Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за розпискою, посилаючись на те, що у 2003 та 2004 роках він відповідачу грошові кошти в розмірі 900 доларів США та 730 доларів США, що було оформлено шляхом власноручного написання відповідачем розписок про отримання вказаних грошових сум. Проте відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань за розписками щодо повернення отриманих сум позики. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 1630 доларів США. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що з розписки відповідача не убачається його обов`язок повернути грошові кошти. Зазначив, що розписки були написані відповідачем у зв`язку із тим, що позивач повертав їй позичені кошти і на підтвердження отримання відповідачем боргу і були написані надані розписки. Заслухавши пояснення учасників, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Згідно розписки від 29.12.2003 написаної [PERSON] , вона отримала від [PERSON] гроші в сумі 900 доларів США. Згідно розписки від 12.03.2004 написаної [PERSON] , вона отримала від [PERSON] гроші в сумі 730 доларів США. Оригінали розписок знаходяться у позивача. Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 у справі № 6-1967цс15, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів. Тому у справах про стягнення боргу за договором позики позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання, а суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Так, зі змісту розписок не убачається отримання відповідачем від позивача грошових коштів саме у борг та не встановлено обов`язку відповідача повернути грошові кошти позивачу у визначений строк чи на його вимогу. В свою чергу представник відповідача не заперечував факту написання відповідачем вказаних розписок, проте заперечував отримання у борг будь-яких коштів та наявності зобов`язання повернути їх, зазначив, що розписки були написані на підтвердження повернення [PERSON] грошових коштів позичених у [PERSON] , що не суперечить приписам ст. 545 ЦК України. Згідно ст.12, 81 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Позивачем не доведено тієї обставини, що відповідач позичала у нього грошові кошти, та у неї виник обов`язок по їх поверненню, оскільки надані позивачем докази не містять відомостей про зобов`язання відповідача повернути кошти, та того, що ці кошти були передані відповідачу саме в борг, тому суд приходить до висновку про недоведеність позивачем заявлених вимог. Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed