Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Київської міської ради, в якому просив визнати за ним, [PERSON], право власності на житловий будинок загальною площею 75, 3 кв. м, а житловою площею 31, 3 кв. м , що знаходиться за адресою : [ADDRESS]. 04.02.2016 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду. 25.04.2016, до вирішення справи по суті, від позивача надійшла позовна заява, в якій він просив суд визнати за ним, [PERSON], право власності на житловий будинок загальною площею 75, 3 кв. м, а житловою площею 44, 5 кв. м, що складається з коридору 1-1 площею 12,4 кв. м, санвузла 1-2 площею 9,5 кв. м, житлової кімнати 1-3 площею 22,4 кв.м, житлової кімнати 1-4 площею 8,9 кв. м, житлової кімнати 1-5 площею 13,2 кв. м, кухні 1-6 площею 8,9 кв. м із господарськими будівлями: сараєм В площею основи ( забудови ) 40,0 кв. м, сараєм Гплощею основи ( забудови ) 16,2 кв. м та вбиральнею Б площею основи( забудови ) 1,2 кв. м, що знаходиться за адресою : [ADDRESS]. Обґрунтовуючи свій позов [PERSON] посилається на те, що він єдиний спадкоємець своєї матері, померлої 22 квітня 2006 року, [PERSON]. Все своє життя був зареєстрований та фактично проживав з матір'ю в будинку за адресою: [ADDRESS]. Після смерті матері відкрилась спадщина, у зв'язку з чим позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини і заведення спадкової справи, однак отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.11.2015, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу на житловий будинок, а також відсутня реєстрація права власності. Позивач зазначає, що право власності [PERSON] на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] підтверджується архівною довідкою № 06-04/1422 від 27.11.2015 та « Планом строения по [ADDRESS] », яким погоджено реконструкцію даного житлового будинку, де [PERSON] зазначена як власник житлового будинку. Позивач посилається на те, що відповідно до ст. 1261 ЦК України до першої черги спадкування по закону він є єдиним спадкоємцем, тому вважає, що йому належить право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS], набуте в порядку спадкування за законом. Зазначено, що технічний паспорт від 24.09.2015 на вищевказаний будинок було виготовлено ТОВ «УКРКОНСАЛТБУДПРОЕКТ» некоректно, оскільки зазначено рік побудови будинку з надвірними спорудами 2011, що не відповідає дійсності і підтверджується технічним паспортом 1989 року, архівною довідкою, « Планом строения по [ADDRESS] ». Окрім того, позивач вказав, що в технічному паспорті від 24.09.2015 зазначено, що все збудоване є самочинним будівництвом, проте згідно з п. 3.2. Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України від 24.05.2001 року за № 582/5773 (зі змінами і доповненнями) об'єкти нерухомого майна побудовані до 1992 року до категорії самочинного будівництва не належать. Позивач пояснив, що на його замовлення ФОП [PERSON], дослідивши документацію та технічний стан будівель, виготовив технічний паспорт від 18.04.2016, згідно якого всі будівлі побудовані з 1984 по 1991 рік. З наведених підстав позивач звернувся до суду та просить визнати за ним право власності на спадкове майно. У судове засідання позивач не з'явився. Його представник подала суду заяву, у якій просить розглядати справу у їх відсутность, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач, Київська міська рада, свого представника в судове засідання не направив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Третя особа, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, за письмовою згодою представника позивача, ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 22.04.2016 померла мати позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом реєстрації смерті у м. Києві [NUMBER] від 24.04.2016 та свідоцтвом про народження [PERSON], виданого Жулянською сільрадою Києво-Святошинського району Київської області [NUMBER] від 24.08.1968 (а.с. 9, 10). Згідно довідки №3821 від 16.10.2015, виданої ЖЕД №901 Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» померла [PERSON], [INFO], проживала в будинку за адресою: [ADDRESS] з 27.07.1955 по день смерті, а зареєстрованою за вищевказаною адресою була з 08.02.1978 по день смерті (а.с. 14). Також, будинковою книгою підтверджується факт проживання [PERSON] у вищевказаному будинку (а.с. 75-80). Встановлено, що позивач був зареєстрований з 23.02.1989 та фактично проживав з матір'ю в будинку за адресою: [ADDRESS], де зареєстрований та проживає і далі зі своєю сім'єю, що підтверджується копією ст. 11 паспорту [PERSON] [NUMBER], виданого Залізничним РУ ГУ МВС України 14.06.2001 (а.с. 7) та довідкою Форми-3 №3820 від 16.10.2015, виданої ЖЕД №901 Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» (а.с. 13). Встановлено, що після смерті матері позивача відкрилась спадщина, у зв'язку з чим позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини і заведення спадкової справи, однак отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.11.2015, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу на житловий будинок за адресою: [ADDRESS], а також відсутня реєстрація права власності (а.с. 15). Згідно інформаційної довідки БТІ м. Києва №2082 від 27.10.2015 право власності на вказаний житловий будинок не зареєстровано (а.с. 16). Згідно архівної довідки№ 06-04/1422 від 27.11.2015 (а.с. 18) та « Плану строения по [ADDRESS] »(а.с. 19-21), право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON]. Згідно технічного паспорту вищевказаного будинку від 18.04.2016, виготовленого ФОП [PERSON], всі будівлі за адресою: [ADDRESS] побудовані з 1984 по 1991 рік (а.с. 54). Згідно вищезазначеного технічного паспорту житловий будинок за адресою: [ADDRESS], загальною площею 75, 3 кв. м, а житловою площею 44, 5 кв. м, складається з коридору 1-1 площею 12,4 кв. м, санвузла 1-2 площею 9,5 кв. м, житлової кімнати 1-3 площею 22,4 кв.м, житлової кімнати 1-4 площею 8,9 кв. м, житлової кімнати 1-5 площею 13,2 кв. м, кухні 1-6 площею 8,9 кв. м із господарськими будівлями: сараєм В площею основи ( забудови ) 40,0 кв. м, сараєм Гплощею основи ( забудови ) 16,2 кв. м та вбиральнею Б площею основи( забудови ) 1,2 кв. м. (а.с. 52-55) Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Вбачається, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку. Відповідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно - правовими актами до набрання чинності цим законом, визнаються державою. Право власності на збудоване до набрання чинності вказаним Законом нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13 червня 2012 року № 6-54цс12, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення» було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва (втратила чинність), якою не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності, збудованих до 5 серпня 1992 року. Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних жилих будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (лист Державної архітектурно-будівельної інспекція України від 30 липня 2012, № 40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів»). У технічному паспорті на спірний будинок «Характеристика будинку, господарських будівель та споруд» у графі «рік побудови» зазначено « 1984-1991 р.р.». Тобто, спірний будинок з господарськими будівлями та спорудами побудовано до 05 серпня 1992 року, а померла [PERSON] набула за життя право власності, яке переходить у порядку спадкування, відповідно до вимог ст.ст. 1216, 1218 ЦК України. Таким чином, суд вважає дану позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача підлягають понесені позивачем судові витрати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved