Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 20 квітня 2012 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір, відповідно до якого відповідачу було надано кредитні кошти у сумі 16500 грн. зі сплатою 15% річних та з кінцевим терміном повернення не пізніше 20 квітня 2015 року. Відповідач повинен був щомісяця здійснювати погашення заборгованості за кредитним договором шляхом внесення щомісячного платежу. Позичальник зобовязання за кредитним договором не виконує, в звязку з чим, за ним виникла заборгованість, яка складається з заборгованості за кредитом, відсотками, комісією та штрафу. У звязку з зазначеним, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 60112 грн. та судові витрати, понесені ним при зверненні до суду. У судове засідання представник позивача не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідач у судове засідання не зявився, надала заяву про розгляд справи без її участі. Згідно наданої заяви позовні вимоги не визнає, оскільки заборгованість за тілом кредиту, відсотками та комісією нею погашено у повному обсязі. З вимогою про стягнення штрафу не погоджується, оскільки він значно перевищує суму боргу, тому в цій частині позову просить відмовити. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 20 квітня 2012 року між позивачем та відповідачем був укладений договір банківського обслуговування №BL_NK00099346. За умовами вказаного договору банк надав відповідачу кредиті кошти у сумі 16500 грн. на умовах забезпеченості, повернення, платності з встановленням місячної процентної ставки 15 % на рік, комісії за управління кредитом у розмірі 1,5% від суми кредиту. Відповідач взяв на себе зобовязання по поверненню заборгованості до 20 квітня 2015 року, шляхом внесення щомісячного платежу у розмірі 819,50грн. /а.с.8-17/. У відповідності до п.4.3 загальної частини договору та п.9 спеціальної частини кредитного договору №BL_NK00099346, у випадку прострочення позичальником сплати або сплати не в повному обсязі чергового платежу за графіком, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню у розмірі 0,5% від суми невиконаних зобов'язань, строк виконання яких настав, за кожен день прострочення із розрахунку 360 днів на рік. В порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконувала, допустила прострочення повернення кредиту, внаслідок чого станом на 04 серпня 2015 року за нею утворилась заборгованість за кредитним договором у сумі 60112 грн. (шiстдесят тисяч сто дванадцять гривень 00 копiйок), з яких: 10895,09 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 3459,35 грн. - заборгованість за відсотками, 5445 грн. - заборгованість по комісії, 40312,56 грн. - штраф. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком /а.с.21/. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди ст.611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання неналежне виконання) ( ст.610 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, позичальник свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала. У поданій заяві відповідач зазначає, що причиною порушення зобов'язань стали скрутне матеріальне становище позивача, яка сама виховує неповнолітню дитину, а також закриття відділення банку у м.Павлограді. Суд приймає як обставину, що має значення для вирішення справи наявність у позивача неповнолітньої дитини. Проте доводи відповідача про закриття відділення банку у м.Павлограді суд не приймає, оскільки інформація про місцезнаходження банку є загальнодоступною та позивач не була позбавлена можливості її отримати. Як вбачається з квитанції №1190 від 12 жовтня 2015 року та №1142 від 13 жовтня 2015 року, позивачем погашено заборгованість за тілом кредиту і відсотками у сумі 14345,44 грн., а також заборгованість за розрахунково-касове обслуговування у сумі 5445 грн. Отже, на день розгляду справи у відповідача наявна лише заборгованості по штрафу у розмірі 40312,56 грн. Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (ч. 3 ст. 551 ЦК України). Вирішуючи питання щодо розміру пені, суд враховує, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Також суд приймає до уваги, що на момент розгляду справи відповідачем погашено заборгованість за кредитом, відсотками та комісією. Крім того, суд бере до уваги наявність у відповідача на утриманні неповнолітньої дитини та те, що несвоєчасна сплата платежів була викликана поважними причинами. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення розміру пені та вважає за необхідне стягнути з відповідача пеню у сумі 1000 грн. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п.22 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду , тому відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідачів в дохід держави у сумі 243,60 грн.

Outcome: partial