Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на наступне. 27.08.2007 року між АКБ «УКРСОЦБАНК», правонаступником якого є позивач та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №028/25-357, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 50 500,00 швейцарських франків. 02 лютого 2010 року між сторонами було укладено Додаткову угоду №1 до Договору кредиту №028/125-357 від 27.08.2007 року, за у мовами якого, сторони змінили графік погашення заборгованості та встановили, що погашення заборгованості здійснюватиметься кожного10-го числа місяця починаючи з грудня 2009 року рівними частинами в розмірі 658, 00 швейцарських франків Свої зобов»язання позивач виконав, надавши грошові кошти позичальникові, в сумі 50 500,00 швейцарських франків. У порушення умов договору, позичальник [PERSON], свої зобов»язання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 27.02.2017 року має прострочену заборгованість в розмірі 23 085,90 щвейцарських франків, яка складається з: заборгованості за кредитом - 16 891,83 швейцарських франків; заборгованості за відсотками - 6 194,07 швейцарських франків. У зв'язку з викладеним позивач, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму заборгованості у розмірі 23 085,90 швейцарських франків та судові витрати по справі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що позивачем не доведено факту видачі грошових коштів, не надано первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували розмір заборгованості, зокрема банківських квитанцій про перерахунок коштів. Також зазначив про те, що позивачем не надано доказів щодо наявності ліцензії для здійснення валютних операцій. З цих підстав просив у задоволенні позову відмовити. Також надав суду заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності, в якій просив застосувати строк позовної давності до позовних вимог, задовольнивши їх частково, стягнувши 1 960,64 швейцарські франки - заборгованості за тілом кредиту, 4 517,86 швейцарських франки - заборгованість за відсотками. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 27.08.2007 року між АКБ «УКРСОЦБАНК», правонаступником якого є позивач та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №028/25-357, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 50 500,00 швейцарських франків, зі сплатою 9,5 процентів річних та наступним порядком погашення суми основної заборгованості: починаючи з 01.09.2007 року до 10 числа кожного місяця в сумі 602,00 швейцарських франків; з кінцевим терміном повернення основної заборгованості 26 серпня 2014 року, в сумі 534,00 грн швейцарських франків. 02 лютого 2010 року між сторонами було укладено Додаткову угоду №1 до Договору кредиту №028/125-357 від 27.08.2007 року, за у мовами якого, сторони змінили графік погашення заборгованості та встановили, що погашення заборгованості здійснюватиметься кожного10-го числа місяця починаючи з грудня 2009 року рівними частинами в розмірі 658, 00 швейцарських франків. Свої зобов»язання позивач виконав, надавши грошові кошти позичальникові, в сумі 50 500,00 швейцарських франків. Факт отримання відповідачем коштів в сумі 50 500,00 швейцарських франків, підтверджується заявою на отримання кредиту та запитом на отримання кредиту (а.с.46-50). Відповідач свої зобов'язання за договором належним чином не виконав, що призвело до виникнення заборгованості, яка згідно розрахунку, наданого позивачем та перевіреного судом, станом на 27 лютого 2017 року становить 23 085,90 швейцарських франків, яка включає: заборгованість за кредитом у розмірі - 16 891,83 швейцарських франків, заборгованості за відсотками у розмірі 6 194,07 швейцарських франків. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За приписами ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Оцінюючи заперечення представника відповідача щодо позову, суд вважає необхідним зазначити, що згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень. Позивачем на підтвердження розміру заборгованості надано її розрахунок, який був перевірений судом при прийнятті рішення у справі. Підстав, які б вказували на неналежність даного доказу не встановлено, будь-яких доказів зі сторони відповідача щодо неточності, недостовірності даного розрахунку не подано. Первинних бухгалтерських документів щодо перерахунку коштів на виконання умов договору, відповідачем та його представником не подано, що вказує на необґрунтованість заперечень в цій частині. Щодо наявності чи відсутності ліцензії на здійснення валютних операцій, представником позивача звернуто увагу суду на чинний Перелік банків, які мають ліцензію на здійснення банківських операцій, банківську ліцензію або письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями від 08.10.2001 року, серед яких є позивач. Суд вважає достатнім посилання на даний Перелік, оскільки відповідачем не надано доказів, які б спростовували викладене. Клопотань про витребування копії самих ліцензій суду не подано, питання про недійсність кредитного договору з цих підстав не заявлено. Посилання представника відповідача на відсутність доказів перерахування коштів суд вважає безпідставними, оскільки дана обставина підтверджується розрахунком заборгованості. Доказів, які б свідчили про неотримання даних коштів, ненабуття у власність транспортного засобу, на купівлю якого надавався кредит, відповідачем не подано. Суд не вбачає підстав для застосування наслідків спливу строку позовної давності до заявлених у справі вимог, оскільки 05.08.2013 року [PERSON] зверталась до позивача з заявою про можливість добровільного погашення кредитної заборгованості за договором, що свідчить про переривання перебігу позовної давності та пред'явлення позову протягом трьох років з моменту закінчення строку дії кредитного договору (26.08.2014 року). Згідно ст.88 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем підлягають стягненню з відповідача у розмірі 9391,57 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved