Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями № 77 а по вул. Михайла Старицького в місті Знамянка Кіровоградської області в порядку спадкування за законом після смерті 01.09.1998 року [PERSON] та після смерті 14.12.2003 [PERSON]. Свої вимоги мотивував тим, що 01 вересня 1998 року помер його батько [PERSON], який до смерті проживав в [INFO], що побудував у 1979 році, разом з його матірю [PERSON]. Батько заповіту не залишив, після його смерті, спадкоємцями першої черги за законом були позивач та його мати [PERSON] Проживаючи на день смерті з батьком, він та його мати прийняли спадщину фактичними діями, тому заяв до нотаріальної контори про прийняття спадщини не подавали. 14 грудня 2003 року померла його мати [PERSON], після її смерті позивач фактичними діями прийняв спадщину, вступив в управління та розпорядження будинком. Сестра позивача фактичними діями спадщину після смерті матері не прийняла та заяву про прийняття спадщини до нотаріуса не подала, натомість подала заяву про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] Бажаючи отримати свідоцтво про право власності на будинок, позивач звернувся до нотаріуса, однак отримав відмову, оскільки документ, який посвідчує право власності на будинок, відсутній, будинок збудований в 1979 році, але не введений в експлуатацію, тож змушений звернутись до суду з даним позовом. Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, але представник надав до суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить суд розглядати справу без його участі. Представник Знамянської міської ради Кіровоградської області у судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, надав заяву, відповідно до якої просить суд розглядати справу без його участі, не заперечує пороти задоволення позовних вимог. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час і місце слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомила, заперечень не надала. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], який помер 01 вересня 1998 року (а.с.6), за життя разом із дружиною [PERSON] побудував будинок №77а з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, розташований по вул. Карла Маркса в м. Знамянка Кіровоградської області, однак не ввів його в експлуатацію (а.с.12), 28.10.2013 року на вказаний будинок виготовлено технічний паспорт (а.с.13-15). [PERSON] померла 14 грудня 2003 року (а.с.8). Згідно довідки квартального комітету № 21 м. Знамянки від 16.06.2016 року (а.с.10) на день смерті [PERSON], який помер 01.09.1998 року, був зареєстрований та проживав за адресою: [INFO], разом з ним були зареєстровані та проживали дружина [PERSON], син [PERSON] Згідно довідки квартального комітету № 21 м. Знамянки від 16.06.2016 року (а.с.11) на день смерті [PERSON], яка померла 14.12.2003 року, була зареєстрована та проживала за адресою: [INFO], разом з нею був зареєстрований та проживав син [PERSON] Із заявами про прийняття спадщини, після смерті [PERSON] та [PERSON] до нотаріальної контори ніхто не звертався (а.с.41-43). 05.05.2015 позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок, оскільки право власності на спірний житловий будинок не зареєстровано (а.с.21). Відповідно до рішення Знамянської міської ради Кіровоградської області від 22.04.2016вул. [PERSON] на даний час має назву вул. [PERSON](а.с.23). Згідно зі ст.174 ЦПК України, у разу визнання відповідачем позову, якщо це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно розяснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 27.09.2012, № 10-1387/0/4-12 «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування», вбачається, що у відповідності до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІУ, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст.3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення (Постанова від 13.06.2012 року № 6-54цс12). Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з ч.1 та ч.2 ст.5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення» (втратила чинність). Тобто до 05.08.1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05.08.1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. (Лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року»). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів»). Згідно до п.3.4, 3.5, 3.6 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України віл 07.02.2002 року за № 7/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 28.07.2010 року № 1692/5), листом Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. За ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Із норми ст.1218 ЦК України вбачається, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до до п.4, 5 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України (2003 року) та Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.02.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу [PERSON] РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті спадкодавця, який помер до 01 січня 2004 року, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини (ст.549 ЦК УРСР ). Відповідно до п.3,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1983 року N 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», яка була чинна на час відкриття спадщини, якщо у шестимісячний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно. Як визначено ч.2 ст.548 ЦК Української РСР, - прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до положень ч.3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до розяснення нотаріуса, позивач не зможе прийняти спадщину у вигляді нерухомого майна у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу. У зв'язку з тим, що за життя [PERSON] не звертався до реєстраційних органів з метою оформлення права власності на належне нерухоме майно; позивач являється єдиним спадкоємцем, а також в звязку з неможливістю іншим способом вирішити спірне питання, суд вважає необхідним за позивачем визнати право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами в судовому порядку. У відповідності зі ст.88 ЦПК України судові витрати сплачені при подачі позову віднести на рахунок позивача. На підставі викладеного, Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст.1216, 1218, 1220 ЦК України, ст. 524-527, 548, 549 ЦК УРСР (1963 року), п.4, 5 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України (2003 року) та

Outcome: approved