Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення винагороди за контрактом у розмірі 170270,58 гривень. У підтвердження позовних вимог посилається на те, що він перебував в трудових відносинах з відповідачем» з 01 лютого 2018 року по 25 вересня 2018 на підставі контракту, який в письмовій формі було укладено між ним та керівництвом підприємства - відповідача відповідно до умов, визначених ст. ст. 21,22, п. 3 ст. 23, п. 3 ч. 1 ст. 24. ст.ст. 29. 30 КЗпП України, на період виконання певного обсягу роботи. Відповідно до умов контракту його було призначено на посаду начальника залізничної ділянки за фахом: будівництво, ремонт та експлуатація залізничних колій. Контрактом були обумовлені права та обов`язки сторін (роботодавця та робітника), умови виконання робіт та оплати. Відповідач зобов`язався виплачувати позивачу заробітну платню згідно зі штатним розкладом, а також виплатити винагороду після виконання обсягу робіт з врахуванням встановлених законодавством податків та зборів. Так, п. 11 контракту № 2, укладеного між сторонами 01.02.2018 року, передбачено, що відповідач повинен виплатити йому винагороду із розрахунку: 8000,00 грн. за кожні відремонтовані 100 погонних метрів залізничної колії (або 1 стрілочний пересув), а також додатково 300,00 грн. за кожні відремонтовані 100 погонних метрів колії за керівництво бригадою та здачу об`єкта до експлуатації, тобто після виконання певного обсягу роботи. Відповідно до укладеного контракту позивач почав виконання трудових обов`язків, пов`язаних з виконанням робіт по капітальному ремонту залізничних колій підприємства - замовника робіт (ПрАТ ДМ3) у м. Дніпро у складі бригади. Керівництво роботою бригади працівників здійснював позивач. Свої обов`язки за контрактом він виконував добросовісно, ніяких зауважень та стягнень не мав. Відповідач також виконував свої обов`язки щодо оплати праці відповідно до укладеного контракту. 25 вересня 2018 року запланований обсяг робіт було виконано у визначений строк. Замовник прийняв роботи, були підписані акти здачі-приймання об`єктів. Оскільки здача об`єктів до експлуатації здійснювалася за безпосередньою участю позивача, йому відомо, що бригадою було капітально відремонтовано належним чином 1300 погонних метрів залізничної колії і 12 стрілочних пересувів. Відповідно до умов контракту відповідач повинен виплатити йому винагороду, заробітну плату за вересень, компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 170270,58 гривень. Керівництво підприємства-відповідача свої зобов`язання за контрактом не виконало, нараховану суму 170270,58 грн. йому не виплатило. Дія укладеного сторонами контракту від 01.02.2018 року припинена. У зв`язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача вказану заборгованість. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував в повному обсязі, оскільки відповідач розрахувався з позивачем. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Положеннями ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вказано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач перебував в трудових відносинах з відповідачемз 01 лютого 2018 року по 25 вересня 2018 на підставі строкового трудового договору - контракту № 2 від 01.02.2018 року. У ст. 21 КЗпП України зазначено, що особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Відповідно до умов даного контракту, позивач був прийнятий на посаду начальника залізничної ділянки за фахом: будівництво, ремонт та експлуатація залізничних колій. Дані обставини також підтверджуються Наказом № 3 ТОВ «Будмонтаж-2016» від 01.02.2018 року «Про прийняття [PERSON] , [PERSON] в бригаду монтерів колії», відповідно до якого позивача було прийнято на вищевказану посаду за строковим договором з 01 лютого 2018 року до дня закінчення виконання робіт на ПрАТ «ЄВРАЗ ДМЗ» згідно штатного розкладу. У п.11 контракту № 2 зазначено, що по завершенню виконання обсягів робіт роботодавець нараховує працівникові винагороду у розмірі: 8000,00 грн. за 100 погонних метрів залізничної колії (або 1 стрілочний пересув), а також додатково 300,00 грн. за 100 погонних метрів колії за керівництво бригадою та здачу об`єкта до експлуатації. 25 вересня 2018 року запланований обсяг робіт було виконано у визначений строк. Замовник прийняв роботи, були підписані акти № 1,2,3,4,5,6,7,8 прийому-передачі виконаних робіт від 29.05.2018 року по Договору № 542/2018 від 16 квітня 2018 року, укладеному між ПрАТ «ЄВРАЗ ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД» та ТОВ «Будмонтаж 2016». Відповідно до ст.. 36 КЗпП України, підставою припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення. Згідно з ст.. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до довідки ТОВ «Будмонтаж 2016» від 26.09.2018 року заробітна плата за вересень 2018 року, у т.ч. компенсація за відпустку та винагороду, склала 170270,58 грн., які позивачем отримані не були, які суд вважає за необхідне стягнути з відповідача. Окрім того представником відповідача на підтвердження своїх заперечень в ході розгляду справи було заявлено клопотання про призначення судової бухгалтерської експертизи. Згідно ст.109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Від проведення експертизи відповідач ухилився, запитувані експертом додаткові матеріали для її проведення не надав, оплату не здійснив. Таким чином доводи представника про відсутність заборгованості перед позивачем не підтверджені суду належними, допустимими та достовірними доказамию Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 2554,05 грн.

Outcome: approved