Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання житлового будинок [ADDRESS] , житловою площею 38.46 м.кв., загальною площею 63.44 м.кв. та господарські споруди, об`єктом спільної сумісної власності подружжя, виділення йому згідно із варіантом розподілу частини будинку [ADDRESS] .кв., визначивши її як квартиру [ADDRESS] , виділити відповідачці із варіантом розподілу частину будинку [ADDRESS] площею 60 м .кв., визначивши як квартиру [ADDRESS] , а також залишити у спільному користуванні дроварню, двір, ворота, хвіртку та земельну ділянку. До початку розгляду справи по суті - 11.09.2019 р., позивач подав до суду заяву про уточнення позовний вимог. Просив залишити без розгляду позовні вимоги в частині поділу будинку на квартири та в частині порядку користування нерухомим майном. 10.04.2020 р. Тячівським районним судом було постановлено ухвалу про залишення без розгляду позову в частині поділу будинку на квартири та в частині порядку користування нерухомим майном. Посилається на те, що 01.03.1994 р. між ним та відповідачкою був укладений шлюб, у якому в них народилося двоє дітей. 03.12.2009 р. вони придбали у спільну сумісну власність житловий будинок в [ADDRESS] . Номінальним покупцем за договором купівлі-продажу № 3-3246, виступила дружина [PERSON] . Він в свою чергу надав нотаріально посвідчену згоду на придбання цього будинку. За роки проживання будинок було відремонтовано, стіни укріплено, за рахунок веранди та зміни окремих частин з господарських на житлові, розширено житлову допоміжну площу будинку та оздоблено його. Останнім часом між ними періодично виникали непорозуміння, які переростали у сварки, через різні погляди на сімейне життя. Шлюбні стосунки між ними припинені, тому відповідачка подала до Тячівського районного суду позов про розірвання шлюбу. Згідно ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цільного обороту. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Просить суд визнати житловий будинок та господарські споруди [ADDRESS] , реєстраційний номер майна 29049601, об`єктом спільної сумісної власності. Відповідачка та її представник у судове засідання не з`явилися. Відповідачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу 01.03.1994 р. між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. 03.12.2009 р. [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу житлового будинку, за яким покупець [PERSON] купила житловий будинок за [ADDRESS] , житловою площею 38.46 м.кв., загальною площею 63.44 м.кв. Відповідно до звіту про оцінку майна, ринкова вартість житлового будинку, розміщеного в [ADDRESS] , становить 283821 грв. Відповідно ст. 4 ч. 1 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно до ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Із положень статті 60 СК України вбачається, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 61 ч. 1 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно ст. 368 ч. 3 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 69 ч. 1 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Із приписів ст. 70 ч. 1 СК України та ст. 372 ч. 2 ЦК України вбачається, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ст. 71 ч. 1 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи, що будинок був куплений під час шлюбу, а домовленості між сторонами про його інший ніж це передбачено ст. 70 СК України поділ укладено не було, задоволення позову не суперечить закону та не порушує права та охоронювані законом інтереси інших осіб, тому вимога про визнання житлового будинку об`єктом спільної сумісної власності є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Судові витрати слід покласти на позивача. За таких обставин,

Outcome: approved