Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, посилаючись на наступне. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 квітня 2013 року він є власником ? частки житлового будинку з господарсько - побутовими спорудами, розташованого по [ADDRESS]. За вказаною адресою позивач зареєстрований. Відповідачі по справі перешкоджають йому у користуванні ? частки вказаного житлового будинку, не впускають його до помешкання та користуватися ним. В судовому засіданні представник позивача підтримала позов та викладені у ньому обставини. Відповідачі в судове засідання не з?явилися, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила, у зв?язку з чим суд, з урахуванням думки представника позивача, вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачки та відповідно до ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 квітня 2013 року він є власником ? частки житлового будинку з господарсько - побутовими спорудами, розташованого по [ADDRESS]. За вказаною адресою позивач зареєстрований. Отже сторони по справі є співвласниками житлового будинку у рівних долях. У відповідності до заяви від 31 березня 2014 року, позивач письмово звертався до відповідачів про п передачу йому ключів від житлового будинку для його вселення та користування вказаним житловим будинком. Отже, судом встановлено, що позивач ключів від житлового будинку, частка якої належить йому на праві власності, не має, з пояснень представника позивача, у спірній квартирі проживають відповідачі, які доступу до житла позивачеві не надають, чим чинять останньому перешкоди у користуванні будинком. В спростування зазначеного будь-яких доказів з боку відповідачки суду не надано. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною 1 ст. 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 155 ЖК України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством України. Враховуючи зазначене, позов у частині зобов?язанння відповідачів не чинити позивачу перешкод у користуванні житловим будинком та вселення останнього у спірне житло підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір на користь держави в сумі 243 грн. 60 коп., що підтверджується квитанцією.

Outcome: approved