Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], матір'ю яких вона являється, та стягнення з неї аліментів в розмірі 1/3 частини усіх видів її доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь [PERSON] на малолітнього [PERSON], до досягнення ним повноліття, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виховання синів, матеріальної допомоги на їх утримання не надає. 27.06.2018 року від [PERSON] надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій він позовні вимоги підтримує та зазначає, що на даний час він досяг повноліття та продовжує навчання, а тому просить стягнути з [PERSON] аліменти на нього в розмірі 1/3 частки всіх видів її заробіткущомісячно на період його навчання до досягнення ним 23 років за умови продовження навчання. В судовому засіданні представник позивача Рацин Н.Б. підтримала позов та пояснила, що [PERSON] народився [INFO], його матір*ю є [PERSON] Батько внесений до свідоцтва про народження відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Рішенням виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 08 липня 2010 року №290 «Про розгляд матеріалів комісії з питань захисту прав дитини» малолітньому [PERSON] встановлений статус дитини, позбавленої батьківського піклування, оскільки відповідач згідно вироку Ніжинського міськрайонного суду від 09.06.2010 року була засуджена до відбування покарання в місцях позбавлення волі строком на 7 років. Рішенням виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 30.12.2010 року №614 «Про розгляд матеріалів комісії з питань захисту прав дитини» [PERSON] направлено до Городнянської загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІІ ст. [PERSON] народився [INFO]. Батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] Рішенням виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 30 квітня 2015 року №111 «Про розгляд матеріалів комісії з питань захисту прав дитини» малолітньому [PERSON] встановлений статус дитини, позбавленої батьківського піклування, оскільки відповідачка згідно вироку Ніжинського міськрайонного суду від 09.06.2010 року була засуджена до відбування покарання в місцях позбавлення волі строком на 7 років. Батько [PERSON] помер. Рішенням виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 11.06.2015 року №148 малолітнього [PERSON] влаштовано в прийомну родину [PERSON] 09.06.2017 року [PERSON] звільнилася з місць позбавлення волі та 16.08.2017 року звернулася із заявою до служби у справах дітей виконавчого комітету Ніжинської міської ради з приводу повернення [PERSON] та [PERSON], але необхідних документів не додала. [PERSON] викликали на комісію з питань захисту прав дитини 22.08.2017 та 11.09.2017, на які вона не з'являлася, тому було прийнято рішення про доцільність позбавлення її батьківських прав. З посиланням на ст.ст.150, 180 Сімейного кодексу просить стягнути з відповідача аліменти на дітей. Представник третьої особи - служби в справах дітей виконавчого комітету Ніжинської міської ради - Євса А.В. в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову, зазначивши, що питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] розглядалося на засіданні комісії. Комісією не було здобуто доказів, що відповідач намагається приймати участь у вихованні дітей. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з*явилася. Відповідач[PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася, не подала відзив на позов або заяви про розгляд справи за її відсутності, тому суд відповідно до ст.280 ЦПК України розглянув справу за її відсутності з ухваленням заочного заочного рішення, враховуючи, що позивач проти цього не заперечує. Заслухавши осіб, що з*явилися в судове засідання, та дослідивши усі докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Статтею 164 ч.1 п.2 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов*язків по вихованню дитини, що і було встановлено в судовому засіданні з пояснень сторін, представника органа опіки та піклування, малолітньої дитини та дослідженню письмових доказів. За висновком виконавчого комітету Ніжинської міської ради, як органу опіки та піклування, є доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно її неповнолітніх синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], на підставі п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України (а.с.6-7). У свідоцтві про народження дітей відповідач зазначена їх матір'ю (а.с.8-9). Відповідно до рішення виконавчого комітету Ніжинської міської ради №148 від 14.06.2015 року «Про створення прийомної сім*ї та влаштування дитини» [PERSON], [INFO], влаштовано до прийомної сім*ї на базі сім*ї подружжя [PERSON] та [PERSON] (а.с.15). Згідно довідки №17 від 25.01.2018 року [PERSON] навчається на денній формі навчання на І курсі в Куликівському професійному аграрному ліцеї по спеціальності «Слюсар з ремонту с/г машин та устаткування, тракторис-машиніст с/г виробництва, водій автотранспортних засобів» (а.с.14). Актом обстеження умов проживання від 17.08.2017 року за місцем проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] встановлено, що на даний час для проживання двох дітей не створено належних умов (а.с.16). Довідкою про звільнення підтверджується, що [PERSON] відбувала покарання в установах ДКВІ з 09.06.2010 по 09.06.2017 (а.с.17). Відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження її участі у вихованні синів. [PERSON] тривалий час не спілкується з дітьми, не утримує їх матеріально, що є елементами протиправного невиконання відповідачем передбачених ст.150 СК України обов'язків щодо виховання та розвитку дітей, де зазначено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч.2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Постанова Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснює, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. По даній справі не здобуто доказів, що позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] та [PERSON] буде суперечити їх інтересам. На думку суду, поведінка відповідача є такою, що свідчить про її ухилення від виконання обов'язку по вихованню дітей. Такий акт свідомої поведінки [PERSON] розцінюється судом як небажання виконувати свій батьківський обов'язок по відношенню до синів. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, не суперечать закону, не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, а вимоги позивача обґрунтовані на законі і доведені в судовому засіданні, тому [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно її синів, оскільки зазначена міра є виправданою з огляду на необхідність захистити інтереси дітей. Статтями 180-181 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв*язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов*язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] навчається в Куликівському професійному аграрному ліцеї, що підтверджується довідкою навчального закладу від 25 січня 2018 року №17, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частки її заробітку (доходу) щомісячно на період навчання [PERSON] Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судові витрати.

Outcome: approved