Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом посилаючись на те, що 14 лютого 2013 року між ним та відповідачем [PERSON], був укладений кредитний договір № 386 відповідно до умов якого позивач надав відповідачу грошові кошти в кредит в сумі 3300 гривень на умовах строковості, зворотності, забезпеченості у відповідності до умов вище вказаного договору під 72% за кожен календарний день. Кінцевий термін повернення кредиту встановлено 14 лютого 2015 року. Крім того, в забезпечення виконання зобов'язань [PERSON], між позивачем та відповідачем [PERSON], 14 лютого 2013 року був укладений договір Поруки №270, у відповідності до умов якого поручитель зобов'язався солідарно з позичальником відповідати за виконання останнім зобов'язань за кредитним договором. Беручи до уваги те, що відповідачі взяті на себе зобов'язання не виконують, в результаті чого, станом на 8 травня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 7 036 гривень, яку позивач просить стягнути з відповідачів солідарно та судові витрати у справі, а також достроково розірвати кредитний договір. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подавши до суду письмову заяву про можливість розгляду справи у його відсутності, вимоги позову підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON], в судовому засіданні позов визнав. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явивсь, будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, заперечень не надав. Суд, заслухавши, відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. У відповідності до положень ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З положень ст.ст. 57 і 58 ЦПК України вбачається поняття доказів в цивільному процесі та їх допустимість. У відповідності до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з положень ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно вимог ст.ст. 526, 530, 611, 612, ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не пропустив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно положень ст.ст.525, 610, 623, 625, 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, порушенням зобов'язання є його невиконання. Як вбачається з положень ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до положень ст. ст. 546, 549, 551 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням та задатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути сума, рухоме та нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. У відповідності до вимог ст. ст. 554,610 ЦК України, боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники. Відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України, договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. З розрахунку заборгованості по кредитному договору вбачається, що станом на 08.05.2014 року сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 7036 гривень 90 копійок, з яких основна сума боргу 2787 гривень 73 копійки, відсотки за користування кредитом у розмірі 1611 гривень 21 копійка, пеня 2637 гривень 96 копійок. На думку суду зазначена сума заборгованості представником позивача обґрунтована та доведена в судовому засіданні. Приймаючи до уваги те, що відповідач не належним чином виконує свої обов'язки перед кредитором, чим інтересам позивача завдано матеріальну шкоду, така шкода підлягає відшкодуванню відповідачами солідарно. На підставі ст. 88 ЦПК України, суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачені ним 243,60 грн. витрат по сплаті судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved