Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] помер двоюрідний брат позивача - [PERSON] , про що Олександрівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 13.11.2018 року складений актовий запис за № 43 та видано Свідоцтво про смерть серія [NUMBER] . Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається із житлового будинку [ADDRESS] , який він успадкував після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Вказаний житловий будинок належав на праві власності [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 20 липня 1990 року головою виконавчого комітету Михайлівської сільської Ради народних депутатів Вільнянського району Запорізької області, р. № 136 На підставі вказаного договору купівлі-продажу 09 лютого 1993 року Запорізьким бюро технічної інвентаризації проведено державну реєстрацію та зареєстровано право власності на вказаний житловий будинок за [PERSON] . На випадок своєї смерті [PERSON] заповіту не залишив. Батько позивача - [PERSON] помер [INFO] , про що відділом реєстрації актів громадянського стану міськвиконкому м. Запоріжжя складений актовий запис за № 7223 та видано Свідоцтво про смерть [NUMBER] . Батько спадкодавця - [PERSON] помер [INFO] , про що Шевченківським районним у місті Запоріжжі відділом ЛРАЦС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 13 жовтня 1986 року складений актовий запис № 6005. Позивач є єдиним спадкоємцем третьої черги по праву представлення після смерті [PERSON] . Спадкоємці попередніх черг відсутні. Факт родинних відносин між позивачем та померлим підтверджується: Свідоцтвом про народження позивача серія [NUMBER] , виданим 12.09.1967 року Жовтневим бюро ЗАГС м. Запоріжжя на підставі актового запису № 1588 від року 12.09.1967 року, із якого вбачається, що батьком позивача є [PERSON] ; Свідоцтвом про народження [PERSON] серія [NUMBER] , виданим 21.06.1961 року Сталінським бюро ЗАГС м. Запоріжжя на підставі актового запису № 1746 від 21.06.1961 року, із якого вбачається, що його батьком є [PERSON] ; Свідоцтвами про народження батька [PERSON] - [PERSON] , [INFO] серія [NUMBER] виданим 13.11.1950 року Сталінським бюро ЗАГС м. Запоріжжя на підставі актового запису № 463 від 17.03.1928 року, та Свідоцтвом про народження батька позивача - [PERSON] , [INFO] серія [NUMBER] , виданим 12.12.1952 року Сталінським бюро ЗАГС м. Запоріжжя на підставі актового запису № 1321 від 30.08.1929 року із яких вбачається, що вони є рідними братами і їх батьки - [PERSON] та [PERSON] . У визначений статтею 1270 ЦК України шестимісячний строк, позивач звернувся до Приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кузьміної Н.О. із заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] . На підставі поданої заяви було відкрито спадкову справу № 13/2019. Після спливу шестимісячного строку для прийняття спадщину, позивач звернувся до приватного нотаріуса ЗМНО Кузьміної Н.О. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Приватним нотаріусом ЗМНО Кузьміною Н.О. було відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину, про що видано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 220/02-31 від 05.07.2019 року, оскільки житловий будинок за адресою [ADDRESS] належав померлій [INFO] [PERSON] , матері [PERSON] , після смерті якої, згідно відомостей зі спадкового реєстру, спадкова справа не відкривалась. На час смерті [PERSON] була зареєстрована в житловому будинку [ADDRESS] , а [PERSON] був зареєстрований за адресою [ADDRESS] [PERSON] на час смерті матері [PERSON] постійно проживав разом з нею в житловому будинку по [ADDRESS] , вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Після смерті матері [PERSON] продовжував проживати в даному житловому будинку по день своєї смерті. Разом з ними в даному житловому будинку, весь цей час проживав і позивач. Проживали однією родиною, мали спільний бюджет, вели спільне господарство. Позивач піклувався про них, займався організацією поховання [PERSON] та [PERSON] , ніс витрати по їх похованню. В даному житловому будинку позивач продовжує проживати і по теперішній час. Факт спільного проживання [PERSON] на день її смерті разом із сином [PERSON] підтверджується поясненнями свідків-сусідів, які тривалий час проживають по сусідству з родиною [PERSON] (письмові пояснення додано до позову). Представником позивача до суду подано заяву про розгляд цивільної справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає, просить позов задовольнити, судові витрати залишити за позивачем. Представником відповідача до суду подано заяву про визнання позову та розгляд цивільної справи за його відсутності. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Факт родинних відносин між позивачем та померлим підтверджується: свідоцтвом про народження позивача серія [NUMBER] , виданим 12.09.1967 року Жовтневим бюро ЗАГС м. Запоріжжя на підставі актового запису № 1588 від року 12.09.1967 року, із якого вбачається, що батьком позивача є [PERSON] ; свідоцтвом про народження [PERSON] серія [NUMBER] , виданим 21.06.1961 року Сталінським бюро ЗАГС м. Запоріжжя на підставі актового запису № 1746 від 21.06.1961 року, із якого вбачається, що його батьком є [PERSON] ; свідоцтвами про народження батька [PERSON] - [PERSON] , [INFO] серія [NUMBER] виданим 13.11.1950 року Сталінським бюро ЗАГС м. Запоріжжя на підставі актового запису № 463 від 17.03.1928 року, та Свідоцтвом про народження батька позивача - [PERSON] , [INFO] серія [NUMBER] , виданим 12.12.1952 року Сталінським бюро ЗАГС м. Запоріжжя на підставі актового запису № 1321 від 30.08.1929 року із яких вбачається, що вони є рідними братами і їх батьки - [PERSON] та [PERSON] . Факт спільного проживання [PERSON] на день її смерті разом із сином [PERSON] підтверджується поясненнями свідків-сусідів, які додані до позову. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається із житлового будинку [ADDRESS] , який він успадкував після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Вказаний житловий будинок належав на праві власності [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 20 липня 1990 року головою виконавчого комітету Михайлівської сільської Ради народних депутатів Вільнянського району Запорізької області, р. № 136. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини Верховним Судом України, у абзаці 3 п. 23 Постанови Пленуму від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Статтею 1263 ЦК України визначено, що у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. Відповідно до ч.4 ст. 1266 ЦК України, двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Частиною 3 статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За встановлених обставин суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved