Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною. Позовні вимоги мотивував тим, що з відповідачкою він має спільного сина - [PERSON], 2006 р.н. Оскільки вони перестали проживати з відповідачкою однією сім'єю, відповідачка з 2012 року стала чинити перешкоди йому, як батьку дитини, у спілкуванні з сином. У лютому 2013 року він (позивач) звернувся до органу опіки і піклування Обуховицької сільської ради із заявою про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею. 26.03.2013 року таке рішення виконкомом сільської ради було прийняте. Визначено [PERSON] спосіб участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею шляхом побачення з дитиною за місцем його проживання протягом 2 годин щотижня; виїзд дитини до місця проживання батька можливий тільки за згодою матері. Відповідачка зазначене рішення не виконувала. 18.04.2014 року [PERSON] погодилася укласти з позивачем договір про участь у вихованні і утриманні дитини, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коновал З.Ф. (реєстр № 1090). Договором було передбачено, що батько дитини має право безперешкодно відвідувати дитину за місцем його проживання, попередньо зателефонувавши про приїзд, а також має право, за попередньою домовленістю з [PERSON], брати дитину, за бажанням дитини та з урахуванням стану його здоров'я, до себе у святкові дні, на суботу та неділю, двічі на місяць. Зазначені домовленості відповідачкою також не виконуються. Тому позивач просив суд зобов'язати відповідачку усунути перешкоди у спілкуванні батька з дитиною, а саме: безперешкодно відвідувати сина на місцем йог проживання, попередньо зателефонувавши про приїзд, а також брати дитину до свого місця проживання у святкові дні, на суботу та неділю ( з п'ятниці 18.00 до неділі 16.00) двічі на місяць, на зимових та літніх канікулах забирати сина до себе додому на половину канікул, на період відпустки для спільного відпочинку з батьком. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовні заяві. Крім того, на поставлені питання позивач повідомив, що у випадку, коли син категорично не буде бажати спілкуватися з ним, він силоміць не буде цього вимагати. Згоден з*ясовувати причини цього разом із соціальним педагогом. У судовому засіданні відповідачка та її представник фактично позовні вимоги визнали частково. Відповідачка зазначила, що не чинить перешкод батьку у спілкуванні з дитиною. Вона виходить з інтересів дитини. І коли син сам категорично відмовляється їхати до батька в м. Київ, вона не буде його заставляти це робити. На даний час син має таке бажання, але батько вже не намагається його забирати. Розуміє, що батько має право на спілкування з дитино, але вважає, що способи такого спілкування слід визначити більш чітко: визначивши термін «попередньо», а щоб позивач не відволікав сина під час навчання в школі. У судовому засіданні представник третьої особи зазначила, що ситуація, яка склалась між батьками дитини ([PERSON].) потребує вирішення, оскільки вона дуже затягнута, і негативно впливає на дитину. Коли після заяв позивача, вони спілкувались з дитиною, то той дійсно не хотів їхати до батька. Фактично дитина є заручником ситуації. Суд, вислухавши сторони, вивчивши надані суду письмові докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Сторони у судовому засіданні фактично прийшли до згоди необхідності спілкування батька з дитиною, в т.ч. і обставин такого спілкування. При цьому сторони вважають, що таке рішення має бути прийняте саме судом. Відповідно, позивач та його представник вже не наполягали на вирішенні свого клопотання про призначення психологічної експертизи. Ст. 153 СК України передбачене право матері, батька та дитини на безперешкодне спілкування між собою. Ст. 157 СК України передбачає право того з батьків, хто проживає окремо від дитини, на особисте спілкування з нею, а також, що той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджатитому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Ч.2 ст. 159 СК України: «суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичну чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування». У судовому засіданні сторони домовились про необхідність визначення певних обмежень та уточнень способів і порядку спілкування позивача з дитиною, а саме: Він має право безперешкодно відвідувати сина за місцем його проживання, попереднього за 2 години зателефонувавши про приїзд матері. У час перебування у школі у період навчального процесу він не може відволікати сина від навчання; · Він має право брати сина до свого місця проживання в м. Київ у святкові та вихідні дні, а саме: з 16 год. п'ятниці по 14 год. неділі у перший та третій тиждень кожного місяця, а під час літніх канікул - першого та третього тижня кожного місяця, попередивши про це матір за добу; · У випадку невиконання рішення суду, чи небажання дитини, позивач має повідомити про це соціального педагога для з*ясування причин відмови від спілкування з батьком. · На підставі наведеного,

Outcome: approved