Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про усунення перешкод у спілкуванні з правнучкою та її вихованні. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] року у онуки позивача [PERSON] та її чоловіка [PERSON] народилась донька - правнучка позивача - [PERSON]. [INFO] року онука позивачки - [PERSON] померла, після її смерті опікуном правнучки стала її рідна бабка - відповідачка [PERSON] З липня 2010 року правнучка мешкає у відповідачки, спочатку позивач мала змогу спілкуватись з правнучкою, але згодом відповідач почала чинити перешкоди у спілкуванні, але не зважаючи на це, позивачка все рівно спілкувалась з правнучкою [PERSON] через ущелину в заборі. Відповідачка відмовляла у спілкуванні позивачки з її правнучкою, у зв'язку з чим остання була вимушена звернутись до комісії з питань захисту з прав дитини, де відповідач пояснила причини заборони побачень позивача з правнучкою, мотивувала їх тим, що начебто позивачка мешкає з батьком правнучки, коли останній хворий на туберкульоз, позивача не згодна з вказаними обставинами, що підтверджується довідкою про склад сім'ї позивача. Позивачка з цим повністю не згодна, вимушена звернутись до суду так як дуже кохає свою правнучку та бажає з нею бачитись, піклуватись та приймати участь у вихованні, просить суд зобов'язати відповідача не чинити перешкод у спілкуванні та вихованні правнучки, та встановити дні зустрічі. До судового засідання позивач не з'явився, надав заяву с проханням розглянути справу у його відсутність, позов підтримує у повному обсязі, прохав суд його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями, про причини своєї неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд вважає наступне. Відповідно до вимог ст. 257 Сімейного Кодексу України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Так судовому засіданні встановлено, що [INFO] року у онуки позивача [PERSON] та її чоловіка [PERSON] народилась донька - правнучка позивача - [PERSON]. [INFO] року онука позивачки - [PERSON] померла ( а.с. 15), після її смерті опікуном правнучки стала її рідна бабка - відповідачка [PERSON] Як встановлено судом, то до своєї смерті онука позивача мешкала у неї зі своєю донькою - правнучкою позивача, також до повноліття померлої онуки - позивач була її опікуном, так як рідна мати її - відповідачка не займалась її вихованням, матеріально не забезпечувала (а.с. 14). Судом встановлено, що з липня 2010 року правнучка мешкає у відповідачки, спочатку позивач мала змогу спілкуватись з правнучкою, але згодом відповідач почала чинити перешкоди у спілкуванні, але не зважаючи на це, позивачка все рівно спілкувалась з правнучкою [PERSON] через ущелину в заборі. Відповідачка відмовляла у спілкуванні позивачки з її правнучкою, у зв'язку з чим остання була вимушена звернутись до комісії з питань захисту з прав дитини, де відповідач пояснила причини заборони побачень позивача з правнучкою, мотивувала їх тим, що начебто позивачка мешкає з батьком правнучки, коли останній хворий на туберкульоз (а.с. 5), позивача не згодна з вказаними обставинами, що підтверджується довідкою про склад сім'ї позивача та домовою книгою (а.с. 8, 9-10). Відповідно до вимог ст. 263 СК України спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Окрім того, відповідно до положень ч. 2 ст.159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відтак враховуючи положення наведених правових норм, враховуючи інтереси дитини, а також те, що виховання дитини, участь у піклуванні про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток є не лише правом, але і обов'язком позивача, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення даного позову. Відповідно до вимог ст. 88 ч.1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тобто підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача понесені ним судові витрати у розмірі 243,60 гривень. На підставі ст. ст. 141,153,157-159 СК України, ст..12 ЗУ «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved