Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Дочірнього підприємства «Екстрім Плюс» про зобов'язання вчинити дії, у якому просив зобов'язати відповідача, завершити будівництво паркінгу в м. Києві по вулиці Дніпровська Набережна, 26-Г та передати позивачу у власність паркомісце, стягнути з ДП «Екстрім Плюс» судовий збір у розмірі 704 гривні 80 копійок. Позовні вимоги мотивує тим, що 08 серпня 2006 року [PERSON] уклав з ТОВ «Інвестиційно-будівельна компанія «Столиця» договір про резервування об'єкту нерухомості та порядок погашення облігацій № МД-34-4/155Р-10. Вказував, що згідно п. 1.1 вказаного договору, ТОВ «ІБК «Столиця» зобов'язалося закріпити за позивачем об'єкті нерухомості, яким є окреме місце для паркування автомобіля (машиномісце), характеристики якого вказані в п.1.4. Договору, у паркінгу, який буде збудовано в [ADDRESS]. Строки виконання договору, відповідно до п. 1.4, та введення паркінгу в експлуатацію визначено 30 грудня 2007 року. При цьому, позивач зобов'язувався надати забудовнику - ТОВ «Житло Киянам» до погашення облігацію серії «С». В подальшому, 29 липня 2011 року між сторонами укладено додатковий договір відповідно до якого позивач належним чином пред'явив до погашення пакет облігацій. Також внесені зміни до основного договору та визначено нову дату введення об'єкта в експлуатацію - 31 грудня 2011 року. Однак, всупереч викладеному та в порушення приписів ЦК України, ГК України відповідачем умови договорів на даний час належним чином не виконано, паркомісце позивачу у власність не передане. Крім того, позивач зазначає, що 21 грудня 2012 року та 21 листопада 2016 року між ТОВ «Житло Киянам» та ДП «Екстрім Плюс» укладено договори, відповідно до умов яких відповідач отримав у власність усі місця у підземному паркінгу, який знаходиться в [ADDRESS]. На підставі викладеного позивач звернувся із вказаним позовом до суду. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04 вересня 2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 02 жовтня 2018 року ДП «Екстрім Плюс» подано відзив на позовну заяву в якому вказувалося на неналежність і недопустимість доказів, а відтак відповідач просив відмовити в задоволенні позову. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити з підстав, що викладені у ньому. Представник відповідача у судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечував та просив суд відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 08 серпня 2006 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія «Столиця» та [PERSON] уклали договір №МД-34-4/155Р-10 про резервування об'єкту нерухомості та порядок погашення облігації. Відповідно до умов договору, Товариство з обмеженою відповідальністю «ІБК «Столиця» зобов'язалося закріпити за позивачем об'єкті нерухомості, яким є окреме місце для паркування автомобіля (машиномісце) у паркінгу, який буде збудовано в [ADDRESS]. При цьому, позивач зобов'язувався передати до погашення емітовану ТОВ «Житло Киянам» облігацію серії «С». Заплановано строки виконання договору та введення паркінгу в експлуатацію - 30 грудня 2007 року. Також, 08 серпня 2006 року ТзОВ «Інвестиційно-будівельна компанія «Столиця» та [PERSON] уклали договір № МД-34-4/155Р-10 купівлі-продажу облігацій ТОВ «Житло Киянам». Предметом даного договору є одна інвестиційна безвідсоткова (цільова) облігація серії «С», яка емітована ТОВ «Житло Киянам», код випуску облігації - [NUMBER],вартість - 37897 грн., термін погашення облігації з 31 грудня 2007 року до 31 грудня 2010 року. 29 липня 2011 року «Інвестиційно-будівельна компанія «Столиця» та [PERSON] уклали додатковий договір № 1 до договору № МД-34-4/155Р-10 від 08 серпня 2006 року про резервування об'єкту нерухомості та порядок погашення облігації. Зі змісту договору вбачається, що [PERSON] пред'явив та передав до погашення облігацію серії «С», змінено заплановані строки введення паркінгу в експлуатацію на 31 грудня 2011 року. Згідно акту передачі-приймання цінних паперів до погашення, 24 березня 2011 року облігація передана [PERSON] 1 грудня 2014 року ТОВ «Інвестиційно-будівельна компанія «Столиця» та [PERSON] уклали додаткову угоду № 1 до договору № МД-34-4/155Р-10 від 08 серпня 2006 року про резервування об'єкту нерухомості та порядок погашення облігації. Даним договором визначено, що паркінг буде збудовано за новою адресою: в [ADDRESS] (під будинками будівельний номер 1, 2, 3). Також продовжені заплановані строки введення паркінгу в експлуатацію - до IV кварталу 2014 року. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна [NUMBER] від 25 вересня 2017 року відносно нерухомого майна в [ADDRESS]/, вбачається, що незавершене будівництво (паркінг) зареєстровано на підставі Договору №21-12/12 від 21 грудня 2012 року та додаткової угоди №2 до даного договору від 21 листопада 2016 року. Відповідно до положень ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені ст. 11 ЦК України. Зокрема підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Загальні умови виконання зобов'язання наведені в ст. 526 ЦК України. Так, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При цьому зобов'язання виконується належними сторонами (ст. 527 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ст. 12 ЦПК України). Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З наданих позивачем документів вбачається, що правовідносини щодо будівництва паркінгу в [ADDRESS] існують лише між [PERSON] та ТОВ «Інвестиційно-будівельна компанія «Столиця», ТОВ «Житло Киянам». Позивачем не надано для суду жодних документів, які б підтверджували його майнове право на паркомісце в [ADDRESS]. Також позивачем не доведено, що відповідач - ДП «Екстрім Плюс» має виконувати зобов'язання щодо завершення будівництва об'єкта, розташованого в [ADDRESS] за договором № МД-34-4/155Р-10 про резервування об'єкту нерухомості та порядок погашення облігації від 08 серпня 2006 з відповідними від 29 липня 2011 року та 01 грудня 2014 року. Окрім цього, фотокопії перших сторінок договору № 21-12/12 від 21 грудня 2012 року та додаткової угоди №2 від 21 листопада 2016 року до даного договору суд визнає не достатніми доказами з огляду на положення ст.ст. 76, 80 ЦПК України. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, ен знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що поданий позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: dismissed