Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення коштів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного між сторонами по справі договору № 2016-01-01624 від 31 жовтня 2016 року, [PERSON] отримав грошові кошти у сумі 3 000 грн. строком на двадцять днів з нарахування відсотків у розмірі 2% за кожен день користування (732% річних) та зобов'язався їх повернути 19 листопада 2016 року і сплатити відсотки за користування позикою, що разом складає 4 200 грн. Позивач, відповідно до договору, свої зобов'язання виконав у повному обсязі - надав позику у встановленому розмірі. Однак, відповідач по справі у визначений строк борг не повернув та не сплатив відсотки за користування коштами, тобто зобов'язання на вказаним договором не виконав. У зв'язку з порушенням зобов'язань по договору у [PERSON] виникла заборгованість у розмірі 49 642 грн. 60 коп., яка складається з: суми основного боргу у розмірі 3 000 грн. 00 коп., заборгованості по відсоткам за користування грошовими коштами сто сімдесят чотири дня у розмірі 11 640 грн. 00 коп., заборгованість за пенею за кожен день невиконання зобов'язання у розмірі 32 886 грн. 00 коп., а також 1 866 грн. 60 коп. індексу інфляції за період з 31 жовтня 2016 року по 12 травня 2017 року. Представник позивача Яковенко Л.І. у судовому засіданні позов підтримала, просила суд його задовольнити та стягнути з відповідача на користь ТОВ «Укрфінанс» борг за договором позики та судові витрати, проти заочного вирішення справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце його проведення сповіщався належними чином, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, з огляду на матеріали справи, суд приходить до висновку, що причини неявки відповідача є неповажними та є підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача та розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов має бути задоволено з наступних підстав. Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, відповідно до укладеного між сторонами по справі договору № 2016-01-01624 від 31 жовтня 2016 року, [PERSON] отримав грошові кошти у сумі 3 000 грн. строком на двадцять днів з нарахування відсотків у розмірі 2% за кожен день користування (732% річних) та зобов'язався їх повернути 19 листопада 2016 року і сплатити відсотки за користування позикою, що разом складає 4 200 грн. Позивач, відповідно до договору, свої зобов'язання виконав у повному обсязі - надав позику у встановленому розмірі. Однак, відповідач по справі у визначений строк борг не повернув та не сплатив відсотки за користування коштами, тобто зобов'язання на вказаним договором не виконав. У зв'язку з порушенням зобов'язань по договору у [PERSON] виникла заборгованість у розмірі 49 642 грн. 60 коп., яка складається з: суми основного боргу у розмірі 3 000 грн. 00 коп., заборгованості по відсоткам за користування грошовими коштами сто сімдесят чотири дня у розмірі 11 640 грн. 00 коп., заборгованість за пенею за кожен день невиконання зобов'язання у розмірі 32 886 грн. 00 коп., а також 1 866 грн. 60 коп. індексу інфляції за період з 31 жовтня 2016 року по 12 травня 2017 року. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 2 ст. 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання, а на підставі ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким чином, [PERSON] не виконав взяті на себе зобов'язання за договором, а відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, яка передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Отже, оцінивши всі надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved