Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що рішенням Старобешівського районного суду Донецької області з нього на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання його неповнолітніх дітей - [PERSON] і [PERSON] у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки [PERSON] мешкає разом із ним і знаходиться на його утриманні, вважає, що подальше стягнення аліментів на її утримання на користь відповідачки є недоцільним, тому просив суд припинити стягнення з нього аліментів, що стягуються з нього за рішенням суду на користь відповідачки. Позивач [PERSON] у судовому засіданні не з'явився, надав суду заяву, згідно якої на позовних вимогах наполягав, просив суд позов задовольнити з підстав, викладених у ньому, проти винесення заочного рішення по справі не заперечував, а справу розглянути за його відсутності. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, місце та час розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомила, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з відсутністю фінансування суду суд не має можливості відправляти документи рекомендованою поштою, в зв'язку з чим матеріали позову сторонам, судові повістки та повідомлення про дату та час слухання справи були направлені звичайною поштою. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що відповідач належним чином повідомлений про дату та час слухання справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Рішенням Старобешівського районного суду Донецької області від 17.07.2009 року по цивільній справі № 2-1116/2009 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів із [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітніх [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з актом перевірки проживання депутатом Петрівської сільради та свідків від 18.06.2014 року встановлено, що [PERSON] з березня 2013 року мешкає без реєстрації разом із своїм батьком [PERSON] у його будинку за адресою: [ADDRESS]. Даний факт також підтверджується довідкою Петрівської сільської ради Старобешівського району Донецької області від 18.06.2014 року № 433. Суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки підстави для сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання [PERSON] відпали, суд приходить до висновку, що доцільним буде припинити стягнення з [PERSON] на користь відповідачки [PERSON] аліментів на утримання [PERSON], які стягуються за рішенням Старобешівського районного суду Донецької області від 17.07.2009 року. Підставою позову визнаються обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги (ст.119 ЦПК). Цими обставинами можуть бути лише юридичні факти, тобто такі факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки: виникнення, зміну чи припинення правовідносин. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Пунктом 3 частини 1 статті 80 ЦПК України передбачено, що ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців. Відповідно до п.4 ч.2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: з позовної заяви майнового характеру у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Виходячи з наведеного, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial