Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про усунення права від спадкування, вказуючи те, що він є рідним братом померлого [PERSON], який помер 16 вересня 2014 року. Після смерті якого залишилось майно у вигляді 1/3 частини домоволодіння за адресою [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] є рідним сином його померлого брата. За життя брата відповідач ухилявся від від виконання обовязку щодо утримання спадкодавця (свого батька), який був у безпорадному стані внаслідок хвороби. За таких обставин вважає, що відповідач не має право на спадкування за законом. Не погоджуючись із позовом [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом в якому просив визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 24 грудня 2012 року, виданого приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 7947. Ухвалою суду від 25 травня 2015 року зустрічний позов прийнятий до спільного розгляду з первісним. В подальшому позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, вказуючи те, що 16 вересня 2014 року помер його батько, [PERSON]. він являється рідним та єдиним сином померлого. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 19/150 частини будинковолодіння, що знаходиться по вул. Дахнівській, 3 в м. Черкаси. У встановлений законом шестимісячний строк він звернулася до приватного нотаріуса [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. Однак, отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки у спадкоємця [PERSON] відсутній оригінал правовстановлюючого документа на спадкове майно, а саме, 19/150 частини житлового будинку №3 по вул. Дахнівська в м. Черкаси. Крім цього відповідач [PERSON] успадкував за заповітом після смерті [PERSON] 19/150 частин жилого будинку з відповідною частішою надвірних споруд, що знаходиться за вищевказаною. Також відповідач вів в оману приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON], надавши їй інформацію, що його брат не являється особою, що має право на обовязкову частку у спадщині. У свою чергу, [PERSON] не писав заяви про відмову від прийняття обовязкової частки у спадщині після смерті матері [PERSON] Таким чином, [PERSON] вважався таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON], яка становить 19/600 частини будинковолодіння, за адресою: м. Черкаси, вул. Дахнівська, 3. Тому звернувся за захистом своїх прав до суду. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 червня 2015 року дана цивільна справа обєднана із позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення права від спадкування. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 вересня 2015 року позовна заява [PERSON] до [PERSON] про усунення права від спадкування залишена без розгляду. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 вересня 2015 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], третя особа: приватний нотаріус [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] про визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсним залишено без розгляду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги збільшив та просив суд визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 24 грудня 2012 року, виданого приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №7947, а саме в частині 19/600; визнати за [PERSON], в порядку спадкування за законом, право власності на 95/600 частини будинковолодіння, що знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Дахнівська, 3, після смерті його батька [PERSON], померлого 16 вересня 2014 року та стягнути судові витрати. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судове засідання не зявився, скерував до суду заяву в якій просив справу розглядати в його відсутність, при вирішенні спору покладався на розсуд суду. Третя особа приватний нотаріус в судове засідання не зявився, просив справу розглядати в його відсутність. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. Як встановлено в судовому засіданні 16 вересня 2014 року помер батько позивача, [PERSON], про що 23 вересня 2014 року складено відповідний актовий запис № 2358, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого 09 грудня 2014 року. Позивач [PERSON] являється рідним сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження виданого 18 жовтня 1985 року та свідоцтвом про зміну імені від 01 червня 2011 року, в якому [PERSON] змінив імя на [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді 19/150 частини будинковолодіння, що знаходиться по вул. Дахнівській, 3 в м. Черкаси Відповідно ч. І ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У встановлений законом шестимісячний строк позивач, який є сином померлого, звернувся до приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. Проте отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що у спадкоємця [PERSON] відсутній оригінал правовстановлюючого документа на спадкове майно, а саме 19/150 частини житлового будинку №3 по вул. Дахнівська в м. Черкаси (постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії 24.04.2015 року). У відповідності з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Аналізуючи зібрані по справі докази\~\~в їх сукупності, суд\~\~вважає, що позивач\~\~будучи спадкоємцем за законом, з незалежних від нього\~підстав позбавлений можливості оформити право власності в нотаріальному порядку на спадкове майно, належність якого спадкодавцю документально підтверджена, чим порушені права та законні інтереси позивача. Також в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом успадкував після смерті своєї матері [PERSON], яка померла 15 червня 2012 року, 19/150 частин будинковолодіння по вул. Дахнівській, 3 у м. Черкаси. З матеріалів спадкової справи вбачається, що на час смерті [PERSON] разом з нею за адресою [ADDRESS] були зареєстровані та вели спільне господарство сини [PERSON] та [PERSON]. На час прийняття с спадщини після смерті матері, [PERSON] являвся інвалідом Ш групи загального захворювання, що підтверджується довідкою акта огляду МСЕК № 089464 серія10 ААБ та медичними довідками, які містяться в матеріалах справи, а тому в силу статті 1241 ЦК України мав право на обовязкову частку у майні своєї матері, незалежно від змісту її заповіту, складеного на імя брата [PERSON]. Проте, [PERSON] при написанні заяви в нотаріальній конторі про прийняття спадщини після смерті матері зазначив, що крім нього, інших спадкоємців майна померлої немає. Суд не погоджується із запереченнями представника відповідача [PERSON] в частині позову про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, з посиланням на те, що [PERSON] не звертався до нотаріальної контори із заявою, як спадкоємець, який претендував на обовязкову частку, а тому не мав права на спадкування, не дивлячись на фактичне прийняття спадщини виходячи з наступного. За змістом статті 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця , непрацездатна вдова (вдівець та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка). Право на обовязкову частку - це субєктивне майнове право окремих спадкоємців першої черги отримати певну частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту та виникає у таких спадкоємців тоді, коли вони (чи він) не вказані в заповіті зовсім. Безумовний характер права на обовязкову частку у спадщині означає, що це право не залежить від згоди інших спадкоємців, волі спадкодавця, інших обставин та не повязане із спільним проживанням спадкодавця та осіб, які мають право на обовязкову частку. Спадкування обовязкової частки є правом, а не обовязком спадкоємця і реалізується лише в разі прийняття ним спадщини. Якщо необхідний спадкоємець не прийняв спадщину або відмовився від неї, спадкування здійснюється в загальному порядку. При цьому слід ураховувати правила статті 1268 ЦК України за якими певні особи (малолітні, неповнолітні, недієздатні особи, а також особи, які спільно проживали із спадкодавцем на час відкриття спадщини) вважаються такими, що прийняли спадщину, якщо протягом встановленого строку не подали заву заяву про відмову від неї. Під час розгляду справи встановлено, що [PERSON], на час смерті матері [PERSON] був інвалідом 3 групи загального захворювання, тобто непрацездатною особою, був зареєстрований та проживав разом із нею за адресою м. Черкаси вул. Дахнівська, 3, не звертався із заявою про відмову від спадщини, а тому мав право на обовязкову частку у спадщині, яка відкрилась після її смерті, а саме 19/600 частин житлового будинку за вказаною адресою (? від 19/150 частин). Відповідно до ст.1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Згідно з роз'ясненнями, які містяться в абз. 3 п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Даний правовий висновок відповідає позиції Судової палатиу цивільних справах Верховного Суду України у Постанові від 14 травня 2014 року,справа №6-42цс14. Таким чином, суд вважає позовну вимогу щодо визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом за заповітом від 24 грудня 2012 року, виданого [PERSON] приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 7947 такою, що підлягає до задоволення. Враховуючи вказані обставини, зокрема те, що як зазначалось вище, позивач [PERSON] на даний час позбавлений можливості оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі, суд також приходить до висновку про захист його права шляхом визнання права власності на 95/600 частин спірного будинковолодіння ( 19/150+19/600). При подачі позову, позивачем було сплачено судовий збір, який підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved