Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просив розірвати шлюб між сторонами. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що подружжя перебуває у зареєстрованому шлюбі з 30 вересня 1999 року. Позивач в позові вказував, що шлюб виявився невдалим, сторони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, внаслідок чого подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме його інтересам. Вважав, що шлюб між сторонами є формальним, оскільки разом сторони не проживають, шлюбних відносин не підтримують. Позивач в позовній заяві зазначив, що надання строку для примирення не виправить стан їх шлюбних відносин, оскільки попередні спроби примирення не принесли жодних результатів. На підставі викладеного позивач просила суд позов задовольнити. Позивач у судове засідання не з`явився, подавав до суду заяви, в яких просив про розгляд справи без його участі, на розірванні шлюбу наполягав. Крім того, в заяві від 27.10.2021 позивач вказував, що примирення між сторонами не можливе та просив розглянути його позов у найкоротші строки. Відповідач у судові засідання не з`являлась, 18.05.2021 подала до суду заяву, в якій просила відкласти розгляд справи, надавши їй час для отримання копії позову, правової допомоги та подання заперечень проти позову. 16.07.2021 відповідач подала до суду заяву про відкладення розгляду справи в зв`язку із перебуванням її за межами України, також вказувала, що має намір подавати заперечення проти позову, який складений формально, в ньому не зазначено причини розірвання шлюбу. 19.08.2021 відповідачем до суду подано заяву про відкладення розгляду справи. У вказаній заяві відповідач вказувала, що вона із позивачем підтримує стосунки, мають спільні фінансові питання, вирішують питання з навчання сина, в зв`язку із чим найближчим часом будуть перебувати за межами України. Крім того, відповідач просила суд викликати на судове засідання позивача для з`ясування справжніх причин для розірвання шлюбу. 27.10.2021 сторони на судове засідання не з`явились, від позивача у справі надійшла заява, в якій він наполягав на розірванні шлюбу, повідомив, що примирення між сторонами не можливе. Відповідач, яка про час та місце розгляду справи сповіщена своєчасно та належним чином, на судове засідання не з`явилась, 27.10.2021 від неї до суду надійшла заява про відкладення розгляду справи через те, що вона після повернення з-за кордону зробила ПЦР-тест та чекає на його результати. Відомості про те, що між сторонами досягнуто примирення до суду не надані, відзив на позовну заяву відповідач до суду не надала, в зв`язку із чим, а також з урахуванням досить тривалого строку розгляду даної справи, суд відхиляє клопотання відповідача про відкладення розгляду справи. Суд, розглянувши позовну заяву, повно та всебічно дослідивши надані докази встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Суд установив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30 вересня 1999 року, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають, що підтверджується матеріалами справи, зокрема, оригіналом свідоцтва про шлюб. Частиною 3 статті 105 Сімейного Кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до\~ч.\~1\~ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до статті 112СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі статтею 111СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Частиною 7ст. 240 ЦПК України визначено, що у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців. За клопотаннями відповідача розгляд справи відкладався тричі, справа перебувала на розгляді суду понад шість місяців, відомостей про те, що сторони досягли примирення, а також про те, що будь-які заходи задля досягнення примирення сторонами вживались, до суду не надані. Позивач наполягає на розірванні шлюбу зі спливом значного часу після звернення до суду з цим позовом, а отже у сторін була можливість примирення, яке у даному випадку не відбулося, в зв`язку із чим суд вважає можливим позовні вимоги [PERSON] задовольнити та розглянути справу по суті за відсутності сторін. Так, при черговому відкладенні розгляду справи за ініціативою відповідача, на думку суду, було б порушено право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя, що передбачає право особи вільно обирати собі стан перебування у шлюбі чи його припинення, в зв`язку із чим суд погоджується із твердженнями позивача про те, що подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам. Подальше перебування позивача у шлюбі з відповідачкою порушує його вільне волевиявлення припинити цей шлюб, що узгоджується із вимогами сімейного законодавства. За змістом указаної норми примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Встановивши, що сторони сімейні стосунки не підтримують, шлюб існує формально, збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для розірвання шлюбу в порядку, передбаченому статтею 112 СК України. Відповідно до пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його не дійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. У даному випадку у суду відсутні підстави для надання сторонам строку на примирення, оскільки у сторін була процесуальна можливість досягнути примирення на протязі більше ніж шести місяців, однак у справі відсутні відомості про вчинення з цього приводу реальних дій чи перемовин. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~113\~СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач не повідомила суд про свій намір відновити дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved