Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом вселення Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона є власником 1/2 частини домоволодіння, яке розташовано за адресою: [ADDRESS] , Право власності на 1/2 частину зазначеного домоволодіння позивачем набуто на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 09.01.1996 року Іншим спадкоємцем після смерті [PERSON] є брат позивача та син померлого [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , який на час відкриття спадщини був зареєстрований та проживав разом із спадкодавцем. [INFO] [PERSON] помер, Після смерті [PERSON] у зазначеному будинку залишилась проживати його дружина [PERSON] , яка досі зареєстрована та проживає у будинку за адресою: [ADDRESS] та не пускає до вказаного домоволодіння позивача. На сьогоднішній день позивач позбавлений можливості вільно користуватися належним на праві власності будинком та територією домоволодіння, тому просить суд усунути їй перешкоди у користуванні домоволодінням, яке розташовано за адресою [ADDRESS] шляхом вселення до вказаного домоволодіння. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Кузьмінов Д.В. позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач повідомлена про розгляд справи, шляхом надіслання ухвали про відкриття провадження разом з матеріалами позовної заяви на адресу її реєстрації. Відповідач відзиву на позов у встановлені судом строки не подала, причини неявки суду не повідомила, з заявою про розгляд справи у її відсутність до суду не зверталась, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Суд, за згодою представника позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи у відповідності зі ст.ст. 223 ч. 4, 280 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач у справі [PERSON] , є власником 1/2 частини домоволодіння, яке розташовано за адресою: [ADDRESS] , що складається із земельної ділянки, житлового будинку, літньої кухні, службової прибудови, гаражу, вбиральні, парканів, водопроводу та замощення. Право власності на 1/2 частину зазначеного домоволодіння позивачем набуто на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 09.01.1996 року державним нотаріусом Другої Запорізької державної нотаріальної контори Кикоть А.Г. за заведеною після смерті [PERSON] (батька позивача) спадковою справою № 249 за 1995 рік. Вказане свідоцтво зареєстроване Запорізьким бюро технічної інвентаризації 16.01.1996 року в реєстровій книзі № 176 за реєстровим № 31142, про що свідчить реєстраційний напис на свідоцтві про право на спадщину за законом від 09.01.1996 року. На сьогоднішній день позивач позбавлений можливості вільно користуватися належним на праві власності будинком та територією домоволодіння, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] , оскільки відповідач [PERSON] , яка на теперішній час проживає за адресою [ADDRESS] , чинить позивачу перешкоди. Змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася в 1997 році відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Отже, на підставі викладеного, позивачу слід усунути перешкоди у здійсненні права власності на 1/2 частину домоволодіння, яке розташовано за адресою: [ADDRESS] шляхом її вселення. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн., у стягненні інших судових витрат, суд вважає за необхідне відмовити у зв`язку із відсутністю письмових доказів на їх підтвердження. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved