Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визначення частки у спільній сумісній власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] квартири [ADDRESS] по ј частки за кожним. Мотивуючи свої вимоги тим, що 04 квітня 1997 року, між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] укладено договір міни, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Яковлєвою Н.П., зареєстрованого в реєстрі за № 961, відповідно до якого відбувся обмін квартир, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла, після її смерті відкрилася спадщина, зокрема на частку квартири [ADDRESS] . Він та [PERSON] є спадкоємцями після смерті [PERSON] , оскільки постійно проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, інших спадкоємців немає. Позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , проте йому було відмовлено, оскільки в документі, що посвідчує право власності на житловий будинок не вказана частка кожного з власників. Відповідачами у встановлений судом строк без поважних причин відзиви не надавались, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. На позовних вимогах наполягає. Від відповідачів [PERSON] , [PERSON] надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги визнають в повному обсязі. Суд не вбачає передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи, та вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами, що повністю узгоджується з приписами статті 223 ЦПК України. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Квартира [ADDRESS] належить на праві спільної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі договору міни від 04.04.1997 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Яковлєвою Н.П., зареєстрованого в реєстрі за № 961 та в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації за № 19194 від 24.04.1997 року. [PERSON] 18 березня 2008 року змінила прізвище на « [PERSON] », свідченням чого є свідоцтво про зміну імені серії [NUMBER] . [INFO] [PERSON] померла, свідченням чого є свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . За змістом статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 355 Цивільного кодексу України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Частиною 1 статті 356 Цивільного кодексу України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно із ч. 1 та ч. 2 ст. 357 Цивільного кодексу України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Положеннями ч. 3 цієї статті передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. За змістом ч. 1 та ч. 2 ст. 367 Цивільного кодексу України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Приписами ч. 1 ст. 368 Цивільного кодексу України встановлено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. У відповідності з ч. 1, ч. 2 та ч. 3 ст. 372 Цивільного кодексу України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині визначення часток у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] . На підставі частини 1 статті 142 ЦПК України у разі визнання відповідачами позову до початку розгляду справи по суті, суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків сплаченого при поданні позову судового збору.

Outcome: approved