Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», третя особа - Первинна профспілкова організація Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», у якому просив стягнути з Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на свою користь невиплачену частину одноразової винагороди за підсумками роботи за 2018 рік у розмірі 14 520, 82 грн., квартальні премії за 2018 рік у розмірі 44 400 грн., моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., а також судові витрати. Позовні вимоги мотивує тим, що позивач працювала на посаді провідного юрисконсульту відділу договірної роботи служби з організації закупівель та здійснення договірної роботи Державного підприємства «Адміністрація морських портів України».01 квітня 2015 року державним підприємством «Адміністрація морських портів України» видано наказ, в якому зазначено, що позивача звільнено з посади 06 квітня 2015 року. 16 лютого 2018 року Шевченківським районним судом м. Києва було винесено рішення про часткове задоволення позову [PERSON] до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», треті особи: Голова Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» Амелін А.М., Міністерство інфраструктури України, первинна профспілкова організація Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу. Постановою Апеляційного суду м. Києва від 16 травня 2018 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва по справі від 16 лютого 2018 залишено без змін.Постановою Верховного суду у складі колегії судової палати Касаційного цивільного суду від 28 листопада 2018 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 лютого 2018 та Постановою Апеляційного суду м. Києва від 16 травня 2018 року залишено без змін. Наказом відповідача від 21 лютого 2018 року № 81-к, виданим на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва було скасовано наказ Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» «Про припинення трудового договору» № 105-к 3-2 від 01 квітня 2015 року, поновлено [PERSON] ( [PERSON] у зв`язку зі зміною прізвища) на посаді провідного юрисконсульту відділу договірної роботи служби з організації закупівель та здійснення договірної роботи Державного підприємства «Адміністрація морських портів України». Однак, як позивачу стало відомо, що 11 січня 2019 року працівникам Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» було виплачено одноразову винагороду за підсумками роботи за 2018 рік. 11 січня 2019 року позивачем було отримано на картковий рахунок від відповідача грошові кошти у розмірі 7 679,18 грн. як одноразову винагороду за підсумками роботи за 2018 рік, що становить менш, ніж 40 відсотків його посадового окладу.Однак, інші працівники апарату управління Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» отримали одноразову винагороду за підсумками роботи за 2018 рік у розмірі посадового окладу. Позивача було поновлено на роботі з 10 березня 2015 року, весь цей час роботи зарахувався до його трудового стажу, він перебував у штаті підприємства.Тобто, позивач має право на одержання вищевказаної винагороди у такому же відсотку від посадового окладу, як і інші працівники Державного підприємства «Адміністрація морських портів України». Відповідно до Положення про преміювання за підсумками роботи за місяць та квартал працівників апарату управління Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» преміювання працівників апарату управління Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» за основним результатом діяльності проводиться за підсумками роботи Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» за місяць та за квартал.Розмір премії працівників визначається виходячи з фінансового стану підприємства відповідно до Положення про преміювання за підсумками роботи за місяць та квартал працівників апарату управління Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (але не менше ніж 50 %).Отже, за перший квартал 2018 року відповідач зобов`язаний був виплатити позивачу квартальну премію у розмірі не менш, ніж 11 100 грн., за другий квартал - у розмірі не менш, ніж 11 100 грн., за третій - не менш, ніж 11 100 грн., за четвертий - не менш, ніж 11 100 грн. Всього - 44 400, 00 грн., такими діями відповідача [PERSON] завдано моральної шкоди, на підставі чого остання була змушена звернутися до суду із відповідним позовом. 03 травня 2019 року позивачем була подана заява про збільшення позовних вимог, в якій вона просила стягнути з Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на свою користь невиплачену частину одноразової винагороди за підсумками роботи за 2018 рік у розмірі 14 520, 82 грн., квартальні премії за 2018 рік у розмірі 44 400 грн., одноразове заохочення до новорічних свят у розмірі 22 200 грн., моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., а також судові витрати. 18 липня 2019 року позивачем була подана заява про збільшення позовних вимог, в якій вона просила стягнути з Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на користь [PERSON] невиплачену частину одноразової винагороди за підсумками роботи за 2018 рік у розмірі 47 665, 39 грн., квартальні премії за 2018 рік у розмірі 52 605 грн. 12 коп., квартальні премії за 2019 рік у розмірі 50 400 грн., премію до святкування Нового року у розмірі 22 200 грн., моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., а також судові витрати. 23 квітня 2019 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що відповідач заперечує, щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі з огляду на наступне. Розрахунковий фонд позивача за 2018 рік дорівнює 162 090, 75 грн. та складається з нарахувань за посадовим окладом у розмірі 110 010 грн. та місячної премії у розмірі 52 080, 75 грн. Враховуючи розмір винагороди визначеної адміністрацією, приведеного коефіцієнта, розмір винагороди за підсумками роботи за 2018 рік позивача становить 9 539, 35 грн. Включення до розрахункового фонду заробітної плати працівника при визначенні розміру винагороди за підсумками роботи за рік, середнього заробітку за час вимушеного прогулу, не передбачено відповідним Положенням Державного підприємства «Адміністрація морських портів України». Щодо квартальних премій то слід зазначити, що виплата останніх не вбачається можливим, оскільки мають місце негативні показники виконання фінансового плану. Окрім цього, позивач не надав належних та допустимих доказів, які б підтвердили завдання йому моральної шкоди, а також позивач не вказав з яких міркувань виходив при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди. 03 травня, через канцелярію суду позивачем була надана відповідь на відзив. З якої вбачається, що позивач не погоджується з висновками, викладеними відповідачем у відзиві до позовної заяви, вважає їх безпідставними та необґрунтованими, такими які протирічать як чинному законодавству України так і внутрішнім локальним актам відповідача. 13 червня 2019 року від третьої особи надійшли пояснення щодо позовної заяви. З поданих пояснень вбачається, що третя особа не заперечує щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі. Окрім, цього 13 червня 2019 року від третьої особи надійшли пояснення щодо відзиву на позовну заяву. З поданих пояснень вбачається, що третя особа не погоджується з висновками відповідача, вважає їх безпідставними та необґрунтованими. Ухвалою суду від 25 березня 2019 року у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 10 грудня 2019 року закрито підготовче провадження по справі та призначено до слухання по суті. Позивач в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити з підстав, що викладені у ньому. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі. Третя особа в судове засідання не з`явилася, про час та дату судового засідання повідомлялася належним чином. Заслухавши пояснення позивача, заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що відповідно до наказу № 21-П від 16 січня 2016 року позивач з 16 січня 2016 року була прийнята на роботу до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на посаду провідного юрисконсульта відділу договірної роботи служби з організації закупівель та здійснення договірної роботи Державного підприємства «Адміністрація морських портів України». Наказом № 105-к від 01 квітня 2015 року позивача звільнено із займаної посади на підставі п.6 ст.36 КЗпП України, у зв`язку з відмовою від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці. 16 лютого 2018 року Шевченківським районним судом м. Києва було винесено рішення про часткове задоволення позову [PERSON] до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», треті особи: Голова Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» Амелін А.М., Міністерство інфраструктури України, первинна профспілкова організація Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу, а саме:визнано незаконним наказ Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» «Про припинення трудового договору» № 105-к 3-2 від 01 квітня 2015 року; поновлено [PERSON] на роботі на посаді провідного юрисконсульта відділу до говірної роботи служби організації закупівель та здійснення договірної роботи Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» з 06 квітня 2015 року; стягнуто з Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 610 395, 18 грн. без врахування відповідних податків й інших обов`язкових платежів; у відшкодування моральної шкоди 4 000 грн. Постановою Апеляційного суду м. Києва від 16 травня 2018 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва по справі від 16 лютого 2018 залишено без змін. Постановою Верховного суду у складі колегії судової палати Касаційного цивільного суду від 28 листопада 2018 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 лютого 2018 та Постановою Апеляційного суду м. Києва від 16 травня 2018 року залишено без змін. Наказом відповідача від 21 лютого 2018 року № 81-к, виданим на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 лютого 2018 року було скасовано наказ Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» «Про припинення трудового договору» № 105-к 3-2 від 01 квітня 2015 року, поновлено [PERSON] ( [PERSON] у зв`язку зі зміною прізвища) на посаді провідного юрисконсульту відділу договірної роботи служби з організації закупівель та здійснення договірної роботи Державного підприємства «Адміністрація морських портів України». 11 січня 2019 року працівникам Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» було виплачено одноразову винагороду за підсумками роботи за 2018 рік на підставі Положення про порядок винагороди та виплати працівникам апарату управління роботи Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» одноразової винагороди за підсумками роботи за рік, що підтверджується додатком № 11 до колективного договору апарату управління роботи Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на 2016 -2018 року. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалося учасниками справи, 11 січня 2019 року позивачем було отримано на картковий рахунок від відповідача грошові кошти у розмірі 7 679,18 грн. як одноразову винагороду за підсумками роботи за 2018 рік, що становить менш, ніж 40 відсотків його посадового окладу. Листом від 23 січня 2019 року за вих. № 4/ІО/ЗГ-ГО позивач запросив у відповідача у встановлені законодавством Україні строки надати належним чином завірену копію наказу Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про виплату працівникам роботи Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» одноразової винагороди за підсумками роботи за 2018 рік, всі документи та інформацію щодо періоду, за який йому було проведено розрахунок одноразової винагороди за підсумками роботи за 2018 рік та визначено розмір одноразової винагороди за підсумками роботи за 2018 рік. Листом від 07 лютого 2019 року за вих. № 508/10-03-06 відповідач надав відповідь позивачу, в якій зазначив, що в розрахунковий фонд заробітної плати позивача не включено виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, тому, розмір вказаної премії роботодавцем було зменшено в односторонньому порядку. Вказаний висновок відповідача протирічить не тільки нормам чинного законодавства України, а і його локальним правовим документам. Відповідно до ст. 10 КЗпП колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів. А відповідно до ст. 18 КЗпП України положення колективного договору є обов`язковими як для власника або уповноваженого ним органу, так і для працівників підприємства, установи, організації. Згідно ст.5 Закону України «Про колективні договори і угоди» визначено, що умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов`язковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін, які їх уклали. Так, відповідно до п.2 ст. 97 КЗпП України умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі. Також, слід зазначити, що відповідно до Рекомендацій перелік порушень, за які розмір премії працівникам можна зменшити або позбавити їх премії зовсім, і розмір такого зниження визначає підприємство (підп. 19 п. 9 Рекомендацій). Підстави для зниження розмірів чи позбавлення премій мають бути занесені до колективного договору. Підставами для зниження розмірів чи позбавлення премій може бути невиконання чи неналежне виконання працівником посадових обов`язків (трудових функцій), невчасне чи неякісне виконання розпоряджень, наказів, програм розвитку підприємства та інших організаційно-розпорядчих документів, порушення трудової дисципліни: прогул, запізнення, поява на роботі у нетверезому стані тощо. Головний документ, який визначає не лише оціночні показники, умови та порядок преміювання різних категорій працюючих, а й право на одержання премії - це Положення про преміювання за підсумками роботи за місяць або квартал та Положення з переліками доплат і надбавок. Саме в них зафіксовано підстави для виплати, підвищення (пониження) розміру премії, умови для її скасування, коло працівників, на яких вона поширюється, розмір та порядок виплати премії. Відповідно до п. 1.2 Колективного договору положення цього договору поширюються на всіх штатних працівників апарату управління роботи Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», а також на Голову роботи Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» і є обов`язковими для сторін, що його уклали. Так, відповідно до п. 2-3 Положення про преміювання за підсумками роботи за місяць та квартал працівників апарату управління роботи Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» преміювання працівників апарату управління роботи Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» за основним результатом діяльності проводиться за підсумками роботи Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» за місяць та за квартал. Розмір премії працівників визначається виходячи з фінансового стану підприємства відповідно до п. 4 цього Положення (але не менше ніж 50 %) та встановлюється наказом роботи Державного підприємства «Адміністрація морських портів України». Підставою для виплати є оперативні дані статистичної та бухгалтерської звітності роботи Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» за звітний місяць. Підставою для виплати квартальної премії є дані статистичної та бухгалтерської звітності роботи Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» за звітний квартал. Відповідно до п. 1 Положення про порядок нарахування та виплати працівникам апарату управління роботи Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» одноразової винагороди за підсумками роботи за рік одноразова винагорода за підсумками роботи за рік є особливим видом матеріального забезпечення і є складовою частиною діючої системи преміювання працівників апарату управління роботи Державного підприємства «Адміністрація морських портів України». Пунктом 8 вказаного Положення передбачено, що працівники, які відпрацювали повний календарний рік, але звільнились до моменту виплати винагороди, мають право на її одержання на загальних умовах і в терміни її виплати на Підприємстві. Відповідно до ч. 3 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» забороняється будь-яке зниження розмірів оплати праці залежно від походження, соціального і майнового стану, расової ті національної належності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання. Статтею 22 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами. Відповідно до п. 4.1 Додатку 11 до Колективного договору, а саме, Положення про порядок нарахування та виплати працівникам одноразової винагороди за підсумками роботи за рік, при розподілі одноразової винагороди за підсумками роботи за рік визначається розрахунковий фонд заробітної плати кожного працівника та в цілому по апарату управління підприємства. Згідно з п. 2.2.12 наказу Державного комітету статистики Україні від 13.01.2004 року № 5 «Про затвердження Інструкції статистики заробітної плати» оплата працівникові часу вимушеного прогулу, нарахована за рішенням суду в розмірі середнього заробітку в разі поновлення працівника на посаді (ст. 235 КЗпП), у формах державних статистичних спостережень з праці зараховується до фонду оплати праці штатних працівників у частині додаткової заробітної плати як оплата невідпрацьованого часу. Згідно з п. 1.6.2 Інструкції № 5 такі нарахування в повному обсязі відображаються у фонді оплати праці того місяця, в якому вони були зроблені. Позивача було поновлено на роботі з 10 березня 2015 року, весь цей час роботи зарахувався до його трудового стажу, він перебував у штаті підприємства. Тобто, позивач має право на одержання вищевказаної винагороди у такому же відсотку від посадового окладу, як і інші працівники роботи Державного підприємства «Адміністрація морських портів України». Відповідно до довідки № 04-01/130-2 від 13 травня 2019 року, наданої відповідачем на виконання ухвали Шевченківського районного суду м. Києва, позивачу у 2018 році всього було нараховано 940 434, 59 грн. Отже розмір винагороди, визначеної відповідачем - 6 500 000 грн., коефіцієнт - 0, 05885, розрахункових фонд заробітної плати - 940 434, 59 грн., розмір винагороди - 940 434, 59 * 0, 588 = 55 344, 57. Однак, позивачу в порушення положень як діючого законодавства, так і положень локальних актів відповідача було нараховано винагороду у розмірі 7 679, 18 грн. і не доплачено 47 665, 39 грн. (55 344, 57-7 679, 18). Відповідно до п. 2-3 Положення про преміювання за підсумками роботи за місяць та квартал працівників апарату управління роботи Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» преміювання працівників апарату управління Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» за основним результатом діяльності проводиться за підсумками роботи Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» за місяць та за квартал. У п. 4 Положення про преміювання за підсумками роботи за місяць та квартал працівників апарату управління Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», квартальна премія має бути виплачена в будь-якому випадку у розмірі не менше ніж 50 %. Якщо ж фінансові показники підприємства дозволяють, то така премія може бути виплачена у більшому розмірі, але ні в якому разі не менше ніж 50 %. Таким чином, виплата квартальних премій є не правом, а обов`язком відповідача. Отже, з Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на користь [PERSON] підлягає стягненню квартальні премії - за перший квартал 2018 року у розмірі 50 % від посадового окладу позивача у розмірі 11 100 грн., за другий квартал 2018 року у розмірі 50 % від посадового окладу позивача, що складає 11 100 грн., за третій квартал 2018 року у розмірі 50 % від посадового окладу позивача, що складає 11 100 грн., за четвертий квартал 2018 року у розмірі 86, 96 % від посадового окладу позивача, що складає 19 305, 12 грн., всього - 52 605, 12 грн.; за перший квартал 2019 року у розмірі у розмірі 50 % від посадового окладу позивача що складає 11 100 грн., за другий квартал 2019 року у розмірі 50 % від посадового окладу позивача що складає 14 100 грн., за третій квартал 2019 року у розмірі 50 % від посадового окладу позивача що складає 14 100 грн., всього - 50 400 грн.; а також премію до святкування нового року в розмірі - 22 200 грн. Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди,слід зазначити наступне. Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. За змістом ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). За таких обставин, при вирішенні спору щодо відшкодування моральної шкоди суд обов`язково повинен з`ясувати наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим, позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів, у розумінні ст. 77, 78 ЦПК України, що свідчили б про завдання позивачеві діями відповідача моральної шкоди. Таким чином, позовна вимога про відшкодування моральної шкоди не підлягає задоволенню. За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч. 1 ст. 133 судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності до квитанції № 0.0.1295792815.1 від 15 березня 2019 року позивачем за подання відповідного позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 768, 40 грн. За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути з Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 768, 40 грн.

Outcome: partial