Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що 18.03.2008 р. між нею та Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» укладено кредитний договір №1-6733Ф-08. Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором укладено Іпотечний договір №5-6/ЗЗф-08, посвідчений 18.03.2008 р. приватним нотаріусом Зміївського нотаріального округу Харківської області Лещенко Л.В. та зареєстровано в реєстрі за №0900. Предметом іпотеки за Іпотечним договором є вбудоване нежитлове приміщення №2 на 1-му поверсі 4-х поверхового житлового будинку, загальною площею 267,90 кв.м., що знаходиться у [ADDRESS] . 17.12.2012 р. між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір відступлення прав вимоги та договір про передачу прав за договорами забезпечення. 14.02.2020 р. від приватного виконавця виконавчого округу Бабенко Д.А. позивачкою отримано повідомлення про результати оцінки майна від 21.01.2020 р., проведеної в межах виконавчого провадження №60764033, відкритого приватним виконавцем на виконання виконавчого напису від 12.11.2019 р., виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленко С.А., р.№2577. 12.11.2019 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу вчинено виконавчий напис, яким запропоновано звернути стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором №5-6/ЗЗф-08. За рахунок коштів, отриманих за від реалізації предмета іпотеки запроновано задовольнити вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання позичальником умов Кредитного договору за період з жовтня 2018 року по 11 жовтня 2019 року. Заборгованість, для задоволення якої звернувся відповідач, не можна вважати безспірною, оскільки на дату вчинення виконавчого напису між ТОВ «Кредитні ініціативи» та [PERSON] був наявний та наявний на дату подання цієї позовної заяви судовий спір. Ухвалою суду від 21.02.2020 р. провадження у даній справі відкрито та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, клопотання позивача про витребування доказів задоволено: витребувано копії документів, на основі яких було вчинено виконавчий напис. Проте, витребувані судом докази, які необхідні для вирішення спору, приватним нотаріусом не подані. Ухвалою суду від 21.02.2020 р. зупинено стягнення на підставі виконавчого напису від 12.11.2019 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленко С.А. р. №2577 про звернення стягнення на вбудоване нежитлове приміщення №2 на 1-му поверсі 4-х поверхневого житлового будинку, загальною площею 267, 90 кв.м., що знаходиться у [ADDRESS] . У відповідності до ст. 178 ЦПК України відповідач своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористався, третіми особами не подано письмові пояснення щодо позову. Від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Встановлено, що 18.03.2008 р. між позивачем та ПАТ «Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком», правонаступником якого є TOB «Кредитні Ініціативи», укладено кредитний договір № 1-6/33Ф-08,за умовами якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 180 000 доларів США з кінцевим строком повернення до 04.03.2018 р. та зобов`язалася в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором та додатком № 1 до нього - графіком платежів, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі. 18.03.20018 р. між ПАТ «Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком» та [PERSON] укладено іпотечний договір № 5-6/33ф-08, відповідно до якого банку передано в іпотеку вбудоване нежитлове приміщення № 2 на 1-му поверсі 4-х поверхового житлового приміщення, загальною площею 267,9 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У пункті 1.4. іпотечного договору сторони оцінили предмет іпотеки у 1 014 670 гривень. 02.12.2019 р. постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенком Д.А. відкрито виконавче провадження, винесене при примусовому виконанні виконавчого напису № 2577 від 12.11.2019 р., виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С.А. Згідно виконавчого напису звернуто стягнення на вбудоване нежитлове приміщення №2 на 1-му поверсі 4-х поверхового житлового будинку, загальною площею 267,90 кв.м., що знаходиться у [ADDRESS] . Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 28.04.2014 р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 24.09.2014 р., стягнуто з [PERSON] урахунок погашення заборгованості перед ТОВ «Кредитні Ініціативи» за кредитним договором № 1-6/33Ф-08 від 18.03.2008 р., яка станом на 30.06.2013 р. складається: з заборгованості за кредитом - 1 338 350,63 гривень, заборгованості за відсотками - 448 374,61 гривень, пені - 31 976 гривень, а всього - 1 818 701,24 гривень, звернуто стягнення на предмет іпотеки - вбудоване нежитлове приміщення № 2 на першому поверсі 4-х поверхового житлового будинку, загальною площею 267,90 кв. м, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.11.2014 р. рішення Зміївського районного суду Харківської області від 28.04.2014 р. та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 24.09.2014 р. скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 23.03.2017 р. позовні вимоги ТОВ «Кредитні Ініціативи» задоволено, у рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Кредитні Ініціативи» за кредитним договором № 1-6/33Ф-08 від 18.03.2008 р., яка станом на 30.06.2013 р. складається: з заборгованості за кредитом - 1 338 350,64 гривень, заборгованості за відсотками - 448 374,61 гривень, пені - 32 050,65 гривень, комісії - 1 338,35 гривень, а всього - 1 820 114,25 гривень, звернуто стягнення на предмет іпотеки - вбудоване нежитлове приміщення № 2 на першому поверсі 4-х поверхового житлового будинку, загальною площею 267,90 кв. м, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 27.06.2017 р. рішення Зміївського районного суду Харківської області від 23.03.2017 р. змінено у частині визначення початкової ціни продажу предмету іпотеки, тобто за початковою ціною не нижче 1 014 670 гривень. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Ухвалою Верховного Суду від 14.02.2019 р. зупинено виконання рішення апеляційного суду Харківської області від 27.06.2017 р. до закінчення його перегляду у касаційному порядку. Постановою Верховного Суду від 27.02.2020 р. рішення Зміївського районного суду Харківської області від 23.03.2017 р. у незміненій апеляційним судом частині та рішення апеляційного суду Харківської області від 27.06.2017 р. залишено без змін, поновлено виконання рішення апеляційного суду Харківської області від 27.06.2017 р. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з п. 1.2 ст. 1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Відповідно до п. 3.2 ст. 3 глави 16 Порядку заборгованість підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Пунктом 3.5. статті 3 глави 16 Порядку встановлено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс 17, та постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року № 61-154св18. Суд враховує правову позицію Великої палати Верховного Суду від 15.01.2020 р. (справа № 334/443/18), що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що сам факт звернення кредитора до суду не є підставою для визнання заборгованості спірною, позаяк спірність заборгованості з урахуванням положень чинного законодавства визначається не за суб`єктивним ставленням кредитора чи боржника до неї, а за об`єктивним закріпленням такого виду заборгованості у Переліку. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Таким чином, вирішуючи питання правомірності вчинення виконавчого напису у розумінні статті 88 Закону України «Про нотаріат» слід враховувати, що наявність спору в суді за позовом кредитора до боржника про стягнення суми заборгованості за кредитним договором не спростовує висновок про безспірність заборгованості цього боржника та жодним чином не свідчить про неправомірність вчинення виконавчого напису. Враховуючи викладене, суд вважає, що наявні у справі докази свідчать про те, що на момент вчинення виконавчого напису (12.11.2019 р.) наявна безспірна заборгованість боржника, що свідчить про правомірність вчинення виконавчого напису. Позивачка у встановленому законом порядку не спростувала належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення,а тому позов [PERSON] є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Відповідно до ч.ч. 9, 10 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed