Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем вчинено виконавчий напис № 115932 від 28.12.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Качай Гроші» заборгованості в розмірі 9893,80 грн. На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва - Клименко Р.В. 03.03.2021р. було відкрите виконавче провадження №64293435 та винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. На підставі цього виконавчого документа з заробітної плати позивача почали утримувати кошти та арештований зарплатний рахунок. Позивач вважає, що оскаржуваний виконавчий напис приватного нотаріуса вчинений з численним порушенням вимог чинного законодавства, зокрема, приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився в безспірності заборгованості по кредитному договору. У свою чергу позивач вказує на те, що зазначена сума коштів є спірною, оскільки заявлений до стягнення розмір заборгованості не підтверджується жодними документами. Крім того зазначає про порушення нотаріусом при вчиненні оспорюваного виконавчого напису порядку вчинення таких виконавчих написів, оскільки відповідно до Переліку документів, за якими стягнення проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затв. постановою КМУ №1172 для вчинення виконавчого напису нотаріусом стягувач зобьовязаний надати оригінал нотаріально посвідченого договору, що у даному випадку виконано не було. Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Разом з тим, надав відзив на позовну заяву, згідно якого у задоволенні позовних вимог позивача просить відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що питання правомірності вчинення виконавчого напису стосується безпосередньо особи, яка його вчинила - нотаріуса, а не перед відповідачем ТзОВ «Качай Гроші», який не вчиняв ці дії та не може нести відповідальність та скасувати напис. Третя особа - нотаріус Горай О.С. видав виконавчий напис на підставі заяви ТзОВ «Качай Гроші» та наданих йому документів і тільки він визначав їх достатність та обґрунтованість, відповідність до закону. Відповідач вважає, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису виконав усі вимоги чинного законодавства України, а відтак підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - немає. Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з`явився. Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клименко Р.В. в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у судове засідання не з`явився Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 30.12.2018р. між позивачем та ТзОВ «Качай Гроші» був укладений кредитний договір №00-88494, відповідно до умов ТзОВ «Качай Гроші» (Позичальник) надає [PERSON] (Позичальнику) у власність кредит у національній валюті на умовах передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним, комісії та виконати інші обов`язки, передбачені договором. (а.с.85-89). 21.12.2020 року ТзОВ «Качай Гроші» звернулося до приватного нотаріусу Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. із заявою про вчинення виконавчого напису за кредитним договором № 00-88494 від 30.12.2018р. щодо стягнення з [PERSON] заборгованості перед ТзОВ «Качай Гроші» за вказаним кредитним договором у розмірі 8693,80 грн., яка складається з простроченої суми заборгованості по кредиту - 3622,50 грн., сума заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 5071,30 грн. (а.с.98). 28.12.2020р. приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис щодо звернення стягнення з [PERSON] , який є боржником по кредитному договору № 00-88494 від 30.12.2018р., укладеного із ним та ТзОВ «Качай Гроші» (стягувач) заборгованості за період з 29.01.2019р. по 16.12.2020р. у сумі 8693,80 грн., яка складається з простроченої суми заборгованості по кредиту - 3622,50 грн., сума заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 5071,30 грн. (а.с. 101). 27.01.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клименко Р.В. було розглянуто заяву про примусове виконання виконавчого напису №115932, виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. від 28.12.2020 року та відкрито виконавче провадження ВП №64293435 про стягнення з боржника - [PERSON] на користь ТзОВ «Качай Гроші» заборгованість у розмірі 9893 грн., яка складається з заборгованості за період з 29.01.2019р. по 16.12.2020р. у сумі 8693,80 грн. та 1200 грн. за вчинення виконавчого напису (а.с.63-64). Ухвалою Орджонікідзевського місцевого суду від 15.03.2021 заяву [PERSON] про забезпечення позову задоволено, зупинено стягнення на підставі виконавчого напису від 28.12.2020 року №115932 (а.с.26-28). При вирішенні вказаного цивільного спору, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою КМУ України від 29.06.99 № 1172. Так, 29.06.1999 року постановою КМУ від № 1172 був затверджений Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З моменту прийняття даної постанови та до 10.12.2014р. була чинна редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно. 10.12.2014р. набула чинності постанова КМУ від 26.11.2014р. №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема, перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», відповідно до якого дозволено вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено заборгованість, для чого стягував повинен надати: оригінал кредитного договору та засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням заборгованості. Водночас, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. по справі №826/20084/14, яка залишена в силі ухвалою колегія суддів Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017р., про визнання незаконним та нечинним п.1 та п.2 постанови КМУ від 26.11.2014р. №662, визнано незаконним та нечинним, зокрема, розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє у попередній редакції, яка не передбачає можливості вчинення виконавчого напису на нотаріуса на нотаріально не посвідченому кредитному договорі. Як вбачається із матеріалів справи, укладений між позивачем та відповідачем кредитний договір, що був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, а відтак виконавчий напис був вчинений з недотриманням вимог чинного законодавства. Крім того, слід зазначити, що згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає у тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи у частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити і зазначити у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Наведена правова позиція сформована Верховним судом, яка викладена у постанові від 06 травня 2020 року по справі № 320/7932/16-ц. Разом з тим, з наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості не можливо встановити здійснення боржником останньої оплати по кредитному зобов`язанні як і не можливо встановити яким чином нараховувались відсотки за користування кредитом. Крім того, нотаріус при вчиненні виконавчого напису взяв до уваги розрахунок заборгованості, підготовлений працівниками товариства, що не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. Допустимими доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки чеки тощо (Постанова Верховного Суду від 28.03.2018 р. №910/3033/17). Наведене вище свідчить про те, що нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат». З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір підлягає стягненню із відповідача на користь держави. Згідно ст.158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Outcome: approved