Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що він є власником п'яти корів. За усною домовленістю між господарями корів їхнього села випас череди худоби проводиться ними по черзі. Позивач зазначає, що 25 вересня 2013 року він вигнав своїх корів на пасовисько, тобто, передав їх відповідачу [PERSON], який за черговістю повинен був випасати в той день корів, але останній для виконання даної роботи найняв відповідачів [PERSON] та [PERSON]. Напередодні, зранку 25 вересня 2013 року корови були здоровими, ознак захворювання не виявляли. Близько 11 години 00 хвилин йому на мобільний телефон зателефонували та повідомили, що у двох його корів ознаки здуття і вони знаходяться на полі, поблизу пасовиська. Коли позивач прийшов на місце, то побачив, що дві його корови дійсно знаходяться на полі з усіма ознаками захворювання. Одну з корів вдалося врятувати ветеринарним лікарям, інша наступного дня загинула. Під час розтину трупу корови було встановлено, що причиною загибелі тварини стало поїдання на пасовищі легко ферментативних кормів (молода трава, залишки пророслого зерна пшениці та інші пророслі на стерні), які у великій кількості ростуть на пасовищі. Дані трави в процесі ферментації привели до різкого виділення великої кількості отруйних газів, (метан та інші), які викликали параліч сфінктерів передшлуночків та інтоксикацію внутрішніх органів, венозну гіперемію, розширення серця і смерті тварини. У зв'язку з загибеллю корови позивач поніс матеріальні збитки, його сім'я, а саме: дружина, дочка з онучкою та дитина, яка знаходиться під опікою в їхній сім'ї, залишились без молочних продуктів в достатній кількості, вказані корови є джерелом існування для нього та його рідних, оскільки він та його дружина ніде не працюють, живуть за рахунок ведення домашнього господарства, здають молоко на молокозавод. Загибель однієї з корів не дають йому змоги повністю задовольнити його потреби матеріального характеру, в тому числі, в продуктах харчування. Вважає відповідачів винними в тому, що вони не вжили необхідних заходів для забезпечення безпечного випасу корів, тобто, недопущення їх випасу на пасовищах, де наявна проросла падалична пшениця, а також її зерна, та просить надати йому рівноцінну корову в натурі, або стягнути з відповідачів вартість аналогічної рогатої худоби. Під час розгляду справи позивач підтримав свої позовні вимоги та пояснив, що під час випасання череди худоби, в якій були його корови, його корова загинула внаслідок неналежного ставлення відповідачів [PERSON] та [PERSON] до випасу худоби, оскільки в полі, на якому проводився випас худоби, була проросла падалична пшениця а також зерна пшениці, а також невжиття відповідачами заходів щодо недопущення випасу корів на полях з пророслою падаличної пшеницею. Відповідачі відмовляються відшкодувати спричинену йому шкоду, тому він просить позов задовольнити та зобов'язати відповідачів відшкодувати завдані йому матеріальні збитки, повернути рівноцінну корову в натурі або стягнути з відповідачів вартість аналогічної великої рогатої худоби, стягнути з відповідачів на його користь 1700 гривень в рахунок відшкодування завданої йому моральної шкоди, а також стягнути з відповідачів на його користь понесені ним витрати, пов'язані з проведенням розтину трупу тварини, наданням юридичної допомоги, сплати судового збору, та інші витрати, пов'язані з зверненням до суду. Відповідач [PERSON] позов не визнав та пояснив, що 25 вересня 2013 року згідно черговості випас череди корів повинен був проводити він, але він для здійснення вказаної роботи найняв [PERSON] та [PERSON]. 25 вересня 2013 року [PERSON] та [PERSON] вигнали корів на пасовисько. Близько 08 годин 30 хвилин вони подзвонили йому та повідомили, що здулися дві корови позивача. Потім [PERSON] та [PERSON] подзвонили позивачу та повідомили йому про захворювання корів. Позивач прийшов на поле та забрав своїх корів. Потім йому подзвонив позивач та почав розмовляти з приводу захворювання корів, але в цей момент він був в м. Ананьїв, по власним справам, тому порадив позивачеві звернутися до ветеринарного лікаря. Відповідач [PERSON] позов не визнала та пояснила, 25 вересня 2013 року вона з чоловіком [PERSON] проводила випас череди корів мешканців с. Селиванівка, так як їх найняв [PERSON]. 25 вересня 2013 року о 07 годині 00 хвилин вони вигнали корів на пасовисько. Коли вони виганяли корів на пасовисько, то помітили, що дві корови позивача відстають від череди. Потім в них виявилися ознаки здуття. Дочка відповідача подзвонила позивачу та повідомила його про захворювання його корів. Відповідач в свою чергу повідомила про це [PERSON]. Об 11 годині 10 хвилин позивач прийшов на поле за своїми коровами, та одну забрав, а іншу залишив. Також корова позивача, яка загинула, не один раз здувалася. Ознаки хвороби корів позивача вони помітили приблизно через годину після вигону. Вважає, що її вина в загибелі корови позивала відсутня. Відповідач [PERSON] позов не визнав, та пояснив, що 25 вересня 2013 року він з [PERSON] проводив випас череди корів мешканців с. Селиванівка. Їх найняв [PERSON]. 25 вересня 2013 року вони вигнали корів на пасовисько. Через годину, коли вони виганяли корів на пасовисько, помітили, що дві корови позивача відстають від череди. А потім стали лягати на землю. Після цього приблизно о 09 годині 00 хвилин в корів виявилися ознаки здуття. По даному факту вони повідомили позивача, який прийшовши на поле, одну з корів забрав, а іншу залишив у стаді. Суд, заслухавши, позивача, відповідачів, допитавши свідків, вивчивши документи справи та дослідивши всі подані сторонами докази, приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Так, свідок [PERSON] пояснив, що до нього приїхав позивач та повідомив, що в нього загинула корова. Після цього він разом з позивачем, лікарем, що обслуговує 1-шу сільську дільницю та депутатом сільської ради виїхали на місце. Приїхавши на місце, тобто, додому до позивача, то там було проведено розтин трупу тварини, в ході якого було встановлено, що причиною загибелі тварини стало поїдання великої кількості зеленої маси, яке спричинило отруєння та зупинку кишечника в результаті виділення отруйних газів. Свідок [PERSON] пояснив, що 25 вересня 2013 року в першій половині дня надійшов виклик про те, що захворіло дві корови позивача. Він за викликом прибув додому до позивача, де знаходилися його корови з ознаками атонії, були переповнені шлунки, відсутня жуйка. Зі слів позивача йому стало відомо, що корови знаходилися на пасовищі і він їх звідти забрав. Він призначив лікування по захворюванню корів. Через сильну інтоксикацію було промито шлунок корів. 27 вересня 2013 року було проведено розтин трупу однієї з корів позивача, яка внаслідок захворювання загинула. Під час розтину вони досліджували внутрішні органи, а саме, печінку, селезінку, шлунок та інші органи, дослідження яких вказали на причину загибелі тварини. Свідок [PERSON] пояснила, що в її присутності було проведено розтин трупу корови позивача. Під час розтину в шлунку була виявлена зелена маса та зерна пшениці. Потім їй пояснили, що корова випасалася на полі, де було викошено пшеницю. На тому полі корова з'їла забагато пророслої пшениці, а також зерна пшениці. Також було складено протокол розтину трупу тварини, в якому вона поставила свій підпис. Свідок [PERSON] пояснила, що 25 вересня 2013 року близько 11 години 00 хвилин їй на мобільний телефон подзвонила [PERSON], яка є дочкою [PERSON], та повідомила, що дві їхні корови здулися. Після цього вона з позивачем пішла на поле, де випасалася худоба. Там вони побачили, що дві їхніх корови з ознаками здуття. Одну корову вони почали гнати додому, а друга залишилася у стаді. Вона сказала [PERSON], щоб вони вигнали всіх корів з поля, на що останній відмовився, пояснивши це тим, що заради двох корів він не буде виганяти корів з поля, тому що люди знову будуть сваритися з ним з приводу відсутності у корів молока. Спочатку вони привели додому одну корову, а потім іншу. В подальшому про захворювання корів вона повідомила ветеринарного лікаря [PERSON], який приїхав та провів всі необхідні заходи по наданню допомоги коровам, та сказав, що захворювання буде тривати протягом двох діб. 26 вересня 2013 року одній з корів стало краще і вона почала вживати корм, а другій корові легше не стало. З даного приводку вона повідомила [PERSON], який сказав, що одна корова з'їла більше пророслої пшениці та її зерен, а інша менше. Він порадив дати коровам води. Близько 23 години 00 хвилин вона прийшла до корів та побачила, що та якій не стало краще, загинула. 27 вересня 2013 року було проведено розтин трупу корови, під час якого вона була присутня. В результаті розтину в шлунку було виявлено зерно пшениці та зелену масу. Свідок [PERSON] пояснила, що після того, як здулася та загинула корова позивача, в череді знову здувалася корова. В полі, де проросла пшениця, постійно пасуть корів. Свідок [PERSON] пояснив, що він вважає, що корова загинула від поїдання люцерни, так як незадовго до цього він бачив позивача, який йшов з копною зеленої люцерни, щоб нагодувати своїх корів. Позивач годує своїх корів люцерною і вночі для того, щоб вони давали більше молока. При розтині трупу корови він не був, а також не бачив, щоб корова до загибелі їла люцерну, яку ніс позивач. Він просто думає, що позивач годував корову люцерною, але він не вважає, що корова загинула через те, що позивач годував її люцерною. Свідок [PERSON] пояснив, що при розтині він присутній не був. Він був присутній при утилізації корови. На утилізації корови були присутні [PERSON] та позивач. Свідок [PERSON] пояснив, що велику рогату худобу на тому полі, де захворіла корова позивача, випасали і раніше, а також і на теперішній час проводиться випас корів на даному полі. Свідок [PERSON] пояснив, що він 35 років працював у колгоспі на посаді ветеринара, тому хоче пояснити, що коли корова пасеться на пасовиську, то до обіду корм у шлунку не перетравлюється. Перетравлюється корм корова лягає і починає перероблювати корм. Отруєння люцерною починається приблизно через три години. Якщо в шлунок худоби потрапляє зерно, то там вони набрякає, а коли потрапляє у книжку, то там не встигає перетертися і книжка забивається. Суд, вивчивши покази свідків та надавши їм оцінку, вважає, що покази свідків [PERSON], яка пояснила, що в полі де наявна поросла падалична пшениця, в череді знову здувалася корова, та там постійно пасуть корів, [PERSON], який вважає, що позивач нагодував своїх корів зеленою люцерною, але не вважає, що корова позивача загинула через поїдання люцерни, [PERSON], який пояснив, що він був присутній при утилізації корови, а під час проведення розтину трупу корови присутній не був, [PERSON], який пояснив, що він 35 років працював на посаді ветеринара, та розказав про процес травлення, який відбувається в організмі великої рогатої худоби, є такими, що не мають відношення та доказового значення за фактом загибелі корови позивача [PERSON] Що стосується показів свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], у суду не має підстав ставити під сумнів їх достовірність і правдивість фактів. Даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи немає, та їх показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Крім того, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що позивач - [PERSON], [INFO], уродженець с. Лизогубова Слобода, Яготинського району, Київської області, мешканець [ADDRESS] (а.с. 6). Згідно протоколу розтину трупа тварини № 01 від 27 вересня 2013 року 27 вересня 2013 року в [ADDRESS] проведено розтин великої рогатої худоби, віком п'ять років та масою 370 кілограмів, яка належить [PERSON]. Розтин проводився завідуючим незаразним відділом Ананьївської районної лікарні державної ветеринарної медицини Урсулом П.П., завідуючим ПВМ Ананьївської -1 сільської ради [PERSON], в присутності депутата Ананьївської -1 сільської ради Болдирєвої Т.П., свідка [PERSON], господаря тварини [PERSON]. Встановлено, що корова захворіла на пасовищі, зі слів господаря відомо, що корова захворіла 25 вересня 2013 року в обід, спостерігалася відмова від корму, відсутність жуйки, акту відригування, биття себе по череву задніми кінцівками. Корова випасалася на полі де проросла падалишня пшениця. Патолого-анатомічний діагноз - Атонія передшлунків, причиною загибелі тварини є поїдання легко ферментативних кормів (молода трава, залишки пророслого зерна пшениці та інші пророслі на стерні), які у великій кількості ростуть на пасовищі. Дані трави в процесі ферментації привели до різкого виділення великої кількості отруйних газів, (метан та інші), які викликали параліч сфінктерів передшлуночків та інтоксикацію внутрішніх органів, венозну гіперемію, розширення серця і смерті тварини (а.с. 10). Встановлено, що станом на 02 жовтня 2013 року середньо ринкова вартість корови віком п'ять років становить 5000 гривень відповідно довідки Ананьївського РСТ від 02 жовтня 2013 року (а.с. 11). Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов’язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов’язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Правочин, яким скасовується чи обмежується відповідальність за умисне порушення зобов'язання, є нікчемним. Стаття 22 ЦК України вказує, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи, майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо) Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини згідно договору про надання послуг. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної бездіяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання. Згідно ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Стаття 906 ЦК України вказує, що збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Збитки, завдані невиконанням або неналежним виконанням договору про безоплатне надання послуг, підлягають відшкодуванню виконавцем в розмірі, що не перевищує двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, якщо інший розмір відповідальності виконавця не встановлений договором. Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно ст. 60 ч. 1,3,4 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зі змісту п. 5. Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно ст. ч. 1 ст. 1166 майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, які її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини,крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Таким чином в судовому засіданні встановлено, та матеріалами справи підтверджено, що між мешканцями [ADDRESS] була усна домовленість про випас худоби, відповідно до якої мешканці села випасали худобу по черзі. 25 вересня 2013 року згідно черги, послуги з випасання худоби надавав відповідач [PERSON] і взяв на себе зобов'язання про збереження ввірених йому на випас корів, але відповідач для виконання вказаної послуги найняв [PERSON] та [PERSON], та випас корів 25 вересня 2013 року особисто не здійснював. В результаті цього корова позивача випасалася на легко ферментативних кормах на пасовищі, тому почала здуватися. В результаті вказаного захворювання корова загинула, у зв'язку з чим позивачу були заподіяні збитки в розмірі 5000 гривень. Що стосується відповідачів [PERSON] та [PERSON], то суд вважає, що в їх діях відсутні порушення зобов'язання по випасу худоби, оскільки вони були найняті [PERSON], тобто, допомагали йому у випасі худоби, та не укладали усної домовленості з мешканцями с. Селиванівка щодо випасу їхніх корів, отже, не могли взяти на себе зобов'язання про збереження ввірених їм корів та нести за них відповідальність, тому не повинні відшкодовувати позивачу збитків внаслідок загибелі тварини. Відповідальність за ввірених корів ніс [PERSON]., тому суд вважає, що позивачу [PERSON] необхідно відмовити в задоволенні позовних вимог до [PERSON] та [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків підлягають задоволенню в повному обсязі. Оскільки позивач [PERSON] у позові до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про відшкодування моральної шкоди не довів ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а також не надав суду жодних фактів, які підтверджують заподіяння йому моральної шкоди, у відшкодуванні моральної шкоди позивачу [PERSON] слід відмовити. Вирішуючи питання про судові витрати, суд приходить до висновку, що згідно ст. 88 ЦПК України вони повинні бути покладені на відповідача [PERSON] пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial