Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив стягнути з [PERSON] на свою користь судові витрати в сумі 43237,50 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між адвокатським об`єднанням «Супрема Лекс», в особі керуючого партнера адвоката Мороза В.П. та ТОВ «Центр оцінки власності «ПАРЕТО» було укладено договір про надання правової допомоги №20-02/2017 від 20.02.2017 року. Згідно з п. 3.1 договору, розмір гонорару, який клієнт сплачує адвокату, розраховується виходячи з того, що вартість однієї години роботи адвокатів становить 150 доларів в еквіваленті на гривню, що розраховується за міжбанківським курсом на день здійснення оплати. 17.03.2017 року [PERSON] звернулась до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до ТОВ «Центр оцінки власності «ПАРЕТО» про поновлення на роботі. 23.10.2018 року Солом`янським районним судом м. Києва ухвалено рішення про відмову в задоволенні позову. 28.02.2019 року Київським апеляційним судом прийнято постанову якою відмовлено у задоволенні апеляційної скарги в частині поновлення [PERSON] на роботі. Зазначив, що за час розгляду справи у суді першої інстанції проведено 5 судових засідань у яких адвокат Мороз В.П. У суді апеляційної інстанції проведено 3 судових засідання. Як вбачається з детального опису робіт (наданих послуг) які здійснювались адвокатом АО «Супрема Лекс» Морозом В.П. за позовом [PERSON] до ТОВ «ЦОВ «ПАРЕТО» витрати на професійну правничу допомогу, яка була надана Товариству склали 43237,50 грн. На підставі викладеного просив позов задовольнити. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 09.12.2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. У встановлений ухвалою строк відзив від відповідача не надійшов. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи в судове засідання не викликались. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що між адвокатським об`єднанням «Супрема Лекс» в особі керуючого партнера адвоката Мороза В.П. та ТОВ «Центр оцінки власності «ПАРЕТО» було укладено договір про надання правової допомоги №20-02/2017 від 20.02.2017 року. Відповідно до п. 3.1 даного договору, розмір гонорару, який клієнт сплачує адвокатам адвокатського об`єднання розраховується виходячи з того, що вартість однієї години роботи адвокатів Адвокатського об`єднання становить 150 доларів США в еквіваленті в гривні, що розраховується за міжбанківським курсом на день здійснення оплати. 17.03.2017 року [PERSON] звернулась до Солом`янського районного суду м. Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр оцінки власності «ПАРЕТО» про поновлення на роботі. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 23.10.2018 року відмовлено у задоволенні позову [PERSON] 28.02.2019 року постановою Київського апеляційного суду м. Києва від 28.02.2019 року рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 23.10.201 року змінено. Виключено з мотивувальної частини судового рішення посилання на те, що з позивачем проведено повний розрахунок. В решті рішення суду залишено без змін. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як зазначив позивач, під час розгляду справи у суді першої та апеляційної інстанції була надана професійна правнича допомога на загальну суму 43237,50 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача, на що слід зазначити наступне. Порядок відшкодування та розподіл судових витрат встановлений главою 8 розділу І ЦПК України «Судові витрати». Ч. 1 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У відповідності до ч. 3 ст. 137 ЦПК розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з п.47 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення під 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). В постанові від 01 жовтня 2002 року по справі № 30/63 Верховний Суд України звернув увагу, що судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами. Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно із ч.4 статті 141 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У відповідності до ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Крім того, у відповідності до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Слід зазначити, що позивачем невірно обраний спосіб звернення до суду за захистом своїх прав, оскільки вирішення питання розподілу судових витрат повинно вирішуватись в межах цивільної справи у якій ухвалено рішення. Крім того, відповідно до ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Outcome: dismissed