Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Київської міської ради про визнання права власності. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона народилась 17 квітня 1978 року в м. Чорнобиль, Чорнобильського району Київської області. Її батьками є [PERSON] та [PERSON]. Її батьки перебували в зареєстрованому шлюбі до 25.12.1980 року, а після розлучення мати повернулась на своє дівоче прізвище - [PERSON]. У 1981 році її батьки переїжджають з м. Чорнобиль до м. Києва. Фактично після розлучення батьки та вона знову проживають однією сім'єю в м. Києві в квартирі [ADDRESS]. 14.02.1994 року на підставі розпорядження Фонду комунального майна Мінського району Києва №7474 від 14.02.1994 року її батьку було видано свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] яким посвідчено факт того, що вказана квартира належить на праві спільної сумісної власності їй та її батькам в рівних долях. Вказана квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». 03.05.1996 року помирає її мати [PERSON] Після смерті матері відкрилась спадщина на її 1/3 частини квартири [ADDRESS]. Заповіт мати не складала. На момент смерті у шлюбі не перебувала, а тому вона є єдиним спадкоємцем за законом після її смерті. Із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори вона не зверталась, але фактично прийняла. спадщину, адже проживала та була зареєстрована на час смерті матері у спірній квартирі. Вона стверджує, що протягом шести місяців з дня відкриття спадщини вона фактично вступила в правління спадковим майном і проживала у спірній квартирі. [INFO] року помирає її батько [PERSON] Після смерті батька відкрилась спадщина на його 1/3 частини квартири [ADDRESS]. Заповіт батько не складав. На момент смерті у шлюбі не перебував, а тому вона є єдиним спадкоємцем за законом після його смерті. Із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори вона не зверталась, але фактично прийняла спадщину адже проживала та була зареєстрована на час смерті батька у спірній квартирі. В 2015 році вона вирішила оформити право власності на отримане у спадщину майно, а саме на 1/3 частини квартири, які залишились після смерті її батьків і з цією метою звернулась до Одинадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. При цьому, при перевірці наявних документів, з'ясувалось, що у неї було відсутнє свідоцтво про право власності на спірну квартиру, а тому нотаріус надав запит для отримання дубліката правовстановлюючого документа. На підставі розпорядження Оболонської РДА №263-Д від 27.10.2015 року їй було видано дублікат свідоцтва про право власності від 14.02.1994 року. Проте, 18.12.2015 року державний нотаріус Тютюн І.М. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії враховуючи те, що відповідно до інформаційної довідки, виданої КП Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 18.08.2015 року [NUMBER] право власності на зазначену квартиру зареєстровано у відповідності до оригінала свідоцтва про право власності від 14.02.1994 року, а не за його дублікатом. Тобто, фактично відмова у вчиненні нотаріальної дії пов'язана із відсутністю у неї саме оригіналу правовстановлюючого документа. Отже, вступивши у спадщину вона стала власником спадкового майна у вигляді 2/3 частини спірної квартири і тому звернулась до нотаріуса для оформлення відповідних документів, проте виявилось, що у неї відсутній оригінал свідоцтва про право власності на спадкове майно. Просить суд на підставі ст.ст. 548-549 Цивільного кодексу Української РСР, ст.ст. 15, 16, 392,1216, 1218, 1268, Цивільного кодексу України визнати за нею право власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS]. У судове засідання позивач не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутністю. Відповідач про місце та час судового розгляду повідомлявся належним чином. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] року народилася [PERSON], її батьками є [PERSON] та [PERSON] 14.02.1994 року Фондом комунального майна Мінського району м. Києва було видано свідоцтво про право власності, за яким квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (в рівних долях). 03.05.1996 року [PERSON] померла, а [INFO] року помер [PERSON] Позивач зареєстрована та проживає в спірній квартирі з 01.11.1984 року, тобто фактично прийняла спадщину після смерті своїх батьків. 29.07.20015 року позивачка звернулася із відповідними заявами про прийняття спадщини після смерті своїх батьків до Одинадцятої київської державної нотаріальної контори. Постановами від 18.12.2015 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, у зв'язку з відсутністю у встановленому законом порядку державної реєстрації права власності на 1/3 частини квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності, дублікат якого виданий 17.10.2015 року. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ст.ст. 548, 549 ЦК України в редакції 1963 року). Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ст.ст. 1216, 1217, ч. 1 ст. 1258, 1261, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1296, ч. 1 ст. 1297 ЦК України). Таким чином, позивач є спадкоємцем першої черги, прийняла спадщину, а тому суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на 2/3 частини цієї квартири в порядку спадкування. З викладеного,

Outcome: approved