Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Донецької обласної\~організації Українського\~товариства мисливців\~і рибалок про поновлення на роботі. В обґрунтування вимог зазначено, що наказом №4-к від 09.07.2018 року [PERSON] було призначено на посаду директора Колективного підприємства «Мисливсько-рибальське господарство Українського товариства мисливців та рибалок» за контрактом, строком на один рік з 09.07.2018 по 09.07.2019 року. 19.12.2018 року було отримано Виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Колективного підприємства «Мисливсько-рибальське господарство Українського товариства мисливців та рибалок» про право осіб, які мають право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати на ім`я [PERSON] як керівника.10.05.2019 року президією ради Донецької обласної організації Українського товариства мисливців та рибалок було прийнято постанову про укладення контракту з директором Колективного підприємства «Мисливсько-рибальське господарство Українського товариства мисливців та рибалок» [PERSON] терміном на 5 років з 10.05.2019 року по 10.05.2024 року. Наприкінці червня 2021 року позивачу стало відомо про звільнення директорів деяких районів. Позивачем було зроблено запит до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та отримано Витяг у якому було зазначено, що керівником юридичної особи на місце позивача 23.06.2021 року було призначено [PERSON] . Однак, з наказом про звільнення [PERSON] не ознайомлено та копію відповідного наказу не отримано до теперішнього часу, позивачем було зроблено запит до «Укрпошти» щодо надходження на його адресу та на адресу колективного підприємства на його ім`я за період з 18 квітня та по теперішній час будь-якої кореспонденції, однак відповіді він не отримав. Наразі позивачу невідомі причини та підстави його звільнення. Вважає, що під час його звільнення було порушено норми КЗпП України. Позивач надав суду письмову заяву у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку із розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З наказу Донецької обласної організації Українського товариства мисливців і рибалок №4-к від 09.07.2018 року вбачається, що [PERSON] призначено директором колективного підприємства «Мисливсько-рибальського господарства Українського товариства мисливців та рибалок» з 09.07.2018 року. З даним наказом [PERSON] ознайомлено 09.07.2018 року, про що мається підпис. З контракту укладеного між Донецькою обласною організацією Українського товариства мисливців і рибалок, в особи голови президії ради Донецької обласної організації УТМР Северюкової В.В. та керівником колективного підприємства «Мисливсько-рибальського господарства Українського товариства мисливців та рибалок» [PERSON] вбачається, що контракт діє з 09.07.2018 року по 09.07.2019 року. Вказаний контракт містить підписи [PERSON] та [PERSON] . З виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 19.12.2018 року вбачається, що керівником КП «Мисливсько-рибальського господарства Українського товариства мисливців та рибалок» є [PERSON] . Позивачем до позову надано витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 09.07.2021 року, який має тільки першу та четверту сторінки, з яких вбачається, що керівником підприємства з кодом ЄДРПОУ 24812317 є [PERSON] з 23.06.2021 року. Також суду надано постанову президії ради Донецької обласної організації Українського товариства мисливців і рибалок №4-05 від 10 травня 2019 року, з якого вбачається, що з директором колективного підприємства «Мисливсько-рибальського господарства Українського товариства мисливців та рибалок» [PERSON] укладено контракт терміном на 5 років, з 10.05.2019 року по 10.05.2024 року. Дана постанова не мається відомостей про ознайомлення [PERSON] та не містить відповідного підпису. З контракту укладеного між Донецькою обласною організацією Українського товариства мисливців і рибалок, в особи голови президії ради Донецької обласної організації УТМР Северюкової В.В. та керівником колективного підприємства «Мисливсько-рибальського господарства Українського товариства мисливців та рибалок» Івановим І.М. вбачається, що контракт діє з 10.05.2019 року по 10.05.2024 року. Вказаний контракт містить підписи [PERSON] , підпис [PERSON] відсутній. У відповідності до ч.1 ст.3 КЗпП України, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.1 - 4 ст.12 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Відповідно до ч.2 ст. 13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суду не надано жодного доказу, який би свідчив про факт звільнення позивача з обійманої посади та щодо підстав, які передували звільненню. Виходячи з наведеної норми законодавства, суд позбавлений можливості самостійно витребовувати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, та такий обов`язок покладений на сторони по справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст.81 ЦПК України). Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 263 ЦПК). Відповідно до положень ч. 1, п.п. 1, 3, 7, 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України). Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Таким чином, суд вважає, що позивач не довів суду ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог, тому, з урахуванням викладеного, позов задоволенню не підлягає. На підставі ст.ст.16 ЦК України,

Outcome: dismissed