Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, за наступними підставами. [PERSON] звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 13.02.2015 року. Цією заявою, як вказує позивач, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві. Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом. Розмір кредитного ліміту був збільшений до 6100,00 гривень. Також позивач зазначає про те, що в редакції Умов та Правил, що почала діяти з 01.03.2019 року, починаючи з 181 дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від неповернутого в строк кредиту на підставі ч. 2 статті 625 ЦК України, які встановлені у розмірі 86,4 % від простроченої суми заборгованості для картки «Універсальна», у розмірі 84,0 % - для картки «Універсальна Голд». У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач, за посиланнями позивача, станом на 15.09.2020 року має заборгованість 19093 гривнфі 01 копійка, яка складається з наступного: 13714,59 гривень заборгованість за тілом кредиту, 5378,42 гривень нарахована пеня. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 13.02.2015 року у розмірі 19093 гривнфі 01 копійка, яка складається з наступного: 13714,59 гривень заборгованість за тілом кредиту, 5378,42 гривень нарахована пеня, та судові витрати у розмірі 2102 гривні 00 копійок судового збору. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 02.12.2020 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача надав на адресу суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності. Представник позивача зазначив, що наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідач до судового засідання не з`явився повторно, не повідомивши про причини неявки, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем проживання та на офіційному веб-сайті суду, відзиву проти позову не надавав. Відповідно до ч.2\~ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Як зазначає позивач, відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, задля чого подав позивачеві заяву № б/н від 13 лютого 2015 року (а.с. 18). Проте, суд звертає увагу на те, що з вказаної анкети-заяви вбачається, що відповідачем вимог про кредитування до позивача не подавалося, також не зазначався розмір кредитного ліміту у заяві та вид кредитної картки. Як вбачається з наданої Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки та Довідки про надані відповідачеві кредитні картки (а.с. 16-17), Банком на підставі Договору надання банківських послуг було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі 2700,00 гривень, цей кредитний ліміт у подальшому було збільшено 31.01.2017 року до 6100,00 гривень. Даний Кредитний\~договір складається,\~як вказує\~позивач,\~з Анкети-Заяви\~Позичальника,\~Умов та\~правил надання\~банківських послуг(а.с. 18-58). На підтвердження факту несвоєчасного погашення відповідачем заборгованості за кредитним договором та наявність у зв`язку з цим заборгованості перед позивачем за тілом кредиту у розмірі 13714,59 гривень позивачем надано виписку по картковому рахунку відповідача (а.с. 67-71). Проте, з цієї виписки вбачається, що кредитний ліміт відповідача збільшувався за рахунок списання банком страхових платежів та відсотків за використання кредитного ліміту. При цьому, у наданих позивачем Умовах та Правилах надання банківських послуг, на які посилається позивач, відсутнє поняття «тіло кредиту» та порядок його формування. Однак, у п. 1.1.1.45 визначено, що кредитний ліміт розмір грошових коштів, наданих Банком Клієнтові на строк, обумовлений у договорі, на умовах платності та повернення. Таким чином суд приходить до висновку про те, що позивачем не доведено, яким чином було нараховано заборгованість за тілом кредиту у розмірі 13714,59 грн, враховуючи розмір кредитного ліміту, який не перевищує 6100 грн. Крім того, суд також звертає увагу на те, що у Умовах та Правилах надання банківських послуг, доданих до позову, відсутні жодні відомості щодо розміру та умов нарахування пені. При цьому, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь пеню у розмірі 5378,42 гривень, проте жодним чином у позовній заяві цю суму не обґрунтовує та не надає на її підтвердження жодного доказу та розрахунку. Так, у даному випадку правовідносини, що склалися між сторонами, ґрунтуються на вимогах статей 526, 299, 625, 1049, 1054 ЦК України. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. За ст. 89 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналіз вищевикладеного дає підстави для висновку, що необхідно винести рішення - про відмову у задоволенні позову в повному обсязі . Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, стягненню на користь позивача з відповідача не підлягають судові витрати по оплаті судового збору, оскільки у задоволенні позовних вимог повністю відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed