Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом мотивуючи свої вимоги тим, що між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» та [PERSON] укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту № АІ 3694999, за яким страховик зобов`язується відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну ерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля «Шевроле» державний реєстраційний номер « [NUMBER] ». 02.01.2016 року в місті Херсон, в районі перехрестя вул. Р. Люксенбург та вул. Полтавської мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Шевроле» державний реєстраційний номер « [NUMBER] » під керуванням [PERSON] та автомобіля «ВАЗ» державний реєстраційний номер « [NUMBER] » під керуванням [PERSON] . В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажирам автомобіля ВАЗ державний реєстраційний номер « [NUMBER] » [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та водію [PERSON] спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження за критерієм тривалості розладу здоров`я. Відповідно до Вироку Херсонського міського суду Херсонської області від 07.05.2018 року по праві № 766/6940/16-к Відповідач 02.01.2016 року близько 22 год. 00 хв., в районі перехрестя Р. Люксенбург та вул. Полтавської в м. Херсон, керуючи технічно не справним транспортним засобом «Шевроле», р.н. « [NUMBER] », через відсутність кришки живильного бачка головного гальмівного циліндру, грубо порушив вимоги п.п. 2.3 (б), 16.12 та 16.14 Правил дорожнього руху України, не надав перевагу в русі автомобілю «ВАЗ», д.р.н. « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] , внаслідок чого допустив зіткнення з вказаним автомобілем, після чого самовільно покинув місце ДТП. Внаслідок ДТП пасажирам автомобіля «ВАЗ» д.р.н. « [NUMBER] » [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та водію [PERSON] спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження, в результаті чого вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України. Заподіяна матеріальна та моральна шкода потерпілим. Згідно Ремонтної калькуляції № 21 від 29.03.2016 вартість відновлюваного ремонту автомобіля «ВАЗ», державний номерний знак « [NUMBER] » склала 109 895,46 грн. На підставі страхового акту № 08160-24 та розрахунку страхового відшкодування ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило суму страхового відшкодування у розмірі 50 000,00 грн. 20.12.2019 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та Фізичною особою- підприємцем « [PERSON] » укладено Договір №20/12/2019 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор (Позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування. В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги на відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за договором страхування (Поліс) № АІ 3694999. Тому позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь завдані збитки в порядку регресу у розмірі 35000 грн. 00 коп., за судовий збір 840 грн. 80 коп., витрати на правову допомогу в розмірі 10757 грн. 60 коп. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 16.10.2020 року у справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подано клопотання про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення суду. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, причини не явки суду не відомі, відзив до суду не подавав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідив матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. 21.12.2014 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» та [PERSON] укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту № АІ 3694999, за яким страховик зобов`язується відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля «Шевроле» державний реєстраційний номер « [NUMBER] ». Згідно копії витягу з централізованої бази даних МТСБУ Поліс № АІ 3694999 діючий на 02.01.2016 року. Згідно листа слідчого управління Головного управління національної поліції в Херсонській області від 21.01.2016 року № 151/5-2016, 02.01.2016 року близько 22 год. у в місті Херсон, в районі перехрестя вул. Р. Люксенбург та вул. Полтавської мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Шевроле» державний реєстраційний номер « [NUMBER] » під керуванням [PERSON] , який не надав перевагу у русі автомобілю «ВАЗ» державний реєстраційний номер « [NUMBER] » під керуванням [PERSON] , внаслідок чого відбулося зіткнення, розпочате кримінальне провадження № 12016230000000001 від 03.01.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Згідно витягу з кримінального провадження № 12016230000000001 вбачається, що водій автомобіля «Шевроле» з місця пригоди зник. Відповідно до копії Висновку експерта Херсонського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру №58 від 26.01.2016 року у автомобіля «Шевроле Еванда» р.н. [NUMBER] перед настанням ДТП робоча гальмівна система знаходилася в технічно несправному стані через несправність гальмівної системи, що забороняє експлуатацію транспортного засобу згідно п.31.4.1 а) ПДР України та яка могла бути виявлена водієм до початку руху. Як вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль автомобіля «Шевроле» державний реєстраційний номер « [NUMBER] », належить на праві власності [PERSON] . Відповідно до копії Вироку Херсонського міського суду Херсонської області від 07.05.2018 року по справі № 766/6940/16-к [PERSON] 02.01.2016 року близько 22 год. 00 хв., в районі перехрестя Р. Люксенбург та вул. Полтавської в м. Херсон, керуючи технічно не справним транспортним засобом «Шевроле», р.н. « [NUMBER] », через відсутність кришки живильного бачка головного гальмівного циліндру, грубо порушив вимоги п.п. 2.3 (б), 16.12 та 16.14 Правил дорожнього руху України, не надав перевагу в русі автомобілю «ВАЗ», д.р.н. « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] , внаслідок чого допустив зіткнення з вказаним автомобілем, після чого самовільно покинув місце ДТП. Внаслідок ДТП пасажирам автомобіля «ВАЗ» д.р.н. « [NUMBER] » [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та водію [PERSON] спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження за критерієм тривалості розладу здоров`я, в результаті чого вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України. [PERSON] в судовому засіданні свою вину визнав. Автомобіль ВАЗ 21114 д.р.н. [NUMBER] належить на праві власності [PERSON] , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Потерпіла особа [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою про відшкодування збитків. Згідно з повідомленням про ДТП, поясненнями потерпілого, Актом огляду транспортного засобу, Ремонтної калькуляції № 21 від 29.03.2016 року, факт ДТП 02.01.2016 був визнаний ПрАТ СК «ВУСО» страховим випадком, що підтверджується страховим актом 08160-24 від 23.08.2018 року. Відповідно до Ремонтної калькуляції №21 від 29.03.2016 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу ВАЗ 2111, державний реєстраційний номер [NUMBER] , склала 109\~895,46 грн. Виконуючи взяті на себе зобов`язання по договору страхування, на підставі страхового акту № 08160-24 від 23.08.2018 та розрахунку суми страхового відшкодування ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило на користь [PERSON] , як представнику заявника суму страхового відшкодування у розмірі 50 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 19061 від 23.08.2018 року. 20.12.2019 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та Фізичною особою-підприємцем « [PERSON] » укладено Договір № 20.12.2019 про відступлення права вимог, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі, новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором страхування (поліс) № АІ 3694999. З метою досудового врегулювання спору відповідачу [PERSON] та [PERSON] було направлено регресну вимогу № 08160-24 про відшкодування збитків в порядку регресу, про що свідчить копія такої вимоги, однак, як зазначає позивач, відповідач [PERSON] не проводив ніяких платежів, а [PERSON] частково сплачено вимогу в розмірі 15\~000 грн. Тому різниця збитків становить 35\~000 грн. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч. ч. 1, 5 та 6ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. В частині 2 статті 78 ЦПК України закріплено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч.1 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору, оренди, довіреності тощо). Згідно зі ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. При цьому статтею 29 вказаного закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно з п.(в)ч.38.1.1.ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право регресного позову до страхувальника або водія транспортного засобу, який спричинив ДТП якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Оскільки встановлено, що відповідач [PERSON] після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди, у ПрАТ «СК «ВУСО», а в подальшому, на підставі відповідної угоди про відступлення права вимоги - до ФОП « [PERSON] » перейшло у порядку регресу право вимоги відповідно до закону щодо стягнення з відповідача [PERSON] суми в розмірі 35 000 грн., яка була виплачена як страхове відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ 3695999. Виходячи з викладеного, а також враховуючи не надання відповідачем відзиву на позов з відповідними запереченнями, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ФОП « [PERSON] » до [PERSON] підлягають задоволенню і з [PERSON] на користь Фізичної особи - підприємця « [PERSON] » слід стягнути в порядку регресу суму в розмірі 35 000 грн. Що стосується вимоги позивача про стягнення сум понесених витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 10.12.2019 року між ФОП « [PERSON] », з одного боку та Адвокатським об`єднанням «Адвокатус» в особі Голови, Адвоката Самойленко П.М., який діє на підставі Статуту, та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 24.01.2019 року №6314, був укладений договір № 1 про надання правової (правничої) допомоги від 10.12.2019 року. Згідно з платіжного доручення №22 від 15.02.2020 року, [PERSON] сплачено АО Адвокатус за надання правової допомоги згідно договору №1 від 10.12.2019 року суму у розмірі 10\~757,60 грн. відповідно до додаткової угоди №2 з актом приймання-передачі правової (правничої) допомоги, підписаним клієнтом та адвокатом. При цьому ордер представника позивача, який брав участь у справі, адвоката Самойленко П.М.. також засвідчений печаткою вказаного адвокатського об`єднання . З огляду на викладене, беручи до уваги положення ст.ст. 133, 137 ЦПК України, суд приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для стягнення з відповідача [PERSON] витрат, пов`язаних з правничою допомогою на користь позивача ФОП « [PERSON] » у розмірі 10 757,60 гривень. Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Окрім того, на підставі вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений при зверненні з позовом відповідно до квитанції №0.0.1662747525.1 від 28.03.2020 року у сумі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved