Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 19 лютого 1977 року він уклав шлюб з відповідачкою, про що Сурсько-Михайлівською сільською радою Солонянського району Дніпропетровської області був зроблений відповідний актовий запис за № 7. Вони з відповідачем малолітніх дітей не мають. Позивач посилається на те, що подружні стосунки між ними не склалися, вони мають різні характери, погляди на сімейне життя, на побудову сімейних стосунків. У зв'язку з чим вони втратили почуття, сімейно-шлюбні стосунки між ними припинені з лютого 2016 року, але проживають разом. Оскільки в добровільному порядку через органи РАЦС відповідачка розірвати шлюб не бажає, позивач змушений був звернутися до суду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та прохав суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою, пояснив, що шлюбні відносини між ним та відповідачкою припинені та не можуть бути відновлені. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні після надання строку на примирення судом, проти позову та розірвання шлюбу не заперечувала. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 19 лютого 1977 року, що зареєстрований Сурсько-Михайлівською сільською радою Солонянського району Дніпропетровської області, актовий запис № 7. (а.с. 8). Спільних малолітніх, чи неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя подружжя не склалося через різні характери, погляди на сімейне життя, на побудову сімейних стосунків, а причиною позову стало те, що сімейно-шлюбні стосунки між подружжям припинені з лютого 2016 року. Спір про поділ майна на день розгляду справи судом відсутній. Примиритися сторони не бажають, про що свідчить та обставина, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини з лютого 2016 року та до цього часу не поновили їх, а відповідачка на даний не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). За таких підстав, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідачки, тому є достатні підстави для задоволення позову відповідно до ст.ст. 105, 112 СК України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Обов'язок суду вирішити питання про розподіл судових витрат передбачений ст.ст. 214, 215 ЦПК України. Таким чином, у зв'язку із задоволенням позовних вимог, з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп., сплачений ним під час звернення з позовом до суду (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved