Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрідом Форм Терра», Якимівської селищної ради Запорізької області, про визнання договору недійсним, скасування державної реєстрації права оренди та витребування майна з чужого незаконного володіння, мотивуючи свої\~вимоги тим,\~що рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 24 березня 2020 року у справі №330/258/20 за позивачем було визнане право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Розівської сільської ради Запорізької області площею 10,2324 га кадастровий номер земельної ділянки 2320385700:08:001:0134. Скасована державна реєстрація права комунальної власності Якимівської селищної ради Якимівського району Запорізької області на вказану земельну ділянку. 22 грудня 2020 року право власності позивача було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності. Нормативна грошова оцінка складає 277577,00 грн., що зазначено в постанові Запорізького апеляційного суду у справі №0828/1896/2012. Необхідність визнання права власності в судовому порядку була викликана тим, що після смерті батька позивача [INFO] , з яким він постійно проживав, позивач не звертався до нотаріальної контори для оформлення спадщини в установленому порядку, вважаючи, що факт проживання разом зі спадкодавцем на час його смерті та відсутність нотаріальної заяви про відмову від спадщини були достатніми підставами для отримання спадкового майна у власність. Відмова нотаріуса у оформленні спадщини на нерухоме майно у вигляді земельної ділянки, а також той факт, що в 2012 році за позовом прокуратури в інтересах територіальної громади с.Розівка Якимівського району Запорізької області спадкова земельна ділянка була визнана відумерлою спадщиною і була передана у власність вказаної територіальної громади, спонукали позивача звернутись до суду. Постановою Запорізького апеляційного суду від 10 грудня 2019 року у справі №0828/1896/2012 рішення Якимівського районного суду від 03 липня 2012 року в даній справі було скасоване, позовна заява прокурора залишена без розгляду. Після завершення судових справ та з отриманої 22 червня 2021 року Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №262519465 позивачу стало відомо, що належна йому земельна ділянка перебуває в оренді на підставі договору оренди, укладеного між Якимівською селищною радою, яка представляє інтереси Якимівської об`єднаної територіальної громади, до складу якої увійшла і територіальна громада с.Розівка, та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФРІДОМ ФАРМ ТЕРРА», договір оренди укладено строком на 7 років. Але, враховуючи рішення суду про залишення позову прокурора щодо визнання спадщини відумерлою без розгляду, рішення про таке визнання не набуло чинності, тому ще з 2011 року не існувало правових підстав для передачі земельної ділянки в оренду від імені територіальної громади. З наведеного вбачається, що має місце володіння і користування нерухомим майном без достатніх правових підстав. В даному випадку орендодавець - Якимівська ОТГ в особі Якимівської селищної ради не є належним власником майна в розумінні вказаної вище норми Закону. Тому договір оренди підлягає визнанню недійсним. На підставі викладеного позивач просить визнати недійсним договір оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 10,2326га, кадастровий номер земельної ділянки 2320385700:08:001:0134, зареєстрований в Державному реєстрі прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 15 лютого 2019року за № 30383121 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 20 лютого 2019 року №45623136 та скасувати запис №30383121 про його реєстрацію; витребувати від відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФРІДОМ ФАРМ ТЕРРА» земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 10,2326, кадастровий номер земельної ділянки 2320385700:08:001:0134, з нормативною грошовою оцінкою 277577,00 грн.; стягнути з відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю «ФРІДОМ ФАРМ ТЕРРА» та Якимівської селищної ради на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 2775,77грн., як за вимогу майнового характеру та 908,00 гривень, як за немайнову вимогу. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача Якимівської селищної рада Запорізької області в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача, позовні вимоги визнає, заперечень проти позову не має. Представник відповідача ТОВ «ФРІДОМ ФАРМ ТЕРРА» в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов доведений та обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до доводів позивача, після смерті батька 14 липня 2010 року, останній не звертався до нотаріальної контори для оформлення спадщини в установленому порядку, вважаючи, що факт проживання разом зі спадкодавцем на час його смерті та відсутність нотаріальної заяви про відмову від спадщини були достатніми підставами для отримання спадкового майна у власність. Відмова нотаріуса у оформленні спадщини на нерухоме майно у вигляді земельної ділянки, а також той факт, що в 2012 році за позовом прокуратури в інтересах територіальної громади с.Розівка Якимівського району Запорізької області спадкова земельна ділянка була визнана відумерлою спадщиною і була передана у власність вказаної територіальної громади, спонукали позивача звернутись до суду. Постановою Запорізького апеляційного суду від 10 грудня 2019 року у справі №0828/1896/2012 рішення Якимівського районного суду від 03 липня 2012 року в даній справі було скасоване, позовна заява прокурора залишена без розгляду (а.с.8-10). Рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 24 березня 2020 року у справі №330/258/20 за [PERSON] було визнано право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Розівської сільської ради Запорізької області площею 10,2324 га кадастровий номер земельної ділянки 2320385700:08:001:0134 (а.с.6-7). Скасована державна реєстрація права комунальної власності Якимівської селищної ради Якимівського району Запорізької області на вказану земельну ділянку. 22 грудня 2020 року право власності позивача було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності, про що свідчить Витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №238906660 (а.с.4). Нормативна грошова оцінка складає 277577,00 грн. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №262519465 належна [PERSON] земельна ділянка перебуває в оренді на підставі договору оренди, укладеного між Якимівською селищною радою (Орендодавець), яка представляє інтереси Якимівської об`єднаної територіальної громади, до складу якої увійшла і територіальна громада с.Розівка (перший власник відумерлої спадщини), та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФРІДОМ ФАРМ ТЕРРА» (Орендар), про що в Державному реєстрі прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 15 лютого 2019 року зроблено запис за №30383121 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №45623136 від 20 лютого 2019року. Договір оренди укладено строком на 7 років. Відомості про будь-які обмеження та обтяження відсутні (а.с.5). Перехід прав комунальної власності на спірну земельну ділянку, визнану відумерлою спадщиною, від територіальної громади с.Розівка до Якимівської об`єднаної територіальної громади, чиї інтереси представляє Якимівська селишна рада, був зумовлений створенням Якимівської об`єднаної територіальної громади на підставі рішення № 1 двадцять другої сесії сьомого скликання Якимівської селищної ради від 16 травня 2017 року «Про добровільне об`єднання територіальних громад». До її складу входять колишні: Володимирівська, Горьківська, Давидівська, Переможненська, Радивонівська, Розівська, Таврійська, Чорноземненська, Шелюгівська сільські ради та Якимівська селищна рада. Але, враховуючи рішення суду про залишення позову прокурора щодо визнання спадщини відумерлою без розгляду, рішення про таке визнання не набуло чинності, тому ще з 2011 року не існувало правових підстав для передачі земельної ділянки в оренду від імені територіальної громади. З наведеного вбачається, що має місце володіння і користування нерухомим майном без достатніх правових підстав. Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Зокрема, має місце порушення норми ст.4 Закону України «Про оренду землі», в якій вказано, що Орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. Орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом. В даному випадку орендодавець - Якимівська ОТГ в особі Якимівської селищної ради не є належним власником майна в розумінні вказаної вище норми Закону. За таких обставин договір оренди підлягає визнанню недійсним з підстав, визначених частиною першою статті 215 ЦК України (недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 ЦК), із застосуванням наслідків недійсності правочину, відповідно до частини першої статті 216 ЦК України, поверненням земельної ділянки на підставі статті 1212 ЦК України на користь позивача. За змістом положень ст. 41 Конституції України, ст. ст. 179,181,316, 317,319, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (нерухоме майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, які він здійснює на власний розсуд. Положеннями ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, крім випадків та у порядку, встановленому законом. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 16 ЦК України визначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Аналогічні норми містяться в ст.152 ЗК України. Згідно 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Власник з дотриманням вимог статті 388 Цивільного кодексу України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування не потрібно визнавати недійсними рішення органів державної влади чи місцевого самоврядування, які вже були реалізовані і вичерпали свою дію, оскаржувати весь ланцюг договорів та інших правочинів щодо спірного майна. У спорах про витребування майна суд має встановити обставини незаконного вибуття майна власника на підставі наданих сторонами належних, допустимих і достатніх доказів. При цьому закон не вимагає встановлення судом таких обставин у іншій судовій справі, зокрема не вимагає визнання незаконними рішень, відповідно до яких відбулось розпорядження майном на користь фізичних осіб, у яких на підставі цих рішень виникли права, (п.п.50,51 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 лютого 2020 року у справі № 922/614/19). Згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння. Відповідно до ч.1 ст.1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Таким чином заявлені вимоги є законним та обґрунтованими. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved