Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Слідчого управління ГУ МВС України у Дніпропетровській області про звільнення майна з-під арешту. Позовні вимоги мотивовані тим, щона даний час йому на праві власності належать транспортні засоби: - автомобіль марки «ВАЗ-2103» номерний знак [NUMBER]; - автомобіль марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER D 1.6» номерний знак [NUMBER]; - автомобіль марки « OPEL ASTRA 1.4 I» номерний знак [NUMBER], - автобус «CITROEN» номерний знак [NUMBER]; - причіп «ПР FAHRZ.VERTR.HURTH» номерний знак [NUMBER]. Всі зазначені транспортні засоби перебувають на обліку у МРЕВ УМВС України у Вінницькій області. Наприкінці листопада 2013 року він хотів зняти з обліку свій автомобіль марки «OPEL ASTRA 1.4 I» номерний знак [NUMBER], для реалізації та від працівників ВРЕР ВДАІ УМВС України у Вінницькій області дізнався, що постановою слідчого СУ ГУМВС України у Дніпропетровській області Ревенчука Віктора Васильовича від 26.06.2009 року накладено арешт на належні йому на праві власності всі транспортні засоби, а саме - автомобіль марки «ВАЗ-2103» номерний знак [NUMBER]; автомобіль марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER D 1.6» номерний знак [NUMBER]; автомобіль марки «OPEL ASTRA 1.4 I» номерний знак [NUMBER], автобус «CITROEN» номерний знак [NUMBER]; причіп «ПР FAHRZ.VERTR.HURTH» номерний знак [NUMBER]. Про існування зазначеної постанови та заборони від 26.06.2009 року, позивачу стало відомо лише в листопаді 2013 року. Всі арештовані транспортні засоби були на законних підставах придбано ним значно раніше, ніж на них було накладено арешт слідчим. В судове засідання представник позивача не зявився, проте надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, та в разі неявки відповідача не заперечує щодо заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та у встановленому законом порядку. За таких обставин у відповідності до ст..224 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечував проти такого порядку вирішення спору. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Правилами ст..10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.2 ст.60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що позивач про справі [PERSON] я власником автомобіля марки «ВАЗ-2103» номерний знак [NUMBER]; автомобіль марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER D 1.6» номерний знак [NUMBER]; автомобіль марки « OPEL ASTRA 1.4 I» номерний знак [NUMBER], автобус «CITROEN» номерний знак [NUMBER]; причіп «ПР FAHRZ.VERTR.HURTH» номерний знак [NUMBER]. Постановою слідчого СУ ГУ МВС України у Дніпропетровській області Ревенчука Віктора Васильовича від 26.06.2009 року накладено арешт на належні [PERSON] на праві власності всі транспортні засоби. (а.с 5) Даний арешт було зареєстровано Вінницьким ВРЕВ ВДАІ УМВС України у Вінницькій області 26.06.2009 року, що підтверджується відповіддю на запит адвоката та карткою арешту ТЗ (а.с. 6) Відповідно до витягу з реєстру № 203-21112013/05210 виданого УІАЗ УМВС України у Вінницькій області - [PERSON] на території України до кримінальної відповідальності не притягувався, засудженим за кримінальними справами не значиться та в розшуку не перебуває.(а.с.11) Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна на зазначені автомобілі також не накладено обтяжень, обмежень, заборон або арештів. Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.41 Конституції України, встановлено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути його протиправно позбавлений. Стаття 317 ЦК України передбачає, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадку і в порядку, встановлених законом. Стаття 391 ЦК України зазначає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. При цьому суд враховує правовий висновок Верховного Суду України,зроблений при розгляді 15.05.2013 року справи №-26 цс-13 відповідно до якого, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване в процесі кримінального провадження майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. В порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, розглядаються заяви боржників на правильність арешту майна. Саме до цього зводяться роз'яснення, надані Пленумом Верховного Суду України, у п.4 постанови «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27 серпня 1976 року №6 в редакції від 30 червня 1978 року №5. Позивач [PERSON] жодного відношення до кримінальної справи №409440 не має, також він не є учасником даного кримінального провадження, а перебування під арештом спірних автомобілів обмежує права позивача щодо володіння, користування та розпорядження майном. Суд вважає, що судові витрати слід залишити за позивачем, оскільки він не наполягає на їх стягненні. На підставі викладеного та

Outcome: approved