Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми боргу за договором позики, вказуючи, що ним була позичена відповідачу сума грошей у розмірі 10750 доларів США в строк до 01 травня 2014 року, однак при неодноразовому зверненні про повернення суми боргу, відповідач відмовлявся від виконання зобовязання, що змусило позивача звернутися до суду з зазначеним позовом. Позивач в судове засідання не зявилася, згідно заяви просив позов задовольнити та справу розглянути за його відсутністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час і місце засідання був повідомлений належним чином, судова повістка повернута до суду з відміткою «за збігом терміну зберігання». Відповідно до ч.4 ст. 169 ЦПК України якщо суд не має відомостей при причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що відповідач [PERSON] під власноруч написану розписку позичив у позивача 10750 доларів США, що становить 161895,00 грн., які зобовязався повернути до 01 травня 2014 року. (а.с. 3). За спливом строку повернення грошей позивач звернувся до відповідача з вимогою повернення суми позики, однак відповідачка відмовилась повертати гроші. Таким чином, відповідачем не виконане зобов'язання по поверненню позивачу суми боргу в розмірі 161895,00 гривень. У відповідності зі ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, однобічне відмовлення від виконання зобов'язання не допускається. Відповідно до ч.1 ст.629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У своїй позовній заяві позивач також просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 100000,00 грн. Згідно ч.1 статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ч. 3 статті 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено,в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Однак, позивачем не надано до матеріалів справи жодного документу, який підтверджує заподіяну йому моральну шкоду. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч.1 ст.79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Судовий збір при звернені до суду позивачем не сплачувався, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави суму судового збору у розмірі 3654,00 грн. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики обґрунтованими та такими, які підлягають задоволенню частково, стягнувши з [PERSON], який проживає за адресою [INFO], ідентифікаційний код [NUMBER] на користь [PERSON], який проживає за адресою: [INFO], суму боргу у розмірі 161895,00 гривень, а також у відповідності зі ст. 88 ЦПК України стягнути на користь держави суму судового збору у розмірі 3654,00 гривень, в іншій частині позовних вимог відмовити. На підставі викладеного і

Outcome: partial