Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, посилаючись на наступні обставини. На підставі державного акту серії ДН № 012045 від 05.12.1995 року, виданого згідно рішення виконкому Донецької міської ради народних депутатів від 12.02.1993 року № 8/21, батько позивача - [PERSON] набув права приватної власності на земельну ділянку для будівництва житлового будинку, площею 0,0552 га, розташовану за адресою: [ADDRESS]. На підставі свідоцтва про право власності від 05.05.1999 року [PERSON] набув права власності на житловий будинок, зведений на вказаній земельній ділянці. [INFO] року [PERSON] помер. Його єдиним спадкоємцем була мати позивача - [PERSON], яка прийняла спадщину, оскільки у встановлений законом строк звернулася з відповідною заявою до нотаріальної контори. 21.09.2001 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS]. Проте оформити свої спадкові права на земельну ділянку за вказаною адресою [PERSON] не встигла, оскільки [INFO] року померла. Її спадкоємцем за заповітом, посвідченим 16.07.2003 року є позивач, яка прийняла спадщину, оскільки у встановлений законом шестимісячний строк звернувся до нотаріальної контори. Постановою приватного нотаріуса ДМНО [PERSON] від 17.01.2014 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, оскільки спадкодавець за життя не зареєструвала своє право на неї у встановленому законом порядку. Оформити свої спадкові права позивач не має можливості, тому змушена звертатися до суду з цим позовом. В судовому засіданні представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягав, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві. Представники відповідачів, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] з 01.11.1946 року перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від якого народилася [PERSON] На підставі державного акту серії ДН № 012045 від 05.12.1995 року, виданого згідно рішення виконкому Донецької міської ради народних депутатів від 12.02.1993 року № 8/21, [PERSON] набув права приватної власності на земельну ділянку для будівництва житлового будинку, площею 0,0552 га, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Державний акт на право приватної власності на землю зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 6-728. На підставі свідоцтва про право власності від 05.05.1999 року, виданого згідно рішення виконавчого комітету Куйбишевської районної в м. Донецьку ради № 298/11 від 14.04.1999 року [PERSON] набув права власності на житловий будинок, зведений на вказаній земельній ділянці. [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Згідно спадкової справи спадкоємцем [PERSON] за законом першої черги, який прийняв спадщину - є його дружина. 21.09.2001 року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припиняються внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] прийняла у спадщину, проте не зареєструвала своє право на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS]. [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Згідно заповіту, посвідченого 16.07.2003 року Сьомою донецькою державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 1-959, [PERSON], усе своє майно заповіла [PERSON] Згідно Інформаційної довідки зі спадкового реєстру з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] 07.06.2013 року звернулася [PERSON] Згідно витягу з Державного земельного кадастру від 16.10.2013 року за заявою [PERSON] Управлінням Держземагенства у м. Донецьку за [PERSON] було здійснено державну реєстрацію земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, розташованої за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер 1410137400:00:023:0630. Постановою державного нотаріуса від 17.01.2014 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки право на земельну ділянку не було зареєстроване за спадкодавцем. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач позбавлена можливості оформити свої спадкові права у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 328 ЦК Украини право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, доведені в судовому засіданні, тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved