Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Відповідача про стягнення боргу в розмірі 261024,90 (двісті шістдесят одна тисяча двадцять чотири) грн. 90 коп., інфляційні втрати в сумі 13051,24 грн., 3 відсотка річних в сумі 6577,83 грн., а також судовий збір в сумі 2806,54 грн. В позовній заяві позивач зазначив, що 14.05.2013 року між сторонами було укладено договір позики, відповідно до умов Договору, Позивач передав Відповідачу грошові кошти у розмірі 10000,00 (десять тисяч) доларів США, а Відповідач прийняв їх та зобов'язався повернути у строк до 14.05.2015 року включно. На підтвердження укладання договору позики Відповідачем 14.05.2013 року було надано розписку. Відповідно до умов зазначених в розписці, Відповідач зобов'язується повернути грошові кошти у строк до 14.05.2015 року. Відповідач у строк до 14.05.2015 року грошові кошти не повернув, в зв'язку із чим позивач змушений звернутися до суду із цим позовом. Позивача, в судове засідання з'явився, на задоволенні позову наполягав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. В судове засідання відповідач не з'явився, про час та місце розгляду справи Відповідач в судове засідання неодноразово не з'являвся, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомляв. Враховуючи, що в справі є достатні матеріали про права і правовідносини сторін, відповідачі належним чином були повідомлені про місце і час судового засідання, позивач не заперечує проти розгляду справи у відсутність відповідачів та ухваленні заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд розглядає справу у відсутність відповідачів, відповідно до ст. ст. 224, 225 ЦПК України. Статтями 10,11,60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобовязані визначити коло фактів, на які вони посилаються,я к на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ч.1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь - які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Суд, ознайомившись із заявою позивача, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. 14.05.2013 року між сторонами укладено договір позики, відповідно до умов Договору, Позивач передав Відповідачу грошові кошти у розмірі 10000,00 (десять тисяч) доларів США, а Відповідач прийняв їх та зобов'язався повернути у строк до 14.05.2015 року включно. На підтвердження укладання договору позики Відповідачем 14.05.2013 року надано розписку, оригінал якої міститься в матеріалах справи. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У відповідності до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за не можливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений законом або договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно положень ст. 615 ЦК України, у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання зобов'язання. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. На 23 березня 2016 року офіційний курс НБУ складав 26,102487 гривні за один долар США. Таким чином, сума основного боргу відповідача становить 261024,9 (двісті шістдесят одна тисяча двадцять чотири) грн. 90 коп. Відповідно до розрахунку, інфляційні втрати за договором позики від14.05.2013 року складають 13051,24 грн., 3 %річних за договором позики від14.05.2013 року складають 6577,83 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач надав суду докази своїх позовних вимог в частині понесених ним судових витрат, тому суд задовольняє позовні вимоги в межах наданих доказів. У зв'язку з чим суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved