Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення матеріальної шкоди у сумі 20139,50 грн та моральної шкоди у сумі 70000 грн завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підставі його заяви, як потерпілого, 12 вересня 2018 року було відкрито кримінальне провадження №12017240190000249 відносно відповідача за ч.1 ст.122 КК України. 27 вересня 2018 року ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області провадження по кримінальному провадженню було закрито за клопотанням позивача у зв`язку з відмовою від обвинувачення. Заявлений цивільний позов в зазначеному кримінальному провадженні було залишено без розгляду, так як відповідач зобов`язався відшкодувати шкоду в добровільному порядку про що, 27 вересня 2018 року в приміщенні Дунаєвецького районного суду Хмельницької особисто написав розписку. В подальшому після закриття судом кримінального провадження відповідач жодних дій спрямованих на відшкодування матеріальної та моральної шкоди не вчинив, хоча при закритті провадження судом зобов`язувався це зробити. За таких обставин, просить суд стягнути з відповідача шкоду в зазначеному розмірі, що була завдана внаслідок вчинення кримінального правопорушення та розподілити судові витрати. Ухвалою судді від 17 липня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі за даним позовом з повідомлення (виклику) сторін, надано відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву. Представник позивача подав клопотання про слухання справи у його та позивача відсутності, позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином шляхом отримання судових повісток, відзиву на позовну заяву до суду не подав. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи позивача, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Так, Дунаєвецьким районним судом встановлено, що 11 вересня 2017 року біля 20 год. 40 хв., в с. Отроків Новоушицького району Хмельницької області, [PERSON] , перебуваючи на [ADDRESS] , біля домогосподарства в якому проживають [PERSON] та [PERSON] , на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно наніс один удар головою та один удар кулаком в область голови [PERSON] , спричинивши йому середньої тяжкості тілесні ушкодження, що привели до тривалого розладу здоров`я. [PERSON] у судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та завданні [PERSON] тілесних ушкоджень визнав повністю. Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 27 вересня 2018 року кримінальне провадження відносно [PERSON] за ч.1 ст.122, ч.1 ст.125 КК України закрито у зв`язку з відмовою потерпілих від обвинувачення. Заявлений потерпілим [PERSON] цивільний позов до обвинуваченого про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином в розмірі 20139,58 грн. та моральної шкоди в розмірі 50000 грн. залишено без розгляду. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно із копією довідки МСЕК серії АВ №0060621 [PERSON] встановлено третю групу інвалідності (а.с.5). Факт перебування на лікуванні підтверджується копіями: виписного епікризу із медичної карти стаціонарного хворого №3133, виписного епікризу «Нейрохірургічного» відділення, виписки з медичної карти, консультативного висновку спеціаліста (а.с.7-13). Витрати пов`язані із лікуванням підтверджуються копіями товарних чеків (а.с.14-29). Як вбачається з матеріалів цивільної справи, зазначеним злочином потерпілому завдано матеріальну шкоду на загальну суму 20139,50 гривень. Загальні положення відшкодування шкоди визначені ст.1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. В силу положень ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Враховуючи зазначені положення чинного законодавства, які регулюють даний вид правовідносин, суд вважає, що вимоги позивача, щодо стягнення з відповідача матеріальної шкоди, завданої злочином, в розмірі 20139,50 грн, які він витратив на лікування та проїзд до місця лікування, обґрунтованими. Позивач пред`явив вимогу про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення відносно нього злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України. На підставі ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, а також у зв`язку з пошкодженням майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди» під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. При цьому суд вважає, що вимоги про відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином, підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Суд враховує, що внаслідок заподіяних тілесних ушкоджень, позивачу встановлено III групу інвалідності довічно та протипоказано важку фізичну працю, надані документи щодо стану його здоров`я свідчать про те, що неправомірні дії відповідача значно вплинули на його звичний спосіб життя. Тому суд враховує фізичний стан позивача, лікування та реабілітацію, глибину фізичних та душевних страждань, беручи до уваги, що немає і не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного, душевного болю, страждань, а будь-яка компенсація моральної шкоди не може відповідати дійсним стражданням позивача і може мати тільки умовний вираз та виходячи з міркувань розумності та справедливості, вважає за необхідне визначити розмір відшкодування завданої моральної шкоди в сумі 20000 грн. При цьому суд вважає, що саме така сума підлягає відшкодуванню позивачеві, так як останній на протязі тривалого часу не отримав відшкодування заподіяної шкоди, витрачав додаткові зусилля та переносив нервові потрясіння, є людиною з інвалідністю. Крім того, позивач просить суд розподілити судові витрати та стягнути з відповідача витрати понесені у зв`язку з розглядом справи на професійну правничу допомогу у сумі 2450 грн. На підтвердження понесених судових витрат позивач надав суду договір №79 про надання правничої допомоги, копію свідоцтва про заняття адвокатською діяльністю - адвоката Наталюка Н.М., розрахунок суми гонорару за надання правничої допомоги на суму 2450 грн. та квитанцію про оплату гонорару на суму 1750 грн. Відповідно до вимог ч.3 ст.133, ч.2 ст.137, ст.141 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. Враховуючи, що розмір витрат на правову допомогу адвоката, а також суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, визначається, між іншим, із документів, які свідчать про оплату гонорару (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки), копії яких в матеріалах справи відсутні, що позбавляє суд можливості їх дослідження з метою розподілу судових витрат, відповідно, у задоволенні клопотання про стягнення даних витрат слід відмовити. Так, із квитанції про оплату гонорару на суму 1750 грн. вбачається, що кошти сплачені за зустріч з клієнтом та надання консультації - 350 грн., пошук та аналіз судової практики, складання стратегії представництва - 350 грн., складання відзиву на зустрічну позовну заяву - 1050 грн. Дослідивши докази надані на підтвердження судових витрат, суд дійшов до висновку, що задоволення вимоги про стягнення судових витрат підлягає частковому задоволенню у сумі 700 грн., оскільки представник позивача не брав участі в судовому засіданні, подавши відповідну заяву, більше того, до суду відзив на зустрічну позовну заяву не було подано, тому вимога про стягнення витрат у сумі 1050 грн. є безпідставною. На підставі ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп., так як позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial