overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Троїцької селищної ради Луганської області про визнання права власності на спадкове майно за законом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 17 лютого 2017 року помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з 1/3 частки квартири, яка розташована за адресою: м. Луганськ, кв. [PERSON][ADDRESS] та недоотриманої пенсії в розмірі 17260,24 грн. При звернені до нотаріуса виявилося, що в позивачки відсутні докази щодо наявності чи відсутності інших спадкоємців, що і змусило її звернутися до суду. У судове засідання позивачка та її представник не з'явилися попередньо подавши до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог у судове засідання засідання не зявився, надавши заперечення на позов, в я якому просить в задоволенні позову відмовити у зв`язку з пропуском шестимісячного строку. Дослідивши матеріали справи, докази по справі кожен окремо та в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно свідоцтва про смерть серії 1-ЕД № 500405 [PERSON] помер 17 лютого 2017 року (а.с.10) Згідно копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно [PERSON] мав на праві власності 1/3 частку квартири, яка розташована за адресою: м. Луганськ, кв. [PERSON][ADDRESS] в (а.с.26) Згідно копії довідки Білокуракинського об`єднання управління пенсійного фонду України Луганської області у померлого [PERSON] залишилась недоотримана пенсія за період з 01.07.2016року 28.02.2017 рік яка складає 17260,24 грн. (а.с.34) У зв`язку з проведенням АТО у м. Луганську суд вважає пропуск шестимісячного строку поважним. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до управління Державної служби охорони при УМВС України в Чернігівській області про стягнення заборгованості зі сплати одноразової грошової допомоги. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 06 червня 1995 року згідно наказу № 104 о/с працював в органах внутрішніх справ, а 26 червня 2015 року згідно наказу №149 о/с був звільнений у зв'язку з досягненням права на пенсійне забезпечення та за станом здоров'я. Однак на день звільнення відповідач не провів з ним розрахунок та не виплатив одноразової грошової допомоги, тому [PERSON] і просить суд відповідно до вимог ст.116 КЗпП України зобов'язати відповідача здійснити розрахунок загальної суми заробітної плати з розшифровкою за видами виплат та утримань, що належала йому на день звільнення та стягнути з відповідачазаборгованість зі сплати одноразової грошової допомоги (а.с.5-8,21). 10 вересня 2015 року відповідач в судовому засіданні надав суду письмові заперечення на позовну заяву, в якій просив відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості зі сплати одноразової грошової допомоги, оскільки дана допомога [PERSON] виплачується згідно графіку виплати одноразової грошової допомоги при звільненні на пенсію працівників міліції УДСО при УМВС України в Чернігівській області на 2015-2016р.р., який позивач відмовився підписувати, та в якому була зазначена загальна сума його заборгованості, в розмірі 28734,86 грн. та суми щомісячних виплат, вказавши, що на даний час заборгованість по цій допомозі позивачу виплачена частково в розмірі 4790,00 грн., та зазначив, що виплатити [PERSON] одночасно всієї суми заборгованості неможливо, оскільки це спричинить неспроможність УДСО здійснювати виплати іншим 13-ти звільненим працівникам, так як станом на 1 вересня 2015 року дебіторська заборгованість за надані послуги охорони становить 1653,3 тис.грн. Також надав суду довідку-розрахунок, щодо розміру заборгованості позивача, розрахунковий листок, графік виплатиодноразової грошової допомоги, відомості розподілу заробітної плати та довідку про розмір дебіторської заборгованості ( а.с.21-31). 15 вересня 2015 року позивач надав суду заяву про уточнення позовних вимог

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про зняття арешту з майна, оскільки маючи намір розпорядитись своїм майном, при зверненні до нотаріальної контори він дізнався, що на його квартиру [ADDRESS], що належить йому на праві власності накладено арешт згідно ухвали б/н народного суду м. Фастова від 21 лютого 1998 року. Вирішити дане питання в позасудовому порядку не представляється можливим. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, просила суд його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала, проти задоволення позову не заперечують. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.09.2005 року [PERSON] на праві приватної власності належить чотирикімнатна квартира [ADDRESS] (а.с.4). Відповідно до Відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 27.01.2016 року ухвалою б/н від 21.02.1998 року народного суду м. Фастова накладено арешт на квартиру [ADDRESS], реєстраційний номер обтяження: 1236324 (а.с.5), також, тією ж ухвалою суду від 21.02.1998 року накладено арешт на квартиру [ADDRESS], реєстраційний номер обтяження: 1236320 (а.с.6). Судом встановлено, що відповідно до довідки №03.3-22/7618-10 від 13 липня 2016 року виданої Фастівським міськрайонним відділом державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області, що згідно даних ЄДРВП відкритих виконавчих проваджень де боржником є [PERSON] на виконанні у Фастівському міськрайонному відділі ДВС ГТУЮ у Київській області не перебуває (а.с.7). Довідкою Фастівського міськрайонного суду Київської області надано відповідь [PERSON] на його звернення, що зазначена вище ухвала суду від 21.02.1998 року відсутня в архіві суду (а.с.8). Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На підставі статті 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права на майно і про зняття з нього арешту. На підставі вищевикладеного, позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-19 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до Федерації велосипедного спорту України, в якому просив визнати неправомірним та скасувати рішення ФВСУ від 12.07.2019, яке оформлене протоколом від 12.07.2019. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що є Президентом ФВСУ та до 12.07.2019 перебував на займаній посаді. Проте, 12.07.2019 Віце-Президентом Федерації [PERSON] було організовано та проведено, як головою зборів, засідання Президії ФВСУ, за результатами якого було прийнято низку рішень стосовно позивача, зокрема: надання доручення Дирекції ФВСУ виключити [PERSON] з членів ФВСУ; покладення обов`язків Президента ФВСУ з [PERSON] на [PERSON] ; скликання позачергової конференції ФВСУ з питання порядку денного - про обрання Президента ФВСУ, які було оформлено протоколом від 12.07.2019. Таке рішення було оформлено протоколом від 12.07.2019, яке він вважає неправомірним та таким, що підлягає скасуванню. Зауважив, що скликання та проведення засідання Президії ФВСУ здійснювалось не уповноваженою особою - Першим віце-президентом ФВСУ [PERSON] Інформацію про місце та час проведення засідання Президії з розгляду скарги [PERSON] має бути розміщена на своєму веб-сайті не менше ніж за тридцять днів до дня проведення. Втім, відповідач не дотримав процедуру скликання засідання Президії, яка передбачена його Статутом. На підставі наведеного, просив позов задовольнити. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22.07.2019 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами позовного (загального) провадження. 24.03.2020 від представника відповідача - адвоката Гадомського Д.В. засобами електронного зв`язку надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в його задоволенні, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість. Представник відповідача також зазначив, що Перший віце-президент ФВСУ [PERSON] ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON], в якому просить розірвати договір купівлі-продажу №ВА/SP від 09.10.2016 року, укладений між ним та відповідачем, стягнути з [PERSON] на його користь сплачені за товар грошові кошти у розмірі 30904,00 грн., моральну шкоду у розмірі 20000 грн., а також сплачений ним судовий збір. В обґрунтування позову зазначено, що 09.10.2016 року він уклав з відповідачем договір №ВА/SP купівлі-продажу ПВХ конструкції у вигляді виготовленого відповідного балкону, за умовами якого відповідач (виконавець по договору) зобов'язався виготовити відповідний балкон та передати його у власність позивача (замовника), а він, у свою чергу, зобов'язався прийняти у власність виготовлений товар і оплатити його за розцінками виконавця у розмірі 30904,00 грн. Термін виконання робіт по виготовленню товару та передачі його позивачу становив 31 робочих днів з моменту оплати товару. Позивач сплатив зазначену в договорі суму, однак відповідач у встановлений сторонами строк ніякої роботи з виготовлення товару не виконав і відмовився повернути сплачені грошові кошти, в зв'язку з чим позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом щодо розірвання вказаного договору і повернення грошових коштів за товар. Крім того, зазначеними діями відповідача позивачу було завдано моральну шкоду, яку він оцінює у 20000 грн., оскільки у позивача погіршився стан здоров'я через надмірне хвилювання у зв'язку з умисним невиконанням відповідачем умов договору. Позивач і представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час, місце і дату слухання справи повідомлялась належним чином, судом були направлені судові повістки на адресу відповідача, за якою остання зареєстрована та фактично мешкає, на адресу суду повернулися конверти з причини «за закінченням терміну зберігання», згідно відмітки листоноші, адресату було залишено повідомлення про необхідність з'явитися для отримання кореспонденції, але з невідомих суду причин, відповідач не з'явилась за її отриманням. На підставі ч. 5 ст. 74 ЦПК України, суд вважає, що судовий виклик вручений відповідачу належним чином. В зв'язку з чим суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Фізичної особи-підприємця [PERSON] про визнання усного правочину дійсним, стягнення коштів. Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва від 16 травня 2016 року відкрито провадження у справі. 10 січня 2017 року позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просить визначити вид забезпечення позову у спосіб накладення арешту на частину нерухомого майна відповідача, що перебуває за адресою: [ADDRESS], що належить йому на підставі договору даруваннявід 17.04.2008. Згідно зі ст.151 ЦПК України, суд, за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Положеннями ст. 152 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, а саме позов забезпечується накладенням арешту на майно, забороною вчиняти певні дії, тощо. Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. (п. 4 Постанова Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову») Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач не посилається на обставини, що б свідчили про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. До того ж, позивачем не долучено до заяви доказів перебування у власності відповідача нерухомого майна, арешт на яке він просить накласти. За таких обставин, суд доходить висновку про відмову у задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення позову. З викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] про вчинення певних дій. Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва від 13 травня 2016 року відкрито провадження у справі. 10 січня 2017 року позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просить визначити вид забезпечення позову у спосіб накладення арешту на частину нерухомого майна відповідача, що перебуває за адресою: [ADDRESS], що належить йому на підставі договору даруваннявід 17.04.2008. Згідно зі ст.151 ЦПК України, суд, за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Положеннями ст. 152 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, а саме позов забезпечується накладенням арешту на майно, забороною вчиняти певні дії, тощо. Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. (п. 4 Постанова Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»). Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач не посилається на обставини, що б свідчили про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. До того ж, позивачем не долучено до заяви доказів перебування у власності відповідача нерухомого майна, арешт на яке він просить накласти. З викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до фізичної особи - підприємця [PERSON] про захист прав споживачів, розірвання договору, стягнення боргу, посилаючись на те, що 06.05.2014 року між ним та відповідачем було укладено договір, згідно якого відповідач зобов'язався протягом 30 днів встановити позивачу шафу-купе. На виконання своїх зобов'язань за договором позивач передала відповідачу грошові кошти у розмірі 5230,00 грн. Відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, гроші повертати відмовляється. Просить суд розірвати вищезазначений договір, стягнути з відповідача суму сплачену за договором, а також 400,00 грн. витрачених на юридичну допомогу. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не заявився, повідомлявся про дату, час та місце судового засідання належним чином, причини неявки суду не відомі, справа заслухана на підставі статті 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що позивач уклав з фізичною особою підприємцем [PERSON] договір на купівлю меблів № 22 від 06.05.2014 року згідно якого відповідач прийняв на себе зобов'язання виготовити та доставити позивачу Шафу-купе, протягом 30 робочих днів (а.с. 2-3). На виконання умов договору позивач сплатила відповідачу частину грошових коштів обумовлених договором у розмірі 5230,00 грн. про що міститься відмітка у договорі. Відповідач в термін обумовлений договором шафу-купе не встановив, на звернення позивача не реагує, зобов'язання за договором не виконав, гроші повертати відмовляється. Згідно вище викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач істотно порушив умови договору від 06.05.2014 року, не виконав належним чином замовлення, а тому зазначений договір підлягає розірванню, а оплачені позивачем кошти у розмірі 5230,00 гривень підлягають стягненню з відповідача. Підлягають задоволенню і позовні вимоги про стягнення з відповідача 400,00 грн. в рахунок оплати коштів за надання правової допомоги. Відповідно до статті 88 ЦПК України на користь держави слід стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до фізичної особи - підприємця [PERSON] про захист прав споживачів, розірвання договору, стягнення боргу, посилаючись на те, що 15.08.2014 року між ним та відповідачем було укладено договір, згідно якого відповідач зобов'язався протягом 18 днів встановити позивачу балкон. На виконання своїх зобов'язань за договором позивач передав відповідачу грошові кошти у розмірі 10000,00 грн. Відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, гроші повертати відмовляється. Просить суд розірвати вищезазначений договір, стягнути з відповідача суму сплачену за договором, а також 500 грн. витрачених на юридичну допомогу. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не заявився, повідомлявся про дату, час та місце судового засідання належним чином, причини неявки суду не відомі, справа заслухана на підставі статті 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 15.08.2014 року позивач уклав з фізичною особою підприємцем [PERSON] договір (а.с. 4) згідно якого позивач сплатив відповідачу 10000,00 грн. (а.с. 5) з яких 5000,00 грн. за самий балконний блок, а 5000,00 грн. за металеву конструкцію (металопідготовку), а відповідач повинен був провести роботи по встановленню металевих конструкцій та балкону протягом 18 робочих днів. Відповідач в термін обумовлений договором балкон не встановив, на звернення позивача не реагує, зобов'язання за договором не виконав, гроші повертати відмовляється. Згідно вище викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач істотно порушив умови договору від 15.08.2014 року, не виконав належним чином замовлення, а тому зазначений договір підлягає розірванню, а оплачені позивачем кошти у розмірі 10000,00 гривень підлягають стягненню з відповідача. Підлягають задоволенню і позовні вимоги про стягнення з відповідача 500,00 грн. в рахунок оплати коштів за надання правової допомоги. Відповідно до статті 88 ЦПК України на користь держави слід стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до фізичної особи - підприємця [PERSON] про захист прав споживачів, стягнення боргу, посилаючись на те, що 22.06.2013 року між ним та відповідачем було укладено договір підряду на виконання робіт по встановленню опалення вартістю 18070,00 грн. На виконання своїх зобов'язань за договором позивач передала відповідачу грошові кошти у розмірі 18070,00 грн. Відповідач свої зобов'язання за договором не виконав не належним чином, внаслідок чого утворилася заборгованість в розмірі 10500,00 грн. які просить стягнути позивач. Просить суд стягнути вищезазначену суму коштів. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не заявився, повідомлявся про дату, час та місце судового засідання належним чином, причини неявки суду не відомі, справа заслухана на підставі статті 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 22.06.2013 року між сторонами було укладено договір підряду на виконання робіт по встановлення опалення вартістю 18070,00 грн. (а.с. 4). На виконання умов договору позивач сплатила відповідачу 18070,00 грн. (а.с. 5). В строк обумовлений договором відповідач не виконав в повному обсязі умови договору, а саме не видав позивачу проектну документацію вартістю 2500,00 грн., а також документи на встановлений котел. На звернення позивача відповідач кошти не повернув. Внаслідок того, що відповідач не виконав умови договору, позивач вимушена була звернутися до ФОП «Василенко», який виконав роботи по завершенню встановлення опалення, а позивач сплатила йому грошові кошти в розмірі 8000,00 грн (а.с. 6). Таким чином, внаслідок своєї бездіяльності відповідач наніс позивачу матеріальні збитки в розмірі 10500,00 грн., На підставі вищевикладеного, беручи до уваги, що відповідач відмовляється виконувати свої договірні зобов'язання, чим позбавляє позивача того, на що вона розраховувала при укладенні договору, внаслідок чого позивач вимушений був звернутися до іншого підприємця, суд вважає, за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму в розмірі 10500,00 грн. Відповідно до статті 88 ЦПК України на користь держави слід стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved