Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Київської міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, у якому просив стягнути з відповідачів на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 4 000 000 грн., моральну шкоду у розмірі 150 000 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач Київська міська рада, порушивши статтю 43 Житлового кодексу Української РСР, безпідставно не забезпечив [PERSON] доступним житлом з фінансуванням із розрахунку 50x30x20 відповідно до рішення Київської міської ради від 16 вересня 2010 року № 29/4841 «Про фінансування у 2010 році та наступних роках будівництва житла для працівників підприємств, установ та організацій чеського підпорядкування за рахунок коштів бюджету та коштів населення». Вказаними діями позивачу було завдано матеріальну шкоду у розмірі 4 000 000 грн., та моральну шкоду, яку оцінює у розмірі 150 000 грн. На підставі викладеного звернувся до суду із відповідним позовом. Ухвалою від 08 червня 2018 року у справі відкрито провадження. 29 листопада 2018 року на адресу суду надійшов відзив виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), згідно якого проти заявлених позовних вимог заперечував у повному обсязі, з огляду на те, що [PERSON] включено до списків охочих взяти участь у зазначеній пільговій програмі рішенням профспілкового комітету комунального підприємства з утримання житлового господарства Святошинського району міста Києва лише з 01 червня 2011 року та зміни, що відбулися з травня 2011 року в законодавстві України, [PERSON] не міг бути забезпечений доступним житлом з фінансуванням із розрахунку 50 % - кошти населення, 30 % - з державного бюджету, 20 % - зі спеціального фонду міського бюджету. На підставі розпорядження щодо повторного автоматичного розподілу справи № 01-08-1502 від 03 грудня 2018 року за підписом керівника апарату Шевченківського районного суду м. Києва Марчук М.В., протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями матеріали позову передані на розгляд судді Фролової І.В., у зв'язку із припиненням повноважень судді Рибака М.А. по причині закінчення п'ятирічного строку призначення на посаду. Ухвалою суду від 07 грудня 2018 року справу прийнято до провадження судді Фролової І.В. Ухвалою суду від 04 лютого 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Позивач у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити з підстав, що викладені у ньому. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, [PERSON] перебуває на квартирному обліку з 25 липня 1988 року. Кабінетом Міністрів України прийнято 11 лютого 2009 року постанову № 140 «Про затвердження Порядку надання державної підтримки для забезпечення громадян доступним житлом». Згідно з пунктом 4 вказаного Порядку забезпечення доступним житлом здійснюється шляхом спільного фінансування за рахунок коштів державного та або місцевого бюджету і коштів громадянина. Держава сплачує 30 % вартості доступного житла. 16 вересня 2010 року Київською міською радою прийнято рішення № 19 4841 «Про фінансування у 2010 році та наступних роках будівництва житла для працівників підприємств, установ та організацій міського підпорядкування за рахунок коштів бюджету та коштів населення». Взяти участь у програмі будівництва житла за такою схемою фінансування могли черговики квартирного обліку, які на час розподілу квартир фактично працювали в закладах освіти, медичних закладах, службах соціального захисту та підприємствах житлово-комунального господарства міста Києва. Пунктом 1 рішення Київської міської ради від 16 вересня 2010 року № 29/4841 визначено виконавчому органу Київської міської ради (Київській міській державній адміністрації) здійснити за замовленням Головного правління житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради будівництво житла для педагогічних працівників, медичних працівників, працівників служб соціального захисту, підприємств житлово-комунального господарства міського підпорядкування, які перебувають на квартирному обліку, з фінансуванням із розрахунку: 50 % - кошти громадян та ЗО % - кошти державного бюджету, 15 % - кошти спеціального фонду міського бюджету, 5 % - кошти районних бюджетів. У пункті 2 рішення Київської міської ради від 16 вересня 2010 року №29/4841 зазначено, Головному управлінню житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) при укладанні договорів з громадянами і наданні житла керуватись Положенням про порядок фінансування житла за кошти міського бюджету та кошти населення, затвердженим Наказом Головного управління житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 30 вересня 2003 року № 259 (зі змінами), зареєстрованим в Київському міському управлінні юстиції 16 жовтня 2003 року З 70/556 (далі - Положення). Згідно з підпунктами 4.2., 4.3., 4.5. пункту 4 Положення районні у м. Києва державні адміністрації, головні управління, управління виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), підприємства, установи, організації формують у встановленому порядку списки громадян, які перебувають на квартирному обліку і користуються правом позачергового або першочергового забезпечення житлом, та громадян, які тривалий час перебувають на загальній черзі квартирного обліку і погодились сплатити 50/60/70 % вартості квартир, та передають їх Головному управлінню жилого забезпечення. Головне управління житлового забезпечення після надання вказаних списків укладає з громадянами договори про фінансування будівництва житла, в яких встановлюється порядок сплати 50/60/70 % вартості квартир. 11 травня 2011 року Кабінет Міністрів України приймає постанову за № 568 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2009 року № 140 «Про затвердження Порядку надання державної підтримки для забезпечення громадян доступним житлом», якими передбачено, що державна підтримка надається шляхом сплати за рахунок коштів державного та/або місцевого бюджету 30 % вартості нормативної площі доступного житла, при цьому громадянин вносить на 70 % вартості нормативної площі доступного житла. Тобто, сумарний розмір підтримки з місцевого та державного бюджетів становить лише 30 %. Отже, внесені зміни унеможливили реалізацію будівництва доступного житла за 50 % вартості нормативної площі доступного житла для черговиків квартирного обліку м. Києва, відповідно до рішення Київської міської ради від 16 вересня 2010 року № 29/4М1. [PERSON] до списків охочих взяти участь у зазначеній пільговій програмі, з фінансуванням 50 % за рахунок коштів населення, ЗО % - з державного бюджету, 20 % - зі спеціального фонду міського бюджету, включено рішенням профспілкового комітету комунального підприємства з утримання житлового господарства Святошинського району міста Києва лише з 01 червня 2011 року. Однак, з 2011 року будівництво житла з фінансуванням 50 % за рахунок коштів населення, 30 % - з державного бюджету, 20 % - зі спеціального фонду міського бюджету відповідно до рішення Київської міської ради від 16 вересня 2010 року № 29/4841 вже не здійснювалося. Враховуючи, що позивача включено до списків охочих взяти участь у зазначеній пільговій програмі рішенням профспілкового комітету комунального підприємства з утримання житлового господарства Святошинського району міста Києва лише з 01 червня 2011 року та зміни, що відбулися з травня 2011 року в законодавстві України, [PERSON] не міг бути забезпечений доступним житлом з фінансуванням із розрахунку 50 % - кошти населення, 30 % - з державного бюджету, 20 % - зі спеціального фонду міського бюджету. Разом з цим, [PERSON] в позовній заяві стверджує, що через хронічну хворобу органів дихання не може проживати з членами своєї родини в приміщенні, яке не відповідає санітарно-гігієнічним нормам, відповідач ігнорує захворювання Позивача та не вирішує житлове питання його сім'ї. Порядок забезпечення жилими приміщенням громадян, які потребують поліпшення житлових умов регулюється Житловим кодексом Української РСР, Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 року № 470. Згідно із додатком 4 до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 31 січня 2011 року № 121 «Про реалізацію районними в місті Києві державними адміністраціями окремих повноважень» до повноважень районних в місті Києві державних адміністрацій належать, зокрема, повноваження щодо обліку громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов; надання відповідно до законодавства житла; видача ордерів на заселення жилої площі. Статтею 45 Житлового кодексу Української РСР передбачено перелік категорій, які мають право на першочергове отримання жилого приміщення. З числа громадян, взятих на облік потребуючих поліпшення житлових умов, складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень. Статтею 43 Житлового кодексу Української РСР та пунктом 38 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов регламентовано, що жилі приміщення з державного житлового фонду надаються райдержадміністраціями за місцем перебування громадян на квартирному обліку в порядку черговості. Черговість надання жилих приміщень визначається по часу прийняття на квартирний облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового та позачергового одержання жилих приміщень). Правило черговості надання громадянам жилих приміщень є одним із важливих принципів законності, оскільки воно виключає суб'єктивний підхід при забезпеченні громадян жилими приміщеннями. На квартирному обліку позивач разом з родиною перебуває в Святошинській районній в місті Києві державній адміністрації з 25 липня 1988 року на загальних підставах. З 06 березня 1991 року [PERSON] із сім'єю зараховані до пільгового списку першочергового забезпечення житлом за категорією «Ветерани виробництва». Станом на 19 листопада 2018 року за інформацією автоматизованої бази даних «Квартоблік» [PERSON] разом з дружиною, сином і дочкою перебувають на обліку в черзі за номером: в першочерговому списку по місту Києву - 1552, в районі - 235; за категорією обліку «Ветерани виробництва» по місту Києву - 131, в районі -23. З викладеного вбачається, що черга [PERSON] на отримання жилого приміщення по даті прийняття на облік ще не надійшла. Черговість надання житла визначається за часом зарахування на облік (включення до списків осіб, що користуються правом позачергового або першочергового одержання житлових приміщень). Тобто, є інші громадяни, які зараховані на квартирний облік раніше за [PERSON] та, які мають безсумнівне право на вирішення питання щодо поліпшення житлових умов та першочергове отримання житлової площі. Відповідно до частини першої статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Оскільки особи, включені до списку черговиків, користуються однаковими правами, надання будь-яких переваг в залежності від підстав включення до нього та інших обставин законодавством не передбачено. Крім цього, вирішення питання щодо поліпшення житлових умов [PERSON] поза чергою серед такої категорії осіб «Ветерани виробництва», безсумнівно призведе до порушення житлового законодавства та соціальної справедливості по відношенню до громадян, які перебувають у черзі раніше за Позивача. Розподіл житлових приміщень в одноособовому порядку жодною нормативно - правовою нормою не визначено. Оскільки статтею 45 Житлового кодексу Української РСР не встановлено переважне право на одержання жилих приміщень перед всіма іншими категоріями першочерговиків для «Ветерани виробництва», то [PERSON] має бути забезпечена житлом у порядку черги після того, як будуть забезпечені житлом особи, які перебувають у списку осіб, що мають право на першочергове одержання житла раніше нього, що відповідатиме положенням статті 43 цього Кодексу. Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм матеріального права (статті 43 Житлового кодексу Української РСР) міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 04 червня 2014 року № 6-50цс1402 та від 02 грудня 2014 року № 21-530а14. Враховуючи викладене, відсутні правові підстави для забезпечення житлом [PERSON] в обхід інтересів інших громадян, які користуються такою ж пільгою на першочергове отримання житла та зараховані на квартирний облік раніше ніж він, оскільки це призведе до порушення прав інших громадян міста Києва. Крім того, [PERSON] не перебуває на обліку в пільговому списку першочергового забезпечення житлом за категорією «Захворювання органів дихання», тому відсутні підстави для вирішення його житлового питання за такою категорією. З наведеного вище вбачається, що права Позивача не порушувались виконавчим органом Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією). Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) діє на підставі, в межах повноважень та у спосіб, як того вимагає законодавство України. Отже, житлове питання сім'ї [PERSON] буде вирішуватись Святошинською районною в місті Києві державною адміністрацією в порядку черговості, за наявності житлової площі та відповідно до вимог житлового законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Відповідно до п. 2 Постанови Верховного суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. За таких обставин, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів у розумінні ст.77, 78 ЦПК України на підтвердження вини відповідача у неналежному виконанні ними своїх функцій по забезпеченню позивача житлом, та, як наслідок завдання йому матеріальної та моральної шкоди. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що у задоволенні поданого позову слід відмовити у повному обсязі.

Outcome: dismissed