Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Радомишльської міської ради про визнання права власності на житловий будинок за заповітом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті батька позивача залишилось спадкове майно, згідно заповіту спадкоємців на дане майно четверо, позивач - [PERSON] якому за зповіли 1/2 спадкового будинку, та спадкоємці яким заповіли по 1/6 (одній шостій) спадкового будинку: [PERSON] та [PERSON] які відмовились від спадщини шляхом подання заяв про відмову від спадщини, а також [PERSON] яка померла 28.05.2016 року. Оскільки позивач являється єдиним спадкоємцем який претендує на спадкове майно, просив суд визнати за ним право власності на жилий будинок з надвірними будівлями і спорудами № 176, який знаходиться по вул. Велика Житомирська, місто Радомишль Житомирської області, і належав його батьку [PERSON] який помер 10 грудня 2005 року у віці 83 роки. Позивач у судове засідання зявилася, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву, про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечує, позовні вимоги визнає. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], народився 22 травня 1954 року в місті Радомишль, Житомирської області, зареєстрований та постійно проживає за адресою: вул., Ціолковського будинок №2 в місті Радомишль, Житомирської області. 10 грудня 2005 року помер батько позивача [PERSON] у віці 83 роки, у місті Радомишль, Житомирської області, про що в книзі реєстрації актів про смерть 13 грудня 2005 року зроблено запис за №282, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ТП №024335, виданого 13 грудня 2005 року виконкомом Відділом реєстрації актів цивільного стану Радомишльського районного управління юстиції Житомирської області. Факт родинних відносин позивача з батьком [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІ-УР № 255038 від 28.01.1962 року видане районним бюро ЗАГС в Житомирській області, де батьками позивача записані: батько - [PERSON], та мати [PERSON]. Інших спадкоємців згідно зі ст.ст.1261-1266 Цивільного кодексу (далі ЦКУ) окрім позивача не має. Судом встановлено, що за життя батько позивача [PERSON] склав заповіт 4 листопада 2005 року, на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: усе моє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, у тому числі все те, що буде належати мені на день смерті і на що я матиму право за законом заповідаю: 1/2 (одну другу) ідеальну частку належного мені на праві особистої приватної власності будинку під №176 (номером - «сто сімдесят шість»), що по вулиці Великій Житомирській в місті Радомишль Житомирської області заповідаю - [PERSON], а іншу 1/2 (одну другу) ідеальну частину цього будинку я заповідаю: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] по 1/6 (одній шостій) кожному. Заповіт посвідчений 4 листопада 2005 року приватним нотаріусом Радомишльського районного нотаріального округу Житомирської області [PERSON]. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] заяву на прийняття спадщини не подавала, разом з померлим не проживала та не була зареєстрована на момент смерті зі спадкодавцем, на спадщину, де б вона не знаходилася та з чого б не складалася не претендує, про що свідчить заява від 26 лютого 2016 року зареєстрована в реєстрі за №1-725 серії 36 АВ 1669445. Спадкоємець [PERSON] заяву на прийняття спадщини не подавав, разом з померлим не проживав та не був зареєстрований на момент смерті зі спадкодавцем, на спадщину, де б вона не знаходилася та з чого б не складалася не претендує, про що свідчить заява від 2 квітня 2016 року зареєстрована в реєстрі за N93-3-2002 серії 86 АА1846321. Спадкоємець [PERSON] спадщину в шестимісячний строк не прийняла, разом із спадкодавцем не проживала та не була зареєстрована, померла в 28 травня 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ТП №286547. Судом встановлено що, до складу спадкового майна входить жилий будинок з надвірними будівлями № 176, який знаходиться по вул. Велика Житомирська, місто Радомишль Житомирської області. Інвентаризаційна вартість зазначеного жилого будинку з господарським спорудами складає 97 702 гривень (девяносто сім тисяч сімсот дві) гривень. Згідно довідки виданої Приватним підприємством «ЖИТЛОРЕМСЕРВІС- 9» від 17.06.2015 року за №99, померлий на день смерті 10.12.2005 року проживав та був зареєстрований в цьому жилому будинку. Крім померлого [PERSON] на день його смерті 30 січня 2006 року та протягом шести місяців з дня його смерті в цьому будинку разом із спадкодавцем проживала та зареєстрована дружина - [PERSON] - [INFO] У встановлений законом шестимісячний строк позивач подав заяву про прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON] до Радомишльської державної нотаріальної контори Житомирської області, на підставі чого нотаріусом заведена спадкова справа №230/2006 до майна померлого [PERSON]. Але нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначений вище житловий будинок, у звязку з тим, що право власності відповідно до довідки Комунального підприємства «Житомирське міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради від 26.04.2016 року за №119 на жилий будинок з надвірними будівлями №176 по вул. Велика Житомирська, місто Радомишль, Житомирської області не зареєстроване, а тому нотаріус рекомендував позивачу звернутися до суду за встановленням права власності на житловий будинок в порядку спадкування. У зв'язку з тим, що позивач не може отримати у нотаріуса свідоцтво право на спадщину за заповітом, він був змушений звернутись до суду для вирішення даного питання. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» судовим рішенням може визнаватися право власності в порядку спадкування, якщо через відсутність документів не можливо оформити спадщину через нотаріуса. За змістом ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадкової маси можуть переходити тільки ті права і обов»язки, носієм яких був спадкодавець і на момент відкриття спадщини вони не припинилися внаслідок його смерті. Згідно положень частин 1, 2 ст. 1220, частини 1 ст. 1222, частини 3 ст. 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність належних правових підстав для визнання права власності позивача на спадкове майно, а відтак позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved