Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики, і в обґрунтування позовних вимог вказав про те, що 05 березня 2015 року він позичив [PERSON] гроші в сумі 29000 грн., про що відповідач написав розписку в присутності свідків [PERSON] та [PERSON], в якій вказав, що зобов'язується повернути вказану суму до 13.03.2015 року. Однак у зазначений у розписці строк гроші позивачу повернуті не були. Відповідач умисно ухиляється від виконання своїх грошових зобов'язань, тому позивач змушений звернутися до суду з даним позовом і просить стягнути з відповідача на його користь 29000, 00 грн. боргу, нарахованих 3% річних в сумі 262,19 грн. та судові витрати в розмірі 290,00 грн. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, але від нього не надійшло повідомлення про причини неявки. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що у повній мірі узгоджується та не суперечить положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 05.03.2015 року позивач [PERSON] позичив відповідачу [PERSON] гроші в сумі 29000 грн., про що відповідач написав розписку в присутності свідків [PERSON] та [PERSON], в якій вказав, що зобов'язується повернути вказану суму до 13.03.2015 року. Однак в зазначений строк гроші позивачу повернуті не були. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей, того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Стаття 1049 ЦК України регламентує обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти таку ж суму або речі, визначені родовими ознаками, таку ж кількість, того ж роду та такої ж якості, які були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу за договором позики в розмірі 29000 грн. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають три проценти річних від простроченої суми станом на 02.07.2015 року в розмірі 262,19 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved