Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк», 3-я особа: [PERSON], в якому просить розірвати кредитний договір № 553 з додатками та змінами до нього, укладений між ним та АКБ «Мрія» (правонаступник ПАТ «ВТБ Банк» ) 17 листопада 2005 року. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 17 листопада 2005 року між ним та АКБ «Мрія» (правонаступник ПАТ «ВТБ Банк» ) був укладений Кредитний договір № 553, відповідно до якого Банк надав йому кредит на суму 40 000 доларів США, строком до 03 листопада 2020 року. 25 вересня 2009 року між ними був укладений Договір про внесення змін №1 до кредитного договору від 17 листопада 2005 року №553, яким були внесені суттєві зміни до Кредитного договору. Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 22 жовтня 2013 року відмовлено ПАТ «ВТБ Банк» в задоволенні позову ПАТ «ВТБ Банк» до нього та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. Проте, Апеляційним судом Вінницької області зазначене рішення було скасовано та ухвалено нове, яким позов було задоволено. Таким чином, банк достроково стягнув з нього суми кредиту в умовах фінансової кризи та нестабільного соціально-економічного становища, що фактично змінило зміст Кредитного договору, щодо прав та обов'язків сторін та строку дії Кредитного договору. Право на дострокове стягнення суми кредиту, хоча і передбачене умовами Кредитного договору, але тягне за собою таку суттєву зміну прав та обов'язків сторін, що втрачається сам сенс Кредитного договору. Тому за захистом своїх прав він звернувся до суду. В судове засідання позивач не з'явився направив до суду заяву про розгляд справи без його участі та про підтримання позовних вимог. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував та пояснив, що рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 17.12.2013 року встановлено наявність у позивача та третьої особи заборгованості по спірному кредитному договору, а тому в силу ст. 61 ЦПК України дані обставини не підлягають доказуванню. Крім цього, вказане рішення добровільно не виконано, виконавчі документи з його виконання передані до Державної виконавчої служби для виконання. Також вважає, що відсутні підстави для розірвання договору у зв'язку із істотною зміною обставин, якими сторони керувались при укладенні договору, оскільки позивач не довів, що зміна таких умов викликана наявністю ідеальної сукупності всіх обставин, передбачених ч. 2 ст. 652 ЦК України. Третя особа -[PERSON] - позовну заяву підтримав та просив її задовольнити. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 17 листопада 2005 року між [PERSON] та АКБ «Мрія» (правонаступником якого є ПАТ «ВТБ Банк») було укладено кредитний договір № 553. Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору, його предметом є надання Банком позивачу грошових коштів у вигляді кредиту на суму 40 000 доларів США, строк користування до 03 листопада 2020 року, зі сплатою плати за користування кредитом в розмірі 13 % річних. 25 вересня 2009 року до вказаного вище Кредитного договору було укладено Договір про внесення змін №1 до кредитного договору від 17 листопада 2005 року №553. Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 17 грудня 2013 року було задоволено позов Публічного акціонерного товариства « ВТБ Банк» та стягнуто солідарно [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованість за кредитним договором №553 від 17.11.2005 року у розмірі: 22 141 долар США 30 центів ( що станом на 29.10.2013р. за курсом НБУ становить еквівалент 176 975 грн.41 коп.); 111 доларів США 58 центів ( еквівалент становить 891 грн.86 коп.)- 3% річних за несвоєчасне повернення кредиту; 10 702 гривні 23 коп. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту та витрати понесені позивачем при сплаті судового збору в сумі 3 388 грн. 34 коп. Відповідно до ст.. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно до ч. 1 ст. 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. У ч. 2 ст. 652 ЦК України вказано, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Проте, позивачем не було доведено жодної з умов, одночасна наявність яких необхідна для розірвання договору на вимогу заінтересованої сторони, які давали б суду підстави дійти висновку про розірвання спірного кредитного договору. Крім того, в пункті 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року N 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено на те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволені позову.

Outcome: dismissed