overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22.09.2001, мають спільних двох неповнолітніх синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Оскільки спільне життя між ними не склалося, у них різні погляди на шлюб та сім`ю, вони з кінця 2016 року проживають окремо, фактично родина розпалась, а шлюб носить лише формальний характер, а відтак позивачка змушена звертатись до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 10.08.2020 було відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду. Позивач та відповідачка подали суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд про їх задоволення. Враховуючи те, що у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Судом встановлено, що між сторонами 22.09.2001 року укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Ватутінського районного управління юстиції у м.Києві (а/з № 1261), що підтверджується відповідною копією свідоцтва про шлюб. Сторони мають двох неповнолітніх синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як свідчить викладене позивачем в заявах, позивач та відповідач проживають окремо один від одного з 25 березня 2016 року, не ведуть спільного господарства та припинили шлюбно-сімейні відносини. Відповідачка подала суду заяву, в якій зазначила про визнання позовних вимог. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім`ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, тому є всі наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають двох спільних дітей - сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Оскільки спільне життя між ними не склалося, у них різні погляди на шлюб та сім`ю, фактично родина розпалась, а шлюб носить лише формальний характер, а відтак позивач змушений звертатись до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 02.04.2021 було відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду. Позивач та відповідач подали суду письмові заяви, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд про їх задоволення. Враховуючи те, що у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважав за можливе розглянути справу на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Судом встановлено, що між сторонами укладено шлюб, зареєстрований 22.06.1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану м.Броди Львівської області (а/з № 54), що підтверджується відповідною копією свідоцтва про шлюб. Сторони мають двох спільних дітей - сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як свідчить викладене позивачем в заяві, позивач та відповідач не ведуть спільного господарства та припинили шлюбно-сімейні відносини. Відповідач подала суду заяву, в якій зазначила про визнання позовних вимог. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім`ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, тому є всі наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають спільну дитину. Оскільки спільне життя між ними не склалося, у них різні погляди на шлюб та сім`ю, фактично родина розпалась, а шлюб носить лише формальний характер, а відтак позивач змушений звертатись до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 06.07.2021 було відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду. Позивач, відповідачка та її представник у судовому засіданні просили суд про розірвання вказаного шлюбу, посилаючись на той факт, що родина фактично розпалась, вони проживають окремо з 2014-2015 років, відповідачка наміру зберігати дану сім`ю не має. Заслухавши пояснення сторін та представника відповідачки, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що між сторонами укладено шлюб, зареєстрований 15.12.2007 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім`ї (а/з № 4577), що підтверджується відповідною копією свідоцтва про шлюб. Сторони мають спільну неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка наразі проживає з відповідачкою. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як свідчать пояснення сторін, позивач та відповідачка з 2014-2015 років проживають окремо один від одного, не ведуть спільного господарства та припинили шлюбно-сімейні відносини. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім`ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, тому є всі наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають спільну дитину. Оскільки спільне життя між ними не склалося, у них різні погляди на шлюб та сім`ю, фактично родина розпалась, а шлюб носить лише формальний характер, а відтак позивач змушений звертатись до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 23.04.2021 було відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду. Позивач та відповідач подали суду письмові заяви, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд про їх задоволення. Враховуючи те, що у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважав за можливе розглянути справу на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Судом встановлено, що між сторонами укладено шлюб, зареєстрований 11.06.2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м.Києві (а/з № 655), що підтверджується відповідною копією свідоцтва про шлюб. Сторони мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як свідчить викладене позивачем в заяві, позивач та відповідач не ведуть спільного господарства та припинили шлюбно-сімейні відносини. Відповідач подала суду заяву, в якій зазначила про визнання позовних вимог. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім`ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, тому є всі наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу посилаючись на те, що вони почали вести спільне господарство з 2004 року, зареєстрували шлюб 08 травня 2015 року у виконавчому комітеті Киселицької сільської ради Путильського району Чернівецької області, актовий запис за № 04. Від даного шлюбу в сторін народився син [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що збереження сім'ї неможливе, оскільки їхня сім'я розпалась остаточно, на даний час шлюб носить формальний характер, шлюбні відносини між ними фактично припинені. Просить шлюб укладений між ними розірвати. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Пояснив суду, що в наданий строк для примирення вони не примирилися, а також підтвердив той факти, які викладенні позивачем, в тому числі те, що вони вели спільне господарство з 2004 року. Відповідачка в судовому засіданні позовні не визнала та пояснила суду, що в наданий строк для примирення вони не примирилися. Також зазначила, що вони з позивачем фактично почали проживати з 1999 року, а з 2004 року почали вести спільне господарство та мали спільні сімейні кошти до травня 2016 року. Судом встановлено, що позивач зареєстрував шлюб з відповідачкою [PERSON] 08 травня 2015року у виконавчому комітеті Киселицької сільської ради Путильського району Чернівецької області, актовий запис за № 04./а.с.5/. Від даного шлюбу в сторін народився син [PERSON], [INFO]/а.с.8/. Також судом встановлено, що сторони по справі фактично почали проживати з 1999 року, з 2004 року почали вести спільне господарство та мали спільний сімейний бюджет до травня 2016 року, у відповідності до ч.1 ст.61 ЦПК України, дані обставини, суд приймає до уваги як доказ, який не підлягає доказуванню, оскільки вони визнанні сторонами по справі. Суд вважає, збереження сім'ї неможливе, їхня сім'я розпалася остаточно, на даний час шлюб носить формальний характер, шлюбні відносини між ними фактично припинені, оскільки в наданий судом строк на примирення, сторони не примирились. Дослідивши матеріали справи, враховуючи те, що збереження сім'ї між сторонами неможливе, суд вважає що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони у зареєстрованому шлюбі, мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . Оскільки спільне життя між ними не склалося, у них різні погляди на шлюб та сім`ю, фактично родина розпалась, а шлюб носить лише формальний характер, а відтак позивач змушений звертатись до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 22.03.2021 було відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду. Позивач та відповідачка подали суду письмові заяви, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд про їх задоволення. Враховуючи те, що у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважав за можливе розглянути справу на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Судом встановлено, що між сторонами 14.09.2007 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м.Києві (а/з № 1334), що підтверджується відповідною копією свідоцтва про шлюб. Сторони мають спільну неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як свідчить викладене позивачем в заяві, сторони не ведуть спільного господарства та припинили шлюбно-сімейні відносини з березня 2019 року. Відповідач подала суду заяву, в якій зазначила про визнання позовних вимог. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім`ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, тому є всі наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 21.05.2010 року вони перебувають у шлюбі з відповідачкою. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що спільне життя між ним та відповідачкою не склалося через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. Вони фактично припинили шлюбні стосунки, проживають окремо один від одного, спільне господарство не ведуть. Подальше продовження спільного проживання та збереження сім'ї позивач вважає неможливим, тому просить суд розірвати шлюб. В підготовче судове засідання позивач не зявився, але від нього надійшла заява з проханням слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка у підготовче судове засідання не зявилася, але від неї надійшла заява з проханням слухати справу за її відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до положень ч.3 ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у\~разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не порушує прав та законних інтересів інших осіб. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21 травня 2010 року Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 271, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб (а.с.8). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується доданою до матеріалів справи копією свідоцтва про народження (а.с.9). Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбні відносини, спільне господарство ними не ведеться, разом вони не проживають. Відповідно до\~ч. 1 ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно\~ч.2 ст.112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами неможливо, суперечить інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем 14 січня 2015 року зареєстрував шлюб. Від шлюбу неповнолітніх дітей немає. Спільне життя з відповідачкою не склалося через несумісність характерів та постійні протиріччя між ними, що призводить до постійних сварок та конфліктів із-за різних поглядів на сімейне життя, ведення домашнього господарства. Шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо, не ведуть спільне господарство, різний бюджет, спірного майна немає. Вважає, що збереження сім'ї і подальше спільне життя з відповідачкою неможливе, на примирення не згідний, а тому просив шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, звернувся з письмовою заявою, в якій просив суд справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про день і час розгляду справи була повідомлена завчасно та належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомила. Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом встановлено, що сім'я сторін розпалась, її зберегти неможливо, а тому шлюб між ними потрібно розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем 28 жовтня 2006 р. зареєстрував шлюб. Від цього шлюбу у них є двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалося, оскільки у них різні погляди на життя, на сім'ю та сімейні відносини, різні інтереси. З початку 2014 року вони фактично припинили подружні стосунки, не ведуть спільне господарство, проживають окремо. Вважає, що збереження сім'ї і подальше спільне життя з відповідачкою неможливе, на примирення не згідний, а тому просив шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, звернувся з письмовою заявою, в якій просив суд справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідачка, в судове засідання не з'явилася, звернулася з письмовою заявою, в якій просила суд справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги визнає. Судом встановлено, що сім'я сторін розпалась, її зберегти неможливо, а тому шлюб між ними потрібно розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 04.06.2009 року. Просить розірвати шлюб з [PERSON], посилаючись на те, що сімейне життя не склалось, в зв'язку з чим сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбні відносини. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідачі в судове засідання не з'явилась, про день та місце судового засідання повідомлена належним чином. На адресу суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. В зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутності та ухвалити по справі рішення, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04.06.2009 року (а.с.9). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] (а.с. 10). Сімейне життя між сторонами не склалось через різні погляди на життя, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. З грудня 2014 року сторони, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних відносин, шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч.2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 3 ст. 105 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї стало неможливим, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved