Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього заборгованості договором позики, відсотків за користування позикою, 3% річних та інфляційних збитків за прострочення виконання грошового зобов'язання,. У підтвердження своїх позовних вимог зазначає, що між ним та відповідачем 27 грудня 2012 року було укладено договір позики на суму 300 000,00грн. На підтвердження договору позики, відповідач надав йому розписку, у якій зобов'язалась повернути борг до 01 січня 2016 року. Однак, до вказаного строку відповідач грошові кошти в повному обсязі не повернув. На прохання позивача про добровільну сплату заборгованості в повному обсязі ніяким чином не відреагував. У зв'язку з цим, позивач просить стягнути з відповідача борг в розмірі 172 997,06 грн., з яких: 100 000,00 грн. - заборгованість за договором позики, 15 685,32 грн. - інфляційні збитки, 3 418,03 грн. - 3% річних за прострочення грошового зобов'язання, 53 893,71 відсотки за користування позикою, а також витрати за сплату судового збору. Позивач в судове засідання не з'явився, підтримав позовні вимоги в повному обсязі просив суд слухати справу у його відсутність, не заперечував проти заочного розгляду справи про, що надав письмову заяву. Відповідач до судового засідання не з'явився, про дату та час слухання справи повідомлений належним чином, отже зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.. Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами було укладено договір позики від 27 грудня 2012 року, відповідно до якого відповідач взяв в борг у позивача 300 000,00 грн., що підтверджується розпискою відповідача, в якій останній зобов'язався повернути вищевказану суму до 01 січня 2016 року. Але до теперішнього часу свої зобов'язання в повному обсязі не виконав. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Згідно зі змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК). Як передбачено ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законе Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставі Національного банку України. У зв'язку з тим, що відповідач до тепер не повернув позивачу позичені в нього гроші в розмірі 100 000,00 грн., тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму основного боргу у розмірі 100 000,00 грн., 3% річних - 3 418,03 грн., інфляційні збитки в розмірі 15 685,32 грн., та відсотки за користування позикою у розмірі 53 893,71 грн. а всього 172 997,06 гривень. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1729,97 грн.

Outcome: approved