Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Токмацького міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області про зняття арешту з нерухомого майна. Позов обґрунтовує наступним. Позивач мешкає у квартирі [ADDRESS] (раніше Пролетарська) у м. Токмаку Запорізької області. Згідно Свідоцтва про право власності від 14.07.1998 року є співвласницею разом з чоловіком - [PERSON], який помер 24.01.2016 року. 03.10.2016 року вона звернулась до Токмацької державної нотаріальної контори для переоформлення спадщини після смерті її чоловіка. Однак, вона зіткнулася з неможливістю прийняти спадщину, в зв'язку з накладенням арешту та заборони відчуження на усе майно, що належало [PERSON] за життя. У витязі з Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів №174747267 від 03.10.2016 року, що наданий їй нотаріусом Токмацької державної нотаріальної контори [PERSON], зазначено, що арешт накладено 31.05.2005 року постановою виконавчої служби м.Токмак за номером АА№704268. Про вищезазначену постанову їй було не відомо, в документах чоловіка постанова також не виявлена. Для з'ясування обставин вона звернулась із заявою до Токмацького міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області. В отриманій відповіді за номером 19645/03 від 13.10.2016 року, зазначалося, що «відповідно до п.9.9 Порядку роботи з документами в органах ДВС, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 року №2274/5 (зі змінами) строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 роки». На підставі викладеного змушена звернутись до суду з позовом про зняття арешту з нерухомого майна, накладений на невизначене майно, а саме все майно [PERSON] згідно постанови виконавчої служби м. Токмак від 31.05.2005 року АА 704268, зареєстрований 02.06.2005 року реєстратором Токмацькою державною нотаріальною конторою за № 2037301 в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна. Позивач в судове засідання не зявився, згідно наданої заяви просить суд розглянути справу у її відсутність, позов підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, прохав розглянути справу на розсуд суду. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, судом у відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню. Позивач мешкає у квартирі [ADDRESS] (раніше Пролетарська) у м. Токмак Запорізької області. Згідно Свідоцтва про право особистої власності від 14.07.1998 року вказана квартира належить на праві власності позивачу та її чоловіку [PERSON] в рівних частках за кожним. 24.01.2016 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС №346338 від 25.01.2016 року. 03.10.2016 року вона звернулась до Токмацької державної нотаріальної контори з метою переоформлення спадщини, що залишилася після його смерті, а саме 1/2 частини вищевказаної квартири. Однак, як зясувалося у нотаріуса на все майно [PERSON] накладено арешт, що є перешкодою у видачі свідоцтва про право на спадщину після його смерті. Згідно витягу з Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна №174747267 від 03.10.2016 року, арешт накладено на невизначене майно, а саме все майно [PERSON] згідно постанови виконавчої служби м. Токмак від 31.05.2005 року АА 704268, зареєстрований 02.06.2005 року реєстратором Токмацькою державною нотаріальною конторою за № 2037301 в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна. Про вищезазначену постанову позивачу не було відомо. Для з'ясування обставин накладення арешту вона звернулась із заявою до Токмацького міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області. Згідно відповіді №19645/03 від 13.10.2016 року Токмацькийо міськрайонний відділ державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області її повідомив, що відповідно до п.9.9 Порядку роботи з документами в органах ДВС, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 року №2274/5 (зі змінами) строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 роки, надати копію постанови від 31.05.2005 року АА 704268 не мають можливості, оскільки дане виконавче провадження знищено згідно Порядки роботи з документами в органах ДВС. Станом на 15.12.2016 року згідно бази ЄДРВП та журналу реєстрації вхідних документів про відкриття виконавчого провадження протягом 2013-2016 р.р. виконавчі документи, де боржником є [PERSON] на виконання до ВДВС не надходили. (лист Токмацького міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області №212824/03 від 15.12.2016 року) Відповідно до положень ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 цього ж Кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» регулює відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Ст.1 цього Закону визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав. Нерухоме майно - земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення. Обтяження - заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно до вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.ст. 1218, 1220 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, тобто на момент смерті спадкодавця, і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно п.4.15 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке піддягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Таким чином, в судовому засіданні не було встановлено належних та достатніх підстав для того, що арешт накладений на невизначене майно, а саме все майно [PERSON] згідно постанови виконавчої служби м. Токмак від 31.05.2005 року АА 704268, був продовжений та тривав. Накладений арешт перешкоджає позивачу та порушує її право на спадкування майна, що залишилося після смерті її чоловіка [PERSON], в зв'язку з чим арешт підлягає скасуванню, що буде відповідати характеру порушеного права, оскільки в іншій спосіб захистити свої права позивач позбавлена можливості. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved