Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи його тим, що з серпня 2009 року відбулося порушення та розслідування кримінальної справи відносно нього за ч. 1 ст. 185 КК України та ч. 3 ст. 364 КК України. Вироком Зарічного районного суду м. Суми від 01.02.2012 року його було засуджено до трьох років позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певними видами діяльності в сфері проходження публічної служби та служби в правоохоронних органах на строк два роки з конфіскацією майна (крім житла) та після вступу вироку в законну силу направлено до відбування покарання. Вирок було оскаржено. Досудове та судове слідство відносно нього тривало з 2009 року по 2014 року і закінчилось закриттям кримінального провадження за ч. 1 ст. 185 КК України у звязку з не встановленням достатніх доказів для проведення винуватості особи в суді і вичерпанні можливості їх отримати та за ч. 3 ст. 364 КК України у звязку з відсутністю в його діях складу вказаного кримінального правопорушення. За вказаний час поніс значні матеріальні та моральні витрати, страждав від порушень його конституційних прав, неможливості провадити звичний спосіб життя, працювати, руйнування репутації, осуду оточуючих, позбавлення волі, можливості самостійно себе забезпечувати. Просить стягнути з Державного бюджету України на користь [PERSON] завдану майнову шкоду, витрати на придбання ліків, 857,61 грн., за побачення в СІЗО, затрати на проїзд 53,00 грн., побачення в колонії 472,00 грн., витрати за проведену судово-психологічну експертизу 7392 грн., комісію 36,96 грн., за оформлення нотаріальної довіреності 110,00 грн., витрати за проїзд до Полтави на експертизу 437,58 грн., до суду 05.02.13 та 09.04.13 960,00 грн., по оскарженню арешту на майно 214,60 грн., затрати на залізничні квитки 4560,00 грн., витрати на кореспонденцію- 301,82 грн., моральну шкоду 13\~728\~484,08 грн., внаслідок незаконних дій органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, суду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просить їх задовольнити. Представник прокуратури Сумської області у судовому засіданні пояснив, що прокуратура не є належним відповідачем. Представник Державної казначейської служби України, 3-тя особа : Головне управління Державної казначейської служби України в Сумській області розмір моральної шкоди вважає завищеним. Суд, заслухавши учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав: Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.ч.1, 2, 7 ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~П.1 ст. 2 вказаного Закону передбачає, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: постановлення виправдувального вироку суду.\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Ст.3 зазначеного Закону передбачено, що у наведених в ст.1 цього\~\~Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): моральна шкода. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст.4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач [PERSON] з 15.10.1993 року по 12.03.2014 року проходив службу в ОВС на посаді міліціонера водія спеціального підрозділу груп затримання батальйону міліції Сумського міжрайонного відділу ДСО при УМВС України в Сумській області у званні прапорщика міліції та разом з тим став членом незалежної профспілкової організації «Солідарність». 22.03.2009 року позивач разом зі своїм напарником здійснили виїзд на виклик «02» та доставили громадянина [PERSON] [PERSON] до помешкання його брата [PERSON]. В подальшому [PERSON] та його напарника було звинувачено у крадіжці мобільного телефону та грошей. З цього часу почалося досудове та судове слідство відносно [PERSON], яке тривало до 2014 року. Постановою ст. слідчого прокуратури Ковпаківського району м. Суми від 28.04.2009 р. обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд. Постановою Зарічного районного суду м. Суми кримінальну справу направлено на додаткове розслідування. Ухвалою колегії суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області від 05.08.2010 року постанову Зарічного районного суду м. Суми від 02.06.2010 року скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд. Вироком Зарічного районного суду м. Суми від 01.02.2012 року [PERSON] було засуджено за ст. 185 ч.1, ст. 364 ч.3, ст. 70 КК України до трьох років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади та займатися діяльністю у сфері проходження публічної служби та служби в правоохоронних органах на строк два роки з конфіскацією усього майна (крім житла). Ухвалою колегії суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області від 19.04.2012 року вирок Зарічного районного суду м. Суми від 01.02.2012 року відносно [PERSON] залишено без змін, після вступу вироку в законну силу, відповідно до довідки з СІЗО [PERSON] направлений відбувати покарання 06.06.2012 до ВК 91 Чернігівської області. Згідно довідки з СІЗО [PERSON] прибув в Сумське СІЗО 12.06.2012 та слідував транзитом через Київський СІЗО до ВК №91 Чернігівської області. З 12.06.2012 р. по 17.06.2012 р. утримувався в Київському СІЗО. Наказом від 10.05.2012 р.за п.67 [PERSON], міліціонера водія спеціального підрозділу груп затримання окремого батальйону міліції Управління Державної служби охорони при УМВС України в Сумській області, з 10.05.2012 р., позбавили спеціального звання «прапорщик міліції». Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 09.04.2013 року ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 19.04.2012 року щодо [PERSON] скасовано, а справу направлено на новий апеляційний розгляд. Ухвалою колегії суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області від 05.12.2013 року вирок Зарічного районного суду м. Суми від 01.02.2012 року відносно [PERSON] у звязку з однобічністю, неповнотою досудового та судового слідства скасовано, а справу повернуто прокурору м. Суми для організації проведення додаткового розслідування. Постановою прокурора у кримінальному провадженні прокурор відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Сумської області кримінальне провадження стосовно [PERSON] за ознаками кримінального правопорушення , передбаченого ч.1 ст. 185 КК України закрито на підставі п.3. ч.1 ст. 284 КПК України, у звязку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанні можливості їх отримати. Кримінальне провадження стосовно [PERSON] за ознаками кримінального правопорушення , передбаченого ч.3 ст. 364 КК України закрито на підставі п.4. ч.1 ст. 284 КПК України у звязку з набранням чинності законом, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою. Кримінальне провадження № 12013200440008483 від 31.12.2013 щодо зловживання службовим становищем працівниками правоохоронного органу, яке виразилось у таємному викраденні речей та іноземної валюти, закрито на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України, у звязку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати. Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 14.08.2014 р. скасовано постанову прокурора прокуратури Сумської області від 04.07.2014 р. про закриття кримінального провадження № 12013200440008483. Постановою прокурора у кримінальному провадженні прокурор відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Сумської області від 19.08.2014 р. кримінальне провадження стосовно [PERSON] за ознаками кримінального правопорушення , передбаченого ч.1 ст. 185 КК України закрито на підставі п.3. ч.1 ст. 284 КПК України у звязку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати. Кримінальне провадження стосовно [PERSON] за ознаками кримінального правопорушення , передбаченого ч.3 ст. 364 КК України закрито на підставі п.2. ч.1 ст. 284 КПК України у звязку з відсутністю у його діях складу вказаного кримінального правопорушення. Запобіжний захід стосовно [PERSON] підписка про невиїзд, скасована. Згідно довідки про звільнення [PERSON] відбував покарання в установі державної пенітенціарної служби України з 10.05.2012 по 07.05.2013 р.. Внаслідок незаконного перебування під слідством і судом позивачу була спричинена моральна шкода, яка виразилась у порушенні його прав людини і громадянина, порушенні нормальних життєвих звязків та зазнанні душевних страждань. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно висновку судово- психологічної експертизи ХНДА судових експертиз ім.. засл.проф. [PERSON] Полтавське відділення № 552 ситуація, що досліджується у справі (притягнення до кримінальної відповідальності, обмеження волі, засудження, відбування покарання) є психотравмувальною для [PERSON]. За умов ситуації притягнення до кримінальної відповідальності, обмеження волі, засудження, відбування покарання [PERSON] завдані моральні страждання, як, з огляду на їх інтенсивність та тривалість, широкий діапазон деструктивного впливу на основні сфери життєдіяльності під експертного, суттєвими. Суттєві моральні страждання, заподіяні [PERSON], є психологічною підставою для правового вирішення питання про відшкодування йому моральної шкоди. В разі встановлення факту заподіяння [PERSON] моральної шкоди орієнтований розмір ії відшкодування становить: По критерію «незаконне притягнення до кримінальної відповідальності» 810 мінімальних заробітних плат. По критерію «засудження невинного» - 648 мінімальних заробітних плат. По критерію « незаконне у тримання під вартою» - 7\~711,2 мінімальних заробітних плат. По критерію « інше незаконне обмеження волі» - 839,16 мінімальних заробітних плат. Визначення розміру моральної шкоди має правовий характер, за чинним законодавством відноситься до виключної компетенції суду. Позивач зазнав суттєвих моральних страждань, змінився його стан, цей факт підтвердили і свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що є психологічною підставою для відшкодування моральної шкоди. Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі\~Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Відповідно до пункту 2 частини першої\~статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. Згідно з пунктами 1, 5 частини першої\~статті 3 цього Закону у випадках незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, громадянинові відшкодовується також і моральна шкода. За наведених вище обставин суд вважає, що у позивача виникло право на відшкодування заподіяної йому моральної шкоди. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року передбачено, що при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди судам\~\~слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до пункту 3 вказаної Постанови під моральною\~\~шкодою\~\~слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних\~\~явищ, заподіяних фізичній чи\~\~ юридичній\~\~ особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~П. 9 Постанови передбачає, що розмір відшкодування\~\~моральної\~\~(немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне -\~\~за\~\~власною\~\~ініціативою\~\~чи\~\~за\~\~ зверненням\~\~ потерпілого\~\~ - спростування\~\~інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому\~\~суд\~\~має\~\~виходити\~\~із\~\~засад\~\~розумності,\~\~виваженості\~\~та справедливості. Згідно зі\~статтею 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Частиною 5 статті 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. При визначенні розміру моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, суд повинен визначити страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. При цьому, відповідно до вимог Закону, суд має враховувати, що таке відшкодування проводиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць на момент перебування під слідством чи судом (ст. 13 цього Закону). Пункт 5 частини 1 статті 3 вказаного Закону передбачає відшкодування громадянинові моральної шкоди у випадках передбачених ст. 1. Крім того, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами рівності, поміркованості, розумності, справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи. Дійсно наявні правові підстави для відшкодування позивачу заподіяної моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст. 1179 ЦК України, п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України „Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» шкода громадянинові, завдана в результаті незаконного засудження, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.\~\~ На підставі вищезазначеного, враховуючи вимоги закону, а також те, що позивач у результаті незаконного засудження за злочин зазнав великих моральних страждань, за час перебування під вартою порушились його особисті та професійні зв'язки, він втратив роботу та заробіток, був позбавлений можливості будувати своє життя відповідно до своїх бажань та прав, тривалий час продовжувалось досудове та судове слідство, виходячи із засад розумності, виваженості, справедливості та відповідно до вимог ст. 1176 ЦК України, Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду , відповідно до яких відшкодування шкоди проводиться за рахунок державного бюджету необхідно стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України на користь [PERSON] 1 900\~000,00 грн., в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди, шляхом списання цих сум, з єдиного казначейського рахунку, призначеного для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, витрати за проведену судово-психологічну експертизу в сумі 7392 гривні, та витрати на ліки у сумі 857,61 грн., факт лікування позивача підтверджується медичними довідками, де зазначено, який період він знаходився на лікуванні та яке лікування було призначене, а саме з виписки з медичної карти хворого № 315 від 20.05.2009 р. слідує, що 29.04.2009 р. по 20.05.2009 р. позивач знаходився на стаціонарному лікуванні в лікарні УМВС, 29.04.2009, 30.04.2009 гіпертонічний криз, неускладнений, зазначені інші захворювання, з виписки з медичної карти хворого № 927 від 19.12.2011 р. слідує, що з 07.12.2011 р. по 19.12.2011 р. позивач знаходився на стаціонарному лікуванні в лікарні УМВС, та з виписки з медичної карти хворого № 730 від 22.11.2013 р. слідує, що з 31.10.2013 р. по 22.11.2013 р. позивач знаходився на стаціонарному лікуванні в лікарні УМВС, зазначено яке проведено лікування , вартість ліків зазначена в довідці ТОВ «Аптека 90», КП Сумської обласної ради «Суми-фарм», даних, про те, що ліки безкоштовно надавались на лікування позивача суду не надано. Витрати членами сім»ї, а не позивачем, а саме за побачення в СІЗО, затрати на проїзд 53,00 грн., побачення в колонії 472,00 грн., комісію 36,96 грн., за оформлення нотаріальної довіреності 110,00 грн., витрати за проїзд до Полтави на експертизу 437,58 грн., до суду 05.02.13 та 09.04.13 960,00 грн., по оскарженню арешту на майно 214,60 грн., затрати на залізничні квитки 4560,00 грн., витрати на кореспонденцію- 301,82 грн., не передбачені нормами Закону та Порядку. Однак суд, розяснює, що особа, яка сплатила дані грошові кошти не позбавлена можливості звернутись з позовом до суду про відшкодування вищезазначених сум.

Outcome: partial