Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля та просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу № 2641/2016/037503 від 30.08.2016 року автомобіля Skoda Octavia A5, 2009 року випуску, червоного кольору, № кузова [NUMBER], що був укладений між [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]). Також позивач просив суд застосувати наслідки недійсності правочину - реституцію. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01 грудня 2012 року між позивачем та [PERSON] (відповідачем 1) було укладено шлюб. Під час шлюбу та за спільні кошти позивачем та відповідачем 1 придбано автомобіль Skoda Octavia A5, 2009 року випуску, який 19 лютого 2013 року підрозділом ВРЕР-6 УДАІ в м. Києві зареєстровано на ім'я відповідача 1. Проте 30.08.2016 відповідач 1 без згоди позивача уклала договір купівлі-продажу автомобіля з [PERSON] (відповідач 2), внаслідок чого за ціною - 45 000,00 грн автомобіль було передано відповідачу 2 за актом приймання-передачі транспортного засобу. Таким чином, відповідач 1 відчужила автомобіль, що є спільною сумісною власністю, без жодного погодження з позивачем, чим порушила майнові права позивача як співвласника. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач 1 у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала та зазначила, що дійсно без згоди позивача уклала з відповідачем 2 договір купівлі-продажу автомобіля. Також відповідач 1 повідомила суду, що уклала вказаний договір внаслідок перебування під впливом тяжких сімейних обставин. Відповідач 2 у судове засідання не з'явився, про час та місце повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 01 грудня 2012 року між [PERSON] (позивач) та [PERSON] (відповідач 1) укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] (а.с.6). Під час шлюбу позивача та відповідача 1 ними придбано автомобіль Skoda Octavia A5, 2009 року випуску, червоного кольору, № кузова [NUMBER], який 19 лютого 2013 року підрозділом ВРЕР-6 УДАІ в м. Києві зареєстровано на ім'я відповідача 1 з державним реєстраційним номером [NUMBER] (а.с.7). Відповідно до положень ч. 1 ст. 60 СК України та ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно з ч. 1 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Аналогічне твердження міститься у ст. 369 ЦК України. Згідно ч. 3 ст. 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Проте 30.08.2016 відповідач 1 без письмової згоди позивача уклала договір купівлі-продажу автомобіля № 2641/2016/037503 з [PERSON] (відповідач 2), внаслідок чого автомобіль було передано відповідачу 2 за актом приймання-передачі транспортного засобу (а.с.11-13). Частиною 2 ст. 65 СК України передбачено, дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. У пункті 10 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 р. №9, роз'яснено, що реституція як спосіб захисту цивільного права (ч. 1 ст. 216 ЦК) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину. Враховуючи вищенаведене та те, що відповідач 1 шляхом укладення Договору купівлі-продажу автомобіля з відповідачем 2 відчужила автомобіль, що є спільною сумісною власністю, без погодження з позивачем, який є співвласником цього автомобіля, суд вбачає необхідним Договір купівлі-продажу № 2641/2016/037503 від 30.08.2016 визнати недійсним та застосувати наслідки недійсності правочину - реституцію. Відповідно до ст.79,88 ЦПК України суд вбачає можливим стягнути на користь позивача понесені судові витрати по 275,60 грн з кожного з відповідачів. З огляду на вищенавикладене, відповідно до ст.ст. 216, 368 ЦК України; ст.ст. 60, 65 СК України;

Outcome: approved