Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів в обґрунтування якого зазначив, що між ним та відповідачем було укладено кредитний договір від 05.09.2012 року № 999-00027965/1 у вигляді овердрафту на платіжну картку з максимальним лімітом заборгованості 35000,00 гривень та з датою остаточного повернення 04.09.2015 року. відповідно до виписки по рахунку за даним кредитним договором заборгованість позивача перед банком на 26.01.2015 року складає 26925,87 гривень. Позивач вказує, що між відповідачем та [PERSON] було укладено договір банківського рахунку в національній валюті № 04-679 від 26.06.2013 року, станом на 26.01.2015 року на рахунку третьої особи за вказаним договором перебувають грошові кошти у сумі 29508,64 гривень, які банк [PERSON] не повертає, посилаючись на важке фінансове станове установи та соціальне економічну ситуацію в країні. Позивач зазначає, що 26.01.2015 року він та [PERSON] уклали договір відступлення права вимоги відповідно до якого він набув права вимоги, яке належала Палажий О.Я. на грошові кошти у сумі 29508,64 гривень від відповідача, про що повідомили банк відповідним листом, однак відповіді від банку не отримали. Посилаючись на вказані обставини, на положення Цивільного Кодексу України щодо припинення зобовязання в разі поєднання в одній особі боржника та кредитора, позивач просив суд визнати припиненим його зобовязання перед відповідачем за кредитним договором від 05.09.2012 року № 999-00027965/1 в частини заборгованості в сумі 26952,87 гривень та визнати відсутнім у відповідача права на стягнення з позивача заборгованості за договором № 999-00027965/1 від 05.09.2012 року. Позивач та його представник в судове засідання не зявились, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не зявились, про день та час розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи, причини своєї неявки суду не повідомили, заперечень на позовну заяву до суду не надавали. Третя особа в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та підтвердив обставини викладені у позові. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги положення статті 157 ЦПК України щодо строків розгляду цивільних справ, положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, стосовно розумних строків розгляду судових справ, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в матеріалах справи доказами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до копії договору № 999-00027965/1 від 05.09.2012 року відповідач, за допомогою платіжної картки (рахунок № 999-00027965) надав [PERSON] кредит в межах встановленого строку та ліміту овердрафту 35000,00 гривень, остаточний термін повернення 04.09.2015 року. Як вбачається з копії виписки по контракту № 999-00027965, завіреного печаткою відділення № 329 ППТ «Імексбанк», заборгованість позивача станом на 26.01.2015 року складає 26925,87 гривень. Згідно копії договору банківського рахунку № 04-679 від 26.06.2015 року відповідач відкрив [PERSON] рахунок № 26000105979001 в національній валюті. Відповідно до виписки по рахунку № 26000105979001 станом на 26.01.2015 року на рахунку перебуває 29508,64 гривень. Пунктом 2.2.1 договору № 04-679 встановлено, що клієнт має право самостійно розпоряджатися коштами на рахунку. Відповідно до копії листа відповідача від 22.01.2015 року вих. № 01/213, посилаючись на складну соціально економічну ситуацію в країні, відповідач повідомляє [PERSON] про складності у видачі йому готівкових коштів з його рахунку. Таким чином судом встановлено, що між позивачем і відповідачем існують правовідносини, що виникли на підставі договору № 999-00027965/1 від 05.09.2012 року в яких позивач є боржником, а відповідач кредитором і станом на 26.01.2015 року у позивача перед відповідачем існують зобовязання у розмірі 26925,87 гривень. Також між відповідачем та [PERSON] (третя особа) також існують зобовязання, у яких [PERSON] є кредитором, а банк (відповідач) боржником. Згідно копії договору про відступлення права вимоги від 26.01.2015 року укладеного між [PERSON] та [PERSON], останній відступив позивачу право вимоги за договором банківського рахунку № 26000105979001 відкритого на підставі договору № 04-679 від 26.06.2013 року, про що склали відповідний акт, згідно п. 3.1 договору від 26.01.2015 року. Як вбачається з копії листа від 26.01.2015 року, який було прийнято відповідачем, про що свідчить відтиск печатки, позивач та [PERSON] повідомили банк про укладання договору про відступлення права вимоги. Таким чином судом встановлено. що у зобовязанні, що існувало між відповідачем та [PERSON] (третя особа) було замінено кредитора, застереження щодо цього договір на підставі якого виникло первинне зобовязання (№ 04-679) не містить. З огляду на вказане позивач [PERSON] є боржником відповідача за договором № 999-00027965/1 від 05.09.2012 року та кредитором відповідача за договором № 04-679 від 26.06.2013 року. Відповідно до положень статті 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно статті 606 ЦК України, зобов'язання припиняється поєднанням боржника і кредитора в одній особі. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання припиненим з 26.01.2015 року зобовязання позивача перед відповідачем за кредитним договором № 999-00027965/1 від 05.09.2012 року в сумі 26925,87 гривень, підлягає задоволенню, судом встановлено, що зазначена сума (26925,87 гривень) є загальною сумою заборгованості позивача перед банком станом на день укладання договору відступлення права вимоги і складається як з основної суми боргу так і з нарахованих відсотків за користування грошовими коштами. Щодо інших вимог позивача в частині визнання відсутнім права стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором № 999-00027965/1 від 05.09.2012 року суд вважає за необхідне відмовити, оскільки, як зазначено вище, суд прийшов до висновку, що станом на 26.01.2015 року сума зобовязання позивача перед відповідачем за договором № 999-00027965/1 від 05.09.2012 року складала 26925,87 гривень і останнє є припиненим, а отже, додаткового вирішення щодо визнання відсутнім права стягнення з позивача за вказаним договором є не доцільним.

Outcome: partial