Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та відповідачкою [PERSON] 14.11.2013 року був укладений кредитний договір №2006700366 про надання споживчого кредиту на суму 6635,20 грн. зі сплатою 0,01% річних за користування кредитними коштами. Згідно з умовами договору факторингу №15/09/14 від 15.09.2014 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором №2006700366 від 14.11.2013 року. Відповідачка [PERSON] належним чином не виконувала умови зазначеного кредитного договору, порушивши графік погашення кредиту і сплати процентів, у звязку з чим, станом на 02.02.2017 року прострочена заборгованість за кредитним договором №2006700366 від 14.11.2013 року становить 8241,47 грн., з яких тіло кредиту 6448,65 грн., заборгованість за процентами 0,47 грн. та комісія 1792,35 грн. Оскільки до теперішнього часу на кількаразові вимоги позивача відповідачка заборгованість не гасить, від виконання своїх зобов'язань ухиляється, тому позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором №2006700366 від 14.11.2013 року у розмірі 8241,47 грн., а також понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600,00 грн. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду письмову заяву, якою позовні вимоги підтримав, проти заочного рішення не заперечував, справу просив слухати у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і час слухання справи повідомлявся належним чином, про зміну свого місця проживання та про причини неявки суду не повідомив, тому суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, між Публічним Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та [PERSON] 14.11.2013 року був укладений кредитний договір №2006700366 про надання кредиту в розмірі 6635,20 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно з умовами договору факторингу №15/09/14 від 15.09.2014 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором №2006700366 від 14.11.2013 року. У зв'язку з неналежним виконанням умов зазначеного кредитного договору, станом на 02.02.2017 року прострочена заборгованість по кредиту та відсоткам, згідно з наданим позивачем розрахунком, становить 8241,47 грн., яка складається з: 6448,65 грн. - заборгованість за кредитом; 0,47 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1792,35 грн. заборгованість за комісією. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. В силу ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10\~травня 2007 року №\~168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 16 листопада 2016\~року у справі № 6-1746цс16, яка відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. На думку суду, умова про сплату комісії не відповідає вимогам справедливості та суперечить ч.1 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», тому вважає в частині позовних вимог про стягнення заборгованості по комісії у розмірі 1792,35 грн. відмовити. Враховуючи, що до теперішнього часу відповідачка заборгованість у повному обсязі не погасила, від виконання своїх зобов'язань ухиляється, суд вважає стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором 6448,65 грн. - заборгованість за кредитом; 0,47 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також судові витрати у вигляді судового збору у сумі 1600,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial