Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на автомобіль марки Chrysler Voyager 2.5. І SЕ, 1993 року випуску, синього кольору, шасі № 2Р4GH25KXRR514207, тип ТЗ легковий універсал-В, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований в Ужгородському МРЕВ ДАІ Закарпатської області, 11.04.2003 року та звільнення його з-під арешту. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 14.05.2004 року він придбав у відповідачки [PERSON] автомобіль марки Chrysler Voyager 2.5. І SЕ, 1993 року випуску, синього кольору, шасі № 2Р4GH25KXRR514207, тип ТЗ легковий універсал-В, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований в Ужгородському МРЕВ ДАІ Закарпатської області, 11.04.2003 року. На підтвердження цієї угоди відповідачка надала позивачу доручення від 14.05.2004 року на право експлуатації та розпорядження даним автомобілем. Оскільки довіреність від 14.05.2004 року втратила свою чинність, відповідачка [PERSON] оформила на імя позивача доручення на право користування та розпорядження автомобілем без терміну його дії, тобто безстроково. 17.06.2009 року у Хустському МРЕВ ДАІ позивач отримав тимчасовий реєстраційний талон на придбаний автомобіль, який дійсний до 15.06.2035 року. 17.11.2015 року позивач був зупинений інспектором ДАІ, який повідомив його про те, що автомобіль перебуває у розшуку, а тому автомобіль було затримано і поміщено на штраф майданчик поста ДАІ. Позивач звернувся до РВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції де йому було повідомлено про те, що відповідачка [PERSON] має борг перед «ОТП Факторинг України» та у звязку з тим що позивач не переоформив автомобіль на своє імя, на нього був накладений арешт з метою стягнення боргу з відповідачки відповідно до виконавчого документу. Позивач [PERSON] не переоформив вказаний автомобіль на своє імя через те, що перебував на роботі за межами Закарпатської області та у звязку з виникненням матеріальних труднощів. За таких обставин позивач просив задовольнити його позовні вимоги та визнати за ним право власності на вказаний автомобіль. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, причини неявки суду не відомі, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином шляхом публікації оголошення в газеті «Новини Закарпаття» та відправлення рекомендованого листа з повідомленням про розгляд справи, однак причини її неявки суду не відомі. Представник третьої особи відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції в судове засідання не зявився, подав до суду заперечення на позов в якому просив відмовити в задоволені позовних вимог, посилаючись на те, що на виконанні РВ ДВС Ужгородського МРУЮ перебуває виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа від 18.12.2013 року виданого Ужгородським міськрайонним судом про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг України» заборгованість за кредитним договором у розмірі 354266,63 грн. та суми судового збору в розмірі 3441,00 грн. У звязку з невиконанням у самостійному порядку рішення суду державним виконавцем було вжито заходи в тому числі накладено арешт на майно боржника [PERSON] та після надходження підтвердження наявності у боржника майна - оголошення його в розшук. Згідно журналу карток Ужгородського МРЕВ УДАІ від 10.09.2014 року за боржником зареєстровані чотири транспортні засоби в тому числі і Chrysler Voyager 2.5. І SЕ, 1993 року випуску. Продаж транспортного засобу передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу даного транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Крім того, позивач [PERSON] не надав жодних доказів неможливості перереєстрації транспортного засобу у встановленому законом порядку. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе відповідно до ст. 169 ч. 4 ЦПК України, виходячи з наявних у справі даних про права і взаємовідносини сторін, та беручи до уваги те, що позивач та його представник не заперечили у поданих до суду заявах проти вирішення справи без участі відповідачки [PERSON], провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що 14.05.2004 року позивач придбав у відповідачки [PERSON] автомобіль марки Chrysler Voyager 2.5. І SЕ, 1993 року випуску, синього кольору, шасі № 2Р4GH25KXRR514207, тип ТЗ легковий універсал-В, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований в Ужгородському МРЕВ ДАІ Закарпатської області, 11.04.2003 року. На підтвердження цієї угоди відповідачка надала позивачу доручення від 14.05.2004 року на право експлуатації та розпорядження даним автомобілем. Оскільки довіреність від 14.05.2004 року втратила свою чинність, відповідачка [PERSON] оформила на імя позивача доручення на право користування та розпорядження автомобілем без терміну його дії, тобто безстроково. 17.06.2009 року у Хустському МРЕВ ДАІ позивач отримав тимчасовий реєстраційний талон на придбаний автомобіль, який дійсний до 15.06.2035 року. 17.11.2015 року позивач був зупинений інспектором ДАІ, який повідомив його про те, що автомобіль перебуває у розшуку, а тому автомобіль було затримано і поміщено на штраф майданчик поста ДАІ. Позивач звернувся до РВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції де йому було повідомлено про те, що відповідачка [PERSON] має борг перед «ОТП Факторинг» та у звязку з тим що позивач не переоформив автомобіль на своє імя, на нього був накладений арешт з метою стягнення боргу з відповідачки відповідно до виконавчого документу. У відповідності до ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У відповідності до положень ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Фактично спільні дії сторін та складені документи були направлені на зміну власника, а також нотаріально видана довіреність забезпечувала позивачу повне розпорядження вказаним транспортним засобом як набувачем. Відповідно до ч. 2 ст. 235 ЦК України якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. У відповідності до положень ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 391 ЦК України особа має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпоряджатися своїм майном. Накладений арешт перешкоджає позивачу користуватися автомобілем так, як на момент, накладення арешту, автомобіль знаходився у користуванні та розпорядженні позивача, а в подальшому позивач збирався зняти його з обліку та зареєструвати на себе, а тому такий арешт порушує права позивача як власника даного транспортного засобу. У відповідності до положень ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів і вважається набутим правомірно якщо інше не встановлено законом, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оцінивши в сукупності здобуті по справі докази, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому їх слід задовольнити в повному обємі. Враховуючи викладене та

Outcome: approved