Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 21 лютого 2020 року він та відповідачі уклали договір дарування, предметом якого є житловий будинок [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,0867 га, розташована в [ADDRESS] , кадастровий номер - 5124110100:02:001:0086, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Згідно договору купівлі-продажу від 27 червня 1988 року, який зареєстрований в реєстрі за № 1523 та державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 795577, відповідачі є власниками вищевказаного нерухомого майна. Таким чином, позивач прийняв у дар від відповідачів житловий будинок та земельну ділянку, від зазначеного нерухомого майна не відмовлялася, що підтверджується доводами позивача, викладеними у позові, та не заперечується відповідачами. Оскільки на момент укладення угоди сторони не мали змоги засвідчити договір нотаріально, вони домовилися зробити це згодом. Після вчинення правочину позивач почав користуватись житловим будинком, нести витрати пов`язані з підтримання ним належного технічного стану та земельною ділянкою отриманою у дар, доглядає за її збереженням, цільовим використанням, сплачує податки. Через деякий час, позивач неодноразово зв`язувався з відповідачами, щоб домовитись про зустріч для нотаріально посвідчення договору відповідно до вимог чинного законодавства, але відповідачі постійно відмовлялись від зустрічі, у зв`язку з відсутністю вільного часу. Таким чином позивач вважає, що відповідачі ухиляються від нотаріального посвідчення договору. Позивач у судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява від його представника - адвоката Златі Н.С., відповідно до якої вона просить розглядати справу за її відсутності та відсутності позивача, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з`явились, до суду надійшли заяви про визнання позову, в яких вони також просили розглядати справу за їх відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, відповідачам на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,0867 га, розташована в [ADDRESS] , кадастровий номер - 5124110100:02:001:0086, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). 21 лютого 2020 року сторони уклали договір дарування предметом якого є вказаний будинок та земельна ділянка. Таким чином, позивач прийняв у дар від відповідачів житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,0867 га, розташовану в [ADDRESS] , кадастровий номер - 5124110100:02:001:0086, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), від зазначеного нерухомого майна не відмовлялася. Оскільки на момент укладення угоди сторони не мали змоги засвідчити договір нотаріально, вони домовилися зробити це згодом. Після вчинення правочину позивач почав користуватись житловим будинком, нести витрати пов`язані з підтримання ним належного технічного стану та земельною ділянкою отриманою у дар, доглядає за її збереженням, цільовим використанням, сплачує податки. Через деякий час, позивач неодноразово зв`язувався з відповідачами, щоб домовитись про зустріч для нотаріально посвідчення договору відповідно до вимог чинного законодавства, але відповідачі постійно відмовлялись від зустрічі, у зв`язку з відсутністю вільного часу. Таким чином позивач вважає, що відповідачі ухиляються від нотаріального посвідчення договору. У відповідності до ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. З наданих суду документів вбачається, що сторони домовились про усі істотні умови договору та відбулося повне його виконання, відповідачі передали позивачу нерухоме майно, а останній прийняв його у дар та почав користуватись нерухомим майном, тобто фактично вступив у володіння та користування цим майном. Статтею 328 ЦК України, встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, що передбачено ч. 2 ст. 719 ЦК України. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином [PERSON] правомірно володіє спірним майном. Згідно із ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У даному випадку визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, всі вказані обставини знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та не викликають у суду жодних сумнівів. Тому, суд вважає, що є всі законні підстави для задоволення позовних вимог з метою недопущення порушення права власності. На підставі викладеного та

Outcome: approved