Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 12.09.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Липовецького районного управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 58. Позивач вказує, що від даного шлюбу дітей немає. Причиною розпаду сімї позивач називає те, що спільне життя з відповідачкою не склалось через різні характери та погляди на життя, у звязку із чим між ними постійно виникають різні непорозуміння, сварки та скандали, що стали підставою для припинення спільного проживання. Позивач вказує, що шлюбних відносин вони не підтримують, господарства не ведуть, наміру на збереження шлюбу він не має, вважає, що збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. З огляду на вищевикладене, позивач просить суд розірвати шлюб із відповідачем. Позивач в судове засідання не зявився, проте надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилась, в заяві, що направила в адресу суду зазначила про визнання позовних вимог, не заперечувала щодо задоволення позову. Зважаючи на те, що сторони скористались наданими їм ч.2 ст.158 ЦПК України правами заявляти клопотання про розгляд у їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому здійснює його в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів, в загальному порядку, при цьому не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно зясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, дійшов висновку про таке. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12.09.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-АМ № 166456. Дітей вони не мають. Судом встановлено, що сторони миритись не бажають, мають стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу. Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.ст. 105,110,112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1\~ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Зважаючи на те, що сторони не бажають жити у шлюбі, мають стійке волевиявлення до припинення шлюбу, суд дійшов висновку, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя буде суперечити інтересам сторін, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Крім цього, відповідач позов визнала, отож в силу ст..174 ЦПК України, оскільки визнання позову не порушує права та інтереси інших осіб, суд приймає визнання позову та виносить рішення про задоволення позову. У відповідності до положень ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст.\~105,110,112, СК України,

Outcome: approved