Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 30.03.2012 року між Дочірнім підприємством «Дарниця-1» та [PERSON] , який є власником квартири [ADDRESS] , укладено договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, про надання послуг консьєржів та 19.12.2012 року про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, відповідно до яких позивач зобов`язався виконувати весь комплекс робіт по утриманню будинку, прибудинкової території за вказаною адресою та своєчасно виконувати послуги, обумовлені вказаними договорами, а відповідач зобов`язався не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим, вносити плату на рахунок позивача за надані послуги. Оскільки відповідач не виконує належним чином свої обов`язки по своєчасному внесенню в повному обсязі плати за житлово-комунальні послуги і послуги консьєржів, за ним утворилась заборгованість, яка станом на 25.02.2020 року, за період з липня 2014 року по жовтень 2016 року, становить 2196 грн. 30 коп., інфляційна складова боргу - 936 грн. 43 коп. та 3%-річних в сумі 156 грн. 12 коп., які позивач просить стягнути з відповідача, звертаючись до суду з даним позовом. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору в розмірі 1 762 грн. Ухвалою суду від 08.01.2019 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду по суті в порядку спрощеного провадження. В судовому засіданні представники позивача, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову визнав. Заслухавши представників позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.17). 30.03.2012 року між Дочірнім підприємством «Дарниця-1» та [PERSON] було укладено договір №1 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, відповідно до якого позивач зобов`язався забезпечувати надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому будинку [ADDRESS] , а відповідач зобов`язався не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим, вносити плату на рахунок позивача за встановленим тарифом за надані послуги. Тарифи на житлово-комунальні послуги, які надаються Дочірнім підприємством «Дарниця-1» за адресою: [ADDRESS] , затверджено відповідними розпорядженнями виконавчого органу Київської міської рада (КМДА) (а.с.16). Як вбачається з матеріалів справи, відповідач своєчасно та в повному обсязі не сплачує вартість наданих послуг, внаслідок чого виникла заборгованість за житлово-комунальні послуги, яка станом на 25.02.2020 року, за період з липня 2014 року по жовтень 2016 року, складає 2 196 грн. 30 коп. (а.с.77). Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення, п. п. 4, 17, 29 Правил наданню населенню послуг з газопостачання споживачі зобов`язані своєчасно оплачувати надані їм житлово-комунальні послуги (опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення та газопостачання) та витрати на утримання будинку і прибудинкової території пропорційно загальної площі квартири, згідно Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 року № 529, а з 01.06.2011 року згідно Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 року № 869. Статтею 151 Житлового кодексу України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Так, відповідно до статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон № 1875-IV) відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, а стаття 20 цього Закону зобов`язує споживача своєчасно оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги та витрати на утримання будинку і прибудинкової території пропорційно до загальної площі займаної квартири. За приписом статті 162 Житлового кодексу Української РСР плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених Постановою КМУ № 45 від 24 січня 2006 року «Про внесення змін до постанови Кабміну від 08 жовтня 1992 року № 572», власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 14 Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року плата за використовування теплової та електричної енергії, газу та водопостачання і каналізацію та інші послуги власниками квартир, наймачами, орендарями вноситься за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтею 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за житлово-комунальні послуги в сумі 2 196 грн. 30 коп., інфляційної складової боргу в сумі 936 грн. 43 коп., 3%-річних в сумі 156 грн. 12 коп. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, оскільки позов підлягає задоволенню, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1 762 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved