Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] є споживачем природного газу та перебуває в договірних відносинах з позивачем по наданню послуг з газопостачання за адресою: [ADDRESS], та відкрито особистий рахунок № [NUMBER] для здійснення оплати. Відповідач зобов'язання щодо своєчасної сплати за надані позивачем послуги газопостачання належним чином не виконує та має заборгованість, тому ПАТ по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» просить стягнути з відповідача виниклу заборгованість за спожитий природний газ та судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову посилаючись на те, що він не перебуває в договірних відносинах з позивачем і взагалі договір про надання послуг у вигляді газопостачання має укладатися з балансоутримувачем та просив суд застосувати строк позовної давності, а також врахувати, що строк позовної давності не переривався, оскільки він сплачував останні три роки лише за минулий місяць. Також, відповідач зазначив, що 11 квітня 2014 року йому було безкоштовно встановлено газовий лічильник, але оскільки він не знав тарифів на оплату по лічильнику за квітень місяць 2014 року він заплатив по нормі, яка йому нараховувалась до встановлення лічильника. Суд, вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних обставин. Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідач, який проживає за адресою: [ADDRESS] є споживачем послуг, які надаються позивачем у вигляді газопостачання. Позивачем було відкрито особистий рахунок відповідачу за № [NUMBER]. Пунктом 22 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживачем є фізична особа, яка придбає, замовляє, використовує, або має намір придбавати чи замовити продукцію для власних потреб. Згідно з п. 7 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», договір - це усний чи письмовий правочин між споживачем продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та ніші умови за яких реалізується продукція. Підтвердження усного правочину оформлюється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (розрахунковий документ). Основна сума заборгованості відповідача утворилась в період з січня 2007 року по червень 2009 року, а відповідач останні три роки не погашав виниклу заборгованість, а лише сплачував за минулий місяць. Враховуючи вище викладене, відповідач не вчинив дій, що свідчать про визнання ним боргу, тому суд приходить до висновку, що в даному випадку не відбулося переривання строку позовної давності. Згідно ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позивач звернувся до суду з позовом 14 квітня 2014 року. За таких обставин, суд приходить до висновку, про безпідставність вимог Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природний газ за період з січня 2007 року по червень 2009 року. Крім того, судом встановлено, що відповідач не сплатив у вересні 2011 року - 13 грн. 57 коп., у липні 2012 року - 14 грн. 93 коп., у червні 2013 року - 1 грн. 31 коп. та у липні 2013 року - 14 грн. 93 коп. нараховані до сплати кошти за підігрів гарячої води в той час коли не працювала котельня, а отже вони підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання його умов не допускається. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. На підставі викладеного,

Outcome: partial