Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на період навчання у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму до досягнення позивачем 23 років, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач доводиться позивачеві рідним батьком. 27 січня 2020 року йому виповнилося 18 років. 01 вересня 2019 року позивач вступив до Донецького юридичного інституту МВС України на денну форму навчання на бюджетну основу, термін навчання з 01 вересня 2019 року по 04 липня 2022 року. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд задовольнити позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві. Позивач пояснив, що він забезпечений безкоштовним харчуванням, проживанням у гуртожитку, саме навчання є безкоштовним. Однак йому необхідно покращене харчування, необхідні кошти на проїзд додому та на засоби гігієни. На запитання суду підтвердив, що після його повноліття відповідач та бабуся зі сторони батька надсилають йому кошти на поповнення телефону та на проїзд додому на час карантину. Крім того представник позивача пояснила, що сім`я позивача є багатодітною і коштів недостатньо для самостійного виховання та навчання позивача, відповідач має заборгованість по сплаті аліментів і доповнила, що позивач із серпня 2020 року не буде перебувати на повному державному забезпеченні, буде винаймати житло і тому позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки відповідач у відповідності до вимог ст..193 СК України зобов`язаний утримувати свого сина. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив у їх задоволенні відмовити, пояснивши, що він відмовляється від позиції, яка була висловлена у відзиві на позов, він не має матеріальної можливості сплачувати аліменти на повнолітнього сина, оскільки перебуває на обліку у центрі зайнятості як безробітний, виплату по безробіттю отримував до серпня 2020 року, в теперішній час виплата припинена. Він також має сім`ю та малолітнього сина, коштів для додаткових витрат на утримання позивача він не має, однак усно дав пояснення, що самостійно, за наявності матеріальної можливості він буде надавати допомогу сину, оскільки він є його батьком. Крім того, відповідач заперечив наявність боргу по аліментам, який зазначений у розрахунку відділу ДВС і зазначив, що із цього приводу він подав до суду позов. Заслухавши думку сторін, дослідивши докази в сукупності з іншими матеріалами справи, суд приходить до наступного висновку. Правовідносини сторін регулюються ст. ст. 198, 199, 200 Сімейного кодексу України, згідно яких батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей до досягнення ними двадцяти трьох років, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження батьком позивача [PERSON] записаний відповідач [PERSON] . Довідкою, виданою Донецьким юридичним інститутом МВС України 12 лютого 2020 року за № 4/1-65, підтверджується, що [PERSON] навчається, як курсант, на першому курсі денної форми здобуття освіти за кошти державного бюджету, термін закінчення навчання - 04.07.2023 року та перебуває на повному державному забезпеченні. Згідно з довідкою Донецького юридичного інституту МВС України від 12 березня 2020 року курсант першого курсу [PERSON] отримав грошове забезпечення за період з вересня 2019 року по лютий 2020 року у розмірі 1335,23 грн., що в середньому складає по 208 грн. щомісячно. Позивач має пільги, передбачені законодавством України для дітей з багатодітної сім`ї терміном по 01 жовтня 2020 року, про що свідчить відповідне посвідчення. Матір позивача [PERSON] за період із листопад 2019 року по квітень 2020 року включно отримала допомогу на дітей, які виховуються у багатодітних сім`ях в розмірі 10200 грн, що щомісячно становить по 1700 грн. Довідкою, виданою Новоархангельською районною філією Кіровоградського обласного центру зайнятості 22 травня 2020 року [PERSON] , підтверджується, що останній зареєстрований як безробітній з 05 липня 2019 року та його дохід за період з липня 2019 року по березень 2020 року становив 3748,71 грн. До складу сім`ї відповідача входить також неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження та відповідною довідкою Новоархангельської селищної ради Новоархангельського району Кіровоградської області. На виконання ухвали Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 18.06.2020 року Новоархангельським РВ ДВС було надано довідку-розрахунок заборгованості по сплаті аліментів по виконавчому провадженню щодо стягнення аліментів із відповідача на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] [INFO] і відповідно до вказаної довідки заборгованість по сплаті аліментів станом на 314.01.2020 року становить 25222,59 грн. Відповідачем у добровільному порядку сплачуються кошти на утримання позивача в різних сумах, про що свідчать копії відповідних квитанцій, про що не заперечував позивач і останній підтвердив, що вказані кошти надсилаються як бабусею, так і батьком на поповнення телефону, на приїзд додому та інше. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей). Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно роз`яснення п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів : досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За вищевказаних обставин судом встановлено, що позивач навчається за кошти державного бюджету, перебуває на повному державному забезпеченні, отримує щомісячний дохід в розмірі 208 грн, до суду не надав будь-яких доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у нього потреби в матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням (понесення витрат на харчування, проїзд, проживання, придбання підручників тощо), а тому правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Аналогічний висновок було зроблено у постанові Верховного Суду № 635/1139/17 від 20 травня 2020 року, який у відповідності до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України повинно бути враховано при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed