Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, яким просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № CL702/228/2006 від 12.10.2006 в розмірі 1319658,05грн. звернути стягнення на предмет застави: автомобіль «Audi А4», реєстраційний номер [NUMBER], 2006 року випуску, червоного кольору, кузов № WAUZZZ8Е37А018673, типу легковий седан-в, що належить [PERSON] на праві власності, свідоцтво про реєстрацію ТЗ АХС007528, видане РЕВ МВ № 1 ДАІ ГУ МВС України в Харківській області 12.10.2006, шляхом визнання за ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права продажу будь-якій особі-покупцеві предмету застави з наданням всіх повноважень продавця (в тому числі: отримання дублікатів правовстановлюючих документів на автомобіль, отримання будь-яких документів, довідок, витягів з реєстру прав власності, в будь-яких установах, організаціях, підприємствах незалежно від їх організаційної форми та підпорядкованості, в тому числі органах нотаріату, комісійних магазинах, відповідному відділі Управління превентивної діяльності в Харківській області, з усіх питань, повязаних з продажем вищевказаного автомобіля. Обґрунтовуючи доводи позову, позивач зазначає, що між АКБ «[PERSON] Україна» правонаступником якого є позивач, та [PERSON] 12.10.2006 укладений кредитний договір, відповідно до умов якого відповідачу видано кредит в сумі 43564 доларів США зі строком повернення та зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. З метою забезпечення належного виконання зобовязання за кредитним договором між банком та [PERSON] укладено договір застави від 12.10.2016 згідно якого остання передала в заставу автомобіль «Audi А4», реєстраційний номер [NUMBER], 2006 року випуску. Між тим, відповідач порушила взяті на себе зобовязання, у звязку з чим виникла заборгованість за кредитним договором. 10.02.2015 заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова з [PERSON] стягнуто заборгованість за кредитним договором від 12.10.2006 в розмірі 1319658,05грн., видано виконавчі документи, однак рішення на теперішній час не виконано. Представник позивача надав до суду заяву про слухання справи за його відсутністю, вимоги позову підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, будучи повідомленим про день та час розгляду справи належним чином, заяв про причини своєї відсутності або про розгляд справи за його відсутністю не надав, тому суд зі згоди позивача розглядає справу у відсутності відповідача, постановляючи заочне рішення, що не суперечить правилам ст.. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступного. Судом встановлено, що між АКБ «[PERSON] Україна» правонаступником якого є позивач, та [PERSON] 12.10.2006 укладений кредитний договір, відповідно до умов якого відповідачу видано кредит в сумі 43564 доларів США зі строком повернення та зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. З метою забезпечення належного виконання зобовязання за кредитним договором між банком та [PERSON] укладено договір застави від 12.10.2016 згідно якого остання передала в заставу автомобіль « Audi А4», реєстраційний номер [NUMBER], 2006 року випуску. Відповідач порушила взяті на себе зобовязання, у звязку з чим виникла заборгованість за кредитним договором. Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 10.02.2015 з [PERSON] стягнуто заборгованість за кредитним договором від 12.10.2006 в розмірі 1319658,05грн. Такі обставини підтверджено копіями кредитного договору від 12.10.2006, договором застави від 12.10.2006, рішення Московського районного суду м. Харкова від 10.02.2015, виконавчого листа від 10.02.2015, договорами купівлі0продажу кредитного портфелю, договору про відступлення прав вимоги (а.с.4-31). Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до правил ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Отже, відповідно до змісту договору застави, ст. 20 ЗУ «Про заставу» позивач має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет застави у випадку, якщо в момент настання термінів виконання зобовязань, передбачених кредитним договором, зобовязання не будуть виконані. Відповідно до ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Таким чином, суд прийшов до висновку, що вимоги позову обґрунтовані, належним чином підтверджені і підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved