Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] про звільнення майна з-під арешту. Свої позовні вимоги мотивує тим, що на виконанні в Прилуцькому міськрайонному відділі державної виконавчої служби перебуває виконавчий лист №2-1016, виданий Прилуцьким міськрайонним судом 22 квітня 2005 року про стягнення щомісячно з позивача аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів його заробітку, на користь [PERSON], починаючи з 15 квітня 2005 року. В ході виконання рішення суду державним виконавцем було накладено арешт на все майно [PERSON] та оголошено заборону на його відчуження, про що постановлено відповідну постанову від 16 червня 2015 року. В квітні 2018 року після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями, спадкоємцем якого є [PERSON] Маючи намір реалізувати свої спадкові права позивач звернувся до нотаріуса по питанню прийняття спадщини, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки на все його майно накладено арешт державним виконавцем. Оскільки, на даний час заборгованість позивача щодо сплати аліментів на утримання дочки повністю погашена і таке безпідставне накладення арешту на його нерухоме майно позбавляє його як власника реалізувати право володіння, користування та розпорядження своєю власністю, тому позивачем і подано позов про зняття арешту з майна. Позивач в судове засідання не з»явився, але його представник адвокат [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача державний виконавець Молошна Л.І. в судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнала, оскільки на даний час заборгованість позивача по сплаті аліментів на утримання дитини відсутня, щодо зняття арешту з майна не заперечувала. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з»явилася, проте згідно письмової заяви просила розгляд справи проводити без її участі, щодо задоволення позовних вимог не заперечує. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні у справі докази, приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі, з наступних підстав: 17 вересня 2010 року державним виконавцем державної виконавчої служби у місті Прилуки та Прилуцькому районі відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа за №2-1016 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів в розмірі ? всіх видів доходів на утримання дитини (а.с.31). Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції від 16 червня 2015 року у виконавчому провадженні №41824234, при примусовому виконанні виконавчого листа №2/1016, виданого 22 квітня 2005 року, виданого Прилуцьким міськрайонним судом про стягнення з [PERSON] аліментів в розмірі ? частини всіх видів заробітку, на утримання дочки [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], починаючи з 15 квітня 2005 року, накладено арешт на все майно боржника [PERSON] та заборону на його відчуження (а.с.29). Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, внесених 18 червня 2015 року, проведено реєстрацію обтяження. Підстава виникнення обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 41824234, виданий 16 червня 2015 року. Вид обтяження: арешт нерухомого майна (а.с.7). Згідно копії довідки старшого державного виконавця Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби від 22 жовтня 2018 року за №18-43/28/14.15/26044 та розрахунків заборгованості по аліментам по виконавчому листу №2-1016, виданого Прилуцьким міськрайонним судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів в розмірі ? частини всіх видів доходів на утримання дочки [PERSON], [INFO], заборгованість по сплаті аліментів, відсутня (а.с.8,9,30). Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема припинення дії, яка порушує право. У відповідності до вимог ст.ст. 81, 82 ЦПК України, які регламентують, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.ст. 386, 391 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За таких обставин, оскільки судом встановлено, що на даний час на виконанні у Прилуцькому міськрайонному відділі державної виконавчої служби перебуває виконавче провадження щодо стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини, і заборгованість на даний час відсутня, і таке безпідставне накладення арешту позбавляє позивача як власника реалізувати право володіння, користування та розпорядження своєю власністю, тому позов про зняття арешту підлягає задоволення.

Outcome: approved