Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-02 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправними та скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності, покликаючись на те, що він з лютого 1996 року працює на посаді лікаря в системі органів МВС та з 07 листопада 2015 року перебуває на посаді начальника Центру психіатричної допомоги та професійного психофізіологічного відбору - лікаря-психіатра в ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Львівській області». 13 квітня 2020 року йому було вручено наказ №54 та №55 про притягнення його до дисциплінарної відповідальності. Наказом №54 його притягнено до дисциплінарної відповідальності, оскільки він відмовив кандидату на служюу у поліцію [PERSON] у проведенні психологічного тестування та психіатричного огляду під час проходження ним медичної комісії, однак ним не відмовлено [PERSON] , а лише перенесено проходження такого огляду внаслідок усунення скупчення людей з метою суворого дотримання протиепідемічного режиму. Наказом №55 його притягнено до дисциплінарної відповідальності, оскільки він не проконтролював виконання практичним психологом [PERSON] посадових обов`язків. Однак у такому наказі не зазначено, що він не зробив, що мав зробити для забезпечення трудової дисципліни. Вважає, що ним не вчинялось жодних дій чи бездіяльності, які б свідчили про неналежне виконання службової інструкції чи нормативних актів. Просить визнати накази №54 та №55 про притягнення його до дисциплінарної відповідальності від 13 квітня 2020 року протиправними та скасувати. Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, у якому позов заперечує у повному обсязі, оскільки [PERSON] відмовив [PERSON] у проходженні ним 13 березня 2020 року психіатричного огляду та тестування, у зв`язку із чим він не зміг закінчити проходження огляду. Внаслідок скарги [PERSON] щодо дій позивача було призначено службову перевірку, якою встановлено неналежне виконання ним своїх службових обов`язків. Виконання обов`язку по дотриманню протиепідемічного режиму на [PERSON] не покладався. Крім того, 13 березня 2020 року в результаті проведення моніторингу щорічного профілактичного психіатричного огляду було виявлено істотні розбіжності в документації працівників шодо кількості осіб, які пройшли обстеження. Було встановлено, що практичний психолог [PERSON] 13 березня 2020 року о 13.30 год. знаходилась на робочому місці, однак участі в щорічному профілактичному психіатричному огляді поліцейських не приймала, що призвело до проходження 14 осіб щорічного профілактичного психіатричного огляду без огляду практичним психологом. Внаслідок службової перевірки встановлено, що причиною таких подій стала неналежна організація роботи начальником [PERSON] Просить у задоволенні позову вдмовити за безпідставністю. У зв`язку із здійсненням розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. Судом встановлено, що з 07 листопада 2015 року [PERSON] перебуває на посаді начальника Центру психіатричної допомоги та професійного психофізіологічного відбору - лікаря-психіатра в ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Львівській області». Наказом начальника ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Львівській області» №54 від 13 квітня 2020 року [PERSON] оголошено догану, оскільки він 13 березня 2020 року о 11.20 год. свідомо відмовив кандидату на службу в поліцію [PERSON] у проведенні психологічного тестування та психіатричного оглядупід час проходження ним медичної комісії, не маючи жодної поважної причини на це. Наказом начальника ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Львівській області» №55 від 13 квітня 2020 року [PERSON] оголошено догану, оскільки він перебуваючи на посаді начальника Центру психіатричної допомоги та професійного психофізіологічного відбору не проконтролював виконання практичним психологом [PERSON] посадових обов`язків під час проходження поліцейськими щорічного профілактичного огляду, внаслідок чого 14 осіб пройшли огляд без огляду практичного психолога. Згідно ст. 149 Кодексу законів про працю до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Порушення трудової дисципліни є невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків, що проявилося у порушенні правил внутрішнього трудового розпорядку, посадових інструкцій, положень, наказів та розпоряджень власника або уповноваженого ним органу, якщо вони мають законний характер. Суд вважає, що оспорюваний наказ про застосування дисциплінарного стягнення, як такий, що може в подальшому тягнути за собою вирішення питання про звільнення працівника з роботи, повиннен бути чіткими, вмотивованими, винесеним з дотримання певної процедури та з посиланням на конкретні норми закону, положення трудового договору чи іншого нормативного документи, які порушуються, без викладення таких порушень у довільній формі. Як вбачається із наказів начальника ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Львівській області» №54 від 13 квітня 2020 року такі винесені на підставі висновку службової перевірки від 26 березня 2020 року, висновку службової перевірки від 24 березня 2020 року, які не містять дати реєстрації, реєстраційного номера документу та відбитку відповідної печатки чи штампу установи, що унеможливлює визначення їх відповідності зазначеним наказам, дати та часу їх складання. Крім того, висновок службової перевірки від 26 березня 2020 року та висновок службової перевірки від 24 березня 2020 року здійснені на підставі пояснюючої записки [PERSON] , пояснюючих записок [PERSON] , доповідної записки [PERSON] , доповідної записки, пояснювальної записки [PERSON] , пояснювальної записки [PERSON] , які також не містять дати реєстрації, реєстраційного номера документу та відбитку відповідної печатки чи штампу установи. Натомість вказані накази винесені без будь-якої конкретизації та опису порушених позивачем трудових обов`язків та лише містить формальний перелік пунктів посадової інструкції, які є значні за обсягом трудових обов`язків позивача, на переконання суду, потребують чіткого визначення порушених позивачем трудових обов`язків та відсутність такого позбавляє можливість суд визначити та співставити підстави притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності зазначені в оспорюваному наказі з порушеннями вказаними у висновках службових перевірок від 24 березня 2020 року та 26 березня 2020 року. Також, як вбачається із висновку службової перевірки від 26 березня 2020 року, однією із підстав порушення трудових обов`язків позивачем [PERSON] є пояснюючі записки лікаря-психіатра [PERSON] від 13 березня 2020 року та 20 березня 2020 року, однак у таких пояснювальних записках чітко вказано, що практичний психолог [PERSON] звернулася до нього із проханням провести профілактичний психіатричний огляд поліцейських без обробки результатів тестування практичним психологом у зв`язку із поганим самопочуттям та у пояснювальній записці від 20 березня 2020 року лікар-психіатр [PERSON] ствердив, що огляд поліцейських без обробки результатів тестування практичним психологом можливий та у такому випадку він приділяє більше часу та уваги таким поліцейським з метою вивчення його психічного стану та психологічних особливостей. Крім того, практичний психолог [PERSON] у пояснювальній записці від 13 березня 2020 року вказала, що після покращення самопочуття, вона повернулася до виконання своїх безпосередніх обов`язків, ведення прийому та огляду поліцейських. Крім того, у пояснювальній записці від 20 березня 2020 року лікар-психіатр [PERSON] ствердив, що огляд поліцейських без обробки результатів тестування практичним психологом проводився ним в попередні дні до 13 березня 2020 року також, однак при проведенні службової перевірки від 26 березня 2020 року зазначені вище обставини, зокрема, на предмет невиконання службових обов`язків практичним психологом [PERSON] через стан здоров`я, не вивчались та з невідомих для суду причин, упущені у такій перевірці. А також, з огляду на пояснення лікаря-психіатра [PERSON] щодо можливості проведення ним огляду поліцейських без обробки результатів тестування практичним психологом, при проведенні службової перевірки не встановлено, які саме наслідки та для яких саме осіб настали, внаслідок даних обставин. Окрім того, як вбачається із пояснювальної записки [PERSON] від 18 березня 2020 року, яка є однією із підстав висновку службової перевірки від 24 березня 2020 року, 13 березня 2020 року з`явилось багато осіб для огляду, а відтак [PERSON] розділено осіб, які з`явились на огляд на 13 березня 2020 року та інші зручні для таких осіб дні, зокрема, [PERSON] пройдено успішно огляд 14 березня 2020 року. Також, згідно доповідних [PERSON] від 10 березня 2020 року та 11 березня 2020 року, тобто до настання випадку 13 березня 2020 року, який став підставою винесення наказу про дисциплінарне стягнення від 13 квітня 2020 року, [PERSON] зазначав про необхідність введення додаткової посади практичного психолога внаслідок великого навантаження, однак у висновку службової перевірки від 24 березня 2020 року вказані обставини детально не висвітлені, комісією не вивчались та лише формально вказано, що такі не підтвердились. Окрім того, у висновку службової перевірки від 24 березня 2020 року не висвітлено питання заборони [PERSON] як начальнику Центру психіатричної допомоги та професійного психофізіологічного відбору проводити організацію зазначених оглядів та тестувань поліцейських та кандидатів на службу в поліції шляхом розподілу осіб за днями відвідування даної медичної установи. А також, у даному висвноку не вказано, які саме негативні наслідки потягнуло не проходження огляду та тестування [PERSON] 13 березня 2020 року, а 14 березня 2020 року, коли він успішно його пройшов. Що стосується доповідної записки [PERSON] від 13 березня 2020 року та пояснювальної записки [PERSON] від 19 березня 2020 року, у яких констатовано факт порушення [PERSON] своїх посадових обов`язків, то у висновку службової перевірки від 24 березня 2020 року не відображено, як саме проводилась перевірка зазначених у таких документах фактів, які саме документи їх підтверджують та не відображено жодних пояснень [PERSON] з приводу даних подій, безпосереднім учасником яких він був. Внаслідок вищенаведеного, суд вважає, що оспорювані накази винесено формально, без врахування усіх істотних обставин, зокрема, без обгрунтування порушення позивачем [PERSON] конкретних положень посадової інструкції та його дій, які б відповідали таким, а також, належного оформлення та реєстрації документів, які слугували підставами проведення службових перевірок, та як наслідок, оспорюваних наказів, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє повне ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення. А також, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Отже, суд вважає, що з відповідача слід також стягнути у дохід держави судовий збір.

Outcome: approved