1. Кредитного договору кредит надається в іноземній валюті (долари США). Зобовязання за Кредитним договором (надання та повернення кредиту, сплата відсотків за користування кредитом) виражені та виконуються в іноземній валюті (долари США). Вважає, що зміст кредитного договору стосовно вираження та виконання зобовязань сторін в іноземній валюті суперечить вимогам законодавства України. Крім того у п. 6.2 Кредитного договору, міститься третейське застереження, відповідно до якого усі спори, повязані з укладенням та виконанням договору розглядаються третейськими суддями Постійного діючого третейського суду при Асоціації третейських банків. Дану умову кредитного договору також вважає незаконною. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.01.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку „Укрсоцбанк в особі Одеської обласної філії АКБ „Укрсоцбанк, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство „Укрсоцбанк в особі Одеської обласної філії АКБ „Укрсоцбанкта [PERSON] було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 2008/13-1-08/41. Згідно п. 1.1.1. Договору надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами, надалі за текстом кожна частина окремо „Транш, а в сукупності „Транші зі сплатою 13 процентів річних на комісій, в розмірі та в порядку визначеному цим Договором, в межах максимального ліміту заборгованості до 200000 доларів США. Згідно п. 2.5. Сплата процентів за користування Кредитом здійснюється у валюті Кредиту. 25.10.2012 р. між Публічним акціонерним товариством „Укрсоцбанк та [PERSON] було укладено Договір про внесення змін № 2 до Договору кредиту № 2008/13-1-08/41 від 30.01.2008 року. Відповідно до п. 1 Договору в результаті добровільної реалізації Позичальником предмета іпотеки, згідно з Іпотечним договором від 30.01.2008 року реєстровий № 134, та отримання ним в результаті цього грошових коштів в сумі 120000 доларів США, Сторони враховуючи вимоги п. 2.12. Договору кредиту прийшли до взаємної згоди, що грошові кошти в сумі 120000 доларів США 25.10.2012 р. будуть направлені на повне погашення простроченого тіла кредиту та часткове погашення поточного тіла кредиту за Договором кредиту. Після цього, подальше погашення заборгованості Позичальником за Договором кредиту здійснюється, як-то передбачено п. 2.12 Договору кредиту. Згідно квитанції № FJB1229966000084 від 25.10.2012 р. [PERSON] здійснив погашення кредиту на суму 120000 доларів США, еквівалент в гривні 959160 гривень. Відповідно ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже підписавши договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 2008/13-1-08/41 від 30.01.2008 року [PERSON] погодився з його умовами. Крім того позивач тривалий час виконував умови спірного кредитного договору. Згідно ч.2 ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Статтею 47 Закону України „Про банки і банківську діяльність передбачено банківські операції, які здійснюються банком на підставі банківської ліцензій, і, зокрема, операції з валютними цінностями. Як зазначено в пункті 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», банк, як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій із валютними цінностями, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (п. 2 ст. 5 Декрету про валютне регулювання). 29 грудня 2001 р. Національним банком України видано Акціонерно-комерційному банку соціального розвитку „Укрсоцбанк банківську ліцензії № 5 на право здійснювати банківські операції, визначені частиною першою та пунктами 5-11 частини другої статті 47 Закону України „Про банки і банківську діяльність. 21 вересня 2009 р. Національним банком України видано Акціонерно-комерційному банку соціального розвитку „Укрсоцбанк дозвіл № 5-3 на право здійснення операцій, визначених пунктами 1-4 частини другої та частиною четвертою статті 47 Закону України „Про банки і банківську діяльність та додаток до дозволу № 5-3, в якому зазначено перелік операцій, які має право здійснювати Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку „Укрсоцбанк в тому числі на право здійснювати операції з валютними цінностями. Отже Публічне акціонерне товариство „Укрсоцбанк мав право на видачу валютних кредитів. Крім того, слід зазначити, що наявність в договорі про надання відновлювальної кредитної лінії № 2008/13-1-08/41 від 30.01.2008 р. пункту 6.2, відповідно до якого усі спори, повязані з укладенням та виконанням договору розглядаються третейськими суддями Постійного діючого третейського суду при Асоціації третейських банків не позбавляє сторони можливості вирішення спору в судах загальної юрисдикції, а отже право позивача на захист його права в судовому порядку не порушено. Таким чином, спірний кредитний договір відповідає всім вимогам ст.ст. 203, 215 ЦК України, тому відсутні будь-які правові підстави для визнання його недійсними. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed