Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду\~ з позовом до відповідача\~\~про стягнення аліментів на її користь на утримання малолітніх дітей [PERSON] [INFO],\~ [PERSON], [INFO], в розмірі 1500,00 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду до досягнення дітьми повноліття, а також про стягнення з відповідача на її користь аліментів на її утримання в розмірі 300 грн. до досягнення донькою [PERSON] 3-х річного віку. Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що від спільного сумісного проживання однією сім»єю з відповідачем без реєстрації шлюбу у них народились діти [PERSON] ,\~ [PERSON]. Сторони припинили будь- які відносини, проживають окремо. Відповідач не надає будь -яку матеріальну допомогу дітям, не бере участь у їх вихованні Домовленості про добровільне утримання спільних дітей, а також її,\~ між сторонами не досягнуто, у зв»язку із чим вона змушена звернутися з позовом до суду. Позивач в судовому засідання позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, про день час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ст.280 ЦПК України за згодою позивача суд вважає за можливе розгляд справи без участі відповідача та винесення заочного рішення. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач та відповідач\~ є батьками [PERSON], та\~ [PERSON] (а.с.5.6). Згідно Довідки №1744 від 03.11.2017 року виданої Злинською сільською радою Маловисківського району Кіровоградської області, [PERSON], малолітні діти [PERSON] та [PERSON], проживають разом з матір»ю та знаходяться на її утриманні (а.с.7). Відповідно до частини\~ 2 статті 27 Конвенції Генеральної Асамблеї ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~\~ Постановою Верховної Ради України\~\~ № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України\~\~ 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають\~ право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину\~\~ несуть основну відповідальність\~\~ за забезпечення\~\~ в межах своїх здібностей\~\~ і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачається, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стаття\~ 182 СК України встановлює, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів, витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аналогічні положення передбачені пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний , мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин,що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно частини 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. При визначені розміру аліментів, суд враховує, що обовязок по утриманню дитини, нормами діючого законодавства покладається на обох батьків. Згідно ч. 2, 4, 6 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Відповідно ч. 1, 2 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. З урахуванням матеріалів справи, а також те, що відповідачем жодних заперечень на позовну заяву не подано,\~ суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], в розмірі 1500,00 грн. (одна тисяча п»ятсот гривень 00 коп.) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом .Частина 1 статті 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів,поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках Відповідно до положень статтей 76,77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів),що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:письмовими, речовими і електронними засобами; висновками експертів;показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Законодавцем чітко визначено, що цивільна дружина має право\~ після припинення спільного сумісного проживання з батьком дитини на утримання до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Разом із цим, суд вважає, що позивачем, з урахуванням принципу змагальності цивільного судочинства та обов»язку надання суду доказів, не було доведено у суді можливість відповідача сплачувати аліменти на її утримання в розмірі 300 грн., чи в будь-якому іншому розмірі. Згідно зі статтею 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми виплати за один місяць. Відповідно до статті 141 ЦПК України судових збір на користь держави необхідно стягнути з відповідача. \~

Outcome: partial