Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про збільшення розміру аліментів які стягуються з відповідача на її користь на утримання двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею. Позовну заяву мотивує тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, [PERSON] , який рішенням Новоселицького районного суду у цивільній справі № 2/720/141/16 від 10.02.2016 розірваний. Відповідно до рішення Новоселицького районного суду від 30.04.2015 року у цивільній справі № 2/720/141/16 з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі по 650 грн. щомісяця до повноліття. Відповідач по сьогодні сплачує аліменти на утримання дітей згідно рішення суду, але 1300 гривень (по 650 гривень щомісячно на кожну дитину), які присуджуються з нього не є достатнім розміром аліментів на утримання двох наших неповнолітніх дітей, та є меншим ніж мінімальний розмір передбачений законодавством України. Їй самій дуже важко вдається утримувати їх, оскільки стягувана з відповідача сума аліментів на місяць навіть на повноцінне харчування дітей не вистачає. Позивач вважає, що їх спільні діти мають право на достатній життєвий рівень. Вона на дитину у місяць орієнтовно витрачає не менш 4000 гривень, а разом на обох дітей - 8000 гривень у місяць. До вказаних витрат входить витрати на харчування вдома і у школі, покупка одягу, взуття, книг та канцелярське приладдя, гаджетів для онлайн навчання у період карантину, меблів для дитини, комунальних послуг, тощо. Зокрема наші діти зараз, під час літніх канікул, ходять на додаткові курси з навчання у вчителя [PERSON] у селі Банчени, якій я неофіційно плочу по 450 гривень щотижня за курси навчання, а на курси з англійської мови діти просяться, бажають ходити, але я не маю матеріальної можливості за них заплатити. Вважаю доцільним, щоб батько сплачував аліменти у розмірі хоча б половину витрат на дитину які вона витрачає у місць а тому просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання дітей по 2000 грн. щомісяця до їх повноліття. Ухвалою судді від 06 серпня 2021 року відкрито провадження по даній позовній заяві та призначена до судового розгляду в порядку спрощеного провадження. Ухвалою суду від 25 серпня вирішено подальший розгляд справи провести за участю сторін по справі. Відповідач скористався своїм правом і надав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що на його утримані перебувають двоє дітей від другого шлюбу та його батьки які є особами пенсійного віку а тому з врахуванням даних обставин згідний на сплату аліментів в розмірі 1255 грн. щомісяця на одну дитину, розгляд справи просить суд провести у його відсутність. Позивач не скористалась своїм правом щодо надання відповіді на відзив, в судовому засіданні не з`явилась. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві. Наданими сторонами доказами судом встановлено, що відповідно до рішення Новоселицького районного суду від 30 квітня 2015 року Справа №720/100/15-ц, Провадження №2/720/190/15 стягуються аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 650 грн. щомісячно, починаючи з 25 січня 2015 року до настання повноліття. Інших доказів в обґрунтування своїх позовних вимог позивач не надала. Відповідач в обґрунтування своєї правової позиції до позову суду надав свідоцтва про реєстрацію шлюбу серії [NUMBER] від 25 липня 2017 року з якого вбачається, що він зареєстрував шлюб з [PERSON] , та після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON] , шлюб зареєстрований Новоселицьким відділом РАЦС за актовий запис №87. Від спільного проживання мають двох доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження. З довідки про склад сім`ї №2172 від 26.08.2021 року з Ванчиковецької с/ради, Чернівецького району вбачається, що [PERSON] проживає в [ADDRESS] та в даному господарстві зареєстровані його дружина та діти. Відповідно до вимог ч.3 та 3 ст..12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ст..77 ЦПК України, Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до чч.1, 2, ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.89, яка ратифікована постановою Верховної Ради №789-ХІІ від 27.02.91 та набула чинності для України 27.09.91, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст.141 СК мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст.180 СК, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст.181 СК визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За положеннями ст.183 СК, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У ч.1 ст.192 СК встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з п.23 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3 розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст стст.181, 192 СК, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК). Стаття 192 СК тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду в частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК, а й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вказана правова позиція викладена в постанові ВСУ від 5.02.2014 №6-143цс13. Законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 №037-VIII ч.2 ст.182 СК викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у ст.182 СК, яким визначався розмір - 30%). Таким чином, зміна закону, яким установлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до ст.192 СК. Суд не визначає мінімального розміру аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів суд ураховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема ч.2 ст.182 СК. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п.17 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 за №3 зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. У ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] просила збільшити розмір аліментів, стягнутих за рішенням суду з 650 грн. до 2000 грн. на дитину щомісячно, посилаючись на погіршення її матеріального стану та зміну законодавства щодо мінімального розміру аліментів на одну дитину. Тобто позивач визначила способом стягнення аліментів - їх присудження у твердій грошовій сумі. Разом з тим збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд з`ясовує матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання позивачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд враховуючи, що відповідач та представник відповідача фактично визнали позов в частині необхідності змінити розмір аліментів які підлягають стягненню з відповідача та погодився в добровільному порядку на сплату аліментів у підвищеному розмірі по 1255 грн. на дитину та з врахуванням того, що його добровільне визнання не суперечить закону, встановленим обставинам по справі що не порушує права інших осіб з врахуванням, що на утриманні відповідача перебувають двоє дітей від другого шлюбу з врахуванням принципу розумності та справедливості вважає, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей по 1255 грн. щомісяця на кожну дитину до настання повноліття. Згідно з ст..141 ЦПК України суд враховуючи що позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовною заявою вважає, що судові витрати підлягають стягненню відповідача в дохід держави. Згідно із ст..137,141 ЦПК України, судові витрати пов`язані з оплатою послуг адвоката, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Судом встановлено, що позивачем понесені судові витрати на оплату послуг адвоката в сумі 6500 грн., які підтверджуються договором про надання юридичних послуг якій доданий до матеріалів справи. На підставі наведеного і

Outcome: partial