Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, в якому просить зняти з нього аліменти, які були призначені 01.03.2016 року у зв'язку з тим, що діти на його утриманні та проживають разом з ним; стягувати з відповідачки в його користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову покликається на те, що від шлюбу з відповідачкою народилося троє дітей : [INFO] року син [PERSON], [INFO] року син [PERSON] та [INFO] року донька [PERSON] -[PERSON]. На даний час старша дитина вже повнолітня. Ще двоє дітей перебувають на його утриманні. Відповідачка дітям матеріально не допомагає. Позивач позовні вимоги підтримав з мотивів, викладених у позовній заяві, яку просив задоволити. Відповідач позов визнала, пояснивши що перебуває у важкому матеріальному становищі, тому не спроможна повноцінно утримати дітей, які проживають разом з батьком. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити частково, виходячи з наступного. Встановлено, що в шлюбі [PERSON] та [PERSON] народилося троє дітей, двоє з яких на даний час є неповнолітніми, а саме : донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Позивач просить припинити стягувати з нього аліменти, які були призначені 01.03.2016 року у зв'язку з тим, що діти знаходяться на його утриманні та проживають разом з ним. Однак, таке рішення судом не може бути прийняте, оскільки скасування судового рішення про стягнення аліментів з позивача, яке вступило в законну силу, є компетенцією апеляційного суду. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» 15.05.2006 року N 3, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище позивача, який надає матеріальну допомогу дітям, які проживають з ним та знаходяться на його утриманні, однак самостійно не може повноцінно їх утримувати, оскільки несе інші витрати пов'язані з їх фізичним, духовним та моральним розвитком, і відповідача - платника аліментів (отримує пенсію як інвалід), рівність прав та обов'язків обох батьків щодо дитини, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, вимоги розумності та справедливості, а також зміст ст.ст. 181-183 СК України і визначає їх в розмірі 1/3 частини від доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття, що на думку суду, на даний час буде відповідати інтересам дітей, враховуючи вік та матеріальні потреби, можливості відповідача, а також те, що доходи з відрахуванням вищезгаданих витрат (аліментів на утримання дітей) повинні забезпечити прожитковий мінімум, визначений державою. Разом з цим, суд вважає за необхідне роз'яснити, що ч. 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, - що не позбавляє позивача чи відповідача права за наявності вказаних підстав та доказів звернутись до суду з таким позовом. Згідно ч.2 ст. 88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. При зверненні до суду позивач судовий збір за подання позовної заяви не сплачував, на підставі п. 3 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Враховуючи, що даний позов задоволений частково, позивач має пільги щодо сплати судового збору, відповідачка є інвалідом першої групи, тому судові витрати в розмірі 640,00 грн. слід віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed