Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просить зобов`язати відповідача Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» подати до Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації клопотання про виведення жилого приміщення квартиру [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що 02.02.1987 був прийнятий на посаду газоелектрозварювальником 5-го розряду до ГЮКК «Главукрнефтегазстрой», де пропрацював по 12.10.1998, з урахуванням частих реорганізацій, змін назв та підрозділів підприємства. 08.07.1993 на підставі розпорядження представника Президента України, позивача було включено до переліку громадян, яким надаються житлові приміщення за рахунок фондів підприємств та організацій району. 04.08.1993 на ім`я позивача було видано ордер на право заняття службового житлового приміщення,за адресою: [ADDRESS] . Станом на дату подачі цього позову, позивач та його сім`я проживають та зареєстровані у спірній квартирі. У 2015 році позивач звернувся до відповідача із заявою та відповідними документами про виведення вказаної вище квартири із числа службового. 25.12.2015 позивач отримав відмову у виведенні вказаної вище квартири із числа службових, з рекомендацією звернутися до первинного балансоутримувача - ККП ОПФ «УКРГАЗБУД». Проте, як з`ясувалося пізніше спірна квартира була передана у власність до територіальної громади м. Києва. Позивач посилається, що подальше перебування спірної квартири на обліку в якості службової, порушує його право на приватизацію житла. На даний момент позивач не може реалізувати своє право на приватизацію житла відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» так як спірна квартира перебуває у фонді службових приміщень. У свою чергу, оскільки, згідно Рішення КМР № 117/838 27.04.2000 будинок за адресою:[ADDRESS], який був на балансі у «ККП ОПФ «УКРГАЗБУД» переданий до комунальної власності територіальної громади м. Києва, а відтак, ККП ОПФ «УКРГАЗБУД» вже не здійснює жодних управлінських функцій відносно даного службового житла, відповідно використовувати квартиру як службове приміщення немає необхідності, крім того позивач має пріоритетне право на її приватизацію в майбутньому. Позивач неодноразово звертався до відповідача з письмовими зверненнями про подачу документів на розгляд Солом`янській районної в місті Києві державної адміністрації для прийняття рішення про виведення спірної квартири із числа службових, однак, такі звернення не знайшли позитивного відображення, а тому останній вимушений звернутися до суду з даним позовом. 13.11.2019 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою суду від 18.11.2019 у справі відкрито позовне провадження та призначено слухання справи у підготовчому судовому засіданні. 24.02.2020 відповідачем подано відзив на позов. Ухвалою суду від 25.02.2020 підготовче судове засідання було закінчено та призначено до розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали спраив, суд приходить до наступного. 02.02.1987 позивач був прийнятий на посаду газоелектрозварювальником 5-го розряду до ГЮКК «Главукрнефтегазстрой», де пропрацював по 12.10.1998, з урахуванням частих реорганізацій, змін назв та підрозділів підприємства. 08.07.1993 на підставі розпорядження представника Президента України, позивача було включено до переліку громадян, яким надаються житлові приміщення за рахунок фондів підприємств та організацій району. 04.08.1993 на ім`я позивача було видано ордер №1096 на право заняття службового житлового приміщення, за адресою: [ADDRESS] . Станом на дату подачі цього позову, позивач та його сім`я проживають та зареєстровані у спірній квартирі. У позові позивач посилається на те, що у 2015 звернувся до відповідача із заявою та відповідними документами про виведення вказаної вище квартири із числа службового. 25.12.2015 позивач тримав відмову у виведенні вказаної вище квартири із числа службових, з рекомендацією звернутися до первинного балансоутримувача - ККП ОПФ «УКРГАЗБУД» проте, з 27.04.2000 на підставі Рішення КМР № 117/838 спірна квартира була передана у власність до територіальної громади м. Києва. 26.06.2019 позивач звернувся з заявою до відповідача про виведення спірної квартири з числа службових та листом від 11.07.2019 отримав відмову посилаючись на те, що відсутні правові підстави для такого виключення. Позивач вважає, що подальше перебування спірної квартири на обліку в якості службової, порушує його право на приватизацію житла, оскільки позивач не може реалізувати своє право відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», а тому просить зобов`язати відповідача Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва подати до Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації клопотання про виведення жилого приміщення квартиру [ADDRESS] з числа службових.. Суд не знаходить підстав для задоволення позову, з наступного. Відповідно до розпорядження Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 24.01.2011 № 20 «Про закріплення на праві господарського відання за комунальним підприємством «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом`янської районної в місті Києві ради майна, яке передано до сфери управління Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації» спірний будинок передано на баланс комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації в подальшому відповідно до рішення Київської міської ради від 09.10.2014 № 270/270 перейменовано в комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва». Багатоквартирний житловий будинок за адресою: [ADDRESS] закріплено на праві господарського відання комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» відповідно до додатку 2 до розпорядження Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 06.05.2015 № 279 «Про передачу та закріплення майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, яке передано до сфери управління Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації» (зі змінами від 11.11.2016 № 838). Нормативно-правовими актами, які визначають правовий статус службового житла, є Житловий кодекс УРСР та Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській PCP, затверджене постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 № 37. Із аналізу положень вказаних вище нормативно-правових актів вбачається, що службове житлове приміщення - це таке житлове приміщення, що перебуває у державній, комунальній, а в окремих випадках і в приватній власності (але крім житлових приміщень, що перебувають у приватній власності фізичних осіб), яке у зв`язку з характером трудових відносин призначене для більш близького проживання працівників. Відповідно до ч.1 ст.118 ЖК України службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» не підлягають приватизації квартири, визнані у встановленому порядку службовими житловими приміщеннями. Відповідно до п. 6 Положення «Про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській PCP», затвердженим постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 року №37 (із змінами), жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих. Сам по собі факт проживання в службових жилих приміщеннях робітників і службовців, які припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадян, яких виключено з членів колгоспу, або тих, які вийшли з колгоспу за власним бажанням, не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових. Виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Як свідчать матеріали справи та не заперечується відповідачем, позивач у комунальному підприємстві «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» дійсно працював в період з 01.05.2015 по 30.11.2015. Станом на час розгляду справи позивач у трудових відносинах з відповідачем не перебуває , між тим, останній та члени його сім`ї продовжують проживати у спірній квартирі. Доказів того, що відповідачем чиняться перешкоди щодо користування службовим житлом позивачу та членам його сім`ї матеріали справи не містять. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, у відповідача потреби у спірному службовому житлі не відпали. Таким чином, вирішуючи питання щодо заявлених вимог позивача в частині зобов`язання відповідача на вчинення певних дій, зокрема, щодо спонукання на волевиявлення керівництва відповідача на виключення квартири з числа службового суд звертає увагу також на правову позицію Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладену в ухвалі від 18 лютого 2015 року у справі № 6-35920св14. Так, у даній справі було зазначено, що відмовляючи в позові, суди першої та апеляційної інстанції дійшли обґрунтованого висновку, що спірна квартира знаходилася на балансі відповідача та саме до його компетенції належить вирішення питання про виключення квартири з числа службових за клопотанням відповідного органу, за яким житло закріплене як службове, а не за клопотанням наймача чи членів його сім`ї. Порушення питання про виключення жилого приміщення із числа службових є правом, а не обов`язком роботодавця. Як вбачається з матеріалів справи, у відповідача відсутні правові підстави для виведення спірної квартири з числа службових,як і відсутні правові підстави для звернення з відповідним клопотанням, оскільки це право, а не обов`язок останнього. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене вище, суд не знаходить підстав для висновку, що діями відповідача були порушені права позивача, як і вимоги чинного законодавства. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Враховуючи те, що суд пришов до висновку про відмову у задоволенні позову, понесені судові відтирати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed