Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просив ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] і [PERSON] на користь кредитної спілки солідарно заборгованість за відсотками у розмірі 9675,41 грн. та судові витрати. Свій позов мотивує тим, що 28.01.2008 року між ними було укладено кредитний договір № 46 у відповідності до розділу 1 укладеного кредитного договору позивач прийняв на себе зобов'язання надати відповідачу кредит в сумі 3000,00 грн. строком на 12 місяців, а саме з 28.01.2008 року по 28.01.2009 року, а відповідач [PERSON] взяв на себе зобов'язання погасити кредит з процентною ставкою за користування кредитом 0,19 % щоденно на залишок суми кредиту (п. 1.4 Договору).З метою забезпечення виконання взятих на себе боржником зобов'язань, 28.01.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений Договір поруки № 85. В порушення зазначених норм закону та умов договорів відповідачі зобов'язання за вказаним договорами належним чином не виконали і станом на 16.06.2014 року виникла заборгованість за відсотками на загальну суму 9675,41 грн. У судове засідання представник позивача не з'явився, просив розглядати справу за його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі були належним чином повідомлені про місце, дату та час розгляду справи, але у судове засідання не з'явились, причину неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не подали. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики позикодавець передає у власність позичальникові грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передавання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до укладеного кредитного договору від 28.01.2008 року № 46 позивач надав відповідачу [PERSON] кредит в сумі 3000,00 грн (а.с. 3). З метою забезпечення виконання взятих на себе боржником зобов'язань, 28.01.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений Договір поруки № 95 (а.с. 4). Судом встановлено, що позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит у сумі 3000,00 грн. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав і станом на 16.06.2014 року створив заборгованість за відсотками на загальну суму 9675,41 грн. Згідно зі ст.ст. 1049-1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Якщо позивальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу та розмір процентів встановлений договором. Згідно зі ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 1056-1 ЦК також визначено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Отже, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача ґрунтуються на законі та договорі і підлягають задоволенню. Крім цього, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача понесені останнім судові витрати.

Outcome: approved