Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-26 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з позовом\~про визнання\~за ним,\~в порядку\~спадкування за\~заповітом після\~смерті його\~батька,\~[PERSON],\~який помер\~09\~січня 2017\~року,\~права власності\~ на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: вул. Дружби, 11, села Головківка, Олександрійського району, Кіровоградської області. Свої вимоги мотивує тим, що спадкодавцеві на праві власності належав вищезазначений будинок. Правовстановлюючими документами на будинок є технічний паспорт житлового будинку індивідуального житлового фонду, складений 22.10.2013 року Олександрійським КМБТІ, відповідно до якого, житловий будинок побудовано у 1955 році. Рішенням виконкому Олександрійської ради народних депутатів від 28.04.1989 року за № 133 «Про оформлення права власності на будинки», після розгляду списків власників будинків Головківської сільської ради народних депутатів, було вирішено оформити право власності на будинки згідно доданого списку с. Головківка, всього 22 вулиці. При цьому, голові виконкому було доручено Головківської сільської ради було доручено оформити право власності на будинки. Згідно додатку до цього Рішення, серед осіб, яким було вирішено оформити право власності на житловий будинок, за № 824 значиться батько позивача, [PERSON]. Більше ніяких дій по реєстрації права власності спадкодавець не проводив. Згідно з рішенням виконкому Головківської сільської ради народних депутатів від 27.09.1993 року за № 54, відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок», спадкодавцеві було передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,99 га по вул. Горького, 11 в с. Головківка Олександрійського району Кіровоградської області, але за видачею Державного акту на землю спадкодавець з заявою не звертався. Позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини і отримав відмову у вчиненні нотаріальних дій за № 666/02-31 від 29 липня 2017 року, оскільки він не надав доказів належності будинку спадкодавцеві. Позивач вважає, що спадкодавець мав право власності на вищезазначений житловий будинок, оскільки той був збудований ще у 1955 році і тому, питання щодо належності цього майна треба вирішувати на підставі чинного на той час законодавства, яким не вимагалася державна реєстрація права власності на нерухоме майно. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі з підстав вказаних у ньому. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив до суду клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Третя особа [PERSON] позовні вимоги визнає в судовому засіданні в повному обсязі, так як вона знає, що батько склав заповіт, де заповів своє майно братові. Суд, заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, допитавши в якості свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] народився 12.04.1960 р. в с. Головківка Олександрійського району, Кіровоградської області, його батьком є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження ІІ-УР № 428558. [PERSON] помер 09.01.2017 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОЛ № 233638 від 10.01.2017 року. За життя його батько 28.10.2008 р. склав заповіт, яким заповідав позивачу все своє майно. До складу\~спадщини входить\~житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: вул. Дружби, 11, села Головківка, Олександрійського району, Кіровоградської області. Правовстановлюючими документами на будинок є технічний паспорт на жилий будинок індивідуального житлового фонду, складений 22.10.2013 року Олександрійським КМБТІ, відповідно до якого, житловий будинок побудовано у 1955 році. Рішенням виконкому Олександрійської ради народних депутатів від 28.04.1989 року за № 133 «Про оформлення права власності на будинки», після розгляду списків власників будинків Головківської сільської ради народних депутатів, було вирішено оформити право власності на будинки згідно доданого списку с. Головківка, всього 22 вулиці. При цьому було доручено голові виконкому Головківської сільської ради оформити право власності на будинки. Згідно додатку до цього Рішення, серед осіб, яким було вирішено оформити право власності на житловий будинок, за № 824 значиться батько позивача, [PERSON]. Більше ніяких дій по реєстрації права власності спадкодавець не проводив. Згідно з рішенням виконкому Головківської сільської ради народних депутатів від 27.09.1993 року за № 54, відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок», спадкодавцеві було передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,99 га по вул. Горького, 11 в с. Головківка Олександрійського району Кіровоградської області, але за видачею Державного акту на землю спадкодавець з заявою не звертався.. Позивач звернувся в Олександрійську районну державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Постановою державного нотаріуса Олександрійської районної державної нотаріальної контори від 29 липня 2017 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на на вищевказаний житловий будинок. Відмова обґрунтована тим, що він не надав доказів належності будинку спадкодавцеві. Статтею 1218\~ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, тобто майнові права можуть бути предметом спадкування. Для спадкоємця, що прийняв спадщину, виникають як майнові права, так і обовязки. Право власності на збудований житловий будинок набувається у порядку,який існував на час його будівництва. У 1948-1955 роках питання набуття права власності регулювалися Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Указ від 26.08.48 р.), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року Постановою ради міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Постанова від 26.08.48 р.), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно із ст. 1 Указу від 26.08.48 р., кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до пяти як у місті, так і поза містом. Пункт 2 Постанови від 26.08.1948 р. визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже, за Указом від 26.08.48 р. та Постановою від 26.08.48 р., підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не повязували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-137цс13 від 18 грудня 2013 року. Житлові будинки, побудовані в сільській місцевості, до експлуатації не приймалися. За таких обставин, оскільки будівництво житлового будинку, який є обєктом спадщини, відбувалось відповідно до чинного на час його будівництва законодавства (тобто будинок не є самовільним будівництвом у розумінні ст. 105 ЦК Української РСР) і що на момент смерті спадкодавця цей будинок був повністю збудований, що підтверджується технічним паспортом від 22.10.2013 р., спірний житловий будинок є обєктом права власності, тому є правові підстави для визнання за позивачем, як спадкоємцем за заповітом, права власності на цей будинок у порядку спадкування за заповітом.

Outcome: approved