Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, посилаючись на те, що 26.07.2012 року позивач сплатив [PERSON] (далі відповідач - 1) грошові кошти в розмірі 30 тисяч дол. США для постачання вугілля. В подальшому 22.10.2012 року, позивач перерахував через довірену особу відповідачу грошові кошти в розмірі 360000 грн. 00 коп. Проте відповідач свої зобов'язання за розпискою не виконав, не здійснив поставку товару, кошти не повернув. З метою забезпечення виконання зобов'язання [PERSON] (далі відповідач - 2) надав позивачу розписку, відповідно до якої зобов'язався перед позивачем відповідати за виконання [PERSON] своїх зобов'язань. Позивач звертався з вимогою до відповідача про повернення коштів, проте останні не виконані відповідачами в зв'язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду за захистом свого порушеного права. В судове засідання представник позивача не з'явився, проте надав до суду заяву, в якій просив слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив слухати справу у відсутність відповідача, проти ухвалення заочного рішення не заперечував /а.с. 136/. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи неодноразово був повідомлений належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомив та не просив розглядати справу у його відсутність, тому суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в матеріалах справи доказів, у відсутність відповідача та ухвалити за згодою представника позивача заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. 26.07.2012 року [PERSON] надав позивачу розписку про отримання грошових коштів в розмірі 30 тисяч дол.. США, в рахунок оплати за поставку вугілля /а.с. 9/. 22.10.2012 року позивач перерахував через довірену особу відповідачу - 1 грошові кошти в розмірі 360000 грн. /а.с. 7/. Даний факт підтверджується нотаріально завіреною заявою відповідача - 1 /а.с. 8/. 27.07.2012 року, [PERSON] зобов'язався відповідати перед позивачем за виконання відповідачем 1 своїх зобов'язань за розпискою наданою 26.07.2012 року /а.с.10/. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк /термін/ його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк /термін/. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 553 ЦК України, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення коштів з відповідачів є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки відповідачі не виконали зобов'язання належним чином, кошти в добровільному порядку не повернули, а тому підлягають стягненню в примусовому порядку. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved