Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про позбавлення батьківських прав посилаючись на те, що з 03.11.2005 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, який було припинено 12.05.2015 року на підставі рішення Новоархангельського районного суду. Від шлюбу вони мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сторони та їх діти зареєстровані в [ADDRESS]. Відповідачці сім'я була не потрібна, оскільки вона не працювала, не виділяла кошти для сімейного бюджету, дітьми не цікавилась, проводила постійно дозвілля у сусідів та у знайомих, при цьому вживала спиртні напої, вела безпорадний статевий спосіб життя, використовувала по відношенню до дітей, а також в їх присутності ненормативну лексику. Відмовлялась готувати їжу, принижувала позивача при цьому застосовувала відносно нього фізичну силу. Вважав, що відповідачка не може виконувати батьківські обов'язки і цим створює умови, які шкодять інтересам дитини. На підставі чого позивач 09.07.2015 року звернувся зі скаргою до третьої особи. Крім того стосовно відповідачки у Новоархангельському районному суду розглядається кримінальне провадження за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Просив суд позбавити відповідачку батьківських прав стосовно її неповнолітніх дітей. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити. Відповідачка позов не визнала та просила суд відмовити в його задоволенні. Представник третьої особи служби у справах дітей Новоархангельської районної державної адміністрації, ваважав, що відсутні підстави для задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши цивільну справу суд вважає, що позов не обґрунтований і не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні сторони 03.11.2005 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новоархангельського районного управління юстиції у Кіровоградській області за актовим записом № 57. 12.05.2015 року на підставі рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області шлюб між сторонами було розірвано. За період шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] [INFO] (світлокопія свідоцтва про народження серія [NUMBER]) та сина [PERSON] [INFO] (світлокопія свідоцтва про народження серія [NUMBER]). На даний час діти проживають біля позивача та перебувають на його утриманні. Рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 23.07.2015 року, яке не набрало законної сили, оскільки оскаржено до апеляційного суду Кіровоградської області, цивільний позов [PERSON] (відповідачки по даній справі) до [PERSON] (позивача у даній справі) про визначення проживання дітей задоволено в повному обсязі та визначено проживання малолітніх дітей біля відповідачки. В даному рішенні суд аргументував, підстави про доцільність перебування малолітніх дітей біля відповідачки. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до положень ст. 164 ЦПК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Якщо суд при розгляді справи про позбавлення батьківських прав виявить у діях батьків або одного з них ознаки кримінального правопорушення, він письмово повідомляє про це орган досудового розслідування, який в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, розпочинає досудове розслідування. Даний перелік підстав для позбавлення батьківських прав одного із батьків є вичерпним та поширеному тлумаченню не підлягає. В судовому засіданні позивач не довів жодної із обставин зазначеній у статті 164 СК України, щодо реальної підстави для позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її малолітніх дітей. Позивач не надав суду жодного письмового доказу в підтвердження того, що відповідачка веде аморальний спосіб життя та відноситься неналежним чином до своїх малолітніх дітей всупереч сімейному законодавству України та їхнім інтересам. Ч. 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Притягнення відповідачки до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України також не може слугувати підставою для позбавлення її батьківських прав, оскільки вона не вчиняла кримінального правопорушення відносно своїх дітей. Крім того виходячи з положень ч. 1 ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Відповідачку на даний час не визнано виною та не засуджено за вищезазначений злочин. Судом приймається до уваги позитивне ставлення відповідачки до своїх малолітніх дітей, яке полягало в тому, що вона звернулась до суду з позовом для визначення місця проживання дітей, маючи намір з ними спілкуватись, піклуватись про них, дбати про їх культурний та духовний розвиток не зважаючи на те, що вона змінила своє місце проживання. Позивач в добровільному порядку її дітей не віддає. На думку суду позивач після розірвання шлюбу із відповідачкою прикладає всяких зусиль для того, щоб позбавити її нормально спілкуватись з дітьми, при цьому чинить перешкоди, безпідставно та необґрунтовано обмовляє її у аморальних вчинках, намагається довести в судовому порядку зворотне ставлення до відповідачки. Зокрема суд звертає увагу на те, що в період спільного проживання, тобто перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, позивач до служби у справах дітей зі скаргами на дії відповідачки не звертався, а також не звертався до суду з позовом про позбавлення її батьківських прав, тобто на переконання суду на той час, позивача влаштовувало ставлення відповідачки до нього та його дітей. Також суд звертає увагу на те, що з позовом про розірвання шлюбу до Новоархангельського районного суду звернулась відповідачка, посилаючись на те, що шлюбні відносини між сторонами були припиненні з вересня 2014 року. Подальше спільне проживання та збереження сім'ї не можливе. На примирення сторони були не згодні. Згідно висновку служби у справах дітей Новоархангельської районної державної адміністрації від 14.08.2015 року № 8-44/15 знаявної у службі інформації відповідачка проживає разом зі своєю матір'ю у с. Крупець Славутського району Хмельницької області, тимчасово окремо від дітей, де створені всі умови для їх проживання та виховання. При цьому відповідачка зверталась до суду з позовом про визначення місця проживання дітей та рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 23 липня 2015 року визначено місце проживання неповнолітніх дітей разом з матір'ю. За попереднім місцем проживання в сім'ї та побуті відповідачка характеризується позитивно, вела нормальний спосіб життя, випадків порушень нею громадського порядку не спостерігалось. Під час навчання доньки у школі відповідачка приймала активну участь у її вихованні, турбувалась про навчання дитини та її дозвілля, донька завжди мала охайний вигляд, була забезпечена необхідними прилладями. Мати постійно відвідувала батьківські збори, підтримувала тісний зв'язок з учителями, користувалась довірою та авторитетом серед батьків. За період відвідуванням сином дошкільного навчального закладу відповідачка, як мати, зарекомендувала себе з позитивної сторони, приймала активну участь у заходах, займалась громадською діяльністю, була головою батьківського комітету, брала участь у ремонтних роботах дитячого садка та групи, постійно відвідувала батьківські збори. На підставі вищевикладеного, служба у справах дітей Новоархангельської районної державної адміністрації приходить до висновку, що остання за час спільного проживання з дітьми належним чином виконувала свої обов'язки по вихованню дітей та підстав для позбавлення її батьківських прав не вбачається. Згідно характеристики від 14 серпня 2015 року, виданої виконкомом Надлацької сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області, відповідачка на даній території ніде не працює. В сім'ї і побуті характеризується з позитивної сторони. До будь якої дорученої їй справи відноситься добросовісно і з відповідальністю. В громадських місцях поводить себе зразково, порушень громадського порядку та дисципліни за нею не спостерігалось. Серед жителів села користується повагою та авторитетом. За час проживання на території Надлацької сільської ради зарекомендувала себе з позитивної сторони, спиртними напоями не зловживає, веде нормальний спосіб життя. Зауважень від сусідів не надходило. До адміністративної відповідальності не притягувалась. В пункті 15 Постанови № 3 від 30.03.2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» Пленум Верховного Суду України звернув увагу на те, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Аналізуючи встановленні в судовому засіданні обставини виходячи з письмових доказів та пояснень сторін суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. Приймаючи до уваги викладене та

Outcome: dismissed