Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про про усунення перешкод у вихованні дитини, визнання дій незаконними, зобов'язання вчинити певні дії, вказуючи, що позивач є матір'ю [PERSON] та бабусею [PERSON], [INFO]. У зв'язку з матеріальними та соціально-побутовими проблемами [PERSON] звернулась до харківського міського голови із заявою про тимчасове влаштування малолітнього сина [PERSON] до обласного дитячого будинку. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 23.03.2016 р. № 174 малолітній [PERSON] влаштований до обласного дитячого будинку на повне державне забезпечення. Службою у справах дітей Червонозаводського району дитину влаштовано до КЗОЗ «Обласний будинок дитини №3». Весь цей час позивач відвідувала свого онука, проводила з ним час, піклувалась та дбала про нього, однак отримувала перешкоди з боку адміністрації щодо відвідування. Служба у справах дітей Червонозаводського району не заперечує проти відвідування позивачем малолітнього онука. 20.09.2016 р. позивач написала заяву на ім'я головного лікаря [PERSON], в якій вимагала надати їй можливість спілкуватися з онуком у приміщенні будинку дитини 33 кожної неділі з 8.00 до 20.00 год., а також просила надати малолітньому медичну допомогу, а саме огляд лікарями сурдологом та пульмонологом з участю позивача, оскільки у дитини з'явився кашель. 20.10.2016 р. позивач отримала відповідь, в якій головний лікар [PERSON] відмовила у задоволенні вимог через те, що донька позивача, мати дитини, категорично забороняє надавати будь-яку інформацію позивачеві про дитину та спілкуватись з нею. Про виконання вимоги про надання дитині медичної допомоги позивачеві не було повідомлено. Вважає таку відмову незаконною, оскільки вона, як баба малолітнього, має право спілкування та відвідування дитини, і таке спілкування не суперечить інтересам дитини. Просить суд усунути перешкоди з боку відповідачів у здійсненні позивачем свого права щодо виховання онука [PERSON]; визнати незаконною відмову головного лікаря КЗОЗ «Обласний будинок дитини №3» [PERSON] у наданні позивачеві інформації щодо стану здоров'я її онука та здійснюваних відносно нього медичних заходів; зобов'язати головного лікаря КЗОЗ «Обласний будинок дитини №3» [PERSON] надати позивачеві можливість реалізувати право позивача на спілкування та виховання [PERSON] шляхом надання кожної неділі місця у будинку дитини №3, де позивач зможе з 08.00 год. до 20.00 год. доглядати за дитиною; зобов'язати головного лікаря КЗОЗ «Обласний будинок дитини №3» [PERSON] надати позивачеві інформацію щодо стану здоров'я онука та здійснюваних щодо нього медичних заходів, та надати йому невідкладну медичну допомогу, а саме огляд лікарями сурдологом та пульмонологом за участі позивача. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та пояснила, що коли вона бачила онука у вересні 2016 р., він виглядав дуже хворим. З того часу вона дитину не бачила, оскільки їй було відмовлено у спілкуванні. Відповідач [PERSON] проти позову заперечувала та пояснила, що десять років тому , коли вона була вперше вагітною, її мати - позивач у справі вимагала перервати вагітність. З вини матері в неї стався викидень і вона втратила дитину. Відповідач до цього часу відчуває образу на позивача, тому категорично заперечує проти її спілкування з сином. Відповідач [PERSON], діючи від себе та від імені КЗОЗ «Обласний будинок дитини №3», не заперечувала проти спілкування позивача з онуком. Пояснила, що заклад не має права надавати відповідачеві інформацію про стан здоров'я дитини без згоди її матері, [PERSON] Остання, крім того, також категорично заперечувала проти спілкування позивача з онуком. Для дітей цієї вікової групи розкладом дня передбачено денний сон з 10.00 год. до 12.00 год. та з 15.00 год. до 17.00 год., годування о 08.00 год., 12.00 год., 15.30 год., 19.00 год. і в 20.00 год., тому в ці часи спілкування з дитиною обмежене. Родичам, які відвідують дітей, заборонено їх годувати на свій розсуд, перевдягати, купати. Спеціального приміщення для спілкування родичів з дитиною у будинку дитини №3 немає, це може бути будь-яке вільне приміщення. Родичі спілкуються з дітьми під наглядом персоналу закладу. Двічі на рік всі діти оглядаються лікарською комісією, отримують необхідну медичну допомогу. Так, у лютому 2017 р. малолітній [PERSON] разом зі своєю матір'ю знаходився на лікуванні в Харківській обласній дитячій лікарні. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні покладалась на розсуд суду та пояснила, що позивач не зверталась до них із заявою про складання висновку та не надавала необхідних документів для складання висновку про доцільність спілкування дитини з позивачем. Дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO]., є відповідач [PERSON], бабою - позивач [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження [NUMBER] та [NUMBER]( а.с.6, 7). Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради № 174 від 23.03.2016 р., малолітній [PERSON] влаштований до обласного будинку дитини та здійснено його утримання за рахунок держави. На час розгляду справи малолітній [PERSON] перебуває в КЗОЗ «Обласний будинок дитини №3», а його мати [PERSON] не позбавлена батьківських прав. Служба у справах дітей Червонозаводського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради листом від 01.06.2016 р. повідомила КЗОЗ «Обласний будинок дитини №3» про відсутність заперечень проти відвідувань позивачем [PERSON] малолітнього [PERSON] (а.с.9). Також судом встановлено, що 20.09.2016 р. позивач звернулась до головного лікаря КЗОЗ «Обласний будинок дитини №3» [PERSON] із заявою, в якій прохала надати онуку медичну допомогу, а саме огляд лікарями пуль монологом та сурдологом у присутності позивача, та підготувати їй кімнату для догляду за дитиною кожної неділі з 08.00 год. до 20.00 год. 20.10.2016 р. позивачеві направлено листа, в якому повідомлено про неможливість задоволення її заяви від 20.09.2016 р., оскільки мати дитини - [PERSON] категорично забороняє надавати їй будь-яку інформацію про дитину та спілкуватись з нею. Згідно ч.3 ст.249 СК України, опікун, піклувальник не має права перешкоджати спілкуванню дитини з її батьками та іншими родичами, за винятком випадків, коли таке спілкування суперечить інтересам дитини. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.257 СК України, баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Частиною 2 ст.285 ЦК України передбачено, що право на інформацію про стан здоров'я дитини або підопічного мають батьки (усиновлювачі), опікун та піклувальник. Мати дитини має переважне право перед іншими особами на виховання дитини, обираючи відповідні форми та методи виховання, що передбачено ст.151 СК України. Суд вважає, що відмовляючи позивачеві у наданні інформації про стан здоров'я онука, за відсутності згоди матері дитини на надання такої інформації, відповідач - головний лікар КЗОЗ «Обласний будинок дитини №3» [PERSON] діяла в межах повноважень, наданих матір'ю дитини, яка не позбавлена батьківських прав та обрала таку форму і метод виховання свого сина. Таким чином, підстав для визнання рішення, дій чи бездіяльності головного лікаря КЗОЗ «Обласний будинок дитини №3» [PERSON] стосовно позивача - не вбачається. Разом з тим суд зазначає, що оскільки відповідачем [PERSON] не доведено, що спілкування дитини з позивачем - рідною бабою зашкодить інтересам дитини, може погіршити стан малолітнього, що дитина потребує захисту від позивача, то обрані матір'ю дитини форма та метод виховання у вигляді заборони спілкування дитини з рідною бабою, на думку суду, суперечить моральним засадам суспільства, суперечить інтересам дитини та порушує право позивача на спілкування з онуком. Посилання відповідача [PERSON] на образи, спричинені їй позивачем у минулому, суд вважає безпідставними для обґрунтування заперечень проти позовних вимог, оскільки особисті неприязні відносини, які виникли між ними, не є підставою для порушення права позивача та інтересів дитини. Враховуючи, що перебування малолітнього [PERSON] в КЗОЗ «Обласний будинок дитини №3» здійснюється відповідно до певного режиму, з визначенням часу харчування, сну, гігієнічних процедур, прогулянок, тощо, позовні вимоги щодо спілкування позивача з дитиною з 08.00.год. до 20.00 год. суд задовільняє частково, визначаючи час для спілкування з 17.00 год. до 20.00 год. кожної неділі місяця, в умовах вказаного закладу. Також суд вважає необхідним задовільнити позовні вимоги в частині, що стосуються надання позивачеві інформації щодо стану здоров'я її онука та здійснюваних щодо нього медичних заходів, виходячи з того, що дії позивача спрямовані на захист інтересів дитини та викликані турботою про стан здоров'я малолітнього. Вимоги про надання малолітньому невідкладної медичної допомоги, огляду лікарями сурдологом та пульмонологом з участю позивача, суд вважає передчасно заявленими та недоведеними, тому відмовляє у їх задоволенні. За таких обставин суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed