Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Відповідачів, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просив визнати недійсним Договір про надання інформації, аналітичних даних, сигналів і турнірів, укладений з MMCIS Inc. про інвестування грошових коштів в сумі 1854,46 дол. США, що еквівалентно 47260,91 грн.; застосувати наслідки недійсності даного правочину шляхом солідарного стягнення з Відповідачів вказаної суми. В обґрунтування пред'явлених вимог зазначає, що у 2014 році він з активної реклами у засобах масової інформації та мережі «Інтернет» дізнався про існування групи компаній MMCIS - FOREX MMCIS GROUP, в тому числі MMCIS Іпс. Згідно інформації, яка була розміщена на сайті компанії за адресою https://[INFO]. доходи від розміщення коштів та їх інвестування в програму «Індекс ТОП-20» дозволяли отримувати вкладнику щомісячний прибуток у розмірі до 10 %. Дана пропозиція його зацікавила і він вирішив інвестувати кошти. Позивач зареєструвався на сайті FOREX MMCIS GROUP за адресою https://[INFO] та уклав договір публічної оферти «про надання інформації, аналітичних даних, сигналів і турнірів». За допомогою банківської платіжної карти № [NUMBER] ПАТ «УкрСиббанк» він неодноразово поповнював свій особистий рахунок в компанії FOREX MMCIS GROUP та інвестував кошти в програму «Індекс ТОП-20» на загальну суму 1854,46 до¬л. США, що день звернення до суду із даним позовом еквівалентно 47 260,91 грн., та підтверджується листами електронної пошти про поповнення рахунків, про нарахування прибутку в програмі «Індекс ТОП-20», виписками по банківській платіжній карті. Кошти зараховувались через компанію-посередника - ТОВ «ОПТИМУС ГРУП» (код ЄДРПОУ 39142652). Від дати інвестування на сайті компанії FOREX MMCIS GROUP за адресою https://[INFO] з'являлась інформація, про нараховані Позивачу виплати на загальну суму 409,75 дол. США. У вересні 2014 р. Позивач неодноразово подавав заявки на вивід належних йому коштів на його платіжну картку VISA, які були залишені без належного реагування. Аналізом вивчення записів інших інвесторів на форумах «FOREX MMCIS group» Позивач дійшов висновку, що компанія має фінансові труднощі, і є ймовірність її банкрутства. Позивач вказує, що ПАТ «ФОРЕКС ЕМЕМСІС ГРУП» - це єдина в Україні юридична особа, яка має зареєстровану відповідно до чинного законодавства назву, що включає слова «FOREX MMCIS group». До того, як сайт [INFO] не припинив свою роботу, на ньому було розміщено оголошення, що [PERSON] є засновником і президентом компанії MMCIS Inc. Всі компанії-відповідачі об'єднані єдиною корпоративною символікою, що включає логотип MMCIS, кольори, майже тотожні назви юридичних осіб, доменів, мі¬сцезнаходження офісів тощо, тобто є єдиною корпоративною групою. ПАТ «ФОРЕКС ЕМЕСІС ГРУП» володіє знаком для товарів і послуг MMCIS в Україні, відповідно, надає право на його використання афілійованим компаніям. Крім того, ПАТ «ФОРЕКС ЕМЕМСІС ГРУП» неодноразово представляло інтереси MMSIC Іпс. у судових органах України. [PERSON] є не тільки президентом MMCIS Inc., а й керівником і за¬сновником TOB «ММСІС ІНВЕСТМЕНТС», TOB «ММСІС» і TOB «ЕМЕМСІС». [PERSON] також є учасником ТОВ «ММСІС», а ТОВ «ММСІС» разом з [PERSON] є засновниками «ТОВ ММСІС ІНВЕСТМЕНТС». Та¬ким чином, Позивач переконаний, що вправі пред'явити свої вимоги до всіх відповідачів, оскільки вони є складовими єдиної корпоративної групи, фактично вони контролюються [PERSON], який обіцяв примножити гроші Позивача, але відмовився повертати навіть те, що ним були інвестовані. З жовтня 2014 року від 1-го відповідача на сайтах компанії почав виступати президент [PERSON], який повідомив про існування нібито рейдерських дій з боку третіх осіб відносно «FOREX MMCIS group», а також що кошти були нібито викрадені платіжною системою «Гроші онлайн». В заяві [PERSON] йшлося, що після поповнення рахунків 1-го відповідача ці кошти переводились до ПС «Гроші онлайн», хоча за умовами інвестування вони мали б працювати на валютному ри¬нку FOREX. Фактично це є визнанням того, що 1-й відповідач не проводив операції на ринку FOREX, а програма Index ТОР 20 була лише шахрайською «пірамідою». Позивач вказує, що коли передавав гроші на користь 1-го відповідача, то мав глибоке переконання, що гроші будуть використані для роботи трейдерами на ринку FOREX, а відповідачі, увівши його в оману, свідомо і недобросовісно, використали їх для того, щоб виплатити фіктивний прибуток іншим таким же, як і він обманутим «інвесторам». Посилаючись на те, що відповідачами його введено в оману, з урахуванням ст.ст. 230, 626, 627 ЦК України, положень міжнародного та національного законодавства із захисту права власності, просить задовольнити позов у заявлений ним спосіб. Будучи належним чином повідомленим про судовий розгляд, позивач в судове засідання не з'явився. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Представники відповідачів в судове засідання не з'явилися, про час та місце проведення судового засідання повідомлені належним. Причини неявки суду не повідомили. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. В силу приписів ч.1, п.1 ч.2, ч.3 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Згідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Судом встановлено, що Позивач з відповідачем MMCIS Inc. уклав контракт про надання інформації, аналітичних даних, сигналів і турнірів, дата та номер якого з його копії на вбачаються. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Укладений контракт за своєю природою є публічним договором та договором приєднання відповідно до положень ст. 633, 634 КПК України. За умовами вказаного контракту (розділ 7) Відповідач надавав Позивачу послугу, яка передбачає ретрансляцію (копіювання) торгових сигналів трейдера на особовий рахунок позивача з метою отримання прибутку (довічне управління). Трейдер є незалежним, сертифікованим «Forex MMCIS group» трейдером, який здійснює торгові операції на міжнародному валютному ринку та поставляє торгові сигнали на особовий рахунок позивача (п. 7.2 контракту). Відповідно до п. 4 контракту особовий рахунок є спеціальним рахунком внутрішнього обліку, відкритий у відповідача позивачем, на якому ведеться облік зобов'язань відповідача та позивача, які виникають з угод, що здійснюються в межах контракту. Під прибутком у контракті розуміється фактичний прибуток в облікових одиницях відповідача, який виник в результаті операцій з закриття позицій, плюс теоретичний прибуток по відкритим позиціям, які підлягають ринковій переоцінці. Відповідно до умов вказаного договору позивач має право вводити та виводити кошти зі свого рахунку, вільно розпоряджатися ними в частині суми, вільної від зобов'язань. При розпорядженні особовим рахунком позивач вправі давати інструкції виключно торгового характеру, а також інструкції, пов'язані з поверненням грошових коштів (п. 7.8 та розділ 12 контракту). Розпорядження позивача в частині переведення коштів виконується в строк три робочі дні з моменту обробки заявки на вивід від Позивача. На виконання умов договору Позивачем вносились кошти на рахунок Відповідача на загальну суму 1854,46 дол. США, що підтверджується матеріалами справи. Згодом електронним поштовим повідомленням Позивачу доведено до відома про тимчасове припинення операцій по його рахунку через відключення Відповідачу 1 каналу ліквідності та заблокуванням коштів клієнтів Відподвіача-1. В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що ним неодноразово подавалися заявки на вивід належних йому коштів на його платіжну картку VISA, разом з тим, належних доказів надіслання таких заявок на адресу відповідача та їх отримання останнім суду не надано. Також згідно доводів позовної заяви під час його укладання оспорюваного Контракту Компанія MMCIS Inc. ввела Позивача в оману щодо обставин, які мають істотне значення. Згідно з ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. В силу вимог ч.1. ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно приписів ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Частина 1 ст. 229 ЦК України встановлює, що істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 №9, відповідно до статей 229 - 233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК України), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Пунктом 20 цієї ж постанови передбачено, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Норми статті 230 ЦК України не застосовуються щодо односторонніх правочинів. За правилами частини 3 ст.10, частин 3, 4 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, належними та допустимими доказами вищевказані обставини Позивачем перед судом не доведені, що є підставою для відмови в задоволенні позову. Крім того, згідно ч. 1 ст. 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Згідно ст. 124 Конституції України та ч.ч. 1, 2 ст. 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Сторонами вважаються особи, які є учасниками спірного матеріального правовідношення. При цьому, спором визнаються будь-які непорозуміння між суб'єктами права і достатньою підставою для вступу у процес і набуття правового статусу позивача є суб'єктивна впевненість, що права особи порушені, оспорені чи невизнані. Відповідач - це особа, на яку вказує позивач, як на порушника своїх прав. Тому саме позивач визначає до кого пред'явити позов. Помилка або притягнення відповідачем особи, яка його прав не порушила або не повинна відповідати за позовом з інших причин, є підставою для відмови в позові. Належними є сторони, які є суб'єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб'єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред'явленим позовом. Між тим, як вбачається з матеріалів справи, публічний контракт, на підставі якого як вважає позивач між сторонами виникли правовідносини, був укладений з Компанією MMCIS Inc., яка є юридичною особою держави Сент-Вінсент і Гренадіни. Таким чином, будь-який з інших відповідачів, вказаний у позовній заяві не є стороною контракту, а відтак, є неналежними відповідачами. Крім того, за загальним правилом солідарна відповідальність настає виключно при порушенні солідарного обов'язку. Проте, позивач не навів обґрунтування позовних вимог та не надав суду жодних доказів, які б підтверджували факт заподіяння йому шкоди солідарними діями відповідачів. Виходячи з вищевстановлених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про солідарне стягнення з відповідачів спірних грошових коштів задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed