Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Одеська залізниця» в особі його структурного підрозділу - Локомотивне депо Знам'янка - про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди. Вказав, що 12.05.1985 року був прийнятий на посаду слюсаря-електрика з ремонту електроустаткування електромашинного цеху Локомотивного депо Знам'янка. Наказом від 19.02.2014 року його звільнено з посади за п. 4 ст. 40 КЗпП України, а саме за прогули без поважних причин 9 та 10 січня 2014 року. Однак, 6 січня він отримав виробничу травму внаслідок падіння на неосвітленій ділянці до каналізаційного люку та був доставлений в лікарню швидкою допомогою. Того ж дня начальник депо Греков С.В. та його заступник Бриков А.В., з метою уникнення ними відповідальності за отримання працівником виробничої травми, умовили його не йти на лікарняний, а лікуватись вдома, внаслідок чого він і перебував вдома 9 та 10 січня. Крім того, як вбачається з матеріалів перевірки Територіальної державної інспекції праці, його в тому числі було звільнено і за прогули 15 та 16 лютого 2014 року, що не відповідає дійсності, так як у ці дні мав вихідний. Просив суд скасувати наказ № 42/ос від 19.02.2014 року про його звільнення, поновити на посаді слюсаря-електрика з ремонту електроустаткування електромашинного цеху, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 19.02.2014 року, а також моральну шкоду у розмірі 17 000 грн. Ухвалою суду від 02.06.2014 року до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача залучено Профспілковий комітет локомотивного депо Знам'янка. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені у позові. Представник відповідача (Одеська залізниця) позов не визнав, вказавши на те, що позивача звільнено на підставі вимог закону, в тому числі із погодженням з профспілковою організацією. Представник відповідача (Локомотивне депо) позов не визнав, вказавши на те, що позивача звільнено на підставі вимог закону, в тому числі із погодженням з профспілковою організацією. Представник третьої особи у судове засідання 21.08.2014 року не з'явився, повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності; в ході судового розгляду позов не визнавав, зважаючи на його безпідставність.В судовому засіданні, призначеному за часом раніше, заперечив протии задоволення вимог позивача. Заслухавши пояснення сторін, покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач працював на ДП «Одеська залізниця» у Відокремленому структурному підрозділі локомотивне депо Знам'янка на посаді слюсаря-електрика з ремонту електроустаткування електромашинного цеху. Наказом начальника депо № 42/ос від 19.02.2014 року позивача звільнено за прогул без поважних причин згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України на підставі рапорту Ковальця С.С. від 09.01.2014 року, рапорту [PERSON] від 10.01.2014 року та від 16.02.2014 року, в тому числі на підставі згоди профкому, витяг з протоколу № 47 від 19.02.2014 року. Відповідно до п.4 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Згідно п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року, з подальшими змінами «Про практику розгляду судами трудових спорів», у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4 ст. 40 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147 (1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувалися при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини. за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Пунктом 24 зазначеної Постанови передбачено, що при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.4 ст. 30 КЗпП, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин. У судовому засіданні з'ясовано, що відповідно до рапорту майстра електромашинного цеху Ковальця С.С. від 09.01.2014 року останнім доведено до відома начальника депо інформацію щодо відсутності слюсаря [PERSON] на робочому місці 09.01.2014 року з 08.00 год. до 20.00 год. Аналогічну інформацію містить і рапорт майстра цеху [PERSON] від 10.01.2014 року щодо відсутності [PERSON] на робочому місці без поважних причин 10.01.2014 року з 08.00 год. до 20.00 год., а також відповідний акт складений працівниками депо від 10.01.2014 року (а.с. 35). Згідно акту від 13.01.2014 року позивач дати письмові пояснення причин відсутності на робочому місці. Крім того, судом на підставі акту від 15.02.2014 року (а.с. 38) та рапорту майстра цеху [PERSON] від 16.02.2014 року (а.с. 39) з'ясовано, що 15.02.2014 року позивач також був відсутній на робочому місці впродовж шести з половиною годин без поважних причин. Таким чином на підставі матеріалів справи та пояснень свідків встановлено, що позивач був відсутній на роботі без поважних причин 09.01.2014 року, 10.01.2014 року, а також більше трьох годин поспіль 15.02.2014 року. Згідно витягу з протоколу № 47 від 19.02.2014 року вбачається, що Профспілковим комітетом локомотивного депо Знам'янка надано згоду на звільнення слюсаря-електрика електромашинного цеху [PERSON] по п. 4 ст. 40 КЗпП «Прогул без поважних причин» (а.с. 42). Відповідно до змісту ст. ст. 10, 11, 58-60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на засадах змагальності сторін, в межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих сторонами та їх представниками, докази повинні подаватись належні, тобто містити інформацію щодо предмета доказування, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Посилання позивача на те, що він був відсутній 9 та 10 січня, оскільки за усною домовленістю із керівництвом депо здійснював лікування вдома після отримання виробничої травми 6 січня 2014 року, при цьому лікарняний лист не оформлював, а 15 лютого мав вихідний, суд не може взяти до уваги, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами. З урахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку, що при звільненні позивача підприємством було дотримано порядок його звільнення. Обране дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення відповідає ступеню тяжкості вчиненого позивачем проступку. У зв'язку з відсутністю правових підстав для поновлення позивача на підприємстві відповідача, суд вважає, що відсутні підстави і для стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Outcome: dismissed