Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та з врахуванням збільшення позовних вимог просить стягнути з останнього 130\~000 грн. основної суми заборгованості за договором позики від 07.09.2016 року, 8\~355,62 грн. 3% річних, 35\~300, 66 грн. інфляційних втрат. Повноважний представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просять позов задовольнити. Повноважні представники відповідача в судовому засіданні та в поданому письмовому відзиві проти позовних вимог заперечували та просили в задоволенні позову відмовити. Суд заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про обґрунтування позову та необхідність його задоволення. Судом встановлено,\~що 07.09.2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, за яким позивач передав у власність відповідача грошові кошти в розмірі 130\~000 грн., а відповідач зобов`язався повернути указані грошові кошти у наступний строк: 65 000 грн. до 01.10.2016 року, 65\~000 грн. до 31.10.2016 року. На підтвердження укладення вказаного вище договору та його умов, відповідачем було представлено позивачеві розписку про одержання ним грошових коштів в розмірі 130\~000 грн., та встановлено кінцевий термін їх повернення. Свої зобов`язання за договором відповідач не виконав, відтак позивач звернувся з відповідним позовом до суду. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (Позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, Визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У відповідності до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно до ст. 1048 ЦК України Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею ст. 1052 ЦК України визначено, що у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Так, згідно з ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. В силу ст.ст. 11, 14 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно п.1 ст.611 даного Кодексу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відтак, позовні вимоги обгрунтовані та підлягають до задоволення. Враховуючи задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача.

Outcome: approved