Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

Позивач, звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 13.06.2009 року. Під час шлюбу народилась дитина, син [PERSON], [INFO], який проживає з нею і знаходяться на її утриманні. У зв'язку з тим, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, позивач була вимушена звернутися з даним позовом до суду. Оскільки відповідач отримує пенсію з боку України та інші допомоги, працює на непідконтрольній Україні території у м.Донецьку, дитині допомагає нерегулярно, просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини у твердій грошовій сумі, у розмірі 2000 грн., але не менше 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) на місяць до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не зявилась, про місце та час розгляду справи повідомлена належно, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити, також зазначила, що не заперечує проти доручення банківських квитанцій в яких зазначено призначення платежу, як аліменти, інші виплати утримання дитини не стосувались. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив в задоволенні позову відмовити повністю. Пояснив, що він сплачував позивачу аліменти, деякі кошти він надавав безпосередньо позивачу, деякі за допомогою банківських переказів, як через «ПриватБанк» так і через інший банк. В майбутньому бажає добровільно сплачувати аліменти на утримання дитини. Зараз добровільно не сплачує, оскільки з серпня місяця 2016 року на підстави виконавчого листа з його пенсії ДВС стягує 50 відсотків до погашення заборгованості по аліментам. Також підтвердив те, що отримує пенсію за вислугу років, зазначивши, що інших доходів не має. Бажає сплачувати аліменти на рахунок саме дитини, щоб витрати носили цільовий характер та їх можливо було контролювати. Судом встановлено, що сторони знаходились в зареєстрованому шлюбі з 13.06.2009 року. Шлюб розірвано на підставі рішення Сєвєродонецького міського суду від 27.07.2015 року. Під час шлюбу у позивача народилась дитина, син [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії 1-ЕД № 167090, батьком вказано відповідача. Дитина, як зазначає позивач проживає з нею, про що також зазначено в рішенні суду від 27.07.2015 року по справі № 428/6573/15-ц, а отже знаходиться на її утриманні. Відповідно до наданих відповідачем квитанцій, ним дійсно у період з липня 2015 року по травень 2016 року, неодноразово здійснювались перекази грошових коштів на картку позивача, однак ці перекази носять нерегулярний та мінливий характер. З наданої довідки № 919009582 від 19.01.2015 року [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою. Позивачем були надані копії медичної документації на підтвердження захворювання неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO], та копії товарних чеків на придбання ліків, лікувального взуття, проведення обстежень. З листа ВДВС слідує, що на підставі виконавчого листа від 01.06.2016 року № 428/13004/15-ц з 01.08.2016 року з пенсії [PERSON] утримуються аліменти у розмірі 50 відсотків до погашення заборгованості у розмірі 8828,10 грн., а після погашення по 1/4 частині щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, в судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що відповідач отримує пенсійні виплати, які мають регулярний характер, а отже відповідач має стабільний дохід, у звязку з чим відсутні підстави для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, у розмірі 2000 грн., тому в цій частині позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Відповідно до довідки УПФУ в м.Сєвєродонецьку від 19.12.2016 року № 5280 [PERSON] отримує аліменти на 1 дитину, [INFO], у розмірі 2369,44 грн. починаючи з серпня 2016 року. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, «Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття». На підставі ст.181 Сімейного кодексу України, «За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі». На підставі ст.80 Сімейного кодексу України, «Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі». Згідно до ст.79 СК України «аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви». Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України «При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України». З огляду на вищезазначене, в судовому засіданні було встановлено, що відповідач дійсно здйснював грошові перекази на імя позивача з липня 2015 року по травень 2016 року, призначення деяких платежів дійсно зазначено, як «аліменти», однак ці платежі мали мінливий та нерегулярний характер. На даний час відповідач добровільно аліменти не сплачує, їх стягнення здійснюється з 01.08.2016 року на підставі постанови ВДВС про відкриття виконавчого провадження. Відповідач отримує пенсію, не є інвалідом, недієздатним, а отже має постійний дохід та може надавити допомогу на утримання неповнолітньої дитини.

Outcome: partial