Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 24 жовтня 2008 року вони з відповідачкою уклали шлюб. Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалося внаслідок того, що в них з відповідачкою різні склади характеру, спільні інтереси відсутні, спільне господарство не ведеться та вони проживають окремо з квітня 2011 року. Таким чином позивач прийшов до висновку, що подальше спільне життя з відповідачкою та збереження шлюбу не можливе і наполягає на розірванні шлюбу. У судове засідання позивач не з'явився, але надіслав до суду заяву, в якій просив суд про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, без надання строку для примирення. Також позивач в заяві зазначив, що в разі неприбуття в судове засідання відповідачки, згоден на прийняття заочного рішення у справі. Відповідачка у судове засідання також не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи двічі повідомлялася належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення судових повісток про виклик до суду, долучені до матеріалів справи, однак до суду не з'являлась, клопотання про розгляд справи у її відсутність не подавала. У зв'язку з неявкою сторін в судове засідання, судом, у відповідальності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи вказані факти, згоду позивача, що викладена у його письмовій заяві, суд вважає за можливе у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України ухвалити рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі із наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов'язані з припиненням шлюбу між подружжям, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Сімейним Кодексом України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Зі свідоцтва про шлюб вбачається, що 24 жовтня 2008 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між сторонами, про що було зроблено відповідний актовий запис за № 1250 (а.с. 3). Шлюб у сторін перший. Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження (а.с. 14). Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. У відповідності до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, шлюб носить формальний характер. Сторони фактично припинили подружні стосунки, відносини не підтримують, спільно не проживають. Суперечки матеріального характеру, майнових претензій один до одного в них немає, спору про поділ майна, що є спільною власністю, немає. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалася, подальше спільне проживання сторін і збереження їхньої родини неможливо, родина розпалася остаточно й шлюб між ними варто розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про шлюб у зв'язку з реєстрацією шлюбу відповідачка змінила прізвище, у якої до шлюбу було прізвище «Кованжі». Приймаючи до уваги, що відповідачка не подала заяви до суду про зміну свого наявного прізвища на дошлюбне, суд не вбачає підстав для зміни прізвища. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд також вважає за необхідне роз'яснити, що згідно абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved