Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 09.10.2010 року між сторонами було укладено договір безвідсоткової цільової позики, відповідно до якого відповідач отримала грошові кошти в сумі 36000 грн., про що свідчить розписка позичальника. Відповідно до умов договору строк надання позики становить 72 місяці з моменту підписання договору або по першій вимозі. Строк повернення суми позики минув 09.10.2016 року. З метою позасудового врегулювання спору 05.12.2016 року відповідачу направлено вимогу про добровільне виконання зобовязання, проте остання дану вимогу проігнорувала та кошти не повернула. Просив стягнути з відповідача на його користь борг в сумі 37874,96 грн., з яких 36000 грн. боргу, 1656 грн. інфляційних витрат, 218,96 грн. трьох процентів річних, а також судові витрати по справі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнала повністю, не заперечувала проти його задоволення, пояснила, що дійсно у жовтні 2010 року у зв'язку з тяжким матеріальним становищем після смерті сина уклала з позивачем договір безвідсоткової цільової позики та отримала від нього грошові кошти, які повернути у обумовлений строк не змогла. Не заперечувала, що договір безвідсоткової цільової позики та розписка написані нею власноручно. Заслухавши представника позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09.10.2016 року між сторонами укладено договір безвідсоткової цільової позики, відповідно до якого кредитор зобовязується надати позичальнику безвідсоткову цільову позику в сумі 36000 грн. на поліпшення житлових умов, а позичальник зобовязується використовувати кошти за цільовим призначенням. Строк надання позики становить 72 місяці з моменту підписання договору або по першій вимозі. По закінченню строку дії договору позичальник зобовязаний протягом 10 днів повернути суму позики. Оригіналом розписки, який суду надав представник позивача, підтверджується, що09.10.2010 року [PERSON] отримала від [PERSON] позику в сумі 36000 грн. та зобовязалась повернути її по першій вимозі. Як встановлено судом та підтверджується сторонами, по закінченню дії договору відповідач свої зобовязання належним чином не виконала та грошові кошти не повернула. 06.12.2016 року позивачем на адресою відповідача рекомендованим листом направлено вимогу з метою досудового врегулювання спору, з якої вбачається пропозиція позивача не пізніше семи днів з дня отримання вимоги повернути йому грошові кошти в розмірі 36000 грн. Таким чином, між сторонами склалися правовідносини з договору позики, відповідно до яких позивач передав відповідачу 36000 грн., а остання в свою чергу зобов'язалась повернути зазначені гроші в строк до 09.10.2016 року або по першій вимозі, однак проігнорувала дані домовленості, що підтверджується наявністю оригіналу розписки у позикодавця. Відповідно до\~ст.509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають із підстав, встановлених\~ст.11 Цивільного кодексу України, і повинні ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, що передбачено\~ст.3 цього Кодексу. Відповідно до\~статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього\~Кодексу, а також інших актів цивільного законодавства, а в разі відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст.1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку саму суму коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того самого роду і такої самої якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі\~ст.1047 Цивільного кодексу України, договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з ч.1\~ст.1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до\~ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі викладеного та враховуючи, що відповідач позов визнала, взяті на себе зобовязання не виконала та не повернула суму позики у строк, визначений договором та розпискою, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення з [PERSON] боргу в сумі 36000 грн., 1656 грн. інфляційних втрат, 218,96 грн. трьох процентів річних та стягнення судових витрат підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved