Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про зняття арешту з належної йому на праві власності ? частини квартири [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначив, що постановою державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції від 19.11.2001 року, яка винесена на підставі протоколу слідчого СВ ЧМВ УМВС України в Чернігівській області від 03.07.2001 року, накладено арешт на частину квартири, яка належить йому на праві власності. 28.05.2013 року постановою Деснянського районного суду м. Чернігова вказаний вище протокол слідчого скасовано, але арешт з належної позивачу частини квартири не знято, в зв'язку з чим останній не може оформити договір дарування вказаної частини квартири. В судове засідання позивач та представник позивача не з'явились. Через канцелярію суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, підтримала вимоги позовної заяви та наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, щодо вирішення позову поклався на розсуд суду. Представники третіх осіб в судове засідання не з'явились, подали до суду заяви з проханням розглянути позов за їх відсутності, щодо вирішення позову поклались на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу , згідно свідоцтва про право власності на житло від 06.10.1998 року, виданого виконкомом Деснянської районної ради та зареєстрованого в Чернігівському МБТІ, належить ? частина квартири [ADDRESS]. Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 30.08.2001 року [PERSON] був засуджений за ч. 2 ст. 229-1 КК України (в редакції 1960 року) до п'яти років позбавлення волі з конфіскацією майна. Відповідно до ст. 45 КК України (в редакції 1960 року) покарання визнано умовним та встановлено іспитовий строк в два роки. В рамках досудового розслідування даної кримінальної справи, з метою забезпечення цивільного позову та виконання вироку в частині конфіскації майна, протоколом слідчого СВ ЧМВ УМВС України в Чернігівській області Петрушевцем В.В. від 03.07.2001 року був накладений арешт на ? частину квартири [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON] На підставі протоколу слідчого, 19.11.2001 року державним виконавцем було винесено постанову серії АА №513767 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 28 травня 2013 року, за результатами розгляду клопотання адвоката [PERSON] в інтересах [PERSON] про зняття арешту на майно, Деснянським районним судом м. Чернігова винесено постанову, якою [PERSON] звільнено від додаткового покарання у вигляду конфіскації майна за вироком Деснянського районного суду м. Чернігові від 30.08.2014 року та скасовано протокол слідчого СВ ЧМВ УМВС України в Чернігівській області Петрушевця В.В. від 03.07.2001 року про накладення арешту на ? частину квартири [ADDRESS], яка належить [PERSON] на праві власності. В липні місяці цього року позивач звернувся до нотаріуса за для оформлення договору дарування частини квартири, яка є його власністю. Однак, в зв'язку із наявністю заборони відчуження вказаної частини квартири, що підтверджується Витягом з реєстру прав власності на нерухому майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів № 63951739 від 18.07.2014 року, позивачу було відмовлено. Частиною 1 статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved