Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Новопрокопівської сільської ради Токмацького району Запорізької області про встановлення факту вступу у володіння спадковим майном та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, позовні вимоги обґрунтовує наступним. [INFO] померла його мати [PERSON], що підтверджую свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 22.01.2002 року. Родинні відносини з [PERSON] підтверджуються паспортом серії [NUMBER], свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.01.1968 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все її майно. До складу спадщини увійшло, в тому числі, право на земельну частку (пай) розміром 9,49 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яка перебувала у колективній власності КСП ім. Шевченко Новопрокопівської сільської ради Токмацького району Запорізької області. Зазначене право [PERSON] отримала на підставі рішення Токмацької райдержадміністрації від 28.02.1997 року №84. Зазначені обставини підтверджуються сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 25.03.1997 року. На час смерті спадкодавця [PERSON] діяв Цивільний кодекс Української РСР (далі ЦК УРСР), а тому всі правовідносини щодо спадщини повинні вирішуватись відповідно цього кодексу, а не нині чинного Цивільного кодексу України (далі - ЦК), який набув чинності 01.01.2004 року, що визначене п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Позивач як син спадкодавця [PERSON], є спадкоємцем за законом першої черги, що визначене ст.529 ЦК УРСР. Інші спадкоємці відсутні, що підтверджую постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії від 28.09.2016 року №934/02-31. Після смерті спадкодавця, у встановленому п.2 ч.1, ч.2 ст.549 ЦК УРСР порядку, заяву про прийняття спадщини державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини позивач не подав, тому що фактично вступив у володіння спадковим майном, про що свідчить наявність у нього сертифікату про право на земельну частку (пай). Таким чином, згідно з п.1 ч.1, ч.2 ст.549 ЦК УРСР, він прийняв спадщину. 28.09.2016 року [PERSON] звернувся до нотаріуса Токмацької районної державної нотаріальної контори за свідоцтвом про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO]. Нотаріус відмовила у видачі зазначеного свідоцтва, в зв'язку з тим, що на час смерті спадкодавця позивач разом з нею не проживав, заяву про прийняття спадщини у встановлений строк не подав. Зазначені обставини підтверджуються постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії від 28.09.2016 №934/02-31. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові, та просив позов задовольнити. Представник відповідача Новопрокопівської сільської ради Токмацького району Запорізької області в судове засідання не з'явився, згідно наданої заяви просив позов розглядати без участі представника, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Свідок [PERSON] суду пояснив, що позивач є рідним сином померлої [PERSON], що померла у 2002 році. Після її смерті позивач фактично прийняв у спадщину земельну частку (пай), яка знаходиться в його використанні. Податок за землю сплачує [PERSON] Оригінал сертифікату на земельну частку (пай) після смерті [PERSON] знаходиться у [PERSON] як спадкоємця. Суд, заслухавши пояснення позивача, показання свідка, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] померла мати позивача [PERSON], що підтверджую свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 22.01.2002 року. Родинні відносини з [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.01.1968 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої увійшло право на земельну частку (пай) розміром 9,49 в умовних кадастрових гектарах, яка перебувала у колективній власності КСП ім. Шевченко Новопрокопівської сільської ради Токмацького району Запорізької області, що підтверджуються сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 25.03.1997 року. Спадкодавець на випадок своєї смерті не складала заповіт, в такому разі спадкування здійснюється за законом. Позивач як син спадкодавця [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом першої черги. Чоловік спадкодавця [PERSON] та син [PERSON] померли, що підтверджується свідоцтвами про смерть серії [NUMBER] від 24.07.2009 року, 28.09.2016 року [PERSON] звернувся до нотаріуса Токмацької районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO]. Нотаріус відмовила у видачі зазначеного свідоцтва, в зв'язку з тим, що на час смерті спадкодавця позивач разом з нею не проживав, заяву про прийняття спадщини у встановлений строк не подав, що підтверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії від 28.09.2016 року №934/02-31. Згідно листа нотаріуса Токмацької районної державної нотаріальної контори №1185/01-16 від 21.11.2016 року спадкова справа після смерті [PERSON], померлої [INFO], не заведена. Враховуючи відкриття спадщини у 2002 році, до спадкових правовідносин застосовуються положення ЦК УРСР, який діяв на момент відкриття та прийняття спадщини. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України новий ЦК України застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти ( у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно статті 529 ЦК УРСР, позивач як син померлої, є спадкоємцем першої черги за законом. Ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Частиною другою статті 12 Закону України «Про власність» № 697-ХІІ від 07.02.1991 року, із змінами та доповненнями, зокрема передбачено, що громадянин набуває права власності на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Частиною другою статті 14 вказаного Закону також вказано, що громадяни набувають право власності на земельні ділянки у разі одержання їх у спадщину. Позивач фактично вступив в управління і володіння спадковим майном, оскільки після смерті матері користувався земельною часткою (паєм), зберігав оригінал сертифікату на земельну частку (пай), що підтвердив в судовому засіданні допитаний свідок [PERSON] Як роз'яснено у п.4 Постанови Пленуму ВСУ УРСР №4 від 24.06.1983 року «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, передбачений ст. 549 ЦК шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Якщо у вказаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку. У відповідності до ч. 2 п. 2 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Таким чином, враховуючи, що право на земельну частку(пай) розміром 9,49 в умовних кадастрових гектарах належить спадкодавцю [PERSON], позивач [PERSON] як спадкоємець за законом першої черги після смерті своєї матері [PERSON] фактично прийняв спадщину після її смерті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про встановлення факту прийняття спадщини та визнання за ним права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved