Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ ВКК «Асторія» про розірвання договору оренди земельної ділянки від 2008 року, укладений між [PERSON] та ТОВ ВКК «Асторія». Зазначив, що між [PERSON], як орендодавцем та ТОВ ВКК «Асторія», як орендарем, в 2008 році укладений договір оренди земельної ділянки, розташованої на території Макариської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області, кадастровий номер 3522283700:02:000:0259. Відповідно до договору міни (обміну) земельних ділянок від 14.12.2013 року [PERSON] набув право власності на вказану земельну ділянку. Відповідно до п. 40 договору оренди перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору. На виконання вказаної умови закону, позивач надіслав на адресу відповідача письмову пропозицію розірвати договір оренди земельної ділянки, про що свідчить чек із УДППЗ «Укрпошти», але відповіді так і не отримав. Таким чином, згоди щодо розірвання договору оренди земельної ділянки сторони не досягли. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду письмову заяву, відповідно до якої просить суд розглядати справу без його участі, підтримує свої позовні вимоги та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання також не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Поважних причин своєї неявки відповідач суду не повідомив, як і не надав заяви про розгляд справи за його відсутності. У зв'язку з чим, згідно з ухвалою Знам'янського міськрайонного суду від 27 лютого 2014 року розгляд цивільної справи проводився заочно. Частина 4 статті 169 ЦПК України зазначає, якщо немає відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до ч.2, ч.3 ст.10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що в 2008 році між [PERSON] та ТОВ ВКК «Асторія» укладений договір оренди земельної ділянки, розташованої на території Макариської сільської ради Знам'янського району Кіровоградської області, кадастровий номер 3522283700:02:000:0259, яка належала орендодавцеві на праві власності відповідно до державного акту про право власності серії ІІІ-КР № 021712 (а.с.4-5). Відповідно до договору міни (обміну) земельних ділянок від 14.12.2013 року (а.с.8-10) [PERSON], набув право власності на вказану земельну ділянку, яке зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під номером запису про право власності 3851964 (а.с.7). Пунктом 40 договору оренди від 2008 року встановлюється, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору. Відповідно до чеку із УДППЗ «Укрпошти» та копії заяви, встановлено, що позивачем по справі направлено на адресу відповідача пропозицію розірвання договору оренди земельної ділянки, яка залишилася без відповіді. Відповідно до ст.4 ЗУ «Про оренду землі» Орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. Стаття 13 ЗУ «Про оренду землі» встановлює, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов'язків. Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.4 ст.31 Закону України «Про оренду землі» розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. За змістом ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Частиною 2 даної статті визначаються правила розірвання або зміни договору за рішенням суду, за умови, що сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінилися, або щодо його розірвання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Частиною 4 статті 652 ЦК України передбачено, що зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом. Відповідачем не надано в судове засідання жодного доказу на випадки неможливості розірвання договору оренди земельної ділянки. Крім того, сам договір оренди передбачає можливість його розірвання в разі переходу права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи. Отже, нормами чинного законодавства передбачено можливість розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у випадках, встановлених договором або законом. На підставі викладеного та

Outcome: approved