Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики та штрафних санкцій, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 04.11.2019 між СТОВ «Агроко» та відповідачем укладено договір позики №46, відповідно до умов якого позивач передав відповідачу у власність грошові кошти в сумі 15000 грн., а останній зобов`язався повернути їх на умовах, визначених договором, у строк до 04.05.2020. По закінченню даного строку відповідач взяті на себе зобов`язання в повному обсязі не виконав, повернувши лише 1000 грн., що призвело до виникнення у нього заборгованості у розмірі 14000 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача. Крім того, у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання, відповідно до ст.ст.625, 1050 ЦК України позивач також просив стягнути з відповідача 28 грн. інфляційних збитків та 3% річних у розмірі 189 грн. 34 коп. за користування чужими грошовими коштами. Ухвалою Знам`янського міськрайонного суду від 10.12.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачу запропоновано у строк, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня вручення даної ухвали, подати відзив на позов та заяву із запереченнями проти розгляду справу за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, відповідно до якої позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.11.2019 між СТОВ «Агроко» в особі генерального директора Тарандушки В.І. та відповідачем укладено договір позики №46. За умовами Договору позивач передає у власність відповідача у безпроцентну позику грошові кошти в сумі 15000 грн., натомість відповідач зобов`язується повернути зазначену суму позики у строк до 04.05.2020 у готівковій формі з оформленням прибуткового касового ордера згідно з графіком погашення (додаток №2 до Договору). Позика надається протягом шести календарних днів з моменту підписання Договору у готівковому порядку за видатковим касовим ордером або перерахуванням на картковий рахунок позичальника. Позика вважається наданою з моменту видачі коштів, що підтверджує оформлений належним чином видатковий касовий ордер або банківська виписка. При укладенні договору позики між сторонами в письмовій формі були погоджені всі істотні умови такого договору, а саме: розмір позики та строк її повернення, відповідно до яких позивач передав відповідачу у борг грошові кошти в сумі 15000 грн., а останній в свою чергу зобов`язався повернути зазначені кошти в строк до 04.05.2020. Таким чином вказаний договір вважається укладеним та підлягає до виконання. Факт одержання відповідачем коштів в сумі 15000 грн. підтверджується копією платіжного доручення №44853 від 20.11.2019, здійсненого на підставі відомості виплати позики працівникам №1033 від 20.11.2019. Згідно із заявою від 20.01.2020 відповідач просив СТОВ «Агроко» продовжити термін позики, загальна сума до повного погашення складає 14000 грн. На підставі вказаної заяви 20.01.2020 між СТОВ «Агроко» в особі в.о.генерального директора Следя Ю.В. та відповідачем укладено додаткову угоду до договору позики №46 від 04.11.2019, відповідно до умов якої термін погашення позики перенесено на 04.05.2020, сума позики до повного погашення складає 14000 грн. Разом з цим, в порушення умов Договору зобов`язання позичальника виконані не були, грошові кошти в сумі 14000 грн. не повернуті, жодних дій, що свідчать про повне виконання зобов`язання за договором позики відповідач не вчинив. Згідно з розрахунком позивача заборгованість відповідача за Договором станом на 16.10.2020 становить 14217 грн. 34 коп., а саме: 14000 грн. - неповернута сума позики; 189 грн. 34 коп. - 3% річних за користування чужими грошовими коштами; 28 грн. інфляційні збитки. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, встановлених ст.11 ЦК України, і повинні ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, що передбачено ст.3 цього Кодексу. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, а також інших актів цивільного законодавства, а в разі відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України). Згідно зі ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку саму суму коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того самого роду і такої самої якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Також згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на викладене та враховуючи, що між сторонами склалися правовідносини з договору позики, взяті на себе зобов`язання відповідач не виконав та не повернув суму позики в повному обсязі у строк, визначений зазначеним договором та додатковою угодою до нього, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений судовий збір в сумі 2102 грн.

Outcome: approved