Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві посилався на те, що між КБ «ПриватБанк» та відповідачем 09 листопада 2010 року було укладено договір б/н. Відповідно до договору позивач надав відповідачу кредит, а відповідач [PERSON] взяв зобов`язання щодо повернення кредиту. Відповідач свої зобов`язання не виконав. Тому позивач\~просив суд\~стягнути з\~відповідача заборгованість\~за кредитним\~договором в\~сумі 38787,45\~грн.,\~з яких\~33631,54\~грн.\~-\~заборгованість за\~простроченим кредитом,\~5105,91\~грн.\~заборгованість за\~простроченими відсотками,\~50\~грн.\~ нарахована\~пеня.\~Також просив\~стягнути з\~відповідача на\~його користь судові витрати. Ухвалою судді Київського районного суду м.Полтави від 26 листопада 2020 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Заперечення від учасників справи проти розгляду справи в спрощеному позовному провадженні суду не подавалися. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подав. Інші заяви та клопотання від сторін не надходили. В судове засідання представник позивача не з`явився. В матеріалах справи наявне його клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що кредитного договору з позивачем не укладав. Отримав кредитну картку, за якою банк збільшував кредитний ліміт в односторонньому порядку. Зазначив, що отримував кошти з кредитної картки, здійснював їх повернення. Виплати припинив у зв`язку з втратою роботи. Враховуючи наявність достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, відсутність підстав для відкладення розгляду справи, суд ухвалив розглянути справу за відсутності представника позивача, що в засідання не з`явився. Заслухавши відповідача [PERSON] , дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 09 листопада 2010 року між сторонами по справі укладено кредитний договір б/н шляхом підписання анкети заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.17). За умовами зазначеного договору позивач надав відповідачу кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту. Відповідачу видано картку № [NUMBER] , строк дії якої - до лютого 2018 року, що підтверджується довідкою КБ «ПриватБанк» (а.с.15). В подальшому карта відповідачу неодноразово перевипускалась, термін дії останньої до квітня 2022 року. Після укладення договору банком кредитний ліміт позивачу визначений у розмірі 300,00 грн., після чого неодноразово збільшувався. Але 19 грудня 2019 року визначений у розмірі 0,00 грн., що підтверджується даними довідки КБ «ПриватБанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти (а.с.16). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Відповідно до\~частини першої\~статті\~1054\~ЦК України\~за\~кредитним договором\~банк або\~інша фінансова\~установа (кредитодавець)\~зобов`язується\~надати грошові\~кошти (кредит)\~позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. На цю обставину звернула увагу Велика палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. За змістом\~статті 1056-1 ЦК України\~розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою\~статті 551 ЦК України\~визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою\~статті 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У анкеті-заяві позичальника про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку від 09 листопада 2010 року процентна ставка не зазначена, сплата комісії не передбачена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами, а також штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 09 листопада 2010 року, посилався на\~Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті:\~https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору. Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначених банком розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої\~статті 634 ЦК України\~за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин (09 листопада 2010 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. З огляду на те, що принцип верховенства права передбачає наявність правової визначеності, зокрема і при вирішенні питання щодо необхідності відступу від висновку щодо застосування норми права у подібних відносинах, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 зазначає про відступ від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладений у раніше прийнятій постанові\~від 24 вересня 2014 року (провадження № 6-144цс14). Зокрема, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні\~підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Таким чином в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, з яких би вбачалось, що даним кредитним договором передбачено сплату процентів, комісії та штрафні санкції за порушення строку повернення одержаних коштів, сам строк, до якого мають бути повернуті такі кошти. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором №б/н від 09.11.2010, укладеного між ПриватБанком та клієнтом [PERSON] , станом на 31-05-2015 (а.с.4-5), розрахунку заборгованості за договором №б/н від 09.11.2010, укладеного між ПриватБанком та клієнтом [PERSON] , станом на 30 вересня 2019 року (а.с.6-13), розрахунку заборгованості за договором №б/н від 09.11.2010, укладеного між ПриватБанком та клієнтом [PERSON] , станом на 05-10-2020 (а.с. 14) позивач обраховує заборгованість [PERSON] у розмірі 38787,45 грн. При цьому за період з 11 квітня 2014 року по 31 травня 2015 року відповідачем погашення заборгованості не здійснювалось, але позивачем збільшено заборгованість відповідача шляхом списання відсотків у розмірі 36,10 грн. Як встановлено судом, кредитним договором сплата відсотків не передбачена. Тому списання позивачем коштів на погашення відсотків, сплата яких не передбачена договором, суперечить його умовам. Відповідно, сума заборгованості [PERSON] за період з 11 квітня 2014 року по 31 травня 2015 року є меншою на 36,10 грн. та складає 263,31 грн.: 299,41 грн. 36,10 грн. = 263,31 грн. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором №б/н від 09.11.2010, укладеного між ПриватБанком та клієнтом [PERSON] , станом на 30 вересня 2019 року (а.с.6-13) [PERSON] у період з 01 червня 2015 року по 30 вересня 2019 року отримав кредитних коштів на загальну суму 200035,94 грн. За вказаний період відповідачем сплачено коштів на загальну суму 192193,63 грн. Сплата відсотків кредитним договором у вказаний період, а також комісії та неустойки кредитним договором не передбачена, у зв`язку з чим зарахування банком частини сплачених відповідачем коштів на погашення відсотків, пені чи комісії суперечить його умовам та є безпідставним. Таким чином розмір заборгованості [PERSON] за період з 01 червня 2015 року по 30 вересня 2019 року становить: 200035,94 грн. 192193,63 грн. = 7842,31 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №б/н від 09.11.2010, укладеного між ПриватБанком та клієнтом [PERSON] , станом на 05-10-2020 (а.с. 14) витрата клієнтом ( [PERSON] ) кредитних коштів обрахована банком на загальну суму 2202,70 грн. Проте, суд критично оцінює зазначену в розрахунках заборгованості інформацію про витрати клієнтом кредитних коштів після 19 грудня 2019 року, оскільки на цей час кредитний ліміт по кредитній картці [PERSON] банком визначено у розмірі 0,00 грн. (а.с.16). Тобто, починаючи з 19 грудня 2019 року отримати кредитні кошти відповідач можливості не мав. Як вбачається з виписки про рух коштів по рахунку [PERSON] за договором №б/н станом на 07.10.2020 року, в період з 01 жовтня 2019 року по 05 жовтня 2020 року банком самостійно здійснювалося списання коштів в рахунок сплати комісії, погашення відсотків та заборгованості (а.с.53-82). Проте, укладеним сторонами кредитним договором такі дії банку не передбачені, як не передбачена сплата відсотків,комісії, неустойки. З цих підстав суд критично оцінює розрахунок заборгованості відповідача за період з 01 жовтня 2019 року по 05 жовтня 2020 року в частині інформації про витрати клієнтом кредитних коштів, та не погоджується зі збільшенням боргу відповідача у вказаний період на загальну суму 2202,70 грн. Але як вбачається з наведеного вище розрахунку та з виписки про рух коштів по рахунку [PERSON] , у вказаний період ним сплачено на погашення заборгованості 8514,47 грн. Таким чином кінцеве зобов`язання відповідача перед позивачем суд обраховує наступним чином: 263,31 грн. (борг станом на 30 вересня 2019 року) + 7842,31 грн. (борг за період з 01 червня 2015 року по 30 вересня 2019 року) - 8514,47 грн. (сплачено коштів на погашення заборгованості за період з 01 жовтня 2019 року по 05 жовтня 2020 року) = - 408,85 грн. (переплата). Враховуючи, що відповідачем було сплачено позивачу суму, що перевищує розмір одержаного ним кредиту, на час розгляду справи заборгованість відповідача за кредитом відсутня. Оскільки умовами кредитного договору не передбачено сплати відсотків, комісії, неустойки, вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками та штрафних санкцій задоволенню також не підлягають. На підставі викладеного, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про необхідність в задоволенні позову відмовити. Відповідно до ч.1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених відносно них позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про необхідність в задоволенні позову відмовити, понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed