Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 15 травня 2017 року о 16 год. 25 хв., керуючи технічно справним мопедом «NONDA-DIO AF35», номерний знак 587480 [PERSON], без шолому, не маючи прав на керування транспортними засобами, рухалася по вул.\~Соборна (Радянська) в смт Солоне, Солонянського району, Дніпропетровської області. Під час руху відповідачка [PERSON], порушуючи Правила дорожнього руху, виконуючи маневр поворот ліворуч, не переконалася в безпеці виконуваного маневру, виїхала на зустрічну смугу руху де допустила зіткнення з автомобілем марки «OPEL-VEKTRA», реєстраційний номер SB 7150 L, під керуванням позивача, який рухався у зустрічному напрямку. Вина відповідачки [PERSON] у створенні дорожньо-транспортної пригоди була встановлена згідно постанови Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 09 серпня 2017 року, яка набрала законної сили. Відповідно до нотаріально посвідченої довіреності від 14 квітня 2017 року виданої Плонка [PERSON], позивача уповноважено на користування без ніяких обмежень автомобілем марки «OPEL-VEKTRA» В 2.0 DTi реєстраційний номер SB 7150 L та надано технічний паспорт та страховий поліс на транспортний засіб. Згідно висновку експертного дослідження автотоварознавця від 22\~червня 2017 року №110/17А про визначення матеріальної шкоди заподіяного власнику колісного транспортного засобу автомобіля марки «OPEL-VEKTRA» В 2.0 DTi реєстраційний номер SB 7150 L вартість відновлювального ремонту складає 29044 грн. 84 коп. Крім того, вважає, що неправомірними діями відповідачки йому завдана моральна шкода, яку він оцінює в розмірі 5000 грн., оскільки тривалий час позивач та його близькі користувалися громадським транспортом, що викликало суттєві незручності у пересуванні. Багато справ запланованих раніше, що потребували пересування автотранспортом довелося відкласти, що спричинило проблеми на роботі, як наслідок було порушено звичайний спосіб життя. Вважає, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди йому завдано матеріальну шкоду, в розмірі 32044 грн. 84 коп., яка складається з вартості відновлювального ремонту в сумі - 29044 грн. 84 коп., та експертних послуг в сумі - 3000 грн., а також моральну шкоду в сумі - 5000 грн., які просить стягнути з відповідачки. В судовому засіданні позивач та його представник, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, прохала відмовити в задоволенні позову. Надала до суду письмові заперечення, згідно яких зазначила, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, вона зазнала тілесних ушкоджень. 12 травня 2017 року о 16 год. 25 хв. була доставлена в 16 місцеву лікарню м. Дніпро і не мала можливості бути присутньою при огляді місця ДТП та при складанні схеми ДТП, як і при огляді транспортного засобу, який належить позивачу по довіреності іноземному власнику. Також зазначила, що 11 липня 2017 року було закрито кримінальне провадження, щодо притягнення її до кримінальної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України (а.с. 76). Суд, заслухавши сторони, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що згідно постанови судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 09 серпня 2017 року у справі №192/1015/17, провадження №3/192/258/17, [PERSON], визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП при таких обставинах: 12 травня 2017 року о 16 годині 25 хвилин на вул. Соборна в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області, [PERSON] керуючи мопедом «Хонда ДІО», виконуючи маневр повороту ліворуч, не переконалася, що це буде безпечно для інших учасників дорожнього руху та здійснила зіткнення з автомобілем «Опель Вектра», номерний знак SB7150L під керуванням [PERSON] Внаслідок ДТП [PERSON] отримала легкі тілесні ушкодження, іншим особам тілесні ушкодження не завдані, автомобіль «Опель Вектра», номерний знак SB7150L та мопед отримали механічні пошкодження (а.с. 103). Положеннями ч. 6 ст. 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідачки у заподіянні неправомірними діями шкоди позивачу, не підлягає доказуванню, оскільки встановлена постановою судді у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили і яка є обовязковою для суду. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 1192 ЦК України - з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до нотаріально посвідченої довіреності від 14 квітня 2017 року виданої Плонка [PERSON], позивача [PERSON] уповноважено на користування без ніяких обмежень автомобілем марки «OPEL-VEKTRA» В 2.0 DTi реєстраційний номер SB 7150 L (а.с. 67). При цьому в постанові судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 09 серпня 2017 року, [PERSON] визначено, як, особу, яка керувала транспортним засобом в момент дорожньо-транспортної пригоди автомобілем «Опель Вектра», номерний знак SB7150L на відповідній правовій підставі, а саме довіреності. Тому суд вважає, що доводи позивача про те, що він має право на відшкодування йому заподіяних дорожньо-транспортною пригодою збитків є обґрунтованими. Що стосується визначення розміру заподіяних діями відповідачки матеріальних збитків позивачу, то суд вважає, що позивач не довів розмір заподіяних збитків належними доказами у звязку з таким. Згідно висновку судового експерта [PERSON] від 22 червня 2017 року №110/17А про визначення матеріальної шкоди заподіяного власнику колісного транспортного засобу автомобіля марки «OPEL-VEKTRA» В 2.0 DTi реєстраційний номер SB 7150 L, ринкова вартість транспортного засобу на дату дорожньо-транспортної пригоди без врахування пошкоджень КТС при ДТП становить 29044 грн. 84 коп., ринкова вартість аварійно пошкодженого автомобіля становить 5228 грн. 80 коп., вартість відновлювального ремонту без врахування значення коефіцієнту фізичного зносу деталей становить 60591 грн. 24 коп., вартість відновлювального ремонту з врахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу деталей становить 23816 грн. 04 коп. (а.с. 14-42). При цьому з даного висновку не вбачається, внаслідок якої дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб, і вирахувано збиток, оскільки у висновку відсутнє посилання на будь-які обставини дорожньо-транспортної пригоди. Будь-яких інших доказів, які свідчать про вид та характер пошкоджень транспортного засобу, яким керував позивач суду не надано. Позивач в своєму позові просить стягнути 32044 грн. 84 коп. з яких 3000 грн. витрати на експертні послуги. В судовому засіданні, позивач повідомив суду, що транспортний засіб вже відремонтовано, зазначити витрати на відновлювання транспортного засобу та докази, які підтверджують такі витрати позивач не зміг, але вказав, що вони приблизно дорівнюють 29044 грн. 84 коп. При цьому позивач наполягав, на вимозі про стягнення саме вартості відновлювального ремонту, який на його думку згідно висновку експерта складає 29044 грн. 84 коп. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України - доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких підстав суд вважає, що оскільки позивачем не надано належних доказів, що підтверджують вимоги в частині стягнення матеріальних збитків позивача, то в задоволенні вимог про стягнення з відповідачки суми збитку в розмірі 32044 грн. 84 коп. слід відмовити за недоведеністю. Також суд не знаходить підстав для стягнення з відповідачки на користь позивач витрат на експертні послуги в розмірі 3000 грн., оскільки наданий позивачем висновок експерта є не належним доказом, і підстав для відшкодування витрат на його отримання немає. Вирішуючи вимоги про відшкодування позивачу моральної шкоди, суд приходить до такого висновку.\~ Згідно позовних вимог позивач просить стягнути з відповідачки [PERSON] на його користь 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. При цьому в судовому засіданні позивач пояснив, що моральна шкода складається з моральних страждань які він та його близькі відчули з вини відповідачки [PERSON], у звязку з дорожньо-транспортною пригодою, оскільки було порушено звичайний спосіб його життя, він витратив гроші з сімейного бюджету на ремонт автомобіля, що негативно вплинуло на стосунки у родині, він та його близькі вимушені були користуватися громадським транспортом Тому оцінював, як розмір душевних страждань його самого та його родини саме суму 5000 грн. Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода може полягати, в тому числі, і у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у п.\~9\~постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Враховуючи ту обставину, що позивачем не доведено суду, які саме пошкодження зазнав транспортний засіб внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, можливості використання транспортного засобу за призначенням після дорожньо-транспортної пригоди, що не дає суду можливість визначитись з характером страждань, які зазнав позивач, внаслідок пошкодження його майна, тому суд вважає, що позивачем не доведено розмір моральної шкоди, який він просить стягнути з відповідачки, а визначитись самостійно з розміром моральної шкоди, який є достатнім для відшкодування заподіяної позивачу моральної шкоди, суд позбавлений можливості з вищезазначених причин. Також суд вважає, що позивач не обґрунтував суду правові підстави стягнення на його користь моральної шкоди в рахунок відшкодування страждань родини позивача, оскільки в порушення вимог про диспозитивність цивільного судочинства, позивач не надав будь-яких доказів що дають йому право представляти інтереси членів своєї родини в даних правовідносинах. За таких підстав суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі за недоведеністю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у звязку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати по справі, відповідно до ст. 141 КПК України, покладаються на позивача. На підставі викладеного ст.ст. 23, 1187, 1188, 1192 ЦК України,

Outcome: dismissed