Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання батьківства, мотивуючи позовні вимоги таким. На початку 2019 року він познайомився з відповідачем у справі [PERSON] , яка на той час перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] , але фактично шлюбні відносини вже між ними були припинені з січня 2019 року. В подальшому позивач та [PERSON] стали проживати разом як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, вести спільне господарство, тощо. В липні 2019 року, [PERSON] завагітніла, а [INFO] сина [PERSON] , біологічним батьком якого є позивач. Оскільки дитина була зачата в період шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , реєстрація народження дитини відбулась на підставі ст.ст. 122, 133 СК України, де в графі батьком дитини вказаний - [PERSON] . Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 28.10.2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірваний. Позивач стверджує, що біологічним батьком дитини є саме він, внаслідок чого просить суд задовольнити його позовні вимоги. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, але надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, просить задовольнити позовні вимоги. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, але від них надійшли заяви з клопотаннями про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнали. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву про розгляд справи без його участі, просить вирішити справу на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно до ч.3, ч.4\~ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями\~206,\~207\~ЦПК України. Враховуючи, що визнання позову відповідачами не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи в підготовчому засіданні. Дослідивши матеріали\~справи,\~оцінивши доказ з точки їх належності і допустимості у їх сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову враховуючи таке. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою фізичних або юридичних осіб, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами й іншими особами, що беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.\~81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ст. 7 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Між сторонами виникли правовідносини щодо батьківства дитини, які регулюються Сімейним кодексом України. З матеріалів справи вбачається, що згідно заочного рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 28.10.2019 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Згідно свідоцтва про народження дитини [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого 28 квітня 2020 року Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно - Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] , відомості про якого було внесено відповідно до ст.ст. 122, 133 СК України, у зв`язку з перебуванням [PERSON] та [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Згідно ст.\~122\~СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя, походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Відповідно до\~ст.\~133\~СК України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. Статтею 134 СК України\~передбачено, що на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126 і 127 цього Кодексу, або рішення суду, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове свідоцтво про народження. Згідно ч. 1 ст. 128 СК України, за відсутності заяв батьків, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Згідно ч. 2 ст. 128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи. Згідно ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналась або могла дізнатись про своє батьківство. Пунктом 6\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~визначено, що особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Згідно зі\~ст. 129 СК України\~зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Враховуючи те, що позивач [PERSON] визнає себе батьком малолітнього [PERSON] , матір дитини - відповідач [PERSON] , а також відповідач [PERSON] не заперечують цей факт, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~ На підставі викладеного,

Outcome: approved