Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 06 липня 2016 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді права власності на земельну ділянку площею 4,73 га, яка розташована на території Новосільської сільської ради, за кадастровими номерами 5124182900:01:0010135 та 5124182900:01:0050993, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, державний акт серії ЯБ № 438951 від 03 квітня 2006 року. Під час життя померлий [PERSON] залишив заповідальне розпорядження, відповідно до якого вказану земельну ділянку заповів позивачу [PERSON], зареєстроване в реєстрі за № 147 від 09 жовтня 2014 року, тому спадкоємство здійснюється за заповітом. Позивач прийняв спадщину, так як у відповідності до вимог ст. 1269 ЦК України він подав заяву про прийняття спадщини. Через деякий час [PERSON] звернувся до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, 08 лютого 2017 року, своєю постановою, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів. Позивач у судове засідання не зявився, причини неявки суду не відомі, до суду надійшла заява від представника позивача адвоката [PERSON], в якій він просить розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідачі у судове засідання не зявилися, причини неявки суду не відомі, надали суду заяви, відповідно до яких вони просять розглядати справу за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, 06 липня 2016 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді права власності на земельну ділянку площею 4,73 га, яка розташована на території Новосільської сільської ради, за кадастровими номерами 5124182900:01:0010135 та 5124182900:01:0050993, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, державний акт серії ЯБ № 438951 від 03 квітня 2006 року. Під час життя померлий [PERSON] залишив заповідальне розпорядження, відповідно до якого вказану земельну ділянку заповів позивачу [PERSON], зареєстроване в реєстрі за № 147 від 09 жовтня 2014 року, тому спадкоємство здійснюється за заповітом. Позивач прийняв спадщину, так як у відповідності до вимог ст. 1269 ЦК України він подав заяву про прийняття спадщини. Через деякий час [PERSON] звернувся до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, 08 лютого 2017 року, своєю постановою, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів. У підтвердження своїх позовних вимоги, позивач надав суду копії документів, які підтверджують право власності та видавалися на імя померлого [PERSON] а відсутність оригіналів правовстановлюючих документів не може бути підставою для невизнання права власності за спадкоємцем. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Частина 5 ст. 1268 ЦК України передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У даному випадку визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а надані суду документи у повному обсязі підтверджують право померлого [PERSON] на спірне спадкове майно, спадкоємцем якого є [PERSON], а тому позов має бути задоволено. На підставі викладеного та

Outcome: approved