Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення виплаченої суми сплаченого страхового відшкодування в розмірі 14086 гривень 29 копійок. На обґрунтування позову посилається на те, що 20 вересня 2012 року між [PERSON] та позивачем [PERSON] «Страхова група «ТАС» був укладений договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/944517, за яким позивач застрахував цивільну відповідальність відповідача перед третіми особами при використанні транспортного засобу «Иж» держаний номер 859 ЯАА. 12 серпня 2013 року по вул.Тюріна в с.Олександропіль Солонянського району Дніпропетровської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: ИЖ номерний знак 859ЯАА під керуванням [PERSON] (відповідач) та автомобіля [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] (потерпілий), внаслідок чого автомобіль потерпілого отримав механічні пошкодження. Згідно проведеної субєктом оціночної діяльності оцінки транспортного засобу та визначеної вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, страхового акту та відповідно до норм ст.27 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивачем було виплачено потерпілій особі страхове відшкодування в розмірі 14086 гривень 29 копійок. Постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області відповідача [PERSON] було визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди внаслідок порушення правил дорожнього руху України і притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, при цьому було встановлено факт керування [PERSON] транспортним засобом з ознаками алкогольного спяніння. Відповідача відповідно до положень п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України визнано відповідальною особою за завдані потерпілому збитки, а згідно 38.1.1(а), ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 06 лютого 2015 року відповідачеві було направлено листа з вимогою сплатити суму страхового відшкодування, але відповідач добровільно суми страхової виплати потерпілому позивачу як страховику не відшкодував, тому змушені звернутися з даним позовом до суду. Просили з посиланням на ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» стягнути з відповідача сплачену суму страхового відшкодування за рішенням суду. Представник позивача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.41,43) в судове засідання не зявився. Згідно поданої до суду письмової заяви просили проводити розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та не заперечували в разі неявки відповідача проти прийняття заочного рішення (а.с.48-49). Відповідач [PERSON] який про день та час розгляду справи повідомлений належним чином шляхом вручення судової повістки за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання згідно поштового повідомлення (а.с.42,47), в судове засідання не зявився, про причину неявки суд не повідомив, як не надав і заперечень проти позову та доказів, що їх обґрунтовують. У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197, ст.224 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, але не зявились в судове засідання, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та в звязку з неявкою належним чином повідомленого відповідача за письмовою згодою позивача у порядку заочного провадження по наявним у справі доказах. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом. Судом встановлено, що 12 серпня 2013 року о 23 годині 30 хвилин по вул.Тюріна в с.Олександропіль Солонянського району Дніпропетровської області водій [PERSON] керував мотоциклом [NUMBER] з явними ознаками алкогольного спяніння, не впорався з керуванням та зіткнувся з автомобілем [NUMBER], при цьому транспортні засоби отримали механічні ушкодження, постраждалих не було. За фактом ДТП 13 серпня 2013 року було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП відносно [PERSON], який порушив вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху (а.с.51-52). Постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2013 року, яка набрала законної сили 15 жовтня 2013 року (а.с.6), [PERSON] за порушення вимог п.12.1 ПДР України було визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу (а.с.50-52). Положеннями ч.4 ст. 61 ЦПК України передбачено, що вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці події та чи вчинені вони цією особою, тому факт скоєння ДТП з вини відповідача доказуванню в даній цивільній справі не підлягає. В судовому засіданні встановлено, що 20 вересня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] «Страхова група «ТАС» було укладено договір обовязкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що вбачається з полісу №АВ/9444517 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів зі строком дії до 20 вересня 2013 року, за яким забезпеченим є транспортний засіб ИЖ.6.114, 1991 року випуску, реєстраційний номер 8293ЯАА з лімітом відповідальності страховика 100\~000 гривень за шкоду, заподіяну життю і здоровю, та 50\~000 гривень - за шкоду, заподіяну майну(а.с.5). Стаття 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст.ст. 993, 1191 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування , якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно статті 999 ЦК України передбачено, що законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Законом України № 1961-IV Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 1 липня 2004 року були визначені обовязки учасників дорожньо-транспортної пригоди (стаття 33), а також підстави для звернення страховика з регресним позовом до страхувальника (стаття 38). Згідно п. 22.1. ст. 22, ст. 28 та ст. 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровя, майну третьої особи. Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, повязана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до п.п. 33.1.2. та п.п. 33.1.4. п. 33.1. ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобовязаний: 33.1.2. вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди; 33.1.4. невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обовязок, він має підтвердити це документально. Відповідно до п.п. 38.1.1 (а) ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Судом встановлено, що [PERSON] згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу не є власником ИЖ.6.114, 1991 року випуску, реєстраційний номер 8293ЯАА, який належить на права власності [PERSON]М.(а.с.8), в той же час в момент ДТП, яке мало місце 12 серпня 2013 року саме він керував зазначеним транспортним засобом та був визнаний за рішенням суду був визнаний винним у його скоєнні (а.с.6). Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля [NUMBER] є [PERSON] (а.с.7). Згідно складеного 13 серпня 2013 року акту огляду транспортного засобу від 13 серпня 2013 року страховиком (позивачем) було складено акт огляду автомобіля [NUMBER], в якому зафіксовані наявні пошкодження транспортного засобу та на підставі якого проведено ремонтну калькуляцію з наданням рахунків на оплату №3493 від 29 серпня 2013 року, №1707 від 30 квітня 2014 року а також визначено вартість відновлювального ремонту даного автомобіля в розмірі 14086 гривень 29 копійок (а.с.11-20). На підставі зазначеного акту позивачем ПАТ «Страхова група «ТАС» як страховиком 25 листопада 2013 року було складено страховий акт №25701Р/20/2013 (а.с.20), згідно якого розмір страхового відшкодування, що підлягає виплаті [PERSON], з урахуванням фізичного зносу автомобіля становить 14086 гривень 29 копійок, яке згідно платіжного доручення №2271 від 10 січня 2014 року (а.с.21) було перераховано на користь [PERSON] З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що у звязку зі сплатою страхового відшкодування власнику пошкодженого майна, до позивача, який здійснив цю виплату, переходить право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, на відшкодування виплаченого страхового відшкодування, а оскільки винна особа - відповідач [PERSON] керував в момент ДТП транспортним засобом «Иж» держаний номер 859 ЯАА, при використанні якого було застраховано цивільну правову відповідальність перед третіми особами відповідно до вимог Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», то вказане свідчить про те, що до позивача переходить право вимоги до особи, яку за постановою суду визнано винною у скоєнні ДТП, на відшкодування сплаченого страхового відшкодування в сумі 14086 гривень 29 копійок. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача виплаченого страхового відшкодування спричиненої шкоди в загальній сумі 14086 гривень 29 копійок. У звязку із задоволенням позову, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір сплачений позивачем при зверненні з позовом до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved