Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні в розмірі в розмірі 37952,16 грн., посилаючись на те, що з 22.05.2000 р. по 01.02.2013 р. працював на посаді директора ТОВ «Маяк-Гарант» Однак заробітну плату не отримав, тобто відповідач затримав розрахунок на 272 днів. В судовому засіданні позивач позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в ньому. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що позивачу було виплачено заробітну плату та всі належні виплати, заборгованість - відсутня. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив. З 22.05.2000 р. по 01.02.2013 року позивач працював на посаді директора ТОВ «Маяк-Гарант». Відповідно до наказу від 15.01.2013 р. № 28-1, позивача було звільнено за власним бажанням згідно п. 1 ст. 38 КЗпПУ (а. с. 6). 18.01.2013 року у банку позивачем було отримано 4854,93 грн. на оплату першої частини заробітної плати. 31.01.2013 року позивачем було підписано чек у чековій книжці та отримано у банківській установі грошові кошти у сумі 4854,93, які були використані ним на заробітну плату і також 28.12.2012 року позивачем було підписано чек у чековій книжці та отримано у банківській установі грошові кошти у сумі 5086,12 грн., які були використані ним на виплату заробітної плати. Аналогічні ситуації і за відповідні місяці 2012 року, що підтверджено копіями чекової книжки (а.с.46-58). Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» на ТОВ «Маяк-Гарант» ведення бухгалтерського обліку та складання звітності було покладено на керівника підприємства, оскільки посада головного бухгалтера у 2012-2013 роках за штатним розписом у ТОВ «Маяк-Гарант» передбачена не була. Згідно ч. 5 ст. 97 КЗпП України встановлено, що оплата праці працівників здійснюється у першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці. Виходячи з вищенаведеного, позивач, як керівник ТОВ «Маяк-Гарант», був тією особою, хто здійснював нарахування заробітної плати, отримував кошти в банківських установах на її виплату, здійснював виплату заробітної плати та забезпечував ведення фінансової звітності, а тому позивач, як розпорядник коштів ТОВ «Маяк-Гарант» був зобов'язаний в день звільнення нарахувати та виплатити собі всі розрахункові кошти, які належать йому від товариства. Відповідно до Акта прийому-передачі документів, згідно якого позивач передав, а новий керівник ТОВ «Маяк-Гарант» прийняв, то серед них видатковий відомостей про виплачену заробітну плату передано не було (а.с.-45). Згідно довідок про заробітну плату, наданих позивачем, заборгованість підприємства по заробітній платі пред позивачем - відсутня. Оскільки судом встановлено, що відповідач не має заборгованості перед позивачем по виплаті заробітної плати, то вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задоволенню не підлягають. Згідно ст. 10 ЦПК, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач не довів суду, що у відповідача перед позивачем існує заборгованість по заробітній платі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем не доведено суду правомірність своїх позовних вимог, а тому його позов задоволенню не підлягає. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed