Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики, і в обґрунтування позовних вимог вказав про те, що 15 серпня 2014 року між ним та відповідачем був укладений договір позики, який був посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] Відповідно до умов договору позивач передав у власність, а відповідач прийняв грошові кошти в розмірі 35000,00 грн. та зобов'язався повернути їх позивачу до 22.08.2014 року. У порушення закону та умов договору відповідач не виконав зобов'язання належним чином, а саме: у передбачений строк відповідач відмовився повернути гроші з причини скрутного матеріального становища, відкладав дату повернення грошей, проте свої обіцянки все одно не виконав. Відповідач умисно ухиляється від виконання своїх грошових зобов'язань, тому позивач змушений звернутися до суду з даним позовом і просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики в сумі 35000,00 грн., 3% річних в сумі 3129,86 грн. та втрати від інфляції в сумі 31224,48 грн, а всього 69354.34 грн. та судові витрати в розмірі 693,55 грн. До початку розгляду справи по суті від представника позивача за угодою [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутність та відсутність позивача. Позовні вимоги позивача підтримала у повному обсязі. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, але від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін. Дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно договору позики від 15.08.2014 року, посвідченому приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованому у реєстрі за № 1636, [PERSON] передав у власність [PERSON] строком до 22.08.2014 року грошові кошти в розмірі 35000,00 грн. Таку саме суму грошових коштів позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві до 22.08.2014 року в порядку та на умовах, передбачених цим договором. Однак в зазначений строк гроші позивачу повернуті не були. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей, того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Стаття 1049 ЦК України регламентує обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти таку ж суму або речі, визначені родовими ознаками, таку ж кількість, того ж роду та такої ж якості, які були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу за договором позики в розмірі 35000,00 грн. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають три проценти річних від простроченої суми станом на 13.06.2017 року в розмірі 3129,86 грн. та втрати від інфляції в сумі 31224,48 грн. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір в розмірі 693,55 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved