Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-02 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності покликаючись на те, що він є власником будинку №11 на вул. Мацієвича у м. Львові, який складається із двох квартир: №1, загальною площею 33,2 кв.м. та №2, загальною площею 94,3 кв.м. Ним здійснено переобладнання частини горища квартири №2 під гардеробну, комору і коридор. Згідно технічних висновків про стан конструкцій будинку та відповідність будівельним нормам здійсненого переобладнання частини горища квартири №2 у будинку №11 на вул. Мацієвича у м. Львові від 2014 року стан основних конструкцій будинку та інженерних мереж задовільний, квартира придатна до експлуатації. Згідно листа №24-115 від 08 квітня 2014 року Департамент містобудування Львівської міської ради вважає технічно можливим експлуатацію будинку №11 на вул. Мацієвича у м. Львові за умови подальшого вирішення питання землекористування. 02 червня 2014 року він звернувся до відповідача з метою узаконення самочинного переобладнання горища, однак згідно листа відповідача для прийняття рішення комісією було рекомендовано представити новий технічний паспорт на будинок виготовлений ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» станом на жовтень 2014 року відповідно до якого привести у відповідність подану проектну документацію та представити заяву-згоду мешканців будинку №9 на вул. Мацієвича. Однак, технічний паспорт на будинок ним було подано та він був наявний у відповідача, а мешканці будинку №9 на вул. Мацієвича не є співвласниками квартири у будинку №11 на вул. Мацієвича, який належить йому на праві приватної власності, а відтак їхньої згоди не потрібно. Він вжив усіх необхідних та можливих заходів щодо узаконення самочинного переобладнання горища, а тому просить визнати за ним право власності на реконструйований будинок №11 на вул. Мацієвича у м. Львові, загальною площею 131,7 кв.м. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Просить позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявилася, хоча належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, а тому згідно ст. 223 ЦПК України, суд вважає, що справу можна вирішити у її відсутності, на підставі наявних у ній даних та доказів. Представники третіх осіб у судове засідання не зявилися, причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, а тому згідно ст. 223 ЦПК України, суд вважає, що справу можна вирішити у їх відсутності, на підставі наявних у ній даних та доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити за його безпідставністю. Судом встановлено, що згідно реєстраційного посвідчення Львівського Міжміського БТІ від 03 вересня 1974 року [PERSON] належить на праві приватної власності будинок №11 на вул. Мацієвича у м. Львові. /а.с. 6/ Відповідно до реєстраційного посвідчення №2004 від 28 листопада 1990 року [PERSON] належить на праві приватної власності ? будинку №11 на вул. Мацієвича у м. Львові. /а.с. 9/ Згідно листа №24-115 від 08 квітня 2014 року Департамент містобудування Львівської міської ради вважає технічно можливим експлуатацію будинку №11 на вул. Мацієвича у м. Львові після самочинно переобладнаної частини горища під підсобне приміщення за умови подальшого вирішення питання землекористування. /а.с. 26/ Відповідно до листа Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради №32-1863 від 31 серпня 2015 року [PERSON] рекомендовано представити новий технічний паспорт на будинок, виготовлений ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» станом на жовтень 2014 року відповідно до якого привести у відповідність подану проектну документацію та представити заяву-згоду мешканців будинку №9 на вул. Мацієвича. Рішення з даного приводу комісією не прийнято, оскільки станом на 27 серпня 2015 року [PERSON] не предявлено відповідних документів. /а.с. 30/ Згідно з технічними висновками про стан конструкцій будинку та відповідність будівельним нормам здійсненого переобладнання частини горища квартири №2 у будинку №11 на вул. Мацієвича у м. Львові Державного науково-дослідного та проектно-вишукувального інституту «НДІ Проектреконструкція» від 2014 року після самочинного переобладнання частини горища квартири №2 на вул. Мацієвича, 11 у м. Львові під гардеробну, комору і коридор, квартира відповідає вимогам ДБН В.2.2.15-2005, ДБН В.3.2.2-2009 та стан основних конструкцій будинку і інженерних мереж задовільний, квартира придатна до експлуатації. /а.с. 20-25/ Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. У відповідності до вимог ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 375 ЦК України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Згідно з вимогами ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ст. 24 Закону України «Про планування і забудову територій» надання дозволу на будівництво обєкта містобудування здійснюється виконавчими органами відповідних рад, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. При цьому з урахуванням норм Закону України «Про основи містобудування» та Закону України «Про планування і забудову територій» для вирішення питання про визнання за особою права власності на обєкт нерухомого майна в тому разі, коли в прийнятті такого обєкту в експлуатацію відмовлено, обовязковою умовою є дотримання усіх визначених законом вимог та умов, які необхідні для прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта. Як безспірно встановлено в судовому засіданні, позивач, в порушення зазначених норм законодавства, здійснив самочинне переобладнання частини горища квартири №2 на вул. Мацієвича, 11 у м. Львові під гардеробну, комору і коридор, без належного дозволу на здійснення будівництва, який надається відповідним оганом місцевої ради, без належно затвердженого проекту, щодо дотримання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил необхідних для прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта. Крім того, позивач не надав суду доказів, що виконав вимоги закону щодо здачі в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, що є обовязковим згідно Закону України «Про основи містобудування», Закону України «Про планування і забудову територій» та Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, затвердженого постановою КМУ від 22 вересня 2004 року №1243. Суд вважає безпідставним покликання позивача та його представника на проект на відповідність нормам здійсненого переобладнання частини горища квартири №2 у будинку №11 на вул. Мацієвича у м. Львові від 2014 року, технічні висновки про стан конструкцій будинку та відповідність будівельним нормам здійсненого переобладнання частини горища квартири №2 у будинку №11 на вул. Мацієвича у м. Львові від 2014 року, згідно яких після перепланування квартира відповідає вимогам ДБН В.2.2.15-2005, ДБН В.3.2.2-2009 та стан основних конструкцій будинку і інженерних мереж задовільний оскільки, вказані проект та висновки не погоджені та не затверджені належним чином, згідно вищевказаних вимог закону. Відповідно до ч.5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Однак, в судовому засіданні безспірно встановлено, що здійснене позивачем самочинне переобладнання частини горища квартири №2 у будинку №11 на вул. Мацієвича у м. Львові може призвести до порушення прав мешканців будинку №9, які заперечують щодо експлуатації самочинно здійсненого переобладнання позивачем горища, оскільки будинок №11 розміщений на межі будинковолодінь №9 та №11, що додатково стверджується листом Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради №32-1863 від 31 серпня 2015 року. /а.с. 30/ Виходячи з вищенаведеного та оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого ствердження, оскільки позивачем та його представником не представлено, а судом не отримано належних, достатніх, допустимих, достовірних доказів у їх підтвердження, а тому у задоволенні позову слід відмовити за його безпідставністю.

Outcome: dismissed