Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного\~товариства «Запоріжжяобленерго»\~про стягнення\~нарахованої,\~але не\~виплаченої заробітної\~плативказуючи,\~що 19.07.2005\~року наказом №.1814 він був прийнятий на посаду контролера енергозбуту у Кам'янсько - Дніпровський район електричних мереж ПАТ «Запоріжжяобленерго». Наказом № 3927 К від 01.11.2006 року переведений на посаду електромонтера з експлуатації розподільчих мереж 3 групи класифікації. З вересня 2017 року роботодавець почав порушувати умови трудового договору, а саме припинив виплату заробітної плати. 22 червня 2018 року наказом № 2690 К позивач був звільнений за власним бажанням за ч. 3 ст. 38 КЗпП України, у зв'язку з невиконанням власником або уповноваженим ним органом, законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору. Під час знаходження позивача у трудових правовідносинах з відповідачем, з боку останнього була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 63707,35 грн. \~ \~ Позивач\~просить суд стягнути\~з відповідача на свою користь заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі в сумі 63707,35 грн. В судове засідання позивач не з»явився, надав заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність та у відсутність його представника адвоката [PERSON], позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. В судове засідання представник відповідача не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та в належній формі, документів на підтвердження поважності причин неявки суду не надано, від нього не надійшло повідомлення про розгляд справи у його відсутність. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. За таких підстав судом відповідно до положень статті 280\~ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та заяви позивача. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Статтею 233\~КЗпП України встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Судом встановлено,\~що [PERSON]\~у період\~з 19.07.2005\~року по 22 червня 2018 року знаходився в трудових відносинах з ПАТ « Запоріжжяобленерго», що підтверджується записами трудової книжки (а.с.5-7). 22 червня 2018 року він був звільнений за власним бажанням у зв»язку з невиконанням власником або уповноваженим органом законодавства про працю, умов колективно трудового договору за ч.3 ст. 38 КЗпП України, згідно наказу № 2690-к від 21 червня 2018 року. За період знаходження позивача у трудових відносинах з відповідачем, йому була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 63707,35 гривень, що підтверджується наданою Публічним акціонерним товариством «Запоріжжяобленерго» довідкою № 1454 станом на 23.10.2018 року за період вересень 2017 рік-червень 2018 рік про невиплачену зарплату, відповідно до якої позивачу [PERSON] не виплачено суму в розмірі 63707,35 грн. (а.с. 8). Згідно наданих до суду документів на час звернення до суду заборгованість відповідача перед позивачем щодо не виплаченої заробітної плати склала 63707,35 гривень. Жодних доказів на спростування вказаної суми представником відповідача не надано. Відповідно до ст.\~115\~КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до вимог ст.\~47\~КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України. Згідно зі ст.\~116\~КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. По відношенню до [PERSON] відповідачем було порушено норми ст. 116 КЗпП України, щодо обов'язку підприємства виплатити всі суми які йому належать. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В розумінні Європейського Суду з прав людини мирне володіння своїм майном включає не тільки «класичне» право власності, яке розглядається в Україні, а й, до прикладу, виплати за трудовим договором та інші виплати. Згідно зі ст. 81 ЦПК України,кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже при звільненні позивача розрахунку в повному обсязі з ним проведено не було, тому позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі п.1.ч.1 ст.5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» позивача звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про стягнення заробітної плати, а тому суд вважає необхідним в порядку, передбаченому ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved