Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі, середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди. В позовній заяві вказав, що 06 травня 2015 року його було прийнято на роботу в Шишацьку виробничу дільницю ТОВ «Техмолпром». 18 березня 2016 року позивач звільнився з роботи на підставі п.1 ст.36 КЗпП України за згодою сторін. На день звільнення з роботи відповідач заборгував позивачу заробітну плату в сумі 14891 гривня 10 копійок. В день звільнення відповідач повний розрахунок не провів. В звязку з цим позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 14891 гривня 10 копійок, моральну шкоду в сумі 10000 гривень, а також 115 гривень на відшкодування витрат по оплаті допомоги адвоката. В ході розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача на його користь середньомісячний заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 6938 гривень 55 копійок, моральну шкоду в сумі 10000 гривень та витрати по оплаті допомоги адвоката в сумі 1300,00 грн., а всього стягнути 18238 гривень 55 копійок. Від позовних вимог про виплату заробітної плати відмовився у звязку повною виплатою заборгованості. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали уточнений позов з мотивів, які викладені у позовній заяві. Представник відповідача подав до суду заперечення проти позову, згідно яких він просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, зазначивши, що 18 березня 2016 року позивач звільнився з роботи на підставі ч.1 ст.36 КЗпП України, за згодою сторін. Заборгованість із виплати заробітної плати перед позивачем погашено повністю відразу після отримання вимоги про розрахунок у вигляді копії позовної заяви, яку адміністрація підприємства отримала поштою 19 травня 2016 року. Повний розрахунок з позивачем проведено 26 травня 2016 року. 18 березня 2016 року позивач не працював та вимог про розрахунок перед ТОВ «Техмолпром» не ставив. Після отримання копії позовної заяви [PERSON] позивачеві повністю виплачена заборгованість по заробітній платі, а тому представник відповідача вважає, що вини власника у не проведенні розрахунку немає. Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди також не підлягають задоволенню оскільки відсутня вина відповідача у не проведенні розрахунку. Крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження своїх вимог у цій частині. Вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат по оплаті допомоги адвоката не підлягають задоволенню оскільки позивач не надав розрахунку суми таких витрат. В судовому засіданні представник відповідача позов визнав частково в частині виплати середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за 5 днів затримки. В іншій частині позовних вимог просив у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до копії записів у трудовій книжці від 06 травня 2015 року наказом №35-кш [PERSON] прийнято на роботу на посаду апаратника згущення молока та іншої молочної сировини 4 розряду в цех по виробництву згущення молочної сировини Шишацької виробничої дільниці ТОВ «Техмолпром». 18 березня 2016 року на підставі наказу №16-кш [PERSON] було звільнено з роботи за угодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України. (а.с.5). Довідкою ТОВ «Техмолпром» № 134 від 15 липня 2016 року та витягом з табелю за березень місяць 2016 року підтверджується, що [PERSON] 18 березня 2016 року не працював (а.с. 31, 32). Відповідно до довідки про доходи №134 від 15 липня 2016 року, виданої ТОВ «Техмолпром» нарахована [PERSON] заробітна плата за січень та лютий 2016 року склала 7092,53 грн., середньоденна заробітна плата складає 154,19 грн. (а.с.48). Як вбачається з довідки ТОВ «Техмолпром» №136 від 15 липня 2016 року, заборгованість із заробітної плати перед [PERSON] погашена повністю 26 травня 2016 року (а.с.49). З копії поштового конверта, в якому відповідач отримав копію позовної заяви та з скріншоту інтернет сторінки відстеження поштових відправлень підприємства «Укрпошта» вбачається, що копію позовної заяви відповідач отримав 19 травня 2016 року. Відповідно ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Частиною 1 ст.117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Оскільки позивач у день звільнення не працював, суд вважає, що вимога про розрахунок була пред'явлена позивачем до відповідача шляхом предявлення позову, копія якого отримана відповідачем 19 травня 2016 року, що підтверджується копією поштового конверта, в якому відповідач отримав копію позовної заяви та з скріншотом інтернет сторінки відстеження поштових відправлень підприємства «Укрпошта». Доказів на підтвердження того, що позивач раніше звертався до ТОВ «Техмолпром» з відповідною вимогою суду не надано, тому останній повинен був провести повний розрахунок з [PERSON] 20 травня 2016 року, а фактично повний розрахунок був проведений 26 травня 2016 року. Доказів відсутності його вини у затримці розрахунку з часу отримання копії позовної заяви відповідачем не надано. Здійснення відповідних розрахунків визначено в Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100. Так, абзацом третім пункту 2 Порядку встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку). Відповідно абз.1 п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Отже, строк затримки розрахунку при звільненні з 20 травня 2016 року по 26 травня 2016 року становить 5 робочих днів, сума середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку складає: 154,19 (середньоденна заробітна плата) х 5 (кількість робочих днів, протягом яких з позивачем не здійснювався розрахунок) = 770,95 грн. з утриманням із цієї суми передбачених законом податків та обовязкових платежів і зборів. Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди не підтверджені належним і допустимими доказами, а тому в цій частині позов не підлягає задоволенню Відповідно до п.1) ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. За змістом вищевказаної норми Закону позивач не звільняється від сплати судового збору у справах про стягнення середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та у справах про стягнення моральної шкоди, оскільки такі виплати відповідно до ст.2 Закону України «Про оплату праці», не є складовими частинами заробітної плати. З урахуванням вимог ст.4 Закону України «Про судовий збір» при поданні позовної заяви позивач повинен був сплатити судовий збір в сумі 551 грн.20 копійок. При поданні позовної заяви судовий збір позивачем не був сплачений. В звязку з цим відповідно до положень ст.88 ЦПК України, при вирішенні справи суд стягує з відповідача судовий збір у розмірі, пропорційному до задоволеної частини позовних вимог, а з позивача у розмірі, пропорційному до суми позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено. В аналогічному порядку суд проводить і розподіл витрат по оплаті допомоги адвоката. Відмова позивача від позову до ТОВ «Техмолпром» в частині стягнення заборгованості по заробітній платі не суперечить закону, не порушує прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб, підстав для неприйняття відмови позивача від позову немає.

Outcome: partial