Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування збитків за прострочку грошового зобов'язання, посилаючись на наступні обставини. Заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 29.01.2015 з [PERSON] стягнуто на користь Кредитної спілки « Всеукраїнське народне кредитне товариство» заборгованість за кредитним договором № 056-103-08 від 27.11.2008 року в сумі 108 474, 15 грн, судових витрат в сумі 1 084, 74 грн. У зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань позивачу були спричинені інфляційні збитки за період з 01.02.2015 по 01.04.2017 та три відсотки річних. Відповідно індексу інфляції, а саме : 2015 рік: Лютий -105,3% , Березень -110,8% , Квітень - 114,0%, Травень - 102,2% , Червень - 100,4% , Липень - 99,0% , Серпень - 99,2% -, Вересень - 102,3% , Жовтень-98,7 %, листопад 102,0%, грудень -100,7 %, 2016 рік: 112, 4 %, 2017 рік : січень-101,1 %, лютий- 101, 0 %, березень -101,8 %. Всього інфляційні збитки за період з 01 лютого 2015 року по 01 квітня 2017 року (109 558,89Х162,33%/100%= 177 846, 95 грн- 109 558,89 грн) 68 288,95 грн та три відсотки річних на загальну суму 7 121, 33 грн. Позивач просив стягнути з відповідачки збитки за прострочення грошового зобов'язання (68288,95+7 121, 33)= 75 410,28 грн, судовий збір в розмірі 1600 грн, витрати на правову допомогу в розмірі 500 грн. Від представника позивача в судове засідання надійшла заява про розгляд справи в його відсутність, на позовних вимогах наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує(а.с. 19). Відповідач у судове засідання не з'явилася, про день, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином за місцем реєстрації, причини неявки суду не відомі. Заяви про відкладення справи чи про розгляд справи за її відсутності, заперечень на позов суду не надала. Суд на підставі ст.224 ЦПК України розглянув справу заочно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 525, 526, 599, 611, 625, 631, 1046 ЦК України підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Позивачем надано копію заочного рішення Нікопольського міськрайонного суду від 29.01.2015, згідно з яким з [PERSON] стягнуто на користь Кредитної спілки « Всеукраїнське народне кредитне товариство» заборгованість за кредитним договором № 056-103-08 від 27.11.2008 року в сумі 108 474, 15 грн, судових витрат в сумі 1 084, 74 грн. Відомостей щодо погашення боргу, на спростування розрахунків позивача, суду не надано. Згідно с ч. З ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Виходячи з положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу й 3 % річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат стягувача від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати від боржника за користування ним коштами, належними до сплати стягувачеві. При цьому зазначена норма не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов'язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу. Чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з ухваленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов'язань боржника та не виключає його відповідальності в наступному. Отже, інфляційні нарахування на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов'язання. Відповідно індексу інфляції, а саме : 2015 рік: Лютий -105,3% , Березень -110,8% , Квітень - 114,0%, Травень - 102,2% , Червень - 100,4% , Липень - 99,0% , Серпень - 99,2% -, Вересень - 102,3% , Жовтень-98,7 %, листопад 102,0%, грудень -100,7 %, 2016 рік: 112, 4 %, 2017 рік : січень-101,1 %, лютий- 101, 0 %, березень -101,8 %. всього інфляційні збитки за період з 01 лютого 2015 року по 01 квітня 2017 року (109 558,89Х162,33%/100%= 177 846, 95 грн- 109 558,89 грн) складають 68 288,95 грн . Три відсотки річних на загальну суму 7 121, 33 грн. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що вимоги про стягнення з відповідача інфляційних витрат в розмірі 68 288, 95грн та 3% річних в розмірі 7 121, 33 грн є обґрунтованими і підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню на користь позивача з [PERSON] понесені позивачем та документально підтверджені (а.с.9,10) витрати на правову допомогу розмірі 500 грн та сума сплаченого судового збору в розмірі 1600,00 грн.(а.с.1).

Outcome: approved