Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк», третя особа [PERSON] про визнання договору поруки припиненим. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що банк та позичальник неодноразово заключали нові додаткові угоди згідно яких змінювались розміри процентної ставки за кредитним договором, жодних повідомлень, як поручитель по кредитному, договору №Сг1-8МЕ004/003/2008 щодо збільшення процентної ставки позивач не отримувала, додаткових угод з зазначенням підвищенням процентної ставки також не підписувала. В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник позивача направив заяву про розгляд справи у його відсутність. В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення позову, просив відмовити в його задоволенні. Згідно письмових заперечень, просив застосувати строки позовної давності. В судове засідання представник третьої особи не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача та третьої особи, та ухвалити рішення на підставі наявних доказів про правовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 15.08.2008 між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Правобережне відділення № 6719 ВАТ «Ощадбанк» та [PERSON], було укладено договір про іпотечний кредит № 889/1 (далі по тексту - кредитний договір) про надання грошових коштів в розмірі 91841,00 долар США зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 14 % річних на строк 240 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 14.08.2028. В забезпечення виконання зобов'язання за договором про іпотечний кредит 15.08.2008 між Банком (Кредитор) та [PERSON] (поручитель) укладено договір поруки № 889/1а. Згідно договору поруки, а саме: «Визначення та тлумачення термінів» встановлено, що в договорі наведені нижче терміни та поняття мають такі значення: «Поручитель» - [PERSON], сторона по' договору яка бере на себе прямі зобов'язання відповідати перед Кредитором по зобов'язаннях позичальника за кредитним договором № 889/1 від 15.08.2008. «Зобов'язання» - зобов'язання позичальника перед кредитором, що випливає з Кредитного договору, а саме здійснити погашення кредиту в сумі 91841,00 доларів США, що еквівалентно 444510,44 грн., сплатити кредитору проценти за користування кредитом в розмірі 14% річних, штраф, пеню та інші платежі у розмірі, порядку та на умовах зазначених у Кредитному договорі. «Договір» - договір поруки, укладений між поручителем, кредитором та позичальником, усіма додатками та додатковими угодами до нього, які можуть бути укладені Сторонами. Згідно п.1.1 договору поруки поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання Боржник зобов'язання за кредитним договором, а також додатковими угодами до нього, що укладені і можуть бути укладені в майбутньому. Відповідно до п. 2.1 договору поруки у разі порушення позичальником виконанню зобов?язання кредитор має право вимагати від поручителя виконання зобов'язанню позичальника перед кредитором, згідно з умовами кредитного договору в порядку передбаченому цим договором. Пунктом 3.1 договору поруки передбачено, що поручитель відповідає по зобов'язаннях за вищезазначеним кредитним договором перед кредитором в тому ж обсязі, що і позичальник. Згідно п. 3.2 договору поруки боржники залишаються зобов'язаними перед кредитором до тих пір, поки всі зобов'язання за кредитним договором не будуть виконані повністю. Статтею 559 ЦК України передбачені підстави для припинення поруки, зокрема: «Порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності». Зокрема, згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до Договору поруки «Строк виконання зобов'язання» (строк (и) платежу) - встановлений кредитним договором строк, до закінчення якого позичальник зобов'язаний в порядку, визначеному кредитним договором, здійснити ті чи інші виплати на користь кредитора, зокрема, але не виключно, повернути суму кредиту або ту чи іншу його частину, нараховані проценти за користування кредитом, а також сплатити на користь кредитора всі інші платежі, передбачені кредитним договором. Також під строком виконання зобов'язання (строком платежу) слід розуміти інші строки, визначені в кредитному договорі, моментом витребування. Зобов'язання, яке забезпечується даним договором поруки, а саме кредитний договір № 889/1 був укладений 15.08.2008 з терміном остаточного погашення не пізніше 14.08.2028. У зв'язку не виконання умов кредитного договору по сплаті кредиту, банк надіслав претензію до боржника та поручителя згідно якої банк повідомляв по наявну станом на 30.06.2010 заборгованість за кредитним договором № 889/1 від 15.08.2008 та пропонувалось у 5-ти денний строк здійснити повне погашення заборгованості по кредиту, відсоткам та пені. Зазначена претензія [PERSON] не була виконана. Відповідно до п. 7.3 Договору поруки будь-які повідомлення, які направляються сторонами одна одній в рамках цього договору, повинні бути здійснені в письмовій формі та будуть вважатись наданими належним чином, якщо вони надіслані листом на замовлення або доставлені особисто на адресу сторін. Таким чином банк повідомив поручителя про наявну заборгованість третьої особи - [PERSON] перед банком, але достроково повернути всю суму кредиту не вимагав від поручителя, а пропонувалось тільки погасити заборгованість перед банком, яка виникла на момент направлення претензії. Окремо слід зазначити, що однією із підстав припинення договору поруки позивач зазначає положення ч.4 ст.559 ЦК України - порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. З даним твердженням суд не погоджується, виходячи з наступного. Так, відповідно до п.1.2 Кредитного договору, термін користування кредитними коштами визначено у 240 місяців, з остаточним погашенням кредиту не пізніше 14 серпня 2028р. Відповідно до Договору поруки підставою для припинення договору поруки є: п.п. 4.1 порука припиняється з припинення забезпеченого нею зобов'язання за Кредитним договором; п.п. 4.2 порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов'язань по кредитному договору № 89/1 від 15.08.2008 не пред'явить вимоги до поручителя; п.п. 4.3 припинення поруки здійснюється у випадках заміни боржника іншою особою, якщо поручитель не виявив згоди відповідно до нового Боржника; п.п. 4.4. порука припиняється у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності; п.п. 4.5. не допускається припинення поруки без припинення забезпеченого нею зобов'язання. У зв'язку з тим, що ані позичальником, ані поручителем не було виконано претензію 05.11.2010 ВАТ «Державний ощадний банк України» звернувся де Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] тс- [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 02.06.2011 Самарським районним судом м. Дніпропетровська ухвалено рішення по цивільній справі № 2-496/11, що підтверджує вчасність звернення банку до суду за захистом свого права. З метою виконання даного рішення суду банком було отримано та направлено для примусового виконання виконавчі листи до Ленінського ВДВС ДМУЮ. 01.03.2013 до Банку від Ленінського ВДВС надійшли кошти від реалізації майна [PERSON] в сумі 152951,42 грн. Після чого, 29.05.2014 банком на адреси [PERSON] та [PERSON] рекомендованим листом направлено вимогу №19/19-309/309 про дострокове повернення суми кредиту, сплату процентів та інших платежів за договором №889/1 від 15.08.2008, отримання позичальником та поручителем поштового відправлення - вимоги 10.06.2014 свідчить підписи на повідомленні про вручення поштового відправлення. Зазначена вимога залишилась без задоволення. 16.12.2015 рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська по цивільній справі № 206/7190/17-ц за позовом АТ «Ощадбанк» до [PERSON] та солідарного поручителя [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором з в сумі 2090196,98 грн., згідно якого позов задоволено частково, а саме: стягнуто солідарно із [PERSON] та [PERSON], на користь Банку заборгованість за кредитним договором № 889/1 від 15.08.2008р„ що утворилась за період з 08.10.2010 по 21.01.2015 та складається із: прострочена заборгованість по відсоткам - 50307,19 дол. США; поточна заборгованість по відсоткам -1910,68дол. США; пеня за порушення строків платежів за тілом кредиту за період -2010,63 доларів США; пеня за порушення строків платежів за відсотками за період - 19 425,03 доларів США, що в сумі складає 73653,53 дол. США і дорівнює 1727175,28 грн. Стягнуто з [PERSON] [PERSON] на користь банку судові витрати із сплати судового збору в розмірі 3654,00 грн. по 1827,00 грн. з кожного. У задоволені решти вимог відмовлено. Дане рішення [PERSON] не оскаржувала. Відповідно положень ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред явить вимоги до поручителя. Крім того, Договором поруки передбачено умови припинення поруки - порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання за кредитним договором (п. 4.1 Договору) Відповідно до п. 5.4 Договору поруки, сторони домовились про збільшення строків позовної давності відповідно до ч.4 ст. 559 та ч.1 ст. 259 ЦК України до 3 (трьох) років після всіх грошових зобов'язань поручителя за цим договором (в тому числі, але не виключно, щодо строку пред'явлення кредитором вимоги до поручителя за цим договором, сплати поручителем суми кредиту, процентів за його користування , комісійних винагород, штрафів, пені та інших платежів), що передбачені умовами цього договору. Таким чином строк у 6 (шість) місяців для пред'явлення вимоги до поручителя був збільшений за домовленістю сторін. Відтак, враховуючи претензію від липня 2010 року на яку, як основний доказ, посилається в заяві позивач пропуску банком строку на пред'явлення вимоги протягом шести місяців, то дане твердження є помилковим, оскільки 05.11.2010 банком до Самарського районного суду подано позовну заяву з вимогами до поручителя, тобто то протягом чотирьох місяців від направлення претензії. Також згідно умов договору строки позовної давності були збільшені до 3- х років. Згідно п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Таким чином, банком було дотримано вимоги законодавства щодо пред'явлення вимог до поручителя. Поручитель повинен виконати зобов'язання в тому самому порядку, який установлений для позичальника кредитним договором. Згідно зі ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або в повному обсязі. Згідно зі ст. 554 ЦК України в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, порука не припинилась, оскільки з позовною заявою про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором як до позичальника, так і до поручителя, банк звернувся в листопаді 2010 року, тобто в межах шестимісячного строку встановленого на звернення кредитора з вимогою до поручителя. Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст. 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Ст. 6 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який передбачає право суб'єкта цивільного права на укладення й інших договорів, прямо не передбачених актами цивільного законодавства, але відповідають загальним засадам цивільного законодавства. Сторони договору мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Згідно зі ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Проаналізувавши зазначені норми закону та зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження доводи позивача, зібрані та досліджені в ході розгляду справи докази та матеріали справи, повністю та беззаперечно спростовують доводи позивача щодо підстав припинення поруки, позивачем не надано жодного доказу протиправності діяння чи без діяння відповідача, в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт порушення прав позивача, а тому у задоволенні позовної заяви, слід відмовити. Крім того, слід зазначити, що згідно із статтею 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. При цьому, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Представником відповідач, в ході розгляду справи, подано заяву про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, передбаченого статтею 257 ЦПК України. При цьому слід зазначити, що позивачем не було надано суду доказів на підтвердження поважності причини пропущення строків позовної давності. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed