Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, яким просить стягнути з останнього на свою користь суму боргу за договором позики в розмірі 31915,68грн. та 3% річних у розмірі 499,66грн., а всього на загальну суму 32415,34грн. В підтвердження своїх вимог зазначає, що 18.02.2014 з відповідачем уклади договір позики, відповідно до якого позивач надав, а [PERSON] прийняв 1204,82 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на день звернення до суду становить 31915,68грн., про що свідчить розписка. Відповідач зобовязався повернути грошові кошти до 01.09.2015, однак до цього часу борг не повернув та ухиляється від зустрічей та вирішення спору. Оскільки відповідач прострочив взяті на себе зобовязання, повинен сплатити три відсотка річних від простроченої суми, що складає 499,66грн. Представник позивача надав заяву про слухання справи за його відсутністю, вимоги позову підтримав у повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує щодо постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, будучи повідомленим про день та час розгляду справи належним чином, заяв про поважні причини своєї відсутності або про слухання справи за його відсутністю не надав, тому суд, зі згоди представника позивача розглядає справу у відсутності відповідача, постановляючи заочне рішення, що не суперечить правилам ст. 224 ЦПК України. Суд вивчивши доводи позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Так, судом встановлено, що 18.02.2014 [PERSON] взяв в борг у [PERSON] грошові кошти в сумі 10000грн. або 1204,82 доларів США і зобовязався повернути до 01.09.2015, про що склав розписку. Отже, між сторонами укладено простий письмовий договір позики. Відповідно до ст.. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальнику) грошову суму, а позичальник зобовязується повернути таку ж саме грошову суму (суму позики). Згідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст..ст. 610,611 ЦК України порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, а у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Частина 2 ст. 625 ЦК України зазначає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, суд надійшов до висновку, що відповідач не тільки до встановленого у розписці терміну, але і до сьогоднішнього часу не повернув суму позики, то з відповідача повинно бути стягнуто суму боргу в розмірі 31915,68грн. та три відсотка річних від суми боргу в розмірі 499,66грн., а всього на загальну суму 32415,34грн., тому вимоги позову підлягають задоволенню на підставі їх доведеності та обґрунтованості. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на підставі правил ст.. 88 ЦПК України.

Outcome: approved