Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Пархимівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області про продовження строку для прийняття спадщини посилаючись на те, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] . На момент смерті [PERSON] залишилось майно, зокрема Ѕ частина житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] та право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку і право власності на земельну ділянку (пай). Ще за життя, [PERSON] склав заповіт на випадок смерті все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось заповів позивачу та [PERSON] , своєму другому синові, для позивача рідному брату. Про наявність вказаного заповіту позивачу було невідомо. [PERSON] неодноразово говорив, що майно, яке залишиться після його смерті він заповість своїй дружині, [PERSON] . 27 січня 2019 року відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 28 січня 2019 року, актовий запис № 03, виконавчим комітетом Пархимівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, [PERSON] померла. Лише після її смерті позивачу - [PERSON] стало відомо, що батько залишив заповіт не [PERSON] , а [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах кожному. Оскільки позивач не проживав зі своїми батьками, тому питання про прийняття спадщини у позивача не виникало. Позивач в судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, підтримання позову в повному обсязі та прохання його задовольнити. Представник відповідача - Пархимівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, скориставшись своїм процесуальним правом, подав заяву, відповідно до якої просить суд слухати справу у їх відсутність та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства. За таких обставин суд визнав можливим провести розгляд справи за відсутності учасників процесу. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України з причин неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , про що 04 липня 2017 року виконавчим комітетом Паврхимівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області видано свідоцтво про смерть. Позивач [PERSON] є сином померлого [PERSON] , родинні відносини підтверджуються копією свідоцтва про народження. Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців). Відповідно до статті 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1233 Цивільного кодексу України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до частини першої статті 1234 Цивільного кодексу України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до частини першої статті 1235 Цивільного кодексу України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Померлий [PERSON] все своє майно, де б воно було, і з чого воно складалося і все те, що на день його смерті буде належати йому і на що він матиме право за законом заповів [PERSON] та [PERSON] , в рівних частинах, кожному. Відповідно до частини першої статті 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до частини першої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини першої статті 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позивач пропустив строк на прийняття спадщини у зв`язку з тим, що йому не було відомо про існування складеного на його ім`я заповіту. Лише після смерті матері позивачу стало відомо, що батько залишив заповіт, своїм дітям, позивачу у справі, [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідки, виданої виконкомом Пархимівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області Француз М.П. на день смерті був прописаний один в будинку [ADDRESS] . Статтею 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до постанови Верховного Суду від 26 червня 2019 року в справі № 565/1145/17 поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Отже, знайшла своє підтвердження та обставина, що строк для прийняття спадщини позивачем пропущений з поважних причин і тому йому слід продовжити строк для прийняття спадщини, терміном в три місяці. Як визначено в статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до вимог статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини другої статті 89 Цивільного процесуального кодексу України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності,

Outcome: approved