Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 19 січня 2006 року у розмірі 40677,06 грн. та судових витрат. В обґрунтування позову зазначивши, що 19 січня 2006 року між ЗАТ КБ ПриватБанк, правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], померлим 25 лютого 2015 року, спадкоємцем якого є відповідач, було укладено договір б/н, з яким відповідач отримав кредит в розмірі 5000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою, складає між ним та банком договір, підтверджується підписом у заяві. Однак [PERSON] порушив умови кредитного договору в частині своєчасної сплати кредиту, відсотків по ньому у встановленні договором терміни, у звязку з цим станом на 31 липня 2013 року сума заборгованості [PERSON] склала 40677,08 грн., яка складається з: 9651,28 грн. - заборгованість за кредитом; 28612,61 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн. штраф (фіксована частина), 1913,19 грн. штраф (процентна складова). 25 лютого 2015 року [PERSON] помер, відповідач є його спадкоємцем, який повинен задовольнити вимоги кредитора повністю, а тому позивач просить стягнути з відповідача зазначену заборгованість. Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши клопотання про відкладення справи. З урахуванням, вимог ст.ст. 157, 169 ЦПК України, наявністю неодноразових клопотань з боку представника позивача про відкладення розгляду справи, а також наявністю в матеріалах справи заяви про розгляд справи за відсутності представника позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача в межах заявлених вимог та на підставі поданих суду доказів. Представник відповідача в судове засідання не зявився. В своїй заяві просив суд розглянути справу за його відсутності, в задоволенні позову просив відмовити у звязку з пропуском позивачем строку позовної давності, а також у звязку з тим, що останнім не надано жодних доказів того, що померлому, спадком лем якого є відповідач, взагалі видавалися кредитні кошти. У звязку з неявкою осіб, що беруть участь у справі, фіксування судового розгляду за допомогою технічних засобів не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, приходить до наступних висновків, а саме. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивачем на підтвердження договірних зобовязань [PERSON], надана копія договору б/н від 19 січня 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON], згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, шляхом написання заяви, яка разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами складає між банком та відповідачем договір про надання банківських послуг. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав у повному обсязі. Останній платіж [PERSON] по сплаті кредиту був здійснений 06 серпня 2009 року, згідно розрахунку, наданого позивачем. Порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту дає право заявнику достроково вимагати повернення всієї суми кредиту (ч.2 ст. 1054 та ч.2 статті 1050 ЦК України). У зв'язку з порушеннями [PERSON] зобов'язання за кредитним договором станом на 31 липня 2013 року має заборгованість - 40677,08 грн., яка складається з: 9651,28 грн. - заборгованість за кредитом; 28612,61 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн. штраф (фіксована частина), 1913,19 грн. штраф (процентна складова). [PERSON] 25 лютого 2015 року по помер, про що зроблено відповідний актовий запис 26 лютого 2015 року. Після смерті [PERSON] з заявою про прийняття спадщини звернулася відповідач, а двоє дітей померлого звернулися із заявами про відмову від прийняття спадщини. Відповідно до вимог ст ст. 1218, 1281-1282 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Враховуючи, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора в межах вартості майна, одержаного у спадщину, і кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині; з матеріалів спадкової справи вбачається, що свідоцтво про право на спадщину відповідач не отримала, тобто майно, одержане у спадщину на день розгляду справи відсутнє. Відповідно до заяви [PERSON] на укладення кредитного договору № б/н від 19 січня 2006 року, передбачений порядок погашення заборгованості щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч.3 ст.254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. З матеріалів справи вбачається, [PERSON] перестав виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту після сплати відповідного платежу 06 серпня 2009 року. Згідно ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За правилами ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила - ч.1 ст.261 ЦК України. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що наведені у ст.ст.252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи - ст.261 ЦК України, за змістом якої початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові - ч.4 ст.267 ЦК України. ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 19 січня 2006 року, 27 серпня 2013 року, тобто з пропуском позовної давності. Заперечуючи проти позову, спадкоємець [PERSON] просив застосувати наслідки спливу позовної давності. Відповідності до правової позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року № 6-126цс13, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх судів України, п.7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Таким чином, суд приходить до переконання, що в задоволенні позову ПАТ «КБ ПриватБанк» належить відмовити з причин пропуску строку позовної давності. На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed