Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. Позов мотивує тим, що 02.05.1998 року зареєстрували шлюб. Від спільного життя мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. Зазначає, що їх спільне життя не склалося, в звязку з різними поглядами на життя та різним сприйняттям світу. Шлюбні відносини між ними припинені майже три роки тому та з того часу відповідач проживає окремо. Подальше спільне життя та збереження шлюбу стало неможливим і таким, що суперечить її інтересам та унеможливлює примирення з відповідачем. Позивач та відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач також надав заяву про розгляд справи у його відсутність, де вказав, що позовні вимоги визнає повністю. Суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність вищевказаних осіб та ухвалити рішення на підставі наявних в справі доказів. За таких обставин, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дані правовідносини регулюються ст., ст.110, 112 Сімейного кодексу України. При розгляді справ про розірвання шлюбу, суд за правилами 112 Сімейного кодексу України з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 02 травня1998 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.5). Від спільного життя мають неповнолітніх дітей, синів [PERSON], [INFO] та Єгора, [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 6, 7), які після розірвання шлюбу будуть проживати з позивачкою. Шлюбні відносини між ними припинені майже три роки тому, так як спільне життя у них не склалося у звязку з різними поглядами на сімейне життя та різне сприйняття світу, що і призвело до фактичного припинення шлюбу. Спору щодо поділу майна немає. Відповідач подав заяву, де вказав, що на розірвання шлюбу погоджується. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Позивач просить не надати їм строк на примирення, вказавши, що вони не проживають окремо більше трьох років. Суд також не вбачає підстав для застосування ст.111 СК України, так як сторони фактично припинили сімейні стосунки, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Суд вважає, що при даних обставинах шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved