Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав: гр. [PERSON], [INFO] відносно дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та гр. [PERSON], [INFO] відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO], обґрунтовуючи позовні вимоги, тим, що відповідачі не виконують своїх батьківські обов'язки відносно своїх неповнолітніх дітей. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи у відповідності до положень ст. 76 ЦПК України, у судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав. За таких обставин, за згодою позивача, проводиться заочний розгляд справи. Від третьої особи до суду надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, при вирішення справи по суті, поклались на розсуд суду. Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, за згодою позивача, проводиться заочний розгляд справи. Враховуючи подані заяви повторну неявку відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частина 3 ст. 27 визначає, що особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки, але відповідач в судові засіданні не з'являвся, докази про неявку з поважних причин не надавав, клопотань та заяв від нього не надходило, що суд вважає за умисне затягування судового процесу. Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 19.07.2016 року до служби у справах дітей райдержадміністрації звернулася гр. [PERSON], жителька [ADDRESS] та повідомила, що гр. [PERSON], мати трьох дітей, систематично вживає алкогольні напої та залишає без нагляду своїх дітей і неодноразово зникає. Також судом встановлено, що на даний час, [PERSON], [INFO] проживає разом із своїм батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Малолітня [PERSON], [INFO] проживає у гр. [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Малолітній [PERSON], [INFO] проживає у свого рідного дядька, [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Службою у справах дітей Полтавської райдержадміністрації було встановлено, що гр. [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до листа Судіївської сільської ради від 19.07.2016 року № 02-29/262 мати залишила своїх дітей на гр. [PERSON] (не рідного дідуся дітей) та наразі її місцезнаходження невідоме. На контакт з дітьми не виходить, на телефонні дзвінки не відповідає. Згідно із довідкою-характеристикою від 16.08.2016 року № 02-29/312, виданою Судіївською сільською радою, встановлено, що гр. [PERSON] за час проживання на території сільської ради зарекомендувала себе як неблагонадійна, несерйозна особа та яка часто залишала дітей на невизначений час. Під час своєї відсутності, три місяці, мати не цікавиться своїми дітьми та ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Відповідно свідчень сусідів, а саме: [PERSON], [PERSON], жителів [ADDRESS] від 05.09.2015 року малолітня, [PERSON], [INFO] проживає у [ADDRESS] у гр. [PERSON] Дівчинка привітна, охайно вдягнута, всім необхідним забезпечена. Влітку дитина оздоровлювалась у м. Бердянськ. Наразі гр. [PERSON] повністю опікується дівчинкою. Згідно із свідчень сусідів від 13.09.2016 року, а саме: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], гр. [PERSON] систематично впродовж кількох років залишає своїх малолітніх дітей без догляду, не виконує свої батьківські обов'язки та матеріально не забезпечує їх. Гр. [PERSON], батько малолітнього [PERSON], [INFO] відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян записаний відповідно до ст. 126 Сімейного кодексу України. Також встановлено, що [PERSON], [INFO] проживає разом зі своїм батьком, [PERSON] (записаний відповідно до статті 133 Сімейного кодексу України) за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до акту обстеження від 30.09.2016 року, складеного спеціалістами служби у справах дітей Кременчуцької райдержадміністрації умови проживання дитини задовільні. Для дитини є окрема кімната, шафа для одягу, письмовий стіл. Дитина забезпечена продуктами харчування та сезонним одягом. Громадянка [PERSON], яка опікується малолітньою, [PERSON], [INFO] пройшла навчання для потенційних кандидатів в опікуни/піклувальники з 19 по 22 вересня 2016 року в Полтавському обласному центрі соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді. Відповідно до акту обстеження умов проживання, складеного службою у справах дітей Полтавської райдержадміністрації від 19.08.2016 року, умови проживання дитини добрі. У дитини є окрема кімната з шафою для одягу та письмовим столом. Малолітній [PERSON], [INFO] наразі проживає у свого рідного дядька, [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Малолітня дитина повністю на матеріальному утриманні у дядька. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про те, що мати неповнолітніх дітей - [PERSON] самоусунулась від виконання своїх батьківських обов'язків та покинула своїх дітей, а батько малолітнього [PERSON], [PERSON] взагалі не цікавиться своїм сином. Його місцезнаходження невідоме і протягом років він не приділяв увагу своєму синові. Згідно ст. 18 Конвенції ООН про права дитини, батьки несуть відповідальність за виховання дитини, її інтереси повинні бути предметом їх основного піклування. Згідно ст. 150 СК України на батьків покладається обов'язок виховувати, ростити дитину, турбуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток та інше. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність, готувати її до самостійного життя, праці. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний, духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Відповідно до п. 7 вищезазначеної Постанови, факт ухилення від виховання може бути підтверджено наведеними доказами. Згідно ст. 164 СК України, однією з підстав позбавлення батьків батьківських прав є ухиляння від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Відповідно п.8 Постанови КМУ від 24.09.2008 року (зі змінами та доповненнями) «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини», якщо протягом року після прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків не усунені причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, зобов'язана вжити заходів до позбавлення їх батьківських прав. За даних обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню відповідно до вимог ст. 164 СК України, оскільки однією з підстав позбавлення батьків батьківських прав є ухиляння від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, що доведено позивачем в судовому засіданні на підставі ст. 60 ЦПК України наявними доказами у справі. Згідно ч.2 ст.166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав , не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавлення батьківських прав суд може на вимогу позивача вирішити питання про стягнення аліментів. Судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на користь держави відповідно вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved