Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги обґрунтовує тим, що на обліку Служби у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради 10.09.2020 перебуває малолітня [PERSON] , [INFO] , як така, що перебуває у складних життєвих обставинах, з підстави проживання в сім`ї, в якій батьки або особи, які їх замінюють, ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. Мати дитини - [PERSON] , батько дитини - [PERSON] , перебувають у шлюбі. До ССД по Московському району 25.06.2020 надійшло повідомлення Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Московського району м. Харкова щодо можливого вчинення фізичного насильства [PERSON] , над малолітньою [PERSON] , [INFO] . На підставі результатів проведення оцінки рівня безпеки дитини 25.06.2020 року малолітня [PERSON] була вилучена з небезпечного середовища та тимчасово влаштована до КНП «Міська багатопрофільна лікарня № 18» Харківської міської ради. Дитина була не організована та не мала свідоцтва про народження, не перебувала на обліку в дитячій поліклініці. Малолітню [PERSON] було взято на обік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, з підстави невиконання батьками або особами, які їх замінюють батьківських обов`язків з виховання дитини. Мати дитини, [PERSON] , за допомогою телефонного зв`язку була проінформована про вилучення дитини та зобов`язалась приїхати до м. Харкова з необхідними документами. Однак, [PERSON] , на сьогоднішній день до ССД по Московському району не приходила та не надавала жодних документів. Згідно листа Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Московського району м. Харкова від 25.06.2020 фахівцями Центру з біологічним батьком дитини, [PERSON] проведена бесіда, в ході якої з`ясовано, що мати дівчинки три роки тому поїхала до м. Києва, долею дитини не цікавиться, матеріальної допомоги не надає, дитина не має свідоцтва про народження, не відвідує дитячий дошкільний заклад, не перебуває на обліку в дитячій поліклініці. Зі слів дитини, коли батько буває у нетверезому стані, то б`є її без причини. Оскільки батьки дитини, [PERSON] та [PERSON] , безвідповідально підійшли до батьківського ставлення по вихованню та утриманню своєї малолітньої дочки, не отримали їй згідно чинного законодавства свідоцтво про народження дитини, не цікавляться її подальшою долею, не мають необхідного батьківського потенціалу, що призводить до неспроможності виховувати свою дитину, позивач вважає, що є всі підстави для позбавлення їх батьківських прав. На підставі викладеного просив позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив справу розглядати без її участі. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомили. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, що підстави, визначених законом для відкладення розгляду справи та оголошення в ній перерви відсутні, суд вважає за можливе розглядати справу в відсутності відповідачів. Від третьої особи надійшла заява про розгляд справи без участі її представника, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяву представника позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що на обліку Служби у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради (ССД по Московському району) з 10.09.2020 перебуває малолітня [PERSON] , [INFO] , як така, що перебуває у складних життєвих обставинах, з підстави проживання в сім`ї, в якій батьки або особи, які їх замінюють, ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. Мати дитини - [PERSON] . Батько дитини - [PERSON] . Мати дитини, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Батько дитини, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до листа Московського районного у місті Харкові ДРАЦС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 15.07.2019 батьки дитини перебувають у шлюбі. До ССД по Московському району 25.06.2020 надійшло повідомлення Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Московського району м. Харкова щодо можливого вчинення фізичного насильства [PERSON] , над малолітньою [PERSON] , [INFO] . На підставі результатів проведення оцінки рівня безпеки дитини 25.06.2020 малолітня [PERSON] була вилучена з небезпечного середовища та тимчасово влаштована до КНП «Міська багатопрофільна лікарня № 18» Харківської міської ради. Відповідно до ч. 1 ст. 144 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Дитина була не організована та не мала свідоцтва про народження, не перебувала на обліку в дитячій поліклініці. Спеціалісти ССД по Московському району у Московському районному у місті Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) отримали 10.09.2020 свідоцтво про народження дитини. Малолітню [PERSON] було взято на обік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, з підстави невиконання батьками або особами, які їх замінюють батьківських обов`язків з виховання дитини. Мати дитини, [PERSON] , за допомогою телефонного зв`язку була проінформована про вилучення дитини та зобов`язалась приїхати до м. Харкова з необхідними документами. Однак, [PERSON] , на сьогоднішній день до ССД по Московському району не приходила та не надавала ніяких документів. Згідно листа Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 17.09.2020 спеціалістами Служби спільно з фахівцем з соціальної роботи Солом`янського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді та інспектором сектору ювенальної превенції Солом`янського управління поліції ГУ НП у м. Києві 07.09.2020 була відвідана мати дитини, [PERSON] за місцем реєстрації ( [ADDRESS] ), але двері ніхто не відчинив. Сусідка з кв. [ADDRESS] [PERSON] поінформувала, що [PERSON] певний час не проживає, в її помешканні нині проживають орендарі, місце проживання/перебування останньої їй не відоме. Спеціалістами Служби та фахівцем з соціальної роботи Солом`янського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді 14.09.2020 було відвіданий батько дитини, [PERSON] , за місцем його реєстрації ( [ADDRESS] ), але двері помешкання ніхто не відчинив. Сусідка з кв. [ADDRESS] , пояснила, що [PERSON] періодично приходив додому. Згідно листа Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Московського району м. Харкова від 25.06.2020 фахівцями Центру з біологічним батьком дитини, [PERSON] проведена бесіда, в ході якої з`ясовано, що мати дівчинки три роки тому поїхала до м. Києва, долею дитини не цікавиться, матеріальної допомоги не надає, дитина не має свідоцтва про народження, не відвідує дитячий дошкільний заклад, не перебуває на обліку в дитячій поліклініці. Зі слів дитини, коли батько буває у нетверезому стані, то б`є її без причини. Відповідно до акту оцінки потреб сім`ї/особи від 26.05.2020, наданого Центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Московського району м. Харкова вбачається, що на час відвідування їжі в родині не було, зі слів дитини, вона боїться батька, коли той знаходиться у нетверезому стані. Згідно листа Комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча поліклініка № 13» Харківської міської ради від 30.06.2020 лікарем - педіатром з батьком була проведена бесіда, в ході якої з`ясовано, що мати дитини проживає в м. Києві, документів на дитину не має, дівчинка не прописана, дитячий садок не відвідує. До лікарняного закладу батьки не звертались, дитина не перебуває під наглядом фахівців поліклініки, декларації не має. Відповідно до листа Комунального некомерційного підприємства «Міська багатопрофільна лікарня № 18» Харківської міської ради від 18.09.2020 за час перебування в педіатричному відділенні малолітньої [PERSON] , дівчинку відвідували біологічний батько та бабуся. Згідно пояснення [PERSON] , матері біологічного батька дитини, від 26.06.2020 вбачається, що мати дитини проживає в м. Київ, свідоцтво про народження [PERSON] не має, мати дитини обіцяла приїхати в м. Харків та забрати дитину собі на виховання. За клопотанням ССД по Московському району та путівки Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради малолітня [PERSON] 17.09.2020 була влаштована до Комунального закладу соціального захисту для дітей «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» міста Харкова». Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Відповідно до ст. 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю Згідно ст. 3, 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, яка відповідно до ст.9 Конституції України діє як складова національного законодавства України, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 150 Сімейного кодексу України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, зокрема, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Пленум Верховного Суду України в п. 15 Постанови від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання ними своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України факт ухилення батька (матері) від виховання та утримання дітей може бути підтверджений письмовими доказами (актами, листами тощо), а також показаннями свідків. Окремого рішення суду на підтвердження цього факту не потрібно. Водночас суди повинні враховувати, що у випадках, коли батьки не беруть участі у вихованні своєї дитини з поважних причин (через хворобу, перебування в тривалому відрядженні тощо), її усиновлення без їхньої згоди є неприпустимим. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний заклад або інший заклад в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Оскільки батьки дитини, [PERSON] та [PERSON] , безвідповідально підійшли до батьківського ставлення по вихованню та утриманню своєї малолітньої дочки, не отримали їй згідно чинного законодавства свідоцтво про народження дитини, не цікавляться її подальшою долею, не мають необхідного батьківського потенціалу, що призводить до неспроможності виховувати свою дитину, суд вважає, що є всі підстави для позбавлення відповідачів батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] . Крім того, згідно висновку №593 від 30.11.2020 року Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, Департамент служб вважає доцільним позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачі не піклуються про свою малолітню доньку, не проявляють заінтересованості в її подальшій долі, не цікавляться її станом здоров`я, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Згідно п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ч. 3 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Як встановлено вище, відповідач по справі [PERSON] не займається вихованням доньки, повністю усунулась та ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не виявляє до неї будь-якої батьківської уваги та турботи. Згідно з ч. 1 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався як на підставу своїх позовних вимог. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своєї доньки [PERSON] , [INFO] , а тому вони повинні бути позбавлені батьківських прав відносно неї. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 2102,00 грн.

Outcome: approved