Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання дійсним договору купівлі-продажу, визнання права власності на нерухоме майно, посилаючись на те, що 12.04.2011 року він фактично уклав договір купівлі-продажу земельної ділянки [NUMBER] площею 0,0573 га, яка знаходиться на території Старобешівської селищної ради в громадській організації садівницькому товаристві «Прогрес» та розташованого на ній садового будинку з членом товариства [PERSON], яка діяла в інтересах сім*ї за згодою чоловіка-члена товариства [PERSON] Земельна ділянка та розташований на ній садовий будинок придбаний ним за 16000 грн., які він передав [PERSON] у присутності голови СО СТ «Прогрес» Москаленко В.П., який посвідчив укладення договору купівлі-продажу підписом у розписці від 12.04.2011 року. У виконання договору [PERSON] надала на ім.*я голови СО СТ «Прогрес» заяву про виключення її та чоловіка [PERSON] з членів товариства, а він подав заяву про прийняття його у члени товариства. Рішення загальних зборів членів СО СТ «Прогрес» від 14.05.2011 року відповідачів виключено з членів товариства а його прийнято у члени цього товариства. З 12.04.2011 року спірне майно знаходиться у його власності, він обробляє земельну ділянку та підтримує будинок у належному стані, несе витрати по утриманню спірного майна. Відповідачі до теперішнього часу не передали йому правовстановлюючі документи на спірне майно, не виконали зобов*язання з нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. На протязі двох років ухиляються від явки до нотаріуса, не відповідають на телефонні дзвінки та ігнорують письмові запрошення до нотаріуса для укладення договору купівлі-продажу. Просить визнати дійсним договір купівлі-продажу укладений між ним та [PERSON] 12.04.2011 року. Визнати за ним право власності на земельну ділянку [NUMBER] площею 0,0573 га та розташований на ній садовий будинок, загальною площею 57 кв.м. Позивач, представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. Відповідачі у судове засідання не прибули, за телеграмами направленими судом з повідомленням про дату час та місце розгляду справи не *явились, у відповідності з вимогами ч.5 ст.74 ЦПК України вважаються такими, що повідомлені належним чином про необхідність явки до суду 27.02.2014 року, 06.03.2014 року для розгляду справи, тому суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.169, 224 ЦПК України. Суд заслухавши позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи вважає що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 15 ЦК України визначене право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Припис ст. 15 кореспондується із ст. 3 ЦПК України, відповідно до якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав чи інтересів. Згідно ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, про що також зазначено в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі». Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що 12.04.2011 року між ним та відповідачем [PERSON] укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки з садовим будинком. Укладаючи договір купівлі-продажу [PERSON] діяла в інтересах своєї сім*ї за згодою чоловіка відповідача по справі [PERSON] З моменту передачі грошових коштів та до часу звернення до суду відповідачі відмовляються посвідчувати договір нотаріально. Частино 1 ст.626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст.655 ЦК за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 3 ст.640 ЦК України визначено, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Згідно до вимог ст.657 ЦК України (у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. В п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 09 листопада 2009 року зазначено, що з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню. Вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч.2 ст.220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст.ст.210 та 640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. В ст.203 ЦК України зазначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі встановленій законом. З урахуванням викладеного суд відмовляє [PERSON] у задоволенні позову в частині визнання договору купівлі-продажу дійсним, оскільки заявлені ним вимоги не ґрунтуються на законі. Щодо вимог позивача про встановлення права власності на земельну ділянку [NUMBER] площею 0,0573 га, яка знаходиться на території Старобешівської селищної ради в громадській організації садівницькому товаристві «Прогрес» та розташованого на ній садового будинку літ А-1, загальною площею 57 кв.м., основною площею 32,8 кв.м., гараж літ.Б, погрібу літ.пд, уборної літ.В судом встановлено наступне. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки позивачу у задоволенні вимог про визнання договору купівлі-продажу дійсним відмовлено, відсутні й правові підстави для задоволення позову в частині встановлення за позивачем права власності, тому суд відмовляє в задоволенні цих вимог. Питання про розподіл судових витрат, суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 88 ЦПК України. Оскільки позивачу у задоволенні позову відмовлено судові витрати стягненню не підлягають. З урахуванням викладеного,

Outcome: dismissed