Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики та просить суд стягнути з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) заборгованість за договором позики від 22.05.2012 року в сумі 512385 гривень 13 копійок, а саме: основний борг в сумі 217748,16 грн.; проценти за період 23.05.2012р. по 04.03.2021р. в сумі 263849, 45 гривень; збитки від інфляції за час прострочення виконання зобов`язань, за період 01.01.2013р. по 05.05.2021р. в сумі 30787,52 гривень, позовні вимоги мотивує наступним. 22.05.2012 року між позивачем та відповідачкою був укладений договір позики у формі розписки, за яким позивач передав, а відповідачка отримала у якості позики грошові кошти в сумі 217748,16 грн., які відповідачка зобов`язувалася повернути рівними частинами щороку до 31 грудня по 4443,84 грн. та повернути всю суму позики на першу його вимогу. У визначені договором позики строки відповідачка борг не сплачувала. 04.03.2021 р. позивач направив відповідачці лист-вимогу про повернення всієї суми позики - 217748,16 грн., сплату процентів (ч. 1 ст. 1048 ЦК України) - 263849,49 грн. та інфляційного збільшення боргу (збитків від інфляції) - 386241,01 грн., які у семиденний строк, який був вказаний у вимозі, відповідачка не повернула та не сплатила. Позивач стверджує, що відповідачка прострочила перший платіж на суму 4333,84 грн. 01.01.2013, решту платежів: 01.01.2014, 01.01.2015, 01.01.2016, 01.01.2017, 01.01.2018, 01.01.2019, 01.01.2020, 01.01.2021. Після направлення листа-вимоги від 04.03.2021, вона прострочила 12.03.2021 сплату основного боргу - 217748,16 грн. Сума процентів у розмірі облікової ставки НБУ за користування позикою (ч. 1 ст. 1048 ЦК України), тобто з 23.05.2012 по 04.03.2021 (переддень направлення вимоги про дострокове повернення позики) становить 263849,45 грн. Сума збитків від інфляції за час прострочення виконання зобов`язання, тобто з 01.01.2013 по 05.05.2021 становить 30787,52 грн. Загальна сума інфляційних втрат позивача за період з 23.05.2012 по 05.05.2021 (день подачі позову) становить 402651,39 грн. Таким чином, загальна сума позовних вимог (512385,13 грн.) не перевищує суму боргу проіндексовану на індекс інфляції, що складає: 217748,16 (сума боргу)+ 402 651,39 (інфляційне збільшення) = 620399,55 грн. В зв`язку з цим, позивач ставить вимогу про стягнення з відповідачки борг в сумі 217748,16 грн., проценти у розмірі облікової ставки НБУ за користування позикою (ч. 1 ст. 1048 ЦК України), тобто з 23.05.2012 по 04.03.2021 (переддень направлення вимоги про дострокове повернення позики) становить 263849,45 грн. та збитки від інфляції за час прострочення виконання зобов`язання, тобто з 01.01.2013 по 05.05.2021 становить 30787,52 грн., а всього 512385,13 грн. Сторона позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач написання розписки визнала, проте заперечила отримання грошей. В наступне судове засідання відповідач не з`явилась, про розгляд справи належним чином була повідомлена. Заслуховши сторону позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку з наступного. Згідно копії розписки від 22.05.2012 року відповідач [PERSON] отримала від позивача [PERSON] кошти в сумі 217748,16 грн. (двісті сімнадцять тисяч сімсот сорок вісім гривень 16 копійок) та зобов`язалась повернути вказані кошти в рівними частками шляхом сплати частини позики в сумі 4443,84грн. кожного поточного року до 31 грудня щороку до повного погашення всієї суми позики. Зазначено, що позика, також повинна бути повернута гр.. [PERSON] на першу вимогу [PERSON] (а.с.7). Із копії листа-вимоги про повернення коштів від 04.03.2021 року слідує, що [PERSON] звертався до відповідача [PERSON] з вимогою про сплату коштів в сумі 876838,66 гривень (а.с.8). Відповідно до ст.. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст.. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання чи виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до вищевказаного правила, розписка про отримання позики є тим належним та допустимим доказом, що посвідчує передання позикодавцем позичальнику визначеної грошової суми. Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання чи виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності з неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочи виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити сум боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на встановлені обставини та норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача про стягнення коштів з урахуванням розрахунку заборгованості та трьох процентів річних за користування грошовими коштами та індексу інфляції в порядку передбаченому статтею 1050 та статтею 625 Цивільного Кодексу України. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню кошти за борговою розпискою від 22.05.2012 року на загальну суму 512385 гривень 13 копійок, а саме: основний борг в сумі 217748,16 грн.; проценти за період 23.05.2012р. по 04.03.2021р. в сумі 263849, 45 гривень; збитки від інфляції за час прострочення виконання зобов`язань, за період 01.01.2013р. по 05.05.2021р. в сумі 30787,52 гривень. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved