Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до СТ «Будгарант - 2000», ТОВ «Завод Буддеталь», Центральний ВДВС ГТУЮ в Черкаській області про визнання права власності на будівельні матеріали незавершеного будівництва та виключення належного позивачу майна з акту опису й арешту, мотивуючи свої вимоги тим, що він уклав із ТОВ «Завод Буддеталь» договір про відступлення права вимоги (цесії) за яким первісний кредитор відступив позивачу як новому кредитору право вимоги у відповідності до рішення Господарського суду Черкаської області від 27.07.2011 року № 05/5026/1214/2011 про стягнення із СТ «Будгарант - 2000» боргу в сумі 22407,52 грн. та згідно ухвали Господарського суду Черкаської області від 18.09.2014 року у справі № 05/5026/1214/2011 про зміну способу виконання рішення шляхом звернення стягнення на майно боржника будівельні матеріали незавершеного будівництва гаражів, що знаходяться за адресою: м. Черкаси, вул. Котовського, 99/1 в межах суми стягнення. Незважаючи на підписання сторонами акту прийому-передачі будівельних матеріалів, боржник СТ «Будгарант - 2000» відмовляється без виключення означеного майна з акту опису й арешту демонтувати й передати фактично у розпорядження позивача конкретно визначені будівельні матеріали та конструкції недобудованих гаражів, чим ухиляється від раніше досягнутих домовленостей за Договором від 15.01.2015 року. У зв'язку із укладенням та виконанням договору цесії, а також виконання ухвали Господарського суду від 18.09.2014 року про звернення стягнення на майно боржника, позивач правомірно набув право власності у незавершеному будівництві гаражів. Однак, Центральний відділ ДВС ГТУЮ в Черкаській області не визнає права позивача на частку незавершеного будівництва у вигляді будівельних матеріалів та намагається реалізувати весь комплекс недобудованих гаражів та нульового циклу на користь третіх осіб. Крім того, державним виконавцем взагалі не було визначено правовий статус позивача як нового кредитора у виконавчому провадженні, оскільки останній перерахував грошові кошти первісному кредиторові ТОВ «Завод Буддеталь», не в рамках прощення боргу, чи передачі відступного, а саме в межах досягнутої угоди щодо відступлення права вимоги. Вважає, що державний виконавець перш ніж приймати рішення про закінчення виконавчого провадження повинен був визначитися із дійсним правовим статусом ТОВ «Завод Буддеталь», яке фактично 12.01.2015 року уклало договір цесії і вже не могло розпоряджатися майновими вимогами до СТ «Будгарант - 2000» в межах виконання судового рішення. Враховуючи викладене, просить суд визнати за ним право власності на будівельні матеріали незавершеного будівництва гаражів першого, другого та третього рівнів від відмітки «0» та наземної частини, що розташовані за адресою: м. Черкаси, вул. Котовського, 99/1, які передані йому на підставі Договору про умови передачі незавершеного будівництва від 15.01.2015 року, а саме: залізобетонні плити перекриття (б/у) 94 шт., фундаментальні блоки 300*600*2400* (б/у) 215 шт., силікатна цегла (б/у) 8400 шт. Зобов'язати Споживче товариство «Будгарант 2000» розібрати (демонтувати) й передати на його користь вказані будівельні матеріали, а також виключити з акту опису й арешту майна, складеного 24.05.2012 року державним виконавцем Центрального відділу ДВС ЧМУЮ [PERSON], та звільнити з-під арешту належні позивачу на праві власності будівельні матеріали та будівельні конструкції незавершеного будівництва гаражів першого, другого та третього рівнів від відмітки «0» та наземної частини, що розташовані за адресо: м. Черкаси, вул. Котовського, 99/1. Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та просила задоволити. Вказала, що передача позивачу у власність частини арештованого майна боржником по боргах одного зі стягувачів не порушить інтересів інших стягувачів. Представник СТ «Будгарант 2000» [PERSON] позов визнав, не заперечував проти його задвоолення. Представник відділу державної виконавчої служби [PERSON] в ході судового розгляду справи\~\~позов не визнав, зазначав, що за законом звернення стягнення на майно полягає в його арешті, примусовій реалізації та розподіл отриманих від реалізації коштів між стягувачами, який здійснюється у визначеній законом черговості, тому просив відмовити у задоволенні позову про виключення арештованого майна з акту опису і арешту та визнання права власності на дане майно за позивачем. Представник відповідача ТОВ «Завод Буддеталь» в судове засідання не з'явився, скерував до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задовлення з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Господарського суду Черкаської області від 27.07.2011 року по справі № 05/5026/1214/2011 стягнуто з СТ «Будгарант - 2000»на користь ТОВ «Завод Буддеталь» 21952,00 боргу, 219,52 грн. Державного мита, 236 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процессу. 26.08.2011 року державним виконавцем Центрального ВДВС ГТУЮ в Черкаській області відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного рішення, яке було долучено до зведеного виконавчого провадження. 12.08.2011 року господарський суд Черкаської області видав наказ № 05/5026/1214/2011 про примусове виконання вказаного рішення господарського суду Черкаської області від 27.07.2011 р. щодо стягнення із СТ «Будгарант - 2000» боргу в сумі 21952,00 за договором поставки товарів, а також 219,52 грн. судового збору та 236 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процессу, а всього 22407,52 грн., на користь ТОВ «Завод Буддеталь». Державним виконавцем 24.05.2012 року складений акт опису і арешту майна СТ «Будгарант-2000» - незавершеного будівництва гаражів по вул.Котовського, 99/1, м.Черкаси, арештоване майно передане на відповідальне зберігання директору СТ «Будгарант 2000» без права відчуження. В подальшому ухвалою Господарського суду Черкаської області від 18.09.2014 року у справі № 05/5026/1214/2011 було змінено споіб виконання рішення господарського суду Черкаської орбласті від 27.07.2011 року у справі № №05/5026/1214/2011 шляхом звернення стягнення на майно СТ «Будгарант», а сааме: будівельні матеріали незавершенного будівництва гаражів, що знаходяться за адресою: м. Черкаси, вул. Котовського, 99/1 на користь ТОВ «Завод Буддеталь» в межах заборгованості встановленої рішенням Господарського суду Черкаської області від 27.07.2011 року. [PERSON] 12.01.2015 року уклав із ТОВ «Завод Буддеталь» договір про відступлення права вимоги (цесії), за яким первісний кредитор відступив йому як новому кредитору право вимоги відповідно до рішення господарського суду Черкаської області № 05/5026/1214/2011 від 27.07.2011 року про стягнення із СТ «Будгарант-2000» боргу в сумі 22407,52 грн., та згідно ухвали Господарського суду Черкаської області від 18.09.2014 року у справі № 05/5026/1214/2011 про зміну способу виконання рішення шляхом звернення стягнення на майно боржника будівельні иматеріали незавершенного будівництва гаражів, що знаходяться за адрнсою: м. Черкаси, вул. Котовського, 99/1 в межах суми платежу. 15.01.2015 року між [PERSON] та СТ «Будгарант-2000» укладено договір про умови передачі незавершеного будівництва під демонтаж, відповідно до пункту 1 якого останній передав позивачу під демонтаж незавершене будівництво гаражів першого, другого, третього рівня від відмітки «0» (нуль) та надземну частину, що відповідає сумі стягнення згідно з судовим рішенням Господарського суду Черкаської області від 27.07.2011 року у справі № 05/5026/1214/2011 та звіту від 16.12.2014 року «про незалежну оцінку по визначенню ринкової вартості без врахування ПДВ незавершених будівництвом багаторівневих гаражів, що належить СТ «Будгарант-2000», виконаний ПП «Дисконт» (свідоцтво субєкта оціночної діяльності № 14495/13 від 26.03.2013 року). Вказане майно являє собою алізобетонні плити перекриття (б/у) 94 шт., фундаментальні блоки 300*600*2400 (б/у) 8400 грн. [PERSON] 15.01.2015 року підписав з СТ «Будгарант-2000» акт приймання-передачі частини незавершеного будівництвом гаражів першого, другого, третього рівня від відмітки «0» (нуль) та надземну частину, що розташовані в м. Черкаси по вул. Котовського, 99/1. Відповідно до\~ст.512 ЦК України\~кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем (ч. 5). Частиною 1 ст. 55 Закону передбачено, що державний виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб. Зазначені особи зобов'язані подати на запит державного виконавця у визначений ним строк відомості про належне боржнику майно, що перебуває в них, та майно чи кошти, які вони мають передати боржнику. Частиною 1 ст.57 Закону встановлено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Отже, як вбачається з перелічених норм закону, державний виконавець має право вчиняти дії в межах виконавчого провадження тільки відносно майна боржника, тобто при вчиненні будь якої дії щодо майна чи коштів, він повинен впевнитись, що вони належать боржнику у виконавчому провадженні. Відповідно до ст. 20 ЗУ «Про виконавче провадження» місцем виконання рішення являється місце проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходження його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Відповідно до ч.1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Частиною 2 цієї статті передбачено, що у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржник. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Аналізуючи наведене, вбачається, що договір про відступлення прва вимоги від 12.01.2015 року, укладений між ТОВ «Завод Буддеталь» та [PERSON] чинний, умови погашення боргу позивачем виконані, він набув право на передачу йому зазначених у договорі будівельних матеріалів, вартість яких відповдіає сумі погашеного боргу. Наявність арешту на спірне майно позбавляє позивача можливості у повній мірі реалізувати своє право на будівельні матеріали. Суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved