Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Фермерського господарства «Ткач А.П.», по якому просить стягнути з ФГ «Ткач А.П.» на його користь борг у сумі 1 920 000 грн. та судові витрати в сумі 3654 грн. На обґрунтування позовних вимог зазначив, що 27 грудня 2012 року між ним та ФГ «Ткач А.П.» в особі голови ФГ Ткача А.П. було укладено договір позики № 27/12-1, згідно якого він передав у власність відповідача грошові кошти у сумі 2 120 000 грн., що в еквіваленті складає 265 000 дол. США та підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 20 від 27.12.2012 р., розпискою голови ФГ Ткача А.П. від 27.12.2012 р. Відповідно до п.п. 2.3, 2.4 договору, частину позики у розмірі 100 000 грн. позичальник повинен повернути до 1 квітня 2014 року. Повний розрахунок позичальник повинен провести до 27 жовтня 2013 року в м. Кіровограді готівкою, про що позикодавець видає розписку. На виконання умов договору відповідачем було повернуто [PERSON] у квітні 2013 р. 100 000 грн. боргу і у жовтні 2013 р. 100 000 грн. На теперішній час сума боргу складає 1 920 000 грн. Відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання і до теперішнього часу не повернув борг, що змусило позивача звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача на його користь зазначену вище суму боргу. Позивач в судовому засіданні збільшив позовні вимоги та просив стягнути з ФГ «Ткач А.П.» на його користь борг у сумі 2 959 962 грн. В обґрунтування вказаної заяви, зазначив, що відповідачем було повернуто суму боргу в розмірі 200 000 грн., що в еквіваленті на момент повернення коштів складає 24 486 дол. США, тому сума непогашеного боргу становить 240 514 дол. США. Крім того, просить стягнути з відповідача 3% річних за час прострочення зобов»язання, а саме за період з 27.10.2013 року по 22.05.2014 року у розмірі 4 111 дол. США. За вказаного, загальна сума боргу складає 244 625 дол. США, що в еквіваленті становить 2 959 962 грн. /а.с.27-28/. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просить суд їх задовольнити. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, зазначили, що відповідач договір позики не підписував та розписку не писав. Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення сторін, представника відповідача, експерта, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 27 грудня 2012 року між [PERSON] та фермерським господарством «Ткач Анатолій Павлович» в особі голови Ткача А.П., що діяв на підставі статуту був укладений договір позики № 27/12-1 від 27.12.2012 року /а.с. 3/. Згідно договору позики № 27/12-1 від 27.12.2012 р. [PERSON] надав Ткач А.П. позику в розмірі 2 120 000 грн., що в еквіваленті складає 265 000 доларів США. Відповідно до п. п. 2.3., 2.4. договору позики № 27/12-1 від 27.12.2012 р. частину позики у розмірі 100 000 грн. позичальник повинен повернути до 01.04.2013 року. Повний розрахунок позичальник повинен провести до 27.10.2013 р. в м. Кіровограді, вул. Карусельна 11, готівкою, про що позикодавець видає розписку. Факт отримання коштів відповідачем підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 20 від 27.12.2012 р. та розпискою голови ФГ Ткача А.П. від 27.12.2012 р. /а.с. 4-5/. 29.05.2014 р. [PERSON] звернувся до Кіровоградського МВ УМВС в Кіровоградській області з заявою про заволодіння шахрайським шляхом його грошима в сумі 2120000 грн. Кримінальне провадження внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.05.2014 р. за № 12014120020003445. В рамках кримінального провадження була проведена комплексна судово-почеркознавча експертиза та технічна експертиза документів /а.с. 55-65/. Згідно висновку експерта № 155 від 16.06.2014 року Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України в Кіровоградській області підписи розташовані у графі «Позичальник:» договору позики № 27/12-1 від 27.12.2012, та у розписці, заповненій від імені Ткач Анатолія Павловича, від 27.12.2012, виконані Ткач Анатолієм Павловичем. Рукописні записи, якими заповнена розписка від імені Ткач Анатолія Павловича від 27.12.2012, виконані Ткач Анатолієм Павловичем. Спочатку був нанесений текст документа, а потім підпис, розташований у графі «Позичальник:» досліджуваного договору позики № 27/12-1 від 27.12.2012. Вирішити питання, «Що нанесено раніше відтиск печатки чи підпис в договорі позики № 27/12-1 від 27.12.2012?» не представилось можливим по причинам, вказаним у дослідницькій частині. Ознак монтажу, при виконанні договору позики № 27/12-1 від 27.12.2012, не виявлено. Але сучасний розвиток множильної і копіювальної техніки дозволяє синтезувати (монтувати) документи, практично будь-якої складності і, при цьому, явних ознак монтажу може і не залишитись. Ознак зміни первинного змісту в досліджуваному документі - договорі позики № 27/12-1 від 27.12.2012 не виявлено /а.с.55-65/. Судовий експерт [PERSON], яка проводила дану експертизу, була допитана в судовому засіданні та попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок пояснила, що в висновку експертизи помилково зазначено, що для проведення експертизи були надані експериментальні зразки підпису та зразки почерку Ткач А.П. Відповідно до повідомлення слідчого Спориш А.Ю. Ткач А.П. відмовився від дачі будь-яких зразків свого власного почерку та підпису на підставі ст. 63 Конституції України. Проведення експертизи без експериментальних зразків підпису та почерку не протиричіть Інструкції про порядок проведення та оформлення експертних досліджень. Таким чином, доводи відповідача про те, що він не підписував договір позики, спростовуються висновком судової почеркознавчої експертизи № 155 від 16.06.2014 року Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України в Кіровоградській області. З огляду на вище наведене, суд приходить до висновку, що відповідач у відповідності до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України як сторона, яка приймала участь у справі, не довів суду ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх заперечень, зокрема того, що він не підписував договір позики. Правовідносини, що склалися між сторонами є правовідносинами які виникають з договору позики і регулюються главою 71 ЦК України. Згідно ст.1046 ЦК України, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч. 1 ст.1049 ЦК позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, в такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. В порушення строків зазначених у договорі позики і ч. 1 ст. 1049 ЦК України, відповідач не повернув позивачу отримані кошти ні до 27 жовтня 2013 року, ні по теперішній час. На виконання умов договору відповідачем було повернуто [PERSON] у квітні 2013 р. 100 000 грн. боргу і у жовтні 2013 р. 100 000 грн., що еквівалентно курсу гривні відносно долара США на час повернення коштів складає 24 486 дол. США. Тому непогашена сума боргу складає 240 514 дол. США (265 000 дол. США - 24 486 дол. США). За правилами ст. 526 ЦК, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться. До цього часу позичальник не повернув позикодавцеві позику. У зв'язку із цим, за правилами ч. 1 ст. 1050 ЦК, наступають наслідки порушення договору позичальником відповідно до вимог ст. 625 ЦК. Згідно ст.625 ч.2 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за все час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 4.1. договору, за невиконання або несвоєчасне виконання умов цього договору сторони несуть відповідальність згідно з цим договором та чинним законодавством України. Сума 3 % річних за період з 27.10.2013 року по 22.05.2014 року складає 4 111 дол. США. Пунктом 3.2. договору позики встановлено, що позикодавець зобов'язаний у разі зростання курсу гривні відносно долара США повернути позику гривнями в сумі, що відповідає еквіваленту 265 000 дол. США по ринковому готівковому курсу продажу доларів США на момент розрахунку. Відповідно до довідки АТ «Райффайзен Банк Аваль» від 22.05.2014 року, курс долара США становить 12,1 грн. за 1 дол. США /а.с. 29/. Відповідно сума боргу складає 244 625 дол. США (244 625 дол. США + 4 111 дол. США), що еквівалентно 2 959 962 грн. Таким чином, суд враховує, що відповідач не виконав взятих на себе зобов'язань по договору позики, кошти не повернув, а тому з останнього підлягає до стягнення на користь позивача сума боргу - 2 959 962 грн. На підставі статті 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 3654 грн. На підставі ст.ст. 526, 625, 1047, 1049, 1050 ЦК України,

Outcome: approved