Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив зняти арешт з всього майна, що належить [PERSON], які зареєстровані в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна за номерами: 1461951 від 11.11.2004 року, 1488336 від 22.11.2004 року, 1485474 від 19.11.2004 року, 1493248 від 24.11.2004 року, накладені постановою Відділу Державної виконавчої служби у Солом'янському районі м. Києва за № АА 890154 від 17.06.2003 року про стягнення з [PERSON] та [PERSON] - солідарно на користь КП УЖГ Солом'янського району м. Києва боргу 4946,66 грн. і ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 25.02.2004 року по справі №2-1191 про забезпечення позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу у розмірі 26500,00 грн.. Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна записи за номерами: 1461951 від 11.11.2004 року про невизначене майно, все майно; 1488336 від 22.11.2004 року, 1485474 від 19.11.2004 року, 1493248 від 24.11.2004 року про квартиру [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що йому на праві власності належить квартира за адресою: [ADDRESS]. Зазначає, що у червні 2017 року йому стало відомо, що все його майно, зокрема квартира, перебуває під арештом на підставі: -Арешт, №1461951 від 11.11.2004 року - постанова, б/н від 10.06.2003 року, Відділ Державної виконавчої служби у Солом'янському районі; -Арешт, №1488336 від 22.11.2004 року - постанова, б/н від 10.06.2003 року, Відділ Державної виконавчої служби у Солом'янському районі; -Арешт, №1485474 від 19.11.2004 року - постанова, б/н від 10.06.2003 року, Відділ Державної виконавчої служби у Солом'янському районі; -Арешт, №1493248 від 24.11.2004 року - ухвала, 2-1191/2004 від 25.02.2004 року, Нарсуд, р-н Солом'янський. Також зазначив, що він звернувся до Солом'янського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві щодо зняття арешту з майна та отримав відповідь №65237 від 22.06.2017 року, відповідно до якої у Відділі відсутні відкриті виконавчі провадження боржником по яким виступає позивач, справа в архівних матеріалах знищена. Стверджує, що зазначений борг ним було повністю погашено у строки, надані для добровільного виконання рішення. Таким чином, вважає, що існування арешту на майно за відсутності правових підстав для цього порушує право приватної власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. На підставі викладеного просив позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечувала представник позивача. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, врахувавши заяву позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] загальною площею 65,60 кв.м., що підтверджується договором купівлі-продажу від 08.07.1997 року зареєстрованим Товарною Біржею «Українська біржа Десятинна» за №4422-Б/1481, інформаційною довідкою комунального підприємства Київської міської Ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації за вих. №КВ-2017 №19707 від 30.05.2017 року. З матеріалів справи вбачається, що позивачу стало відомо про існування зазначеного арешту майна лише в червні 2017 року. Супровідним листом від 15.06.2017 року за вих. №6141/01-16 на адресу позивача було направлено постанову Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 17.06.2003 року та копію ухвали Соломянського районного суду м. Києва від 25.02.2004 року. Відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА №890154 від 17.06.2003 року при примусовому виконанні виконавчого листа №2-3531 виданого 20.05.2003 року Солом'янським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] та [PERSON] - солідарно на користь КП УЖГ Соломянського района м. Києва боргу в сумі 4946,86 грн. було накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] та [PERSON], а саме квартиру [ADDRESS] та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить [PERSON] та [PERSON], які мешкають за адресою: [ADDRESS]. Згідно з ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 25.02.2004 року було накладено арешт на квартиру за адресою: [ADDRESS] власником якої є [PERSON] Судом встановлено, що [PERSON] сплатив суму боргу в розмірі 4946,86 грн., що підтверджується розпискою від 29.05.2001 року з якої вбачається, що 13.01.2005 року позикодавцем гроші отримано повністю. Крім того, відсутність заборгованості [PERSON] по квартирній платі по його особовому рахунку [NUMBER] підтверджується довідкою Комунального концерну «Центр комунального сервісу» Солом'янського районного сервісного центру по роботі зі споживачами від 30.06.2017 року за вих. №02/09/01-195. 22.06.2017 року Солом'янським районний відділом державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві було направлено на адресу позивача відповідь на його заяву з якої вбачається, що станом на 22.06.2017 року в Відділі відсутні відкриті виконавчі провадження боржником по яким виступає [PERSON] Крім того, у відповіді Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві зазначено, що матеріали архівних виконавчих проваджень знищуються відповідно до Переліку типових документів, що утворюються в діяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, інших установ, організацій підприємств, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом Головного архівного управління при Кабінеті Міністрів України від 20.07.1998 року №41, а тому правові підстави для винесення постанови про зняття арештів на даний час у Відділі відсутні. Таким чином, достовірно встановлено, що борг позивачем було погашено, однак арешт майна боржника залишився чинним, на що слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Таким чином, наявність арешту майна порушує права позивача, як власника квартири за адресою: [ADDRESS], на власний розсуд розпоряджатися та користуватися своїм майном. З урахуванням вищевикладеного та враховуючи те, що позивач є законним власником квартири, та враховуючи те, що позивачем було повністю погашено суму боргу, суд приходить до висновку про задоволення позову та зняття арешту з всього нерухомого майна [PERSON], який накладено постановою Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 17.06.2003 року та ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 25.02.2004 року. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог.

Outcome: approved