Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення солідарно заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору №126-3/ФО від 22 листопада 2019 року відповідач отримала на споживчі цілі кредит у розмірі 300000 грн. гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 40 % річних від суми кредиту. Згідно п.1.6. кредит надано строком на 36 календарних місяців з 22 листопада 2019 року по 21 листопада 2022 року. Відповідно до умов договору відповідачка зобов`язалася щомісячно здійснювати погашення кредиту відповідно до графіку, що є додатком до кредитного договору, а також щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі передбаченому п.2.1 кредитного договору. ТОВ «Фінансова компанія «BIBA КАПІТАЛ» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором, що підтверджується платіжним дорученням № 1659 від 22.11.2019 року та № 1662 від 25.11.2019 року. Відповідачка не надала своєчасно кредитодавцю грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідачка зобов`язання за вказаним договором не виконала. 22 листопада 2019 року в забезпечення виконання зобов`язання між ТОВ «Фінансова компанія «Biвa Капітал» та [PERSON] було укладено договір поруки №126-3/ФО П. Пункт 2.2. договору поруки № 126-3/ФО П передбачає, що у разі порушення позичальником своїх зобов`язань за основним договором, позичальник і поручитель відповідають перед кредитодавцем, як солідарні боржники. Станом на 30.09.2020 року сума до повного погашення фінансового кредиту за договором №126-3/ФО від 22 листопада 2019 року складає: 372778,73 грн., яка складається з наступного: кредит - 300000 грн., заборгованість за відсотками - 72778,73 грн.; На даний час відповідачі з березня місяця продовжують ухилятись від виконання зобов`язання, що є порушенням законних прав ТОВ «Фінансова компанія «BIBA КАПІТАЛ». Позивач просить суд стягнути з відповідачів на його користь солідарно заборгованість у розмірі 372778,73 грн. за договором про надання фінансового кредиту № 126-3/ФО від 22 листопада 2019 року, а також стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 5591,69 грн. /а.с.1-2/. Розгляд справи проводиться в порядку спрощеного провадження з викликом сторін та за наявними у справі матеріалами. Представник відповідачів позов не визнав та надіслав до суду відзив, у якому зазначив, що позивачем надано до суду копію договору №126-3/ФО про надання фінансового кредиту у формі відновлювальної кредитної лінії від 22.11.2019 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Фінансовою компанією «Віва Капітал», в особі начальника Звенигородського відділення - Клопотенко Олега Миколайовича, який діє на підставі довіреності, посвідченої 28.02.2018 року приватним нотаріусом Шполянського районного нотаріального округу Білоусом В.П. за реєстровим номером 345. Також позивачем надано до суду копію договору поруки №126-3/ФО П від 22.11.2019 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Фінансовою компанією «Віва Капітал», в особі начальника Звенигородського відділення - Клопотенко Олега Миколайовича, який діє на підставі довіреності посвідченої 28.02.2018 року приватним нотаріусом Шполянського районного нотаріального округу Білоусом В.П. за реєстровим номером 345. В свою чергу позивачем не надано до суду самої довіреності до договорів, що у відповідності до ст. 215 ч. 1 ст.216 ЦПК України свідчить про їх недійсність (нікчемність), оскільки ч. 2 ст. 207 ЦПК України встановлено, що правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства та скріплюється печаткою. Також позивачем надано до суду копію платіжного доручення №1659 від 22.11.2019 року, призначення платежу зазначено: «зарахування кредиту [PERSON] згідно договору №126-3/ФО від 22.11.2019 року та заяви від 22.11.2019 року» на суму 150000 грн., та копію платіжного доручення №1662 від 25.11.2019 року, призначення платежу зазначено: «зарахування кредиту [PERSON] згідно договору №126-3/ФО від 22.11.2019 року та заяви від 25.11.2019 року» на суму 150000 грн. Дані платіжні доручення необхідно надати до суду в оригіналі, оскільки відповідачі заперечують факт отримання грошових коштів в зазначених розмірах, вказаних у рахунках. Окрім того, позивачем надано до суду копію розрахунку заборгованості, підписаної керівником [PERSON] , однак заборгованість у вказаному розрахунку не відповідає дійсності, оскільки до розрахунку не надано банківської квитанції або виписки по рахунку, що б підтверджувала оплату відповідачами у зазначених розмірах кошти, а дана обставина має важливе значення для правильного вирішення справи, оскільки відповідачі просять суд застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності щодо вимог до поручителя. В свою чергу позивачем не зазначено у позовній заяві про наявність у нього оригіналів поданих письмових доказів, в свою чергу відповідачі заперечують про їх наявність в оригіналах та не зазначено розрахунку суми судових витрат, оскільки позовна заява підписана представником позивача. Звернув увагу суду, що п.9.1 договору №126-3/ФО П «Про надання фінансового кредиту у формі відновлювальної кредитної лінії від 22.11.2019 року» визначено, що усі спори, що виникають з цього договору або пов`язані із ним, вирішуються шляхом переговорів між сторонами, п.10.2 договору визначено, що сторона, яка вважає за необхідне змінити договір, повинна надіслати пропозицію про це другій стороні за договором. Повідомив суд, що будь-яких повідомлень чи пропозицій позивачем на адресу відповідача надіслано не було, інші заходи досудового врегулювання спору позивачем не вживались. Окрім того, просив суд застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності (в тому числі за вимогами до поручителя), а у зв`язку із його пропуском та на підставі вищевикладеного відмовити повністю у позовній заяві ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» до [PERSON] та [PERSON] «про стягнення заборгованості» /а.с.65-66/. Представник позивача, скориставшись своїм правом надати відповідь на відзив, надав відповідь на відзив, в якій зазначив, що жодних судових рішень про визнання недійсним або нікчемним кредитного договору відповідач до відзиву не надав, також він не надав жодних доказів наявності таких рішень. Заперечення відповідачами факту отримання кредитних коштів спростовуються проведенням [PERSON] періодичних платежів зі сплати відсотків на користь кредитора з зазначенням сум та мети таких платежів «на підставі кредитного договору» на суму 29386,10 грн. Відповідач не звертався до позивача чи суду з відповідними клопотаннями про витребування доказів надання кредитних коштів в оригіналі, зокрема щодо платіжних доручень №1659 від 22.11.2019 року та №1662 від 25.11.2019 року, а тому ставлячи таку вимогу у відзиві, представник відповідачів діє передчасно. В забезпечення виконання зобов`язання між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «BIBA КАПІТАЛ» та [PERSON] 22 листопада 2019 року було укладено договір поруки №126-3/ФО П. Посилався на договір поруки, а саме, відповідно до п. 1.1. договору він поручився за виконання позичальником зобов`язання за договором про надання фінансового кредиту № 126-3/ФО в повному обсязі. Згідно п. 2.1. договору поруки кредитодавець має право вимагати від поручителя виконання зобов`язань, передбачених п.1.1. даного договору у разі порушення позичальником строків виконання зобов`язань, передбачених графіком платежів, що є Додатком № 1 до основного договору та/або строків дострокового виконання зобов`язань на вимогу кредитодавця згідно основного договору. Пункт 2.2. договору поруки №126-3/ЮО передбачає, що у разі порушення позичальником своїх зобов`язань за основним договором, позичальник і поручитель відповідають перед кредитодавцем, як солідарні боржники. Згідно п.5.2.5 договору поруки, він припиняється, якщо кредитодавець протягом шести місяців із дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги поручителя. Отже, вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами). У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу за основним зобов`язанням. Зазначив, що основним зобов`язанням у даному випадку є сума тіла кредиту, а не відсотків. А тому з моменту порушення позичальником строків повернення основного зобов`язання (а не відсотків по кредиту), починається перебіг строку позовної давності. Зазначені положення не застосовуються до зобов`язань щодо плати за отриманий кредит, тобто за відсотки. Позивачем вказано у позовній заяві про наявність у нього оригіналів, доданих до позову документів та вказано суму понесених витрат, зокрема розмір судового збору. За вказаних обставин просив суд звернути вагу на слабке обґрунтування представника відповідачів у наявності достатніх підстав щодо відмови у задоволенні позову /а.с.78-79/. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву, в якій розгляд справи просив проводити за його відсутності за наявними у справі матеріалами, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі про час і місце судового засідання повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили, разом з тим, раніше в часі, через свого представника подали відзив, в якому виклали свої заперечення щодо позовних вимог з проханням відмовити в задоволенні позову. Щодо неявки відповідачів у судове засідання суд зважує на наступне. Ч. 1 ст. 275 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Цивільна справа за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва капітал» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості надійшла до Новоархангельського районного суду Кіровоградської області на підставі ухвали Звенигородського районного суду Черкаської області від 28.04.2021 року /а.с.116/ та після отримання запитів стосовно місця проживання відповідачів, 24.06.2021 року прийнята до провадження та по ній призначено судове засідання. Ухвалено проводити судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін з наявними у справі матеріалами. Судом вживались заходи для належного виклику відповідачів в судове засідання, але вони проігнорували явку до суду, хоча через свого представника клопотали перед Звенигородським районним судом Черкаської області про передачу даної цивільної справи за підсудністю до Новоархангельського районного суду Кіровоградської області, тобто фактично виступили ініціатором визначення територіальної підсудності справи /а.с.68/. Клопотання представника відповідачів було задоволено 28.04.2021 року на підставі ухвали Звенигородського районного суд Черкаської області /а.с.116/, тобто з цього часу, з дня проголошення зазначеної ухвали відповідачі та їх представник були обізнані з приводу направлення справи за територіальною підсудністю, але разом з тим з часу отримання, тобто з 24.05.2021 року Новоархангельським районним судом Кіровоградської області зазначеної цивільної справи жодним чином не цікавились про стан розгляду справи, призначення судових засідань по ній, не надсилали жодних повідомлень (не вели переписки з судом), тобто не виказували бажання приймати участь при розгляді справи по суті. Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), зазначив, що сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань». В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Вказане також узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. З огляду на наведене суд приходить до висновку про розгляд даної цивільної справи за відсутності сторін на підставі наявних і ній доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Ч.1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. З матеріалів справи слідує, що 22 листопада 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «BIBA КАПІТАЛ» та [PERSON] було укладено договір №126-3/ФО про надання фінансового кредиту у формі відновлювальної лінії. З наступних пунктів зазначеного договору слідує: П. 1.1. Кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у формі відновлювальної кредитної лінії з лімітом 300000 гривень на засадах строковості, поворотності, пільгового характеру використання, оплатності, а позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі, а також виконати в повному обсязі інші зобов`язання в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Періодичність та розміри зменшення Ліміту Кредитної лінії за цим Договором встановлені в Додатку № 1 до цього Договору. П. 1.2. Загальні витрати за Кредитом становлять 334794,48 гривень. - проценти за користування кредитом 334 794,48 грн. - платежі за послуги кредитного посередника (за наявності грн.) - комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням споживчого кредиту, які є обов`язковими для укладення договору (за наявності) ____ грн. П .1.2.1 платежі за додаткові та супутні послуги на користь третіх осіб, зокрема нотаріуса, оцінювача, страховика, пов`язані з договором, не включаються до загальних витрат за фінансовим кредитом. П. 2.1. плата за користування кредитом за цим Договором становить 40 % процентів річних від загальної суми виданого Кредиту. Реальна річна процентна ставка становить 37,2% процентів. Обчислення реальної річної процентної ставки базується на припущенні, що договір залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені у договорі. П. 4.1. Протягом строку, передбаченого п. 1.6 цього Договору (кредит надається строком на 36 календарних місяців з 22.11.2019 року по 21.11.2020 року), позичальник зобов`язаний здійснювати повернення Кредиту та сплачувати проценти за його користування частинами в розмірах, порядку та строки, визначені згідно Графіка платежів, що є Додатком до цього Договору та є його невід`ємною частиною. П. 4.7. Позичальник проводить погашення Кредиту та процентів за користування Кредитом шляхом перерахування суми Кредиту та процентів за користування Кредитом на банківський рахунок кредитодавця, зазначений у Розділі 13 цього Договору, або внесення відповідної суми готівки в касу кредитодавця. П. 5.1.1 позичальник зобов`язаний дотримуватися положень цього договору протягом всього строку його дії. П. 5.1.2 позичальник зобов`язаний повернути в повному обсязі кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та нарахованою пенею в термін, визначений п.1.6 цього Договору, із урахуванням строків, передбачених Графіком платежів. П. 8.1. сторони несуть відповідальність за порушення умов цього договору відповідно до чинного законодавства України. П. 8.2. порушенням умов цього Договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням законодавства України та умов, визначених змістом цього Договору. П. 9.1. Усі спори, що виникають з цього договору або пов`язані із ним, вирішуються шляхом переговорів між сторонами. П. 9.2. якщо відповідний спір неможливо вирішити шляхом переговорів, він вирішується в судовому порядку відповідно до чинного законодавства України за встановленими правилами підсудності та судового розгляду. П. 10.1. зміна та/або розірвання цього договору в односторонньому порядку не допускаються, крім випадків, передбачених цим договором та/або законодавством України /а.с.8-11/. З паспорту фінансового кредиту від 22.11.2019 року підписаного сторонами споживачу (відповідачці надана інформація до укладення договору про надання фінансового кредиту) /а.с.13. Таким чином відповідачка отримала від позивача на споживчі цілі кредит у розмірі 300000 грн. гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 40 % річних від суми кредиту. 22 листопада 2019 року в забезпечення виконання зобов`язання між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «BIBA КАПІТАЛ» та [PERSON] було укладено договір поруки №126-3/ФО П. З наступних пунктів зазначеного договору слідує: П. 1.1. у відповідності до цього договору поручитель поручається перед кредитодавцем за виконання громадянином України [PERSON] , адреса реєстрації [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , паспорт серія [NUMBER] , виданий Звенигородським РВ УМВС України в Черкаській області 15.11.2006 р. (далі Позичальник»), зобов`язань за Договором №126-З/ФО про надання фінансового кредиту у формі відновлювальної кредитної лінії від 22 листопада 2019 р., укладеним між кредитодавцем та позичальником (далі - Основний договір), зокрема, зобов`язань щодо: П.п. 1.1.1. повернення позичальником основної суми кредиту у формі відновлювальної кредитної лінії 300000 грн. , згідно графіка, що є додатком №1 до основного договору; П.п. 1.1.2. сплати позичальником процентів за користування кредитом у розмірі 334 794,48 грн.) згідно графіка, що є додатком №1 до основного договору; П.п. 1.1.3. виконання зобов`язань позичальника по сплаті неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання позичальником зобов`язань за основним договором. П. 1.3 загальна вартість кредиту становить 634794, 48 грн. П.1.4 тип кредиту -кредитна лінія. П.1.5 мета отримання кредиту споживчі цілі. П. 2.1. право кредитодавця вимагати від поручителя виконання зобов`язань, передбачених п. 1.1 даного договору, виникає з разі порушення позичальником строків виконання зобов`язань, передбачених графіком, що є додатком №1 до основного договору та/або строків дострокового виконання зобов`язань на вимогу кредитодавця згідно основного договору, а також у разі невиконання позичальником зобов`язань по сплаті неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за основним договором. П. 2.2. у разі порушення позичальником своїх зобов`язань за основним договором, позичальник і поручитель відповідають перед кредитодавцем як солідарні боржники. П. 2.3. поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й позичальник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. П. 2.4. поручитель відповідає перед кредитодавцем за зобов`язаннями позичальника за основним договором у повному обсязі всім своїм майном. П. 4.2. у випадку порушення умов цього договору, винна сторона несе відповідальність, визначену цим договором та/або законодавством України. П. 4.3. У разі прострочення поручителем строків виконання зобов`язань, передбачених п. 1.1 даного договору та зазначених у вимозі кредитодавця, поручитель сплачує кредитодавцю пеню в розмірі 0,05 відсотків від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період невиконання зобов`язань за цим договором. П. 5.1. цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін (за наявності). П. 5.5. закінчення строку цього Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, які мали місце під час дії цього Договору. 6.1. усі спори, що виникають із цього договору або пов`язані із ним, вирішуються шляхом переговорів між сторонами. П. 6.2. якщо відповідний спір неможливо вирішити шляхом переговорів, він вирішується в судовому порядку відповідно до чинного законодавства України. П. 7.2. підписанням цього договору поручитель підтверджує: п.п.7.2.1. Свою здатність виконувати умови цього Договору. П.п.7.2.5. до підписання цього договору, поручитель прочитав текст основного договору та додатку № 1 до нього повністю, умови основного договору поручителю зрозумілі, він із ними погоджується та повністю приймає /а.с.15-16/. Таким чином відповідач взяв на себе відповідальність в повному обсязі у разі настання випадку не виконання боржником (відповідачкою) перед кредитором (позивачем) виниклого зобов`язання за споживчим договором. Факт виконання своїх зобов`язань позивачем, як кредитодавця перед відповідачкою підтверджується світлокопіями платіжних доручень № 1662 від 25 листопада 2019 року та №1659 від 22 листопада 2019 року, відповідно до яких позивач перерахувало на рахунок відповідачки грошові кошти в загальній сумі 300000 грн. /а.с.17,18/. Після отримання грошових коштів та настання часу проведення щомісячного погашення кредиту на обумовлену між сторонами суму, відповідачка зобов`язання належним чином не виконала та станом на 30.09.2021 року має прострочену заборгованість в сумі 372778,73 грн., яка складається з наступного: кредиту - 300000 грн., заборгованості за відсотками - 72778,73 грн. /а.с.12,19/. До виниклих правовідносин судом застосовуються наступні норми матеріального права. Відповідно до частин 1, 2, 4 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Згідно частин 1, 2, 3 , 4, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ч. 1 ст. 204 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами було укладено договір споживчого кредиту та договір поруки, при укладанні їх було дотримано форми та змісту, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності. Підстав вважати, що було відсутнє вільне волевиявлення учасників у суду не має. Суду від сторін не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що правочин є недійсним, або нікчемним. Тобто з цього, суд робить висновки, що між сторонами після укладення правочинів виникли права та обов`язки. Правочини, укладені між сторонами, є вольовими актами (правомірною вольовою дією), цілеспрямованими на досягнення певних результатів, що мають правовий характер. Укладений договір споживчого кредиту за своєю юридичною природою є двостороннім, консенсуальним та відплатним, метою укладання даного виду договору є захист прав та законних інтересів споживачів і кредитодавців. Укладений договір поруки за своєю природою є двостороннім, оплатним та має на меті врегулювання відносин між кредитором і поручителем. Згідно ст. 533 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. З приписів ст. 554 ЦК України слідує, що уразі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до частин 1, 3, 4 та 5 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. До договорів, що укладаються більш як двома сторонами (багатосторонні договори), застосовуються загальні положення про договір, якщо це не суперечить багатосторонньому характеру цих договорів. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору. В ст. 627 ЦК України наголошується, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (частини 1 та 2 ст. 628 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. У ст. 638 ЦК України законодавець закріпив, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Ч. 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до частин 1 та 2 ст. 1056 1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. В п. 1 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Метою Закону України «Про споживче кредитування» є захист прав та законних інтересів споживачів і кредитодавців, створення належного конкурентного середовища на ринках фінансових послуг та підвищення довіри до нього, забезпечення сприятливих умов для розвитку економіки України, гармонізація законодавства України із законодавством Європейського Союзу та міжнародними стандартами (ст. 2 Закону України «Про споживче кредитування»). Ст. 3 Закону України «Про споживче кредитування» вказує, що цей Закон регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит та іншими договорами, передбаченими частиною другою цієї статті. Частини 1, 2 та 3 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» визначають, що кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію») із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. Забороняється обмежувати споживача в часі для ознайомлення з інформацією, зазначеною у паспорті споживчого кредиту. Отже, зважаючи на наявність підписаного сторонами 22.11.2019 року паспорту споживчого кредиту, який відповідає формі та змісту, визначеного Закону України «Про споживче кредитування», сторони мали намір укласти договір споживчого кредитування. Умови договору про споживчий кредит визначені у ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця. Так каузою (ціллю) укладеного договору споживчого кредиту є набуття позичальником права власності на грошові кошти кредитодавця із зобов`язанням їх повернення та сплати відсотків за кредитом. Зазначений вид договору вважається укладеним з моменту досягнення сторонами домовленості за всіма істотними умовами цього договору. З огляду на наведене суд констатує, що відповідачка після настання часу на оплату кредиту та обумовлених між сторонами процентів, не здійснила відповідних виплат, допустила в порушення умов договору заборгованість перед кредитодавцем (позивачем), що в свою чергу дало право позивачу звернутись до суду за захистом порушеного права шляхом звернення до суду з позовом про стягнення виниклої заборгованості та суми процентів. Разом з тим відповідно до умов договору поруки відповідач у справі відповідає з відповідачкою перед кредитодавцем, як солідарні боржники (п. 2.2 договору поруки) /а.с.15/. Окремо суд зазначає, що викладені у відзиві /а.с.65-66/ твердження представника відповідачів щодо подання до суду світлокопії документів (договорів) без довіреності не заслуговують на увагу, оскільки з матеріалів цивільної справи вбачається, що вони завірені належним чином компетентною особою (представником позивача за довіреністю та за договором), містять відповідні реквізити та підписи сторін та є належними та допустимими доказами. Також стосовно не надання позивачем оригіналів платіжних доручень, а тільки світлокопій взагалі не приймається до уваги оскільки він (представник) не довів протилежне, а саме відсутність в природі таких платіжних доручень, не відповідність доручень їх світлокопіям, а також не клопотав про витребування правами суду їх оригіналів для безпосереднього дослідження у судовому засіданні. Стосовного наголошення представником відповідача у відзиві про передчасність звернення до суду з позовними вимоги, оскільки були відсутні переговори між сторонами. На це суд зауважує, що під переговорами слід розуміти розмову сторін, в ході якої йде обмін думками або намагання домовитись з якось приводу, не виключено укладення угоди. Разом з тим сторона цивільних правовідносин не позбавлена звернутись до суду з цивільним позовом, що прямо передбачено ст. 4 ЦПК України. Суд зауважує, що в період перебування справи в судах відповідачів жодним чином не намагались зв`язатись з позивачем з приводу можливого вирішення спору в добровільному порядку (не надано жодного документу на підтвердження цього факту), не надано суду мирової угоди, а навпаки представник наголошував про відмову в задоволенні позову, що саме по собі вказує, на те що між сторонами існує спір, яки й повинен вирішуватись у судовому порядку. Стосовно зазначення представником відповідачів застосування строку позовної давності до вимог стосовно відповідачів, суд вказує, що договір поруки припиняється із припинення дії основного договору (п.5.2.1 договору поруки) тобто до дати повернення позичальником у повному обсязі суми кредиту та плати використання кредиту. В розумінні ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, оформленою окремим процесуальним документом, а не посиланням на це у відзиві. Перебіг строку позовної давності в розумінні ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Відповідно ч. 4 ст. 559 ЦПК України порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання. Враховуючи те, що кредитний договір №126-3/ФО та договір поруки №126-3/ФО П були укладені 22 листопада 2019 року, кредит надавався строково по 21.11.2022 року, він діє до дати повернення позичальником у повному обсязі суми кредиту та плати за використання кредитом, позивач звернувся до суду 29 жовтня 2020 року, тобто до закінчення строку позовної давності, а тому відповідачам слід відмовити у застосуванні строку позовної давності до виниклого спору. З урахуванням викладеного та вмотивованого, суд приходить до висновку про задоволення цивільного позову та стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованості за кредитним договором в розмірі 372778,73 грн., яка складається з наступного: кредиту - 300000 грн., заборгованості за відсотками - 72778,73 грн., а також судового збору в сумі 5591,69 грн. Приймаючи до уваги викладене та,

Outcome: approved