Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті свого брата позивач успадкував житловий будинок в [ADDRESS] що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом. 19.05.2008 р. позивач уклав угоду з [PERSON] про надання їй в користування його житлового будинку в [ADDRESS] на три місяці з 19.05.2008 р. по 19.08.2008 р., відповідачу було надано право корисування чужим нерухомим майном ( сервітут) відносно житлового будинку належного позивачу. Після закінченні дії договору сервітут припинився на підставі спливу строку , на який його було встановлено. На даний час відповідач вибула на постійне місце проживання в інше жиле приміщення по вул..Полтавській,1, с.Ланна, де й на даний час проживає. Але вона не знялася з реєстраційного обліку з житлової площі позивача, що суттєво погіршує житлові у умови позивача , створює перешкоди в користуванні приміщенням , порушує його право як власника на власний розсуд володіти, користуватись та розпоряджатись належним майном. На прохання позивача, як усні так і у письмовій формі , добровільно виписатися з будинку відповідач відмовляється. Відмова [PERSON] знятися з реєстраційного обліку , є перешкодою у намірі позивача продати будинок. В судовому засіданняі позивач та його представник позов підтримали у повному обсязі та просили суд його задовольнити. Відповідач заперечила проти задоволення позову, пояснила, що знятись з реєстраційного обліку вона не може,оскільки їй немає де прописатися. Свідок [PERSON], який є другом позивача, пояснив, що [PERSON] з*явилася у будинку позивача після смерті його брата, вона доглядала за матір*ю [PERSON] Зараз вона там не проживає, її речей у будинку немає. Востаннє він був у вищевказаному будинку у вересні 2014 р. Свідок [PERSON] яка відповідачу є матір*ю, зазначила, що у будинку позивача її дочка дійсно проживала, піклувалася про бабусю, після її смерті залишилася там проживати деякий час. На даний час вона проживає на квартирі в с.Ланна за іншою адресою . Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З довідки Ланнівської сільради ( а.с.11) вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] згідно договору найму житла у [PERSON], який було складено на термін з 19.05.2008 р. по 19.08.2008 р. (а.с.16). Згідно акту, складеного депутатом Ланнівської сільради від 13.10.2014 р. ( а.с.15). у будинку [ADDRESS], ніхто не проживає. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом ( а.с.14) [PERSON] отримав у спадщину після смерті брата [PERSON] будинок по [ADDRESS] Позивач звертався листом на адресу відповідачки з проханням знятися з реєстрації у його будинку ( а.с.5). Позивач має намір продати будинок та отримав вже за нього завдаток, про що свідчить договір про завдаток від 08.08.2014 р. ( а.с.6). У ч.1 ст. 168 ЖК Української РСР йдеться про те, що Укладений на визначений строк договір найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, припиняється після закінчення цього строку, і його може бути продовжено лише за угодою між наймачем і наймодавцем. Як визначено ст.169 ЖК Української РСР, у разі припинення договору найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, наймач і особи, які проживають разом з ним, зобов'язані звільнити жиле приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Як передбачено ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи вищевикладене, те, що строк дії договору-найму укладеного між сторонами 19.05.2008 р. закінчився і його не було продовжено, а відмова відповідача, добровільно знятися з реєстраційного обліку у будинку, що належить [PERSON], перешкоджає позивачу у продажу будинку, тому суд вважає що є доцільним визнати [PERSON], такою, що втратила право користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS] Оскільки, згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про виселення та позбавлення права користування житловим приміщенням, тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині виконання рішення з дня подачі даної позовної заяви. З урахуванням вимог ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial