Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу між ним та відповідачем, посилаючись на те, що спільне життя у них з дружиною не склалось, оскільки у них різні погляди на подружнє життя, вони припинили підтримувати шлюбно-сімейні відносини та не ведуть спільного господарства, а тому він вважає за необхідне їх шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву в якій просив проводити розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував (а.с.17) Відповідно до вимог ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач у судове засідання не з'явилась. Про розгляд справи повідомлена судом належним чином, про що свідчить розписка (а.с.16). За таких обставин, суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних у ній даних та доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Судом встановлено, що подружжя перебуває у зареєстрованому шлюбі з 02.08.1997 р. (а.с.5). Мають спільних неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] (а.с.6,7). Відповідно до вимог ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідач у судовому засіданні 21.01.2014 року позов не визнала у повному обсязі, зазначила суду, що вона не згодна на розірвання шлюбу, оскільки вони мають двох спільних неповнолітніх дітей, вона має намір зберегти родину і тому не хоче розлучатись, а крім того твердження позивача, щодо того, що вони з серпня 2013 року не підтримують шлюбно-сімейні відносини, не відповідає дійсності, а тому відповідач наполягала на наданні їй можливості зберегти родину. Згідно вимог ст.111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд вважав за доцільне, з метою збереження сім'ї, надати подружжю строк для примирення терміном у три місяці. Згідно ухвали від 12.05.2014 року провадження у справі відновлено (а.с.15). Як зазначив позивач у судовому засіданні 21.01.2014 року, між подружжям різні погляди на подружнє життя, вони з серпня 2013 року, не підтримують шлюбно-сімейних відносин, а тому він бажає шлюб розірвати. Відповідач, будучи обізнаною про дату розгляду справи судом, в дане судове засідання не з'явилась, заяви про неможливість явки до суду від відповідача не надходило. Відповідно до ст.112 СК України суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного і

Outcome: approved