Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики, посилаючись на те, що 30.07.2013 року між ним та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого він передав позивачу грошові кошти у розмірі 100000 грн., а відповідач зобов'язався повернути йому таку ж суму грошових коштів протягом 30 календарних днів, тобто до 30.08.2013 року. Однак досі кошти не повернув. Тому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість в сумі 100000 грн. та судові витрати в розмірі 1000 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, пославшись на вищевикладені обставини. Відповідач позов не визнав, суду пояснив, що в той час працював в компанії, і всіх працівників зобов'язували писати такі розписки, але гроші він не отримував. Заперечує, що в договорі позики та розписці стоїть його підпис. Суд, вислухавши пояснення сторін, покази свідка, вивчивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 30.07.2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений письмовий договір позики (а.с.4). Відповідно до умов цього договору позикодавець передає у власність позичальникові грошові кошти у розмірі 100000 грн., а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Позика повертається позичальником позикодавцю у повному обсязі протягом 30 днів з дня укладення цього договору. Також суду надана розписка [PERSON] про те, що він від [PERSON] отримав грошові кошти в сумі 100000 грн. та зобов'язувався їх повернути протягом 30 днів з дня укладення договору позики. Проте у встановлений в договорі строк відповідач грошові кошти не повернув. Відповідно до ст. 1046, 1049, 1050 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідач, заперечуючи проти вимог позивача, стверджує, що він грошових коштів не отримував, а розписку написав під примусом, оскільки не хотів втратити роботу, в договорі та розписці стоїть не його підпис. За клопотанням представника відповідача по справі була призначена судово-почеркознавча експертиза для підтвердження тих обставин, на які посилається відповідач (а.с. 43), проте відповідач експертизу не оплатив та не надав експертам документи, які були необхідні для проведення експертних досліджень. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що працював з відповідачем в одній компанії торговим представником. десь біля одного року. В компанії працівників змушували писати такі розписки, але гроші вони на руки не отримували. Трудові книжки в цій компанії не видавались. Ст. 1051 ЦК України встановлює, що позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може грунтуватись на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Заперечення відповідача не підтверджені жодними доказами, натомість позивачем суду наданий письмовий договір позики та розписка відповідача про отримання ним коштів в сумі 100000 грн. Покази свідка не можуть бути взяті до уваги судом, оскільки договір був укладений в письмовій формі, а відповідачем не доведено, що договір був укладений під примусом. Таким чином, судом встановлено, що в порушення умов договору позики, який відповідач підписав, а отже погодився з усіма умовами договору, він не виконав свої зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості, а тому з відповідача слід стягнути борг в сумі 100000 грн. Крім того, враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України, яка передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 1000 грн., що підтверджено квитанцією (а.с.1).

Outcome: approved