Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просив встановити факт, що [PERSON] та [PERSON] є подружжям, факт, що він є сином [PERSON] та визнати за ним право власності на жилий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в с. Варівськ Іванківського району Київської області по вул.. Садовій, 42. Позовні вимоги мотивовані тим, що 05.07.2016 року померла його мати [PERSON], яка проживала в с. Варівськ. Після її смерті постало питання оформлення спадщини. На день її смерті залишилось спадкове майно, яке складалось з зазначеного вище будинку, який належав її чоловіку [PERSON], який помер 05.04.2013 року, спадщину після якого прийняла його дружина [PERSON], але не оформила спадкових прав у встановленому законом порядку; земельна ділянка розміром 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка також належала [PERSON], який помер 05.04.2013 року, спадщину після якого прийняла його дружина [PERSON], але не оформила спадкових прав у встановленому законом порядку. Спадщину після смерті матері прийняв позивач, подавши заяву нотаріусу 10.09.2016 року (спадкова справа № 36/2016). Коли він, 12.01.2017 року він звернувся до нотаріуса з проханням видати свідоцтво про право власності на будинок та земельну ділянку, йому було відмовлено, оскільки : 1) не предявлено правовстановлюючого документу на спадковий будинок; 2) неможливо встановити родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] ( у свідоцтві про смерть батька зазначено «Бертольдович», а у свідоцтві про одруження «Бертолевич»), неможливо встановити родинні відносини між позивачем та його батьком ( у свідоцтві про смерть батька зазначено «Бертольдович», а у свідоцтві про народження позивача «Бертолевич»). Будинок у 1952 році побудували батьки [PERSON] за власні вошти та влачними силами, але ніяких правовстановлюючих документів не було оформлено. Після їх смерті будинок по сільській раді перейшов до їх сина [PERSON] Документом, що підтверджує право власності з довідка Варівської сільської ради ( виписка з по господарської книги № 2 , особовий рахунок № 0125). Земельна ділянка ще за життя [PERSON] була ним приватизована. Чому виникли розбіжності у документах позивачу достовірно не відомо. Встановлення зазначених вище юридичних фактів необхідне позивачу для оформлення спадкових прав. Він є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину та претендує на спадкове майно. Відповідач спадщини не приймав та на неї не претендує. Інших спадкоємців немає. У судове засідання позивач не з*явився. Про день і час слухання справи повідомлений вчасно, належним чином. Написав заяву, у якій позов підтримує, просить справу розглядати без його участі. У судове засідання відповідачі чи їх представники не з*явились. Про день і час слухання справи повідомлені вчасно, належним чином. Від сільської ради надійшов лист, в якому позов визнають, просять справу розглядати без участі представника сільської ради. Відповідач [PERSON] написав заяву, у якій позов визнає та просить справу розглядати без його участі. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.04.2013 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії І-ОК № 272037 від 08.04.2013 року. 05.07.2016 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 375640 від 06.07.2016 року. 13.10.1957 року між цими особами був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії ІІ-ЯК № 0682210 від 31.03.1981 року. У цьому свідоцтві по-батькові [PERSON] зазначено «Бертолевич». Після реєстрації одруження дружині присвоєно прізвище чоловіка «Гофман». У свідоцтві про народження позивача серії ГД № 572659 від 04.01.1958 року батьками зазначено «Гофман Іван Бертолевич» та «Гофман Катерина Іванівна». Відмінність у написанні по-батькові [PERSON] у свідоцтві про одруження та народження його сина перешкоджає оформленню його спадкоємцем спадкових прав: Після смерті матері він прийняв спадщину, подавши відповідну заяву до приватного нотаріуса Іванківського районного нотаріального округу (спадкова справа № 36/2016). 12.01.2017 року нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, оскільки: 1) не предявлено правовстановлюючого документу на спадковий будинок; 2) неможливо встановити родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] ( у свідоцтві про смерть батька зазначено «Бертольдович», а у свідоцтві про одруження «Бертолевич»), неможливо встановити родинні відносини між позивачем та його батьком ( у свідоцтві про смерть батька зазначено «Бертольдович», а у свідоцтві про народження позивача «Бертолевич»). Суд вважає достовірно встановленим, що [PERSON] був чоловіком [PERSON] та батьком [PERSON]. Відмінності в написанні по-батькові [PERSON] у свідоцтвах про його одруження та про народження позивача, а саме , «Бертольдович» і «Бертолевич» допущені через довільне трактування імені його батька. Встановлення зазначених вище фактів необхідне позивачу для оформлення своїх спадкових прав. Згідно з довідкою Варівської сільської ради № 514 від 19.12.2016 року його дружина [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] шляхом спільного проживання у спадковому будинку за адресою с. Варівськ вул.. Садова, 42 з 1947 року по день смерті 05.07.2016 року. Юридично не оформила спадкових прав. На день смерті [PERSON] їй належали, в порядку спадкування, право на спадщину, що залишилась після смерті її чоловіка [PERSON]: на жилий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в с. Варівськ Іванківського району Київської області по вул. Садова, 42, та земельну ділянку, на якій розташоване зазначене домоволодіння, що належали [PERSON] чоловіку спадкодавиці, який помер 05.04.2013 року, спадкоємцем якого була його дружина [PERSON], яка спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав. Спадковий будинок з прибудовою та сарай по вул. Садова, 42 в с. Варівськ Іванківського району Київської області було побудовано у 1952 році, а решту господарських будівель і споруд біля нього в період з 1972 по 1981 роки, але ніяких правовстановлюючих документів на вказане майно не було оформлено. Документом, що підтверджує право власності [PERSON] на спадковий будинок та споруди біля нього є довідка (виписка з по господарської книги № 2, особовий рахунок № 0125), видана Варівською сільською радою 19.12.2016 року за № 516. Відповідно до положень чинного на той час ЦК УРСР 1963 року, Вказівок по порядку ведення по господарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням СРСР 13.04.1979 року № 11/5, Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР 31.10.1975 року за № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки сільської ради, в т.ч. і виписки із по господарських книг. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» розяснив, що в разі, якщо спадщина прийнята, проте, спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину ( ст. 1297 ЦК), або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину ( ст.. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та « виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і повязує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч.5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке повязується з її прийняттям, як майнового права, зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину ( статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації ( ст.. 1299 ЦК). Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є позивач її син. Відповідач (також син спадкодавці) спадщини не приймав, і на спадкове майно не претендує. Згідно ст. 1261 ЦК позивач є спадкоємцем за законом першої черги. Позивач вчинив дії, що свідчать про прийняття спадщини, як це передбачено ст. 1269 ЦК України, подавши заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Проте, через відсутність правовстановлюючих документів на будинок, та різне написання по-батькові батька та чоловіка, постановою нотаріуса відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтв про право на спадщину. Позивач не може оформити свої спадкові права на зазначене майно, хоча право на спадщину є об*єктом спадкування за законом. На даний час ніхто, крім позивача, на це майно не претендує. Відповідно до ст. 41 Конституції України „кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. На підставі наведеного, ст. 1216, 1218,1223, 1225, 1261, 1268, 1269, 1270, 1296, 1297, 1298 ЦК України,

Outcome: approved