Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області, Інспектора ДПС взводу ДПС ДАІ з обслуговування м. Кіровограда УМВС України в Кіровоградській області Олійника Павла Володимировича, Головного управління Державного казначейства України в Кіровоградській області та Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди зазначивши, що 10.04.2014 року на власному автомобілі марки Ford модель Mondeo, 2012 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] рухаючись по вулиці Преображенській у м. Кіровограді в напрямку площі Богдана Хмельницького, маючи намір зупинитися біля колишнього будинку побуту «Інгул» на парковці біля пам'ятника Б. Хмельницькому, побачив перед площею наказовий дорожній знак 4.10 (круговий рух). Рухаючись згідно з вимогами зазначеного дорожнього знаку ПДР повернув ліворуч згідно з пунктом 10.4. ПДР України та виконав зупинку одразу ж по ліву сторону на паркові біля пам'ятника Богдана Хмельницького відповідно до пункту 15.3 ПДР України. Після вказаної позивачем зупинки до нього підійшов відповідач -2 повідомивши про порушення позивачем вимог ПДР України, створивши аварійну ситуацію для автомобіля яким він керував з чим позивач не погодився, а також повідомив відповідачу - 2, що на під`їзді до площі Б. Хмельницького встановлені дорожні знаки 4.10 ПДР України, на що відповідач 2 заявив, що таких знаків там немає, і кругового руху на вказаній площі також не існує. У службовому автомобілі відповідач 2 в присутності двох працівників ДАІ, один з яких в автомобілі без дозволу позивача почав його відео зйомку, відносно позивача склав протокол про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 122 КУпАП, зазначивши, що він керував власним автомобілем по вул. Декабристів, не надавши дорогу автомобілю Toйота, державний номерний знак 0903, який рухався у зустрічному напрямку направо, при цьому відповідач - 2 не надав позивачу тимчасовий дозвіл на право керування його транспортним засобом. В обґрунтування позовних вимог позивачем також вказано, що відповідач-2 своїми злочинними діями безпідставно його затримав на дві години та протиправно оформив протокол про адміністративне правопорушення. Вважаючи, що відповідачем -2 допущено порушення наказу МВС України № 111 від 27.03.2009 року позивач звернувся з даним позовом до суду. У судове засідання позивач та його представник з`явилися, надали пояснення, позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити. Представник відповідача - 1 та відповідача - 4 у судовому засіданні надав пояснення, позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову. Відповідач -2 у судовому засіданні надав пояснення, позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову Представник відповідача -3 у судове засідання не з`явився, проте був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, надав письмові заперечення проти позову, просив в задоволенні позовних вимог відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надавши оцінку доказам у їх сукупності, суд вважає позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. 10.04.2014 року на власному автомобілі марки Ford модель Mondeo, 2012 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] рухаючись по вулиці Преображенській у м. Кіровограді в напрямку площі Богдана Хмельницького, маючи намір зупинитися біля колишнього будинку побуту «Інгул» на парковці біля пам'ятника Б. Хмельницькому, побачив перед площею наказовий дорожній знак 4.10 (круговий рух). Рухаючись згідно з вимогами зазначеного дорожнього знаку ПДР повернув ліворуч згідно з пунктом 10.4. ПДР України та виконав зупинку одразу ж по ліву сторону на паркові біля пам'ятника Богдана Хмельницького відповідно до пункту 15.3 ПДР України. Після здійсненої позивачем зупинки до нього підійшов відповідач -2 повідомивши про порушення позивачем вимог ПДР України, з приводу чого відповідачем-2 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АВ2 №074565 від 10.04.2014 року, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 122 КУпАП. З зазначеним протоколом було ознайомлено позивача під підпис. На підставі вказаного вище протоколу про адміністративне правопорушення, 10.04.2014 року відповідачем -2 стосовно позивача було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС1 № 360158 за ч. 2 ст.122 КУпАП, копію якої було вручено позивачу. 29.04.2014 року постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда у справі за адміністративним позовом [PERSON] до інспектора ДПС взводу ДПС ДАЇ з обслуговування м. Кіровограда УМВС України в Кіровоградській області Олійника Павла Володимировича про визнання протиправними дій та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення було визнано протиправними дії інспектора ДПС взводу ДПС ДАЇ з обслуговування м. Кіровограда УМВС України в Кіровоградській області Олійника Павла Володимировича щодо винесення постанови серії ПС1 № 360158 від 10.04.2014 року по справі про адміністративне правопорушення та накладення на [PERSON] адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 500,00 грн., зазначену постанову по справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] скасовано, провадження по справі закрито. Згідно з п. 2 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу. У відповідності до абз.5 ст.4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ч.1 ст. 1176 ЦК України, шкода завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду. Разом з тим, суд не погоджується з доводами позивача щодо отримання ним моральної шкоди під час розгляду судом адміністративної справи за його позовом до інспектора ДПС взводу ДПС ДАЇ з обслуговування м. Кіровограда УМВС України в Кіровоградській області Олійника Павла Володимировича про визнання протиправними дій та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, що він вимушений був на протязі значного часу доводити в судовому порядку свою невинуватість у скоєнні адміністративного правопорушення, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно з п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до ст. 137 ЦПК України у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Крім цього, позивачем ані в позові, ані у судовому засіданні не було обґрунтовано в чому саме полягає заподіяння йому відповідачами моральної шкоди. Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed