Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, про стягнення компенсації за затримку у виплаті заробітної плати. В обґрунтування своїх вимог вказував, що з 08 серпня 2006 року по 28 травня 2012 року він працював у відповідача на посаді заступника директора з охорони праці. При його звільненні відповідач не розрахувався по заробітній платі. В зв'язку з чим він звернувся до суду з позовом. Рішенням Соснівського районного суду м Черкаси від 27 листопада 2013 року його вимоги були задоволені та стягнуто з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 13744,17 грн. 25 липня 2017 року з ним було проведено розрахунок по заробітній платі. Просив суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 77188,32 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги уточнив, просив суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 53 520 грн. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Зі згоди позивача, відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами трудового законодавства. Як вбачається з матеріалів справи, з 08 серпня 2006 року по 28 травня 2012 року [PERSON] працював у КП «Аеропорт Черкаси ЧОР» на посаді заступника директора з охорони праці. При звільненні позивача, відповідач не розрахувався по заробітній платі. Рішенням Соснівського районного суду м Черкаси від 27 листопада 2013 року позовні вимоги позивача були задоволені та стягнуто з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 13744,17 грн. Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 27 липня 2017 року (ВП № 41244572) на підставі платіжного доручення № 6597 від 25 липня 2017 року з позивачем було проведено розрахунок по заробітній платі. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювань ним суму. За правилами ч. 1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Рішенням від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 Конституційного Суду України у справі № 1-5/2012 було визначено, що положення ч. 1ст. 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями ст. ст. 116, 117, 237-1 КЗпП України слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався. Таким чином Конституційним Судом України було визначено, що для встановлення початку перебігу строку звернення працівника до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом України в постанові від 27 березня 2013 року по справі № 6-15цс13. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку. Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Така правова позиція, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України, викладена в постанові Верховного Суду України від 29.01.2014 р. у справі № 6-144цс1. Розрахунок середнього заробітку за весь час затримки проводиться на підставі «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, згідно пункту 8 якого нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин)). Як вбачається із розрахунку відповідача від 11 лютого 2014 року середнього заробітку [PERSON], середня заробітна плата складає 1754,75 грн. Тому середньоденний заробіток позивача становив 41,78 грн. (1754,75 грн. : 42 = 41,78 грн.) З 29 травня 2012 року по травень 28 травня 2017 року кількість днів затримки становила 1281 днів (розрахунок кількості робочих днів проведений на підставі листів Мінсоцполітики України 04.09.2013 року № 9884/0/14-13/13 від 09.09.2014 року № 10196/0/14-14/13). Таким чином розмір середнього заробітку за затримку розрахунку, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 53 520,18 грн. (1281 днів х 41,78 грн. = 53 520,18 грн.) Відповідно до ст.88 ЦПК України судовий збір в сумі 1600 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved