Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання договору №805755/2015 від 10.06.2014 року та стягнення з відповідача на його користь суму вкладу за Договором №577127/2013 від 30.04.2013 року в розмірі 30 000,00 гривень, суму вкладу за Договором №600318/2013 від 18.06.2013 року в розмірі 20 000,00 гривень, та суму вкладу за Договором №805755/2014 від 10.06.2014 року в іноземній валюті у розмірі 6700,00 доларів США, що еквівалентно 147\~400,00 гривень. Позовні вимоги мотивовані тим, що після спливу строку дії зазначених договорів, відповідач відмовив у поверненні грошових вкладів, що на думку позивача є порушенням договірних зобовязань. Представник позивача адвокат [PERSON] звернулась до суду із заявою про підтримання вимог за позовом та просила їх задовольнити у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомявся судом належним чином, з клопотаннями про відкладення розгляду справи не звертався, заперечень на позов до суду не надходило, свою думку щодо позовних вимог в тій чи іншій формі відповідач не висловив. За таких обставин, підстави для відкладення розгляду справи, що передбачені ч.ч.1, 2 ст.169 ЦПК України, відсутні. Враховуючи також вимоги ст.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести в заочному порядку за відсутності відповідача, що відповідає положенням ст.169 та ст.224 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами було укладено договір банківського вкладу №577127/2013 від 30.04.2013 року за умовами якого [PERSON] вніс грошові кошти в розмірі 30 000,00 гривень на депозитний рахунок строком на шість місяців під 23,00 % річних. Між сторонами було також укладено договір банківського вкладу №600318/2013 від 18.06.2013 року за умовами якого [PERSON] вніс грошові кошти в розмірі 20 000,00 гривень на депозитний рахунок строком на шість місяців під 23,00 % річних. 10.06.2014 року між сторонами було укладено договір банківського вкладу №805755/2014, за умовами якого [PERSON] вніс грошові кошти в іноземній валюті у розмірі 6700,00 доларів США на депозитний рахунок строком на тринадцять місяців під 12,00 % річних. Позивач звернувся до відповідача із заявою щодо повернення грошових коштів за його рахунками, однак отримав відмову та подальше ухилення від спілкування. Згідно ст.2 Закону України Про банки та банківську діяльність, вклад (депозит) це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їхніх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений або невизначений строк, підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір є обов'язковим для виконання сторонами, на що вказує ст.629 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст.1066 ЦК України банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. У відповідності до вимог ч.2 ст.1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Статтею 1070 ЦК України встановлено, що за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. Невиконання належним чином відповідачем по справі прийнятих на себе зобовязань за договорами вказує на порушення договірних умов, а, як наслідок, порушення законних прав та інтересів позивача, які підлягають судовому захисту шляхом стягнення з відповідача на його користь внесених ним на депозитні рахунки грошових коштів відповідно до умов договорів. У частині розірвання договору №805755/2015 від 10.06.2014 року вимоги задоволенню не підлягають, оскільки на час розгляду справи строк дії договору сплив, тому спір з цього приводу відсутній, а відповідач зобовязаний виконати умови договору. З іншими вимогами позивач не звертався. Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України та згідно ст.9 Закону України Про судовий збір, з відповідача підлягають судовий збір у розмірі 19 740 гривень 00 копійок із зарахуванням його до спеціального фонду Державного бюджету України, як 1% від суми задоволеного позову.

Outcome: partial