Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом обґрунтовуючи позовну заяву наступним. [PERSON] є власником земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER], розташовану за адресою: [ADDRESS]. Власником сусідньої земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, Люцернянська сільська рада, є відповідач [PERSON]. В ході проведення підготовчих будівельних робіт восени 2014 року [PERSON] було встановлено, що металевий паркан що розділяє його з відповідачем земельні ділянки розташовано з порушенням межі позивача на 0,53 метри по всій довжині. Крім того, садовий будинок відповідача [PERSON], частково займає територію земельної ділянки позивача, від встановленої межі на відстані приблизно 0,9 метра. Відповідач [PERSON] перешкоджає встановленню паркану по встановленій межі, погрожуючи знести його, перешкоджає користуванню земельної ділянки позивача. Позивач та його представник просять задовольнити позов. Представник відповідача заявив клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК України в частині заявлених позовних вимог щодо зобов»язання скасувати державну реєстрацію права власності, визнання недійсним свідоцтва про право власності з наступних підстав. Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 26.01.2016 року, яке набрало законної сили, у задоволенні позову [PERSON] до реєстраційної служби Вільнянського РУЮ, [PERSON] про визнання свідоцтва про право власності на нерухоме майно недійсним та скасування державної реєстрації права власності на об»єкт нерухомого майна - відмовлено в повному обсязі. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 14.04.2016 року вказане рішення залишено без змін. Позивач та його представник заперечують проти задоволення данного клопотання, обгрунтовують свою позицію наступним. При розгляді даного позову змінилися підстави та обґрунтування позову, що відрізняє його від позову щодо зобов»язання скасувати державну реєстрацію права власності, визнання недійсним свідоцтва про право власності, по якому прийнято рішення Вільнянським районним судом Запорізької області від 26.01.2016 року. А саме: як посилається позивач та його представник садовий будинок відповідача побудовано ним після придбання земельної ділянки після 2012 році. Відповідач зазначив неправдиві відомості до технічного паспорту садового будинку про його будівництво до 1992 року, таким чином відповідач 27.02.2015 року узаконив самовільно збудований садовий будинок [NUMBER] літ. 2А» в обслуговуючому кооперативі « Ремонтник ЗАЛК», отримавши свідоцтво про право власності на садовий будинок. А збудував житловий будинок відповідач так, що частина цього будинку знаходиться на земельній ділянці Позивача. Позивач та його представник посилаються в обґрунтування позову на ст. 376 ч.2,3,4 ЦК України. Крім того, позивач та його представник заявили клопотання про призначення судової земельної технічної експертизи, на вирішення якої було поставлено питання чи є порушення меж земельних ділянок належних на праві приватної власності позивачу та відповідачу. Відповідач Вільнянська районна державна адміністрація Запорізької області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У своїх запереченнях проти позову не визнає, вважає себе неналежним відповідачем по справі. Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 21.01.2015 року № 17 № « Питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції» було ліквідовано Державну реєстраційну службу. Тому відповідач Реєстраційна служба Вільнянського РУЮ не є стороною даного судового провадження, як така що на даний час не існує. Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, вивчивши письмові матеріали справи та пояснення сторін, приходить до висновку, що позовна заява підлягає повному задоволенню з таких підстав. [PERSON] та [PERSON] є власниками суміжних земельних ділянок за адресами: [ADDRESS] кадастровий № [NUMBER] та відповідно земельній ділянці [NUMBER] в ОК «Ремонтнік ЗАЛК» Люцернянської сільської ради Вільнянського району Запорізької області кадастровий № [NUMBER]. Згідно планів зовнішніх меж земельних ділянок, суміжні межі земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] являють собою пряму лінію. Актом встановлення межі земельної ділянки в селі Вільноуланівське, вул. Дніпровська, 25 від 16.12.2014 року, складеним Виконавчим комітетом Люцернянської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, зроблено висновок, що [PERSON], членом садівничого товариства «Ремонтник ЗАЛК», ділянка [NUMBER], порушено межі земельної ділянки гр. [PERSON] Геодезичною зйомкою виконаною сертифікованим інженером землевпорядником [PERSON], план земельної ділянки 1 : 500, встановлено , що [PERSON] всупереч Державним актам на право власності на земельні ділянки була зайнята земельна ділянка загальною площею 13,9 кв.м., в тому числі: площею 3,92 кв.м. - територія саду; площею 7,63 кв.м. - територія відмостки будинку; площею 2,35 кв.м. безпосередньо територія зайнята самим будинком. Згідно матеріалів перевірки Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області, яка була здійснена на підставі направлення для проведення позапланової перевірки № 167 від 05.04.2016 року в продовж 11.04.2016 року - 15.04.2016 року було складено Акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 11.04.2016 року. Актом встановлено, що будівництво садового будинку на земельній ділянці [NUMBER] в ОК «Ремонтнік ЗАЛК» Люцернянської сільської ради Вільнянського району Запорізької області громадянином [PERSON] здійснено з порушенням п. 3.25 Державних будівельних норм ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», затверджених наказом Держкоммістобудування від 17 квітня 1992 р. N 44. Відстань до межі земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER], власником якої є [PERSON] не існує, тобто садовий будинок побудований гр-ном [PERSON] знаходиться на частині земельної ділянки гр-на [PERSON] До [PERSON] застосовано адміністративну відповідальність, складено Протокол про адміністративне правопорушення від 06.06.2016 року та винесено постанову № 68 по справі про адміністративне правопорушення від 10.06.2016 року, призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 гривень. Постанова не оскаржувалася до суду [PERSON] та не скасована. 27.02.2015 року [PERSON] зареєстровано право власності на садовий будинок [NUMBER] літ. «А» в обслуговуючому кооперативі «Ремонтнік ЗАЛК» Люцернянської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, отримавши свідоцтво про право власності серії та номер [NUMBER], видане Реєстраційною службою Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області, однак в технічному паспорті наданому для реєстрації зазначено знаходження будинку [PERSON] на його земельній ділянці, що суперечить дійсності, відповідно до зазначених раніше матеріалів обмірювань земельних ділянок, відповідно технічний паспорт містить неправдиві відомості та не відображає дійсних обставин. Відповідно реєстрація об'єкту нерухомості [PERSON], що здійснена за таким технічним паспортом на частині земельної ділянки [PERSON] є незаконною. Більш того земельна ділянка придбана Відповідачем [PERSON] відповідно договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Пянтковською О.Г. 11.10.2012 року за № 7393, що містить ч. 1 п.8 де зазначено, що на момент купівлі-продажу земельної ділянки «будь-яких споруд та будівель немає, від Покупця не приховано обставин, які мають істотне значення». Відповідно до ч.2 п.8 Договору «Продавець стверджує, що на вищевказаній земельній ділянці капітальних будівель та споруд немає, що підтверджується даними про експертну оцінку земельної ділянки, зазначеними на сторінці 27 Звіту № 09/10/2 про експертну грошову оцінку земельної ділянки, виданому Товариством з обмеженою відповідальністю «Едем» 09.10.2012 року.». Відповідно до довідки голови ОК «Ремонтник ЗАЛК» Чуб В.В. від 08.10.2012 року, виданої продавцю земельної ділянки [PERSON], яка знаходиться в нотаріальній справі та копія надана суду, на цей час на земельній ділянці капітальних будівель не було. Відповідно до заяви продавця [PERSON] та покупця [PERSON], наданої 11.10.2012 року нотаріусу Пянтковській О.Г. та завіреної даним нотаріусом, на момент продажу ділянки капітальних будівель та споруд на ній не було. Тобто садовий будинок Відповідача [PERSON], побудовано ним після придбання земельної ділянки, після 2012 року. Відповідно до ч. 1 ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.3 ст. 10, п. 3, 5 ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-IV, що діяв на час реєстрації права власності будинку відповідача [PERSON] Державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. У державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Відповідно до ч. ст. 22 зазначеного Закону відповідальність за достовірність даних, що містяться в документах, поданих для державної реєстрації прав, несе заявник, якщо інше не встановлено судом. Тобто матеріали інвентаризації та технічний паспорт поданий для реєстрації права власності на садовий будинок відповідачем [PERSON], має не відповідність, є незаконними та не дійсними, що виражається у невірній даті будівництва нерухомості та у тому, що частина зазначеного в ньому будинку площею 9,98 кв.м. знаходиться безпосередньо на земельній ділянці Позивача. Даним рішенням державного реєстратора та державною реєстрацією права власності на садовий будинок порушено права Позивача на його земельну ділянку, оскільки така реєстрація об'єктів права власності на території земельної ділянки Позивача порушує його право власності. Оскільки беззаперечно встановлено, що земельна ділянка Позивача зменшена на 13,9 кв.м. за рахунок того, що на його ділянці частково розташований будинок, який належить Відповідачу [PERSON], та територією саду, розташування його садового будинку на ділянці суперечить вимогам п. 3.25 Державних будівельних норм ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», затверджених наказом Держкоммістобудування від 17 квітня 1992 р. N 44, рішення державного реєстратора про реєстрацію права приватної власності на садовий будинок та державна реєстрація спірного будинку порушує права позивача на його право власності на земельну ділянку [NUMBER], є незаконним та підлягає скасуванню, вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони були збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети. Як було встановлено судом, частина будинку відповідача [PERSON] збудована на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, із порушенням прав власника суміжної земельної ділянки, відтак відповідно до наведеної норми закону таке будівництво вважається самочинним. Відповідно до ч. 7 ст. 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. Приписом № 67 від 06.06.2016 року Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Запорізькій області відповідачу [PERSON] надано строк для усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил зі строком виконання до 08.08.2016 року, однак припис не виконано, порушень прав позивача [PERSON] не усунуто. Таким чином частини самочинно збудованого садового будинку відповідача [PERSON] [NUMBER] літ. «А» в обслуговуючому кооперативі «Ремонтнік ЗАЛК» Люцернянської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, відповідно вимогам п. 3.25 Державних будівельних норм ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», затверджених наказом Держкоммістобудування від 17 квітня 1992 р. N 44 підлягає до знесення на відстань не менше одного метра до межі сусідньої ділянки з позивачем [PERSON], від найбільш виступної конструкції. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. ст. 14, 41 Конституції України право власності на землю гарантується. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 321, ч. 1 ст. 386 ЦК України право власності є непорушним. . Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 1 ст. 106, ч. 1 ст. 107 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. Відповідно до ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Згідно із п. 3.47* ДБН «Планування та забудова міських та сільських поселень» 360-92**, на території дачних поселень відстань між дачними та садовими будинками слід приймати відповідно до вимог розділів «Садибна забудова». Згідно з п. 3.25* розділу «Садибна забудова», відстань до сусідньої межі ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни має бути не менше 1,0 м. П. «г», «е», «є» ст. 91 ЗК України визначено, що власники земельних ділянок зобов'язані крім всього іншого, не повинні порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов'язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон; зберігати геодезичні знаки. Відповідно до ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (ст. 155 ЗК України). Таким чином в суді було встановлено, що рішенням реєстратора та державною реєстрацією права власності на садовий будинок від 27.02.2015 року порушені права Позивача на його земельну ділянку, оскільки така реєстрація об»єктів права власності на території земельної ділянки Позивача порушує його право власності. З вищенаведеного суд відмовляє в задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі на підставі ст. 205 ч.2 п.2 ЦПК України. Суд також відмовляє в задоволенні клопотання позивача та його представника про проведення заявленої ними судової земельно- технічної експертизи, в справі достатньо доказів для вирішення справи по суті. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved