Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON], яка відповідно до свідоцтва про народження є матірю їх малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що дитина на даний час проживає з ним, колишня дружина не проживає з ними, не бере участі у вихованні дитини, зовсім не підтримує стосунків, не цікавиться дитиною, матеріально не утримує, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, в зв'язку з чим, позивач просить позбавити батьківських прав відповідача. В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги за викладеними в позові обставинами, просили суд задовольнити її в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася про розгляд справи повідомлена належним чином. До матеріалів справи долучено заяву відповідача, підпис на якій посвідчено в нотаріальному порядку, із змісту якої вбачається, що відповідач позовні вимоги визнала, проти задоволення позову не заперечувала, просила розгляд справи провести у її відсутність. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про народження матірю [PERSON], [INFO] значиться [PERSON] (а.с.11). Як вбачається із змісту позовної заяви, яка визнається відповідачем, [PERSON]. самоусунулася від виконання батьківських обов'язків, матеріально дитину не підтримує, життям дитини не цікавиться, зловживає спиртними напоями. Відповідно до висновку Деснянської районної в місті Києві державної адміністраціїі - орган опіки та піклування дійшов висновку про необхідність позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітньої доньки [PERSON], [INFO] у зв'язку з самоусуненням матері від виконання батьківських обов'язків. Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає, заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток [PERSON], [INFO], зокрема: не бере участі у вихованні, не цікавиться навчанням, не забезпечує необхідні умови для життя, матеріально не утримує. Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Частиною 4 ст. 174 ЦПК, передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладене, а також те, що на даний момент дитина проживає разом з позивачем, який займається її вихованням, визнання відповідачем позову, суд вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], [INFO]. На підставі викладеного та

Outcome: approved