Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання договору про надання послуг, укладеного між ним та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] про надання послуг з виготовлення та встановлення металопластикових конструкцій № FK-520 від 17 травня 2013 року та стягнення з Фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь позивача 4097,00 гривень в рахунок повернення кредитних коштів за Договором про надання споживчого кредиту - заяви Позичальника № А270RG109040446 від 17 травня 2013 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Акцент-БАНК» та про стягнення моральної шкоди в розмірі 5000 гривень. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що 17 травня 2013 року між ним та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено договір про надання послуг, за яким останній зобов'язався виготовити та передати позивачу у власність ПВХ конструкції. У зв'язку зі скрутним матеріальним становищем позивачем було укладено договір про надання споживчого кредиту, метою якого було придбання товарів та послуг у відповідача ФОП [PERSON] Вартість товару склала 4553,00 гривень. В рахунок оплати товарів та послуг, банком були перераховані кошти на рахунок ФОП [PERSON] Однак [PERSON], не зважаючи на той факт, що кошти були перераховані, тобто товар та послуги були оплачені, ПВХ конструкції не встановив. У зв'язку з чим, позивач, вважаючи, що його права порушені, звернувся до суду із зазначеним позовом. В судове засідання позивач не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно яких позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, повідомлялися судом належним чином, причини неявки суду не повідомили. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача, який в наданій заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. В зв'язку з неявкою сторін в судове засіданні фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково з огляду на наступні обставини. В судовому засіданні встановлено, що 17 травня 2013 року між [PERSON] як замовником та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] як виконавцем укладено договір про надання послуг, за яким останній зобов'язався організувати роботи з виготовлення та передачі позивачу ПВХ конструкцій протягом 20 робочих днів з моменту укладання договору, а позивач сплатити вартість ПВХ виробів в розмірі 4553,00 гривень з яких сума в розмірі 456,00 гривень - борг до передачі у власність. З метою оплати решти суми договору, позивачем укладено договір про надання споживчого кредиту з ПАТ «Акцент-БАНК» на підставі Заяви Позичальника №А270RG109040446 про надання споживчого кредиту в розмірі 4097,00 грн. на строк 36 місяців з 17 травня 2013 року по 16 травня 2016 року. В рахунок оплати товарів та послуг, ПАТ «Акцент-БАНК» були перераховані кошти в сумі 4097,00 гривень на поточний рахунок СПД [PERSON] (Продавець) за оплату товару згідно переліку: вікна/двері Металопластикові вироби. В обумовлений договором строк продукція позивачу не надана. З приводу шахрайських дій Фізичної особи-підприємця [PERSON], позивач звернулась до правоохоронних органів, заява якої внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України. У відповідності до вимог ст.ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна доводити ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Виходячи із змісту ст. 610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (належне виконання). У разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановленого договором або законом, або розірвання договору (ст. 611 ЦК України). Частина друга ст. 651 ЦК України допускає зміну або розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом, а частина перша ст. 652 цього кодексу говорить, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувались при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінились настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали його на інших умовах. Виходячи із вищевикладених вимог законодавства, не виконання робіт, передбачених договором у встановлений строк, є істотним порушенням умов договору, що є підставою для його розірвання. В силу вимог ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються та друга сторона вправі вимагати після такого розірвання повернення того, що було виконано нею за зобов'язанням до моменту розірвання договору. Оскільки позивачем в порядку виконання зобов'язань за договором в рахунок оплати товарів та послуг, банком були перераховані кошти в сумі 4097,00 гривень на рахунок Фізичної особи-підприємця [PERSON], ця сума підлягає стягненню з Фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь позивача. Щодо вимог про стягнення моральної шкоди, то позивач звернувся до суду з позовом в порядку захисту прав споживача. Згідно п.5 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Оскільки як стверджує позивач та не спростовується матеріалами справи продукція не була поставлена взагалі, доказів дефектів продукції суду не надано, під час підписання кредитного договору, позивач добровільно обрав спосіб, у який він буде здійснювати оплату робіт та послуг, а саме у вигляді укладення кредитного договору та погодився на його умови - позовні вимоги про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані частково, та підлягають частковому задоволенню. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь держави слід стягнути судові витрати, пропорційно до задоволених позовних вимог, які складаються з судового збору у розмірі 243,60 гривень за немайновими вимогами та 243,60 гривень за майновими вимогами. На підставі викладеного,

Outcome: partial