Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що він є дідусем малолітнього [PERSON] по його батьківській лінії, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого повторно на ім`я [PERSON] Шполянським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Черкаській області 17 липня 2018 року та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого на ім`я [PERSON] Янтальською сільською радою Усть - Кутського району Іркутської області 22 липня 1983 року. В свою чергу відповідач є матір`ю [PERSON] . Вказав, що батьки малолітнього [PERSON] [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю без укладення шлюбу в період із травня 2013 року по грудень 2015 року, що підтверджується обставинами встановленими у рішенні Шполянського районного суду Черкаської області у цивільній справі № 394/143/18 від 08.06.2018 року за заявою позивача про встановлення факту батьківства. Так, під час спільного проживання сина позивача [PERSON] та його співмешканки [PERSON] у них народився [INFO] син [PERSON] , однак оскільки на момент його народження відповідач юридично перебувала у шлюбі із [PERSON] , що також підтверджується обставинами встановленими рішенням суду, то відповідно до актового запису про народження дитини відомості про батька, а також прізвище і по батькові дитини, як « [PERSON] » було внесено на підставі даних імені чоловіка [PERSON] - [PERSON] . Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 23.05.2014 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що знову ж таки підтверджується обставинами встановленими у рішенні суду. [INFO] року син позивача та біологічний батько [PERSON] - помер, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії [NUMBER] виданого Шполянським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області 27 грудня 2016 року. Починаючи із лютого по червень 2017 року [PERSON] проживала без реєстрації місця проживання в смт [ADDRESS] разом із своїми дітьми: [PERSON] та [PERSON] (нині - [PERSON] ), що підтверджується довідкою виданою селищною радою смт Бабанка № 113 від 26.01.2018 року, одночасно вказаною довідкою підтверджується факти відвідування [PERSON] дошкільного навчального закладу «Ягідка» та аморального способу життя [PERSON] під час проживання на території селища. Крім цього характеристикою [PERSON] ( нині - [PERSON] ) складеною вихователем та завідувачем Бабанського ДНЗ «Ягідка» підтверджується факт неналежного виховання дитини його матір`ю [PERSON] в період із 27 березня по 27 червня 2017 року. Звернув увагу і на характеристику самої [PERSON] , складеної виконкомом Покотилівської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області, за змістом якої відповідач під час проживання на території сільської ряди зарекомендувала себе негативно, оскільки вела аморальний спосіб життя, незважаючи на те, що на її утриманні перебувало двоє дітей. Зазначив про те, що після смерті сина, знаючи про легковажність характеру матері [PERSON] , позивач постійно брав участь у житті свого внука, а саме він за власні кошти винаймав квартиру в смт Бабанка Уманського району Черкаської області для відповідача та її дітей, крім цього він наполіг та допоміг [PERSON] влаштувати дітей до Бабанського ДНЗ «Ягідка» після чого постійно підтримував зв`язок із самою відповідачкою та вихователями навчального закладу. У червні 2017 року відповідач перестала виходити із позивачем на зв`язок, а уже через деякий час йому зателефонувала завідувач Бабанського ДНЗ «Ягідка» та повідомила, що діти [PERSON] протягом двох тижнів не відвідують дитячий садок. Приїхавши до квартири, в якій проживала відповідачка у смт Бабанка, позивач знайшов свого онука [PERSON] у критичному стані, дитина була брудна, голодна, її тіло було вкрите багаточисленними ранами, які виникли внаслідок розчухування дитиною сверблячих ділянок шкіри після множинних укусів комарів, більше того хлопчик знаходився у квартирі без нагляду матері з чужим чоловіком, який повідомив, що [PERSON] залишила [PERSON] на нього, а сама поїхала до м. Одеси на заробітки. На пропозицію позивача забрати малолітнього [PERSON] до свого будинку у м. Шпола на тимчасове виховання на період перебування [PERSON] на заробітках невідомий йому чоловік, попередньо зв`язавшись у телефонному режимі із матір`ю дитини, надав згоду. Зазначив, що незабаром потому і сама [PERSON] вийшла із ним на зв`язок, у телефонному режимі підтвердивши свою згоду на його тимчасове виховання і утримання онука та найближчим часом на його прохання передала свідоцтво про народження і медичну книгу дитини, що дало позивачеві змогу поставити дитину на облік до КП Шполянського центру первинної медико-санітарної допомоги Шполянської міської ради ОТГ 21.08.2017 року, [PERSON] перебуває по даний час. На основі рішення суду до актового запису № 56 про народження [PERSON] , вчиненого відділом РАЦС реєстраційної служби Шполянського районного управління юстиції у Черкаській області 20.05.2014 року були внесені зміни до відомостей про батька дитини, а саме у графу «батько» записаний - [PERSON] [INFO] , в зв`язку з чим дитині було присвоєно прізвище - « [PERSON] » та по-батькові відповідно « [PERSON] », і видане нове свідоцтво про народження. Оскільки, починаючи із червня 2017 року, відповідачка жодного разу не приїздила до своєї дитини, не цікавилася його долею та взагалі не виконувала свої батьківські обов`язки, органом опіки і піклування виконавчого комітету Шполянської міської ради ОТГ з метою вжиття заходів щодо соціально-правового захисту малолітнього [PERSON] було прийнято рішення від 08.11.2018 року № 409 про тимчасове влаштування [PERSON] дитини, яка залишилася без батьківського піклування, на виховання в сім`ю позивача. Таким чином більш як півтора року онук позивача фактично знаходиться під його опікою: проживає разом із ним та перебуває повністю на його вихованні і утриманні, а мати дитини протягом цього часу не спілкується з ним, не цікавиться його здоров`ям, взагалі не бере участі у його вихованні, не виявляє до нього ніякого інтересу та не надає будь якої матеріальної допомоги. Позивач в свою чергу влаштував [PERSON] до місцевого дитячого садочка «Сонечко», пройшовши з ним всі потрібні медичні обстеження та придбав дитині за свої кошти для відвідування дитячого закладу все необхідне: одяг, взуття, іграшки. Одночасно кожного дня позивач піклується не лише про фізичний, а й розумовий розвиток дитини, вони разом із дружиною - бабусею [PERSON] , намагаються зробити все, аби надати дитині як можна більше своєї турботи та любові, щоб компенсувати маленькому хлопчику батьківське тепло, яке останній нажаль не може відчути від своїх батьків. Крім цього, позивач пов`язаний з дитиною родинними зв`язками, оскільки він є його онуком, однак позивач не може бути його законним представником, який в повній мірі може забезпечити його особисті немайнові і майнові права та інтереси до поки хлопчику не буде надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, - лише потім у позивача виникне право на оформлення опіки над ним. У зв`язку з чим, виключно в інтересах малолітнього [PERSON] позивач вимушений звернутися до суду з позовом до його матері [PERSON] , в якому ставити питання про позбавлення її батьківських прав. Позивач просить суд постановити рішення, яким позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно її сина [PERSON] , [INFO] . Позивач в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, у разі неявки відповідача не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила, також не подала відзиву, а тому зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи - служби у справах дітей Шполянської міської ради ОТГ в судове засідання не з`явилася, у своєму поясненні не заперечувала проти задоволення позовних вимог, розгляд справи просила проводити за її відсутності /а.с.48/ Суд вважає, що справу можливо розглянути у відсутність сторін на підставі наявних в цивільній справі доказах. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного. Положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 165 СК України правом на звернення до суду про позбавлення батьківських прав наділенні один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя. Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Принципом верховенства права, визнається, що людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Як встановлено, [INFO] у м. Шпола Черкаської області народився [PERSON] , його батьком записано [PERSON] , матір`ю [PERSON] (світлокопія свідоцтва про народження серії [NUMBER] видане Шполянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області) /а.с.12/. З позовом до суду звернувся дідусь дитини [PERSON] , що підтверджується світлокопією свідоцтва про народження [PERSON] , який народився [INFO] у с. Янталь Усть-Кутського району Іркутської області РСФСР, його батьком вказано [PERSON] , матір`ю [PERSON] /а.с.13/. [INFO] батько дитини [PERSON] помер у с. Скалівські Хутори Новоархангельського району Кіровоградської області /а.с.19/. Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 08 червня 2018 року встановлено факт, що [PERSON] , [INFO] , померлий [INFO] , є батьком дитини [PERSON] , [INFO] /а.с.14-18/. Відповідно до довідки селищної ради смт. Бабанка Уманського району Черкаської області №113 від 26.01.2018 року [PERSON] дійсно з лютого по червень 2017 року проживала без реєстрації місця проживання в смт [ADDRESS] разом з дочкою [PERSON] [INFO] народження та сином [PERSON] [INFO] , які відвідували Бабанський ДНЗ «Ягідка». За час проживання на території селища гр. [PERSON] вела аморальний спосіб життя /а.с.20/ Бабанським дошкільним навчальним закладом «Ягідка» видано характеристику на [PERSON] , відповідно до якої останній - друга дитина в сім`ї [PERSON] . Дитячий садок відвідував з 27 березня по 27 червня 2017 року. Дитина фізично здорова. Має не поганий розумовий розвиток, але потребує спілкування з дорослими. Такого спілкування дитина не має, тому що мати мало уваги приділяє хлопчику. Малюк замкнутий, неговіркий. З дітьми мало спілкувався. Не вміє гратися разом в колективні ігри. Бувало таке, що до дитячої установи дитина ходила в неналежному стані (немита, одяг мав неприємний запах). Забирала дитину частіше мати, інколи бабуся або її співмешканець. З мамою проводилась кілька разів бесіда про те, що приходить за дитиною у нетверезому стані. З боку мами не здійснювалась вчасно платня за харчування дитини, тому часто доводилось турбувати дідуся [PERSON] /а.с.21/. З характеристики, виданої Покотилівською сільською радою Новоархангельського району Кіровоградської області від 06.12.2018 року № 903 вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] , зареєстрована, але не проживає в [ADDRESS] . За час проживання на території сільської ради зарекомендувала себе з негативної сторони, вела аморальний спосіб життя, незважаючи на те, що на її утриманні знаходилось 2 неповнолітніх дітей. На даний час місце перебування [PERSON] невідомо /а.с.22/. Відповідно до довідки, виданої Шполянським центром первинної медико-санітарної допомоги Шполянської міської ради ОТГ від 18.02.2019 року №74, [PERSON] , [INFO] перебуває на «Д» обліку з 21.08.2017 року по теперішній час /а.с.23./ Рішенням Шполянської міської ради ОТГ від 08.11.2018 року № 409 влаштовано (тимчасово) дитину, яка залишилась без батьківського піклування, [PERSON] , [INFO] , в сім`ю дідуся - [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] . Вжито заходів щодо соціально-правового захисту малолітнього [PERSON] у встановлений законом термін /а.с.2/. З характеристики вихованця групи «Краплинка» закладу дошкільної освіти № 4 «Сонечко» [PERSON] вбачається, що за проханням дідуся [PERSON] , дитина [PERSON] , була влаштована в заклад дошкільної освіти №4 «Сонечко» (заява № 47 від 18.08.2017 року) з 1 вересня 2017 року. До закладу дитину проводять та забирають вчасно дідусь або бабуся. Заклад відвідує систематично, майже не хворіє, дитина охайна, чиста, завжди одягнена відповідно до температурного режиму. За час перебування в закладі поведінка дитини змінилася хлопчик став більш самостійним, а дії та вчинки - ситуативними, що відповідає даному віковому періоду. Хоча відвідуючи садок, малюк засвоїв деякі норми і правила поведінки, пов`язані з певними дозволами і заборонами дорослих (можна, не можна, треба). Хлопчик може самостійно їсти, вдягатися, роздягатися, вмиватися, в садочку навчився користуватись серветкою, виделкою, гребінцем, дякувати за допомогу, користуватись ввічливими словами. Малюк знайомий з предметами найближчого оточення, їх призначенням. Увага є мимовільною, однак її стійкість проявляється по-різному. Дитина прагне опановувати ігрові дії з іграшками та предметами, набуває первинних умінь рольової поведінки у грі. На заняттях [PERSON] активний, рухливий, навчився витримці і посидючості. [PERSON] прагне охоче спілкуватися з однолітками, заради участі у загальній грі, але постійно потребує уваги до себе. Словник складається в основному зі слів, що позначають предмети побуту, іграшки, близьких йому людей, вимова слів не чітка, що притаманно віку. Дідусь постійно цікавиться чим займається дитина у садочку, відвідує батьківські збори, свята, розваги, прислухається до порад вихователів. Проявляє активність у забезпеченні дитини необхідним приладдям для здійснення освітнього процесу. [PERSON] прагне, щоб малюк виріс добрим, ввічливим, порядним, освіченим. Протягом півтора року перебування в закладі [PERSON] мама не з`являлась, участі у вихованні дитини не брала /а.с.25/. Голова вуличного комітету [PERSON] підтвердила, що з 15 червня 2017 року [PERSON] [INFO] проживає разом з дідусем [PERSON] [INFO] /а.с.26/. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 28.01.2019 року будинку [ADDRESS] на час обстеження будинок знаходиться у доброму стані, опалюється газовим опаленням. Сім`я забезпечена всім необхідним: побутовою технікою, продуктами харчування в повній мірі /а.с.27/. З висновку комісії Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади, як органу опіки і піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] вбачається, що комісією опікунської ради Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади вивчено питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Громадянка [PERSON] [INFO] є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження від 17.07.2018, серія [NUMBER] зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Шполянського районного управління юстиції у Черкаській області. Малолітній [PERSON] відвідує заклад дошкільної освіти №4 «Сонечко» Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області. Місце знаходження [PERSON] невідоме. Мати самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків щодо малолітньої дитини: не допомагає матеріально, не цікавиться життям та здоров`ям дитини, нехтує своїми батьківськими обов`язками, не турбується про її фізичний і духовний розвиток, не дбає про підготовку до самостійного життя, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не дає доступу до культурних та інших духовних цінностей; не забезпечує необхідним харчуванням, не відвідує дошкільні заходи за її участю та не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального розвитку. Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», частини 2,3 статті 150 та статті 180 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки мають право та зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку їх здібностей та нести відповідальність за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків. Враховуючи вищевказане, комісія вважає за доцільне позбавити громадянку [PERSON] батьківських прав до її малолітньої дитини /а.с.45/ Одними із завдань СК України виходячи із положень ст. 1 СК України є утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї, забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Відповідно до приписів ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправомірною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Ч. 2 ст. 157 СК України визначено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. В пунктах 16 та 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад. Частини 2 та 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» наголошують на тому, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно частин 1 та 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» вказує на те, що батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Ст. 180 СК України покладено обов`язок батьків утримувати дитину до досягненню нею повноліття. У відповідності зі п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а тому суд враховуючи вище переліченні норми матеріального права приходить до висновку про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав, щодо її малолітнього сина, оскільки, як встановлено вона ухиляється від виконання покладених на неї обов`язків батька, не цікавиться життям власної дитини, її духовним та культурним розвитком, проявляє байдужість та черствість до власної дитини, не надає жодної матеріальної допомоги на утримання дитини. Зазначене ганебне ставлення до дитини в подальшому може вплинути на її долю та сприйняття кругозору в оточуючому її соціумі, що може мати, на думку суду, негативні наслідки. Викладене на думку суду і є способом ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню власної малолітньої дитини. Разом з тим суд звертає увагу відповідача на положення ст. 169 СК України відповідно до яких мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. При вирішенні справи про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з батьків, інших осіб, з ким проживає дитина. Рішення суду про поновлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. У разі відмови в позові про поновлення батьківських прав повторне звернення із позовом про поновлення батьківських прав можливе лише після спливу одного року з часу набрання чинності рішенням суду про таку відмову. На підставі наведеного та

Outcome: approved