Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, покликаючись на те, що З постанови про відкриття виконавчого провадження № 52409750 від 04 10.2016 року Залізничного ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області мені стало відомо, що 24.07.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем було вчинено виконавчий напис нотаріуса, зареєстрований в реєстрі за № 14644, яким звернено стягнення з позивача на користь ТОВ «Галицька Фінансова Компанія», заборгованості що виникла по Кредитному договору №800002822 від 14.12.2007 року, в розмірі 37 030,22 доларів США - заборгованість за кредитом, 1,20 доларів США - заборгованість за відсотками, укладеного ним з ПАТ «Альфа-Банк», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Галицька Фінансова Компанія» на підставі Договору факторингу, укладеного 23 листопада 2018 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Галицька Фінансова Компанія». Вважає, що нотаріусом при вчиненні спірного виконавчого напису не дотримано вимог законодавства - не перевірено безспірності вимог кредитора, не враховано, що з моменту права вимоги минуло більше ніж три роки. Просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №14644 від 24 липня 2016 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. про стягнення на користь ПАТ «Альфа-Банк» (правонаступник ТОВ «Галицька Фінансова Компанія») з [PERSON] заборгованості в розмірі 37 030,22 доларів США - заборгованість за кредитом, 1,20 доларів США - заборгованість за відсотками, за кредитним договором №800002822 від 14.12.2007 року, укладеного з ПАТ «Альфа-Банк», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Галицька Фінансова Компанія» на підставі договору факторингу від 23 листопада 2018 року. Представника відповідача належним чином повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, направлено ухвалу про відкриття провадження у справі рекомендованою поштовою кореспонденцією, що стверджується наявним у матеріалах справи повідомленнями про вручення поштового відправлення, які отримано представником відповідача 29 травня 2019 року. Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якій із заявленими вимогами не погоджується, та просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Крім того представник відповідача ТОВ «Галицька Фінансова Компанія» 03.07.2019 р. подав заяву про визнання вини, з якої вбачається, що ТОВ «Галицька Фінансова Компанія» повністю визнає заявлені позовні вимоги [PERSON] , та просить провести розгляд справи за їхньої відсутності. Суд вважає, що справу можна вирішити на підставі наявних у ній даних та доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, наявні у матеріалах заяви суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. Судом встановлено, що 14 грудня 2007 року між [PERSON] та ЗАТ «Альфа-Банк» укладено кредитний договір №800002822, згідно якого Позивачу останньому було надано кредит сумі 48 800,00 доларів США терміном до 14 грудня 2022 року. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис від 24 липня 2016 року, зареєстрований в реєстрі за №14644, згідно якого запропоновано стягнути заборгованість на користь ТОВ «Галицька Фінансова Компанія» з [PERSON] заборгованості в розмірі 37030,22 доларів США - заборгованість за кредитом, 1,20 доларів США - заборгованість за відсотками, за кредитним договором №800002822 від 14.12.2007 року, укладеного з ПАТ «Альфа-Банк», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Галицька Фінансова Компанія» на підставі договору факторингу від 23 листопада 2018 року». Відповідно до\~ст.88 ЗУ «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно пп. 3.1. та 3.4 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого\~Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Крім того, у пп.3.2, 3.5 п.3 гл.16 розд.ІІ даного Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені в Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМ від 29 червня 1999 №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному переліку. Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові\~№201/11696/16-ц,\~відповідне право стягувача, по захист якого він звернувся до нотаріуса, повинне існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості боржника, у тому числі й унаслідок цивільно-правової відповідальності, - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 закону «Про нотаріат»). Учинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Для правильного застосування положень стст.87, 88\~закону «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису. Відповідно до п. 2.3. кредитного договору №800002822 від 14 грудня 2007 року, дата остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків згідно договору - 14 грудня 2022 року, а відтак, саме з цього моменту у відповідача виникло право примусового стягнення боргу у разі невиконання позичальником всієї суми кредитного зобов`язання. Згідно з\~ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у буди-який передбачений договорм спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи. На підставі Договору факторингу, укладеного 23 листопада 2018 року право вимоги за кредитним договором №800002822 від 14.12.2007 року перейшло до ТОВ «Галицька Фінансова Компанія», в тому числі і щодо кінцевої дати погашення кредиту. Однак, як вбачається із оскаржуваного виконавчого напису, такий вчинено 24 липня 2016 року, а відтак на час його вчинення з моменту виникнення права вимоги минуло більше ніж три роки. Внаслідок наведеного, оскільки оскаржуваний виконавчий напис не відповідає вимогам законодавства, зокрема ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та Постанові Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999р., оскільки вчинений на передбаченому Переліком борговому документі - кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений, а також на момент вчинення виконавчого напису минуло більше ніж три роки з моменту вимоги. Крім того враховуючи заяву відповідача ТОВ «Галицька Фінансова Компанія» про визнання вини, з якої вбачається, що ТОВ «Галицька Фінансова Компанія» повністю визнає заявлені позовні вимоги [PERSON] , суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення у повному обсязі. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє ствердження в судовому засіданні, а тому позов слід задовольнити. Також, відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved