Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про звернення стягнення, посилаючись на те, що відповідно до укладених договорів № ML-0AJ/286/2006 від 04.08.2006р. АКБ «Райффайзенбанк Україна» (правонаступником якого є Акціонерного товариства «ОТП Банк») надав кредитні кошти [PERSON] на суму 89 757,37 дол.США; № ML-0AJ/28 8/2006 АКБ «Райффайзенбанк Україна» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «ОТП Банк») надав кредитні кошти [PERSON] на суму 84 000 дол.США; № ML-0AJ/287/2006 від 04.08.2006р. АКБ «Райффайзенбанк Україна» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «ОТП Банк») надав кредитні кошти [PERSON] на суму 89 757,37 дол. США. В якості забезпечення виконання вищевказаного зобов`язань за вказаними кредитними договорами між банком та [PERSON] був укладений договір іпотеки №PCNL-OAJ/507/2006 від 08.08.2006р., відповідно до якого було передано нерухоме майно, а саме: відокремлена 1/2 частина житлового будинку з належним до нього надвірними спорудами заг.площею 249,3 кв.м, що знаходяться за адресою [ADDRESS] , після перейменування назва [ADDRESS] . Однак, [PERSON] та [PERSON] не виконали свої зобов`язання за вищезгаданами договорами, тому рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівців від 26.06.2017р, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 05 жовтня 2017 року та Постановою Верховного Суду від 31.01.2019р у справі №725/4846/15-ц, позов AT «ОТП Банк» про стягнення заборгованості за кредитними договорами задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь AT «ОТП Банк» заборгованість, за кредитними договорами № ML-0AJ/286/2006, ML-0AJ/288/2006 всього в розмірі 101 749,47 доларів США, що еквівалентно 2 180 053,60 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь AT «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № ML-0AJ/287/2006 у розмірі 69 548,95 доларів США, що еквівалентно 1 490 134,84грн. Вказані рішення суду набули законної сили, що підтверджується виконавчими листами, виданими на його виконання. Однак, предмет іпотеки за договором іпотеки №PCNL-OAJ/507/2006 від 08.08.2006р. був відчужений. Предмет іпотеки був поділений на дві частини: нерухомість загальною площею 91,90 кв.м., що складає 37/100 часток визнано за [PERSON] , а друга частина майна загальною площею 157,40 кв.м., що складає 63/100 часток визнана за [PERSON] . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (копія додається) на сьогодні власником 37/100 частки іпотечного майна заг.площею 91,9 кв.м. за адресою [ADDRESS] є [PERSON] , а власником 63/100 частки іпотечного майна за адресою [ADDRESS] є [PERSON] . Крім того, з доданої до даної позовної заяви інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що 63/100 частки іпотечного майна за адресою [ADDRESS] передано в іпотеку [PERSON] (ІПН [NUMBER] , паспорт серії [NUMBER] , виданий 19.08.1998р. Рівненським MB УМВСУ в Рівненській області). На підставі викладеного просить суд Визнати предметом іпотеки за договором іпотеки №PCNL-OAJ/507/2006 від 08.08.2006р, об`єкти нерухомого майна, а саме: квартиру загальною площею 91,90 кв.м. яка знаходиться за адресою [ADDRESS] та квартиру загальною площею 157,40 кв.м. яка знаходиться за адресою [ADDRESS] та до поділу за рішенням суду разом становили відокремлену Уг частину житлового будинку з належним до нього надвірними спорудами заг.площею 249,3 кв.м, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , після перейменування назва [ADDRESS] . З метою погашення заборгованості за Кредитним договором № ML-0AJ/286/2006, яка становить 67 760,89 доларів США та складається із: заборгованості по тілу кредиту в розмірі 60 237,80 доларів США, заборгованості за процентами в розмірі 7523,09 доларів США, та за кредитним договором ML-0AJ/288/2006, яка становить 33 988,58 доларів США та складається із: заборгованості по тілу кредиту в розмірі 29 255,64 доларів США, за процентами в розмірі 4732,94 доларів США, за кредитним договором № ML-0AJ/287/2006 у розмірі 69 548,95 доларів США, яка складається із: заборгованості по тілу кредиту в розмірі 61 193,58 доларів США, заборгованості за процентами в розмірі 8355,37 доларів США - звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки №PCNL-0AJ/507/2006 від 08.08.2006р, а саме: квартиру загальною площею 91,90 кв.м. яка знаходиться за адресою [ADDRESS] та квартиру загальною площею 157,40 кв.м. яка знаходиться за адресою [ADDRESS] та до поділу за рішенням суду разом становили відокремлену Уг частину житлового будинку з належним до нього надвірними спорудами заг.площею 249,3 кв.м, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , після перейменування назва вулиці [ADDRESS] ; Спосіб реалізації предмета іпотеки визначити шляхом проведення публічних торгів; Стягнути з Відповідачів на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк» судові витрати. Від представника відповідачів, через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій вказано, що позовну заяву не визнають, вважають її безпідставною та просять відмовити у її задоволенні у зв`язку з пропущеним банком строку позовної давності для пред`явлення позову про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки в цілому, про що заявляють та просять їх застосувати. Представник позивача підтримала позовні вимоги та наполягала на безпідставності відзиву на позовну заяву, просила позов задовольнити, оскільки заборгованість за кредитним договором не погашена. Представник відповідачів, позовні вимоги прозивача не визнав, просив суд в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що позовні вимоги є недоведеними та необґрунтованими, оскільки відсутні підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки, також відсутні і правові підстави для задоволення позовних вимог посилаючись пропущений банком строк позовної давності для пред`явлення позову про звернення стягнення на майно. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. 04 серпня 2006 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «ОТП Банк») та [PERSON] укладено наступні кредитні договори: № ML-0AJ/286/2006, відповідно до якого Відповідачеві 1 надано кредит у розмірі 89 757,37 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 4 серпня 2021 року; № ML-0AJ/28 8/2006, відповідно до якого [PERSON] надано споживчий кредит у розмірі 84 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 04 серпня 2016 року . Крім того, 04 серпня 2006 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є AT «ОТП Банк», та [PERSON] укладено кредитний договір № ML-0AJ/287/2006, відповідно до якого останній надано кредит у розмірі 89 757,37 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 04 серпня 2021 року, про що встановлено судом в рішенні Першотравневого районного суду м. Чернівці від 26.06.2017р, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 05 жовтня 2017 року та Постановою Верховного Суду від 31.01.2019р у справі №725/4846/15-ц, позов AT «ОТП Банк» про стягнення заборгованості за кредитними договорами /а.с.38-94/. В якості забезпечення виконання вищевказаного зобов`язань за вказаними кредитними договорами між банком та [PERSON] був укладений договір іпотеки №PCNL-OAJ/507/2006 від 08.08.2006р. У відповідності до Договору іпотеки, в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме: відокремлена 1/2 частина житлового будинку з належним до нього надвірними спорудами заг.площею 249,3 кв.м, що знаходяться за адресою [ADDRESS] після перейменування назва [ADDRESS] /а.с.27-37/. У відповідності до п. 1.1. Кредитного договору Банк виконав свої зобов`язання та надав [PERSON] та [PERSON] кредити у розмірі згідно умов договору. В свою чергу позичальники зобов`язалися прийняти, належним чином використати та повернути Банку кредит, а також сплатити проценти та виконати інші зобов`язання, встановлені у Кредитному договорі. Згідно п. 1.5.1. Кредитних договорів повернення відповідної частини Кредиту та сплата процентів здійснюється Позичальником щомісяця у Розмірі платежу та не пізніше Дати платежу, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на Поточний рахунок. В порушення зазначених вище умов Кредитного договору, [PERSON] та [PERSON] не погашено належні до сплати суми та не сплачено відсотки. Таким чином, AT «ОТП Банк» звернулося до суду з позовом про стягнення боргу та рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівців від 26.06.2017р, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 05 жовтня 2017 року та Постановою Верховного Суду від 31.01.2019р у справі №725/4846/15-ц, позов AT «ОТП Банк» про стягнення заборгованості за кредитними договорами задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь AT «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № ML-0AJ/286/2006, яка станом на 04 серпня 2015 року становить 67 760,89 доларів США та складається із: заборгованості по тілу кредиту в розмірі 60 237,80 доларів США, що еквівалентно 1 290 637,03 грн., заборгованості за процентами в розмірі 7523,09 доларів США, що еквівалентно 161187,46 грн. та за кредитним договором ML-0AJ/288/2006, яка станом на 05 серпня 2015 року становить 33 988,58 доларів США та складається із: заборгованості по тілу кредиту в розмірі 29 255,64 доларів США, що еквівалентно 626 822,56 грн. та заборгованості за процентами в розмірі 4732,94 доларів США, що еквівалентно 101 406,55 грн., всього заборгованість за двома кредитними договорами в розмірі 2 180 053,60 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь AT «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № ML-0AJ/287/2006 у розмірі 69 548,95 доларів США, яка станом на 04 серпня 2015 року складається із: заборгованості по тілу кредиту в розмірі 61 193,58 доларів США, що еквівалентно 1311 115,28 грн., заборгованості за процентами в розмірі 8355,37 доларів США, що еквівалентно 179 019,56 грн. Вказане рішення суду набули законної сили, що підтверджується виконавчими листами, виданими на його виконання /а.с.38-94/. Враховуючи викладене, суд вважає, що в позовних вимогах АТ «ОТП Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки слід відмовити, оскільки банком пропущено строки позовної давності для пред`явлення позову про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки в цілому. Так, рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 26.06.2017 року, справа №725/4846/15-ц за позовом ПАТ «ОТП Банк» до [PERSON] , [PERSON] , про стягнення боргу за кредитними договорами та звернення стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку по [ADDRESS] , яке набрало законної сили згідно ухвали апеляційного суду Чернівецької області від 05.10.2017року, залишеними в силі постановою Верховного Суду від 31.01.2019року, вбачаються встановленими обставини зміни банком на власний розсуд умов основного зобов`язання щодо строку дії договорів, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Встановлено, що Банк використав право дострокового стягнення з позичальників та поручителя заборгованості за кредитними договорами, тобто змінив строки виконання основного зобов`язання - які по всіх кредитах настали 27 листопада 2013року та 13.11.2013року. При цьому, як встановлено судом та не заперечувалося відповідачами, одержавши ці вимоги жодна із зазначених вимог позичальниками не була виконана та суми боргу за кредитними договорами не були сплачені, що змусило банк в подальшому звернутися до суду за захистом своїх прав. Окрім того, у постанові Верховного Суду від 31.01.2019 року по даній цивільній справі, відмовляючи у задоволенні касаційної скарги АТ «ОТП Банк» суд встановив, що 01 листопада 2013 року ПАТ «ОТП Банк» направило позичальнику і поручителю досудову вимогу про дострокове погашення всієї суми заборгованості за вказаними кредитними договорами протягом одного банківського дня отримання даної вимоги. Вказана вимога [PERSON] (боржник і поручитель за всіма кредитними угодами) отримана 26 листопада 2013 року та останнім не виконана. Таким чином, у зв`язку з порушенням боржником виконання зобов`язання за кредитним договором, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України та умов кредитного договору використав право дострокового стягнення з позичальника та поручителя заборгованості за кредитним договором, тобто змінив строк виконання основного зобов`язання. Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Таким чином, строки виконання основних зобов`язань за кредитними договорами були змінені та настали, зокрема: за кредитним договором № ML-0AJ/287/2006 від 04 серпня 2006 року (вимога отримана 26.11.2013р.) - 27 листопада 2013 року, а за кредитними договорами № ML-0AJ/286/2006 від 04 серпня 2006 року та № СNL -0AJ/288/2006 від 04.08.2006 року (вимога отримана 13.09.2013року) - 13 листопада 2013 року. Зазначені вище обставини є встановленими у цивільній справі №725/4846/15-ц - рішенням Першотравневого районного суду від 26.06.2017 року, ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 05.10.2017року та постановою Верховного Суду від 31.01.2019року /а.с.38-94/. На забезпечення зобов`язань за зазначеними вище кредитними договорами № ML-0AJ/287/2006 від 04 серпня 2006, № ML-0AJ/286/2006 від 04 серпня 2006 року та № СNL-0AJ/288/2006 від 2006 року в іпотеку було передано нерухоме майно - відокремлена 1/2 частка житлового будинку з належними до нього надвірними спорудам, загальною площею 249,3кв.м., в тому числі житловою 68,0кв.м., розташованою за адресою: [ADDRESS] . Догові іпотеки було укладено 08 серпня 2006р. №PCNL-OAJ/507/2006р. Між [PERSON] та АКБ «Райфайзенбанк Україна». Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252-255 ЦК України. При цьому, як визначено у статті 261 ЦК України, початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) існуючого між сторонами договору, як з певними обставинами (фактами), які свідчать про порушення прав особи. Отже, за змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Відповідно до частини п`ятої статті 261 ЦК України за зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Сторони кредитних правовідносин врегулювали у договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов`язання, та визначили умови такого повернення коштів. Банк скористався своїм правом на зміну умов строків повернення усіх кредитів, де в забезпечення було передано в іпотеку спірне нерухоме майно, шляхом пред`явлення вимог, а тому строки щодо повернення кредиту є такими, що настали у зазначені вище дати - 13.11.2013 року (кредитний договір № ML-0AJ/286/2006 від 04 серпня 2006 року та № СNL-0AJ/288/2006 від 04.08.2006 року та 27.11.2013 року (за кредитним договором № ML-0AJ/287/2006 від 04.08.2006.) Отже, пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за усіма кредитами, сплату відсотків за його користування, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строки виконання основного зобов`язання й був зобов`язаний пред`явити позов до боржника протягом трьох років від дати порушення позичальником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту (з 13.11.2013 року та 27.11.2013 року, відповідно). Такі висновки зроблені у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 року справа № 703/6089/14. Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно із частиною першою статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій договором іпотеки, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. У статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачені підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки. Зокрема, частиною першою цієї статті передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Отже, чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання. Як зазначалося вище, право банку вимагати дострокового виконання позичальником своїх кредитних зобов`язань у разі порушення ним умов договору, передбачено умовами кредитного договору, яким банк скористався. Таким чином, пред`явивши у вересні та листопаді 2013 році вимоги до позичальників [PERSON] та [PERSON] про дострокове повернення кредиту та сплату процентів за користування ними, банк відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив кінцевий строк виконання основного зобов`язання, що встановлено зазначеними вище рішеннями судів по цивільній справі № 725/4846/15-ц. Виходячи зі змісту договору іпотеки і положень Закону України «Про іпотеку», право кредитора задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки виникло у нього у зв`язку з невиконанням боржником пред`явлених до нього вимог про дострокове повернення кредиту в повному обсязі. За таких обставин у АТ «ОТП Банк», який є правонаступником АКБ «Райфайзенбанк Україна», виникло право пред`явити позов до іпотекодавця протягом трьох років, починаючи від дня, наступного після закінчення строку, наданого боржнику для дострокового виконання кредитних зобов`язань. Відповідні висновки щодо застосування норм права висловлені Верховним Судом України у постанові від 5 липня 2017 року у справі № 6-3116цс16, постанові Верхового Суду від 10.10.2018року, цивільна справа №643/5761/16-ц, рішення №78589296. Таким чином, боржники порушили умови усіх трьох укладених з банком кредитних договорів, у зв`язку з чим банк у вересні та листопаді 2013 року змінив строки повернення заборгованості по кредиту пред`явивши вимоги про дострокове погашення боргів по всіх кредитах, а тому строки є такими, що настали - 13.11.2013 року (по кредитних договорах № ML-0AJ/286/2006 від 04 серпня 2006 року та № СNL -0AJ/288/2006 від 04.08.2006 року) та 27.11.2013 року (за кредитним договором №ML-0AJ/287/2006 від 04.08.2006.) Отже, позивач пропустив трирічний строк звернення до суду з вимогами про звернення стягнення на іпотечне майно в рахунок погашення кредитної заборгованості, оскільки з цим позовом позивач звернувся у квітні 2019 року. Згідно зі статтею 262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Після набуття, [PERSON] та [PERSON] права власності на спірне нерухоме майно (добросовісні набувачі - оскільки коли купляла майно в реєстрах були відсутні будь-які зареєстровані обтяження майна іпотекою), вони набули статус іпотекодавця в уже існуючому зобов`язанні і така заміна сторони не зумовила переривання перебігу позовної давності. Це саме стосується і позивача - АТ «ОТП Банк», до яких перейшло право вимоги по кредитних договорах та договору іпотеки, укладеним із АКБ «Райфайзенбанк Україна», оскільки заміна їх як сторони у зобов`язанні не змінила порядку обчислення та перебігу позовної давності для них. Суд звертає увагу на правову позицію викладену у постанові Великої Палати Верховного суду від 24 квітня 2019 року по справі № 523/10225/15-ц. Так, Велика Палата роз`яснила, що в даному випадку, позовна давність шляхом пред`явлення позову переривається саме на ту частину вимог (право на яку має позивач), що визначена ним у його позовній заяві. Що ж до вимог, які не охоплюються пред`явленим позовом, та до інших боржників, то позовна давність щодо них не переривається. Обов`язковою умовою переривання позовної давності шляхом пред`явлення позову також є дотримання вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції та інших, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі. Згідно ч.1 ст.265 ЦК України, залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності. Позовна заява про звернення стягнення на предмет іпотеки - Ѕ частки житлового будинку по [ADDRESS] , банком була пред`явлена у 2015 році ,однак за заявою банку була залишена без розгляду ухвалою Першотравневого районного судум.Чернівці, яка буде надана суду пізніше, разом із ухвалою про відкриття та копія позовної заяви, оскільки за браком часу, вибрати її копію на час написання відзиву не було можливості. Безпідставним є вимога банку про визнання предметом іпотеки від 08.08.2006 року, нерухомого майна - квартир № 1 - заг.площею 91,90кв.м., та №1а - заг.площею 157,40кв.м., розташованих по [ADDRESS] . Так, відповідно до ст.23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Банк приймав участь як третя особа без права заявляти самостійні вимоги на предмет спору при розгляді цивільної справи про поділ майна подружжя між [PERSON] та [PERSON] . Між сторонами була досягнута мирова угода про поділ майна подружжя, за умовами якої власником іпотечного майна стала - [PERSON] . Отже відбулася зміна власника майна за відома банку. В подальшому майно вже не будучи обтяжно іпотекою, оскільки іпотека була визнана недійсною рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 10.11.2015 року, залишеним в силі 11.02.2016 року було визнано спільним майном подружжя та [PERSON] та [PERSON] , які в подальшому поділили його в натурі між собою та виділили його окремі частки, таким чином припинивши право спільної часткової власності на майно. Всі дії зазначених осіб відбувалися в межах закону та відповідно до чинних норм права, права банку такими діями не порушувалися, оскільки іпотека була визнана недійсною і відповідно рішення суду було знято всі обтяження майна іпотекою. Після ухвалення Верховним Судом постанови від 11.04.2018року, яким було скасовано зазначені вище рішення суду першої та апеляційної інстанції, позивач АТ «ОТП Банк» - як сторона по справі не зробила поворот виконання рішення. В зв`язку із чим не було відновлено в реєстрі обтяження майна іпотекою. Дослідивши матеріали справи, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: dismissed