Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив стягнути з ПАТ «Міський комерційний банк» 19780 доларів США 00 центів, що станом на 03.04.2014 року, згідно офіційного курсу НБУ становить 222358,85 грн., що складає суму банківського вкладу на вимогу. В ході розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача на користь позивача 19780 доларів США 00 центів, що станом на 26.05.2014 року згідно офіційного курсу НБУ становить 231725,53 грн., що складає суму банківського вкладу на вимогу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 03.03.2014 року між ним та ПАТ «Міський комерційний банк» був укладений договір банківського вкладу на вимогу №2620/82/163517, відповідно до умов якого банк прийняв від позивача грошові кошти в сумі 21280 доларів США 92 центи у вигляді банківського вкладу на вимогу на рахунку [NUMBER] з виплатою відсотків щомісяця. 03.03.2014 року позивач виконав свої зобов'язання по договору, а саме початкова сума вкладу у розмірі 21280 доларів США 92 центи була перерахована на рахунок [NUMBER] шляхом безготівкового перерахування коштів з іншого власного рахунку позивача. Зазначив, що 03.03.2014 року він отримав частину вкладу в сумі 1500 доларів США 92 центи. Таким чином, станом на 04.03.2014 року залишок вкладу на вимогу становив 19780 доларів США 00 центів, що підтверджується випискою по угоді №2620/82/163517 від 04.03.2014 року. 04.03.2014 року позивач звернувся із заявою до відповідача в якій повідомив про свій намір отримати залишок вкладу на вимогу в сумі 19780 доларів США 00 центів готівкою через касу банку. При цьому, бажана дата отримання банківського вкладу позивачем була встановлена 07.03.2014 року. Зазначив, що 07.03.2014 року він з'явився за місцезнаходженням банку з метою отримання вкладу, проте у видачі вкладу відповідачем йому було відмовлено. Вважає, що відповідач порушив свої зобов'язання за договором банківського вкладу на вимогу №2620/82/1635/17 від 03.03.2014 року, а тому просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання свого представника не направив, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду заяви в яких просив відкласти розгляд справи, у зв'язку з неможливістю забезпечення явки юриста. Відповідно до приписів вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тобто, вказані принципи щодо обов'язковості доведення тих чи інших обставин є обов'язковими не лише при з'ясуванні обставин справи по суті, а й, як у даному випадку, при поданні клопотання про відкладення розгляду справи, обґрунтованого неможливістю забезпечення явки представника ПАТ «Міський комерційний банк». Суд вважає дане клопотання необґрунтованим і таким, що може призвести до штучного затягування розгляду справи, в умовах існуючих процесуальних строків її розгляду, а тому вважає, що воно не підлягає задоволенню, оскільки є бездоказовим. Виходячи з цього, суд вважає неявку представника відповідача в судове засідання неповажною. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка представника відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував позивач. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим, та таким що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Згідно ч. 3 ст. 1060 ЦК України якщо відповідно до договору банківського вкладу вклад повертається вкладникові на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, проценти за цим вкладом виплачуються у розмірі процентів за вкладами на вимогу, якщо договором не встановлений більш високий процент. Згідно ч. 1 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Судом встановлено, що 03.03.2014 року між ПАТ «Міський комерційний банк» та [PERSON] було укладено договір банківського вкладу на вимогу №2620/82/163517, відповідно до умов якого банк прийняв від вкладника грошові кошти на депозитний рахунок в сумі 21280 доларів США 92 цента в вигляді банківського вкладу на вимогу та їх розміщення на рахунку [NUMBER] з виплатою відсотків щомісяця. 03.03.2014 року позивач виконав свої зобов'язання по договору, а саме початкова сума вкладу у розмірі 21280 доларів США 92 цента була перерахована на рахунок [NUMBER] шляхом безготівкового перерахування коштів з іншого власного рахунку позивача, що підтверджується меморіальним ордером №7814 від 03.03.2014 року. 03.03.2014 року позивач звернувся до відповідача для отримання суми банківського вкладу, однак отримав лише частину вкладу в сумі 1500 доларів США 92 цента, що підтверджується заявою на видачу готівки №8259 від 03.03.2014 року. Таким чином, станом на 04.03.2014 року залишок вкладу на вимогу становив 19780 доларів США 00 центів, що підтверджується випискою по угоді №2620/82/163517 від 04.03.2014 року. Згідно з положеннями п.п. 1.4, 1.8, 2.2 та 5.1.3 вказаного договору, [PERSON] шляхом подання заяви від 04.03.2014 року письмово повідомив ПАТ «Міський комерційний банк» про свій намір отримати залишок вкладу на вимогу в сумі 19780 доларів США 00 центів готівкою через касу банку. При цьому, бажана дата отримання коштів позивачем була встановлена 07.03.2014 року. Як пояснив в судовому засіданні позивач, 07.03.2014 року він з'явився за місцезнаходженням відповідача з метою отримання банківського вкладу, проте у видачі вкладу йому було відмовлено. Як вбачається з відповіді ПАТ «Міський комерційний банк» від 04.04.2014 року, останній повідомив, що кошти з рахунку позивача [NUMBER] за договором №2620/82/163517 (долари США) [PERSON] має можливість знімати в межах, встановлених нормативними актами НБУ, на що слід зазначити наступне. Відповідно до п.п. 2.2 частини №2 договору банківського вкладу на вимогу №2620/82/163517 від 03.03.2014 року вклад у будь-який момент може бути витребуваний повністю або частково на умовах та в порядку, встановлених цим договором. Відповідно до п.п. 5.2.1 договору вкладник має право вимагати повернення вкладу або частини вкладу за першою вимогою. Відповідно до п.п. 5.3.2 договору банк зобов'язався на вимогу вкладника повернути вклад та виплатити проценти на нього на умовах та у строки, встановлені цим договором. Встановлено, що 04.03.2014 року позивач звернувся до ПАТ «Міський комерційний банк» з вимогою про повернення депозитного вкладу за договором №2620/82/163517 від 03.03.2014 року. Однак, всупереч умовам договору, відповідач відмовив у виплаті позивачу суми депозитного вкладу за вищевказаним договором. Суд не погоджується з вказаною відмовою ПАТ «Міський комерційний банк» та вважає її необґрунтованою, виходячи з наступного Правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем з приводу укладеного договору банківського вкладу є цивільно-правовими за своїм змістом. Частина 2 статті 1060 ЦК України містить імперативну норму про обов'язок банку видати вкладнику за його першою вимогою та не допускає іншого порядку регулювання даних відносин спеціальним законодавством чи договором. Згідно до ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Враховуючи те, що 03.03.2014 року між ПАТ «Міський комерційний банк» та [PERSON] було укладено договір банківського вкладу на вимогу №2620/82/163517, суд приходить до висновку, що вони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов'язання щодо виконання даного договору. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем порушені умови договору банківського вкладу на вимогу №2620/82/163517 від 03.03.2014 року, а тому сума внеску по вказаному договору підлягає поверненню позивачу у повному обсязі. Станом на 23.05.2014 року Національним банком України встановлено наступний курс долара США - 11,715143 грн. за 1,00 долар США. Таким чином, сума банківського вкладу, яка підлягає стягненню з ПАТ «Міський комерційний банк» на користь позивача становить 231725,53 грн. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Відповідно до ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач довів ті обставини на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору в розмірі 2223 грн. 59 коп. та на користь держави судового збору в сумі 93,66 грн.

Outcome: approved