Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на квартиру [ADDRESS]. В позові зазначив, що правочин купівлі-продажу вказаного житла укладений між сторонами на Запорізькій універсальній товарній біржі «Капітал-Центр» 15 травня 1999 року та зареєстрований орендним підприємством «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації». З зазначеного часу позивач постійно і безперервно проживає в цьому житлі, доглядає за ним. Оригінал договору купівлі-продажу позивач втратив, а відновлення цього документа у позасудовому порядку неможливо. В теперішній час він позбавлений можливості укладати будь-які прочини щодо цього майна через відсутність правовстановлюючого документа. На підставі викладеного просить про визнання за ним права власності на згадану квартиру у звязку із втратою правовстановлюючих документів. В судове засідання позивач не зявився, надавши письмове звернення, яке містить прохання про задоволення позову і вирішення справи без його участі, а також згоду на укладення рішення при заочному розгляді справи. Вказані обставини в силу ст. ст.158, 169 ЦПК України є підставою для вирішення спору у відсутність позивача. Відповідач, належним чином повідомлена про час та місце вирішення справи, до суду не зявилася з невідомих причин. Заперечень проти позову, як і заяви про розгляд справи без її участі, суду не надала. За згаданих обставин суд зі згоди позивача, висловленої в його письмовій заяві, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Зясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд доходить висновку про обґрунтованість позову і необхідність його задоволення, виходячи з таких міркувань. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як випливає із змісту ч. 3 ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 15.05.1999 року [PERSON] продала, а позивача купив квартиру [ADDRESS] (а. с. 5). Зазначений договір укладений на Запорізькій універсальній товарній біржі «Капітал-Центр» за реєстраційним номером Н-1270. Право власності позивача на набуту нерухомість зареєстроване орендним підприємством «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» (а. с. 7-8). Встановлені судом обставини свідчать про те, що право власності у позивача виникло з моменту отримання нерухомої речі та у звязку з її реєстрацією. В силу ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Хоча право власності й набуте позивачем правомірно і згідно з вимогами закону зареєстроване, проте втрата правовстановлюючого документа позбавляє позивача реалізувати своє право повною мірою, що і зумовило його звернення до суду. В силу ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а способом захисту права може бути, зокрема, визнання права. З огляду на встановлені судом обставини справи та відповідні їм правовідносини вимоги позивача грунтуються на положеннях закону, тому суд знаходить всі підстави для захисту його права в обраний ним спосіб.

Outcome: approved