Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про часткове звільнення його від сплати заборгованості за аліментами та розстрочення сплати цієї заборгованості. В обгрунтування вимог зазначив, що у січні 2014 року державний виконавець ВДВС Краснолуцького міського управління юстиції надав йому постанову про відкриття виконавчого провадження № 2180595 від 06.07.2006 року, відповідно до якого до примусового виконання належить виконавчий лист № 2-2928, виданий 26.06.2006 року Краснолуцьким міським судом про стягнення з позивача на користь [PERSON] аліментів на неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини від заробітку, але не менш ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.05.2006 року і до досягнення дитиною повноліття. Також була надана довідка-розрахунок про розмір заборгованості по аліментам, згідно якої борг з невиплачених ним аліментів, станом на 01.01.2014 року становить 36694,79 грн. З довідки-розрахунку вбачається, що розрахунок проведений, виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості, а не із фактично отриманої позивачем заробітної плати, що вплинуло на розмір заборгованості по аліментам. Крім того, позивач купує дитині одяг, необхідні ліки, іграшки та бере участь у витратах, пов'язаних із навчанням доньки. 03.02.2014 року позивач звернувся до ВДВС Краснолуцького міського управління юстиції з заявою про визнання недійсною довідку-розрахунок № 1290/16 від 24.01.2014 року та надання йому нової довідки-розрахунок з використанням фактичних та дійсних даних, з посиланням на те, що з липня 2006 року по жовтень 2009 року сума аліментів до сплати нарахована, виходячи із середньої заробітної плати для даної місцевості, нібито він в цей період не працював. Ці данні не відповідають дійсності, бо в цей період часу позивач працював на Приватному підприємстві «Рудник» та відповідно отримував заробітну плату, яка і повинна братися при нарахуванні аліментів до сплати. З листопада 2009 року по червень 2011 року позивач працював на ВП «Шахта «Новопавлівська» ДП «Донбасантрацит». У липні 2011 року позивач дійсно був безробітний, однак з серпня 2011 року по листопад 2011 року працював на ПП «Рудник». З листопада 2011 року та по теперішній час позивач працює на ПП «Форт», а з квітня 2013 року позивач почав отримувати пенсію, проте у довідці-розрахунку заробітна плата у період часу з серпня 2011 року по березень 2013 року визначена, виходячи із середньої заробітної плати для даної місцевості, а не із фактично отриманої заробітної плати. 12.02.2014 року позивач отримав із ВДВС Краснолуцького МУЮ довідку-розрахунок № 2203/16 від 07.02.2014 року, відповідно до якої заборгованість по аліментам, станом на 01.01.2014 року, складає 34326,85 грн. Позивач вважає, що частково до створення такого великого боргу з невиплачених аліментів, призвело саме невиконання державним виконавцем ВДВС Краснолуцького МУЮ вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 року № 74/5, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України від 15.12.1999 року за № 865/4158. Тому позивач звернувся до суду з даним позовом та просить зменшити суму заборгованості за аліментами з 34326,85 грн. до 17163,45 грн., що становить 50% від суми боргу та розстрочити сплату заборгованості по аліментам по 500 грн. щомісяця до повного погашення боргу. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі та надала пояснення відповідно до позовної заяви. При цьому вточнила, що загальну суму боргу за аліментами на 01.01.2014р. в розмірі 34326,85 грн. позивач визнає в повному обсязі. Крім того дійсно не надавав до виконавчої служби відомості про свою роботу. Разом з тим, вважає, що державний виконавець повинен був самостійно дізнаватися працює позивач чи ні. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі та пояснила, що має з позивачем спільну доньку [PERSON], яка є інвалідом дитинства, в зв'язку з чим потребує постійного лікування, та багатокоштовних витрат на ліки. Позивач знав рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання дитини, але сплачував їх у сумах, які сам вважав за потрібне. Вона неодноразово намагалася допитатися в [PERSON] про його працевлаштування, але позивач постійно ухилявся від відповіді, та сплачував аліменти добровільно в значно меншій сумі ніж були б відрахування з заробітної плати. Також відповідач з тих самих підстав заперечує проти розстрочення сплати заборгованості по аліментам. Тому вона просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник ВДВС Краснолуцького МУЮ в судовому засіданні пояснив, що він прийняв це виконавче провадження в 2013р., в якому відсутні будь які відомості про надання позивачем відомостей про його працевлаштування. В зв'язку з чим розрахунок заборгованості по аліментам був спочатку зроблений на позивача як безробітного. А, коли було з'ясовано, що позивач більшість часу працював, то заборгованість була перерахована у відповідності до його заробітної плати. Суд, вислухавши сторони, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позовних вимог треба відмовити в повному обсязі. за наступних підстав. Так, судом встановлено, що за рішенням Краснолуцького міського суду по справі № 2-2928/2006р. з позивача на користь відповідача були стягнуті аліменти на утримання їх спільної доньки [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.05.2006р. і до досягнення дитиною повноліття. Після чого виконавчий лист було направлено до виконавчої служби для виконання. [PERSON] знав про це рішення суду, але відомості про своє працевлаштування до виконавчої служби не надавав, та ухилявся від надання таких відомостей відповідачу, свідомо сплачуючи аліментні платежі в меншій сумі ніж були б відрахування з заробітної плати. В зв'язку з чим заборгованість за аліментами на 01.01.2014р. склала 34326,85 грн., і позивач цю суму не оспорює. Відповідно до ст. 192 ч. 1 СК України розмір аліментів визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. Відповідно до наданих доказів встановлено, що з часу стягнення з позивача аліментів його матеріальне становище не змінилося, а дитина, на яку він сплачує аліменти є інвалідом дитинства та потребує постійного лікування і придбання багатокоштовних ліків. Тому суд вважає, що згідно до встановлених обставин, позивач не надав належних доказів про необхідність зменшення розміру заборгованості по аліментам. У відповідності до ст. 383 ЦПК України, за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення. Суд вважає, що позивачем не надано доказів винятковості цього випадку, а відповідач заперечує проти розстрочення виплати заборгованості по аліментам. В зв'язку з чим в задоволенні позовних вимог треба відмовити в повному обсязі, за їх необґрунтованістю. Доводи представника позивача, що заборгованість по аліментам утворилася з провини Державної виконавчої служби суд вважає необгрунтованими, оскільки ці доводи спростовуються вище наведеними доказами. Доводи представника позивача, що в позивача значно погіршився майновий стан, оскільки останній змушений змінити роботу та сплачує кредит за автомобіль, суд також вважає за можливе не брати до уваги, оскільки позивач повинен розраховувати свої витрати. Тому суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заявлених вимог в повному обсязі, за їх необгрунтованістю.

Outcome: dismissed