Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, посилаючись на те, що відповідачем забезпеченому позивачем транспортному засобу, внаслідок дорожньо - транспортної пригоди (далі - ДТП), було спричинено механічні пошкодження. Винним у ДТП постановою суду, яка набрала законної сили було визнано відповідача. На підставі звіту про вартість матеріального збитку спричиненого в результаті ДТП, позивач виплатив страхувальнику страхове відшкодування. На час ДТП відповідальність відповідача було забезпечена страховиком, який на підставі звіту про вартість матеріального збитку за зверненням позивача мав сплатити страхове відшкодування, проте відповідачі добровільно не бажають сплачувати позивачу страхову виплату, тому, позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача не з'явився, до початку розгляду справи надав заяву, в якій просить проводити розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити та ухвалити по справі заочне рішення /а.с. 68/. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про розгляд справи судом повідомлялися належним чином про поважність причин неявки суд не повідомляли та не просили розглянути справу у їх відсутність, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, а тому, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідачів та ухвалити у справі заочне рішення за згодою представника позивача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. 22.09.2014 року на вул. Мазепи в м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода, за участю відповідача. В результаті зазначеного ДТП, автомобіль марки «Honda Accord» д.н.з. [NUMBER], який застраховано позивачем /а.с. 4/, та належить [PERSON], отримав механічні пошкодження. Відповідно довідки УДАІ та вироку Печерського районного суду м. Києва від 08.12.2014 року, відповідача визнано винним у зазначеному вище ДТП /а.с. 9,12-15/. Згідно витягу вбачається, що між ПрАТ «СК «Україна» та [PERSON] був укладений договір добровільного страхування на автомобіль [NUMBER], який належить останньому на праві власності /а.с.39/. Згідно ч. 4 ст. 61 цивільно-процесуального кодексу України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Зазначене ДТП визнано страховою подією, з настанням якої виникає обов'язок страховика виплатити страхове відшкодування. Для визначення розміру матеріального збитку, заподіяного в результаті ДТП власникові застрахованого автомобілю, було складено звіт № 627/101933 від 24.09.2014 року, відповідно до якого розмір страхового відшкодування завданого автомобілю марки «Honda Accord» д.н.з. [NUMBER], склав 2250 грн. /а.с.16-36/. Згідно ст.37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком визначених документів. 25.02.2015 р. позивач направив на адресу ПрАТ «СК «Україна» заяву про страхове відшкодування на суму 2250, 00 грн., однак жодних дій на дану вимогу з боку останніх не було. Відповідно ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. На підставі п.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги(регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Згідно п. 36.6 ст. 36 та ч.2 п.12. ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, яка має бути компенсована страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Враховуючи вище наведене, суд дійшов висновку про те, що вина відповідача у ДТП встановлена, позивачем здійснене страхове відшкодування страхувальнику, у зв'язку з чим у позивача виникло право регресної вимоги про стягнення з відповідача виплаченої суми завданої ним шкоди, яку останній добровільно відшкодувати на бажає. Враховуючи викладене та

Outcome: approved