Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення коштів у розмірі 12865,16 дол. США. Позов мотивує тим, що уклала 26.05.2014 р. договір банківського вкладу №F/01/3mU/1568 на суму 10000 дол. США строком на 3 місяці, які вона внесла на рахунок банку з виплатою 10.5 % річних. Крім цього станом на 29.08.2014 року на її поточному рахунку [NUMBER] у цьому ж банку знаходяться кошти в сумі 2805,18 дол. США. При цьому банк нарахував проценти у сумі 61,98 дол. США. Тому у зв'язку із закінченням терміну дії договору вона звернулася до відповідача про повернення вкладу та зазначених коштів, однак її банк обіцяв повернути та після чого відмовив у поверненні таких. Вважає, що її право та інтереси порушені, а тому звернувся у суд за захистом такого. Просить позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву про слухання справи у його відсутності, позов підтримує повністю, просить такий задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи, на підставі ст.ст.169,224 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів(постановляє заочне рішення). Дослідивши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно зі ст.ст. 10-11 та 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Судом встановлено, що 26.05.2014 р. між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Фортуна банк» був укладений Договір банківського вкладу №F/01/3mU/1568 на суму 10000 дол. США строком на 3 місяці, які позивач внесла на рахунок банку з виплатою 10.5 % річних. Як вбачається із п.1.4 Договору банківського вкладу, кошти з Депозитного рахунку повертаються за розпорядженням або за дорученням Вкладника шляхом виплати готівкою, платіжними документами або шляхом перерахування на власний поточний(картковий) або інший депозитний рахунок Вкладника. Із виписки з особового рахунку позивача видно, що 27.08.2014 року на її поточному рахунку [NUMBER] у цьому ж банку знаходяться кошти в сумі 2805,18 дол. США. П.2.3 Договору банківського вкладу зазначено, що Банк сплачує Вкладнику нараховані проценти щомісячно та в остійній день дії Договору. Згідно п.2.3.1 Договору банківського вкладу, на вимогу Вкладника виплата процентів проводиться готівкою та/або перераховуються готівкою та складаються з цілої та дробової частини, то виплачується ціла частина суми,а дробова залишається на рахунку обліку процентів і підлягає виплаті по закінченню строку розміщення вкладу. Із виписки з особового рахунку позивача видно, що 27.08.2014 року на її поточному рахунку [NUMBER] у цьому ж банку нараховано проценти у розмірі 61,98 дол. США. У зв'язку із закінченням строку дії договору банківського вкладу №F/01/3mU/1568 від 26.05.2014 р., позивач звертався до відповідача про повернення вкладу та нарахованих коштів, однак її банк обіцяв повернути вклади та після чого відмовив у поверненні таких. Відповідно до ст. 8 ЦПК України, суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 1060 ЦК України банк зобов'язаний незалежно від банківського вкладу видати вклад за договором банківського вкладу на першу вимогу вкладника. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами для виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до приписів ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу приписів ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 Цивільного Кодексу України), якщо інше не встановлено главою 72 Цивільного кодексу України або не випливає із суті договору банківського вкладу. Як зазначено в ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Відповідно до ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 3 ст.212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача кошти на загальну суму 12865,16 дол. США. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн. в користь держави.

Outcome: approved