Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про зняття арешту з квартири [ADDRESS]. Посилався на те, що рішенням державного реєстратора йому було відмовлено у державній реєстрації права власності на зазначену квартиру на тій підставі, що у Державному реєстрі містяться відомості про арешт нерухомого майна на підставі ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 17.10.1996 року, власником якого є інша особа. Стверджував, що рішення суду в забезпечення виконання якого накладався арешт на вищевказану квартиру вступило в силу, колишній власник квартири помер, а з 20.02.2014р. він є власником квартири [ADDRESS]. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву в якій просив розгляд справи провести в його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. В судове засідання відповідачі та третя особа не з'явились, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлялись належним чином. На підставі ст. 224 ЦПК, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Як вбачається з ордеру (а.с.15), позивач 12.02.2007р. на підставі рішення адміністрації, профкому ДП «Будінвестсервіс» отримав право зайняття житлового приміщення в будинку готельного типу, а саме квартири [ADDRESS]. Житлове приміщення знаходиться в підвідомчому будинку ДП «Будінвестсервіс». А згідно свідоцтва від 20.02.2014р., [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності (а.с.6). Як вбачається з рішення (а.с.7), державним реєстратором прав на нерухоме майно відмовлено позивачу у державній реєстрації права власності на вищезазначену квартиру на тій підставі, що у Державному реєстрі містяться відомості про арешт нерухомого майна на підставі ухвали народного суду Дарницького району від 17.10.1996 року, власником якого є інша особа. Як вбачається з рішення (а.с.8), в провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про визнання його втративши право користування жилим приміщенням та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, 3-ті особи: товарна біржа «Українська біржа «Десятинна», [PERSON], [PERSON] За результатами розгляду справи судом 21.07.1999р. в позові [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про визнання його втративши право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] - відмовлено, а зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] задоволено та визнано договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладеного між [PERSON] і [PERSON] укладеним на Українській біржі «Десятинна» - недійсним. Ухвалою Київського міського суду від 25.08.1999р. рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21.07.1999р. залишено без змін. Згідно письмових пояснень позивача, саме під час слухання вищевказаної справи Дарницький районний суд м. Києва своєю ухвалою від 17.10.1996р. наклав арешт на [ADDRESS], що належала тоді відповідачу по справі [PERSON] Згідно довідки (а.с.14), Відділом реєстрації смерті у м. Києві була проведена реєстрація смерті [PERSON], 1942 р.н., про що складено запис акту № 15621 від 24.09.2003 року. Відповідно до ч. 3 ст. 154 ЦПК України, заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Відповідно до ст.319 Цивільного кодексу України «Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону». Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи те, що рішення суду в забезпечення виконання якого накладався арешт набрало законної сили, суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову, вжиті 17.10.1996 р. На підставі викладеного та

Outcome: approved