Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до умов кредитного договору без номера від 14.05.2012 р. відповідач отримав кредит в розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У зв`язку з неналежним виконання своїх зобов`язань відповідачем за кредитним договором утворилась заборгованість, яка станом на 20.03.2018 року становить 22444,44 грн., які позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку разом з 1762,00 грн. судового збору. В судове засідання представник позивача не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, однак однією з позовних вимог є розгляд справи у відсутність представника позивача та винесення заочного рішення. В судовому засідання відповідач позовні вимоги визнав частково в межах тіла кредиту та відсотків за кредитом, в решті вимог позову просив відмовити та застосувати строки позовної давності. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом, 14.05.2012 р. між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладеного договір б/н, згідно умов якого відповідач отримав у кредит 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до умов укладеного договору він складається із заяви позичальника, Умов та Правил надання банківських послуг й Правил користування платіжною карткою. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У відповідності з ч. 2. ст. 639 ЦК України - якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язується погасити заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. У разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу Банку Клієнт зобов`язаний виконати повернення кредиту (у тому числі прострочених кредитах і Овердрафту), оплату Винагороди Банку. При порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим Договором більш ніж на 30 днів Клієнт зобов`язаний сплатити Банку штраф, в розмірі 500 грн. та штраф у розмірі 5 % від суми позову. В судовому засіданні встановлено, що позивач свої зобов`язання за Договором виконав належним чином. Однак, відповідач скориставшись кредитними коштами, не виконав зобов`язань, визначених Договором, порушив умови щодо погашення кредиту. Положенням статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Частиною 1 ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. А згідно з ч. 3 цієї статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 14.05.2012 року на ім`я відповідача станом на 20.03.2018 року становить 22444,44 грн., яка складається із заборгованості: за кредитом - 5636,76 грн., за відсотками - 4872,19 грн., пені - 10390,52 грн., а також штрафів в сумі 500,00 грн. (фіксована частина) та 1044,97 грн. (процентна складова). Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦПК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Як вбачається з довідки АТ КБ «Приватбанк» від 30.10.2018 р. №30.1.0.0/2-20180322/2120 клієнт [PERSON] , згідно кредитного договору б/н від 14.05.2012 р., отримав картки № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] зі строком дії перевипущеної картки до останнього дня 01.2019 р. Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Із виписки по рахунку клієнта [PERSON] № [NUMBER] судом встановлено, що остання дія, яка вчинена відповідачем по картковому рахунку була здійснена 01.03.2017 р., якою перевищено встановлений кредитний ліміт 8000,00 грн., а з 01.04.2017 р. позивач почав нараховувати пеню за прострочку по кредиту на суму більшу 100,00 грн. Крім того, як зазначив відповідач в судовому засіданні, 02.07.2017 р. без його відома позивачем здійснено автоматичне погашення з бонусного рахунку, що також підтверджується випискою по рахунку клієнта [PERSON] № [NUMBER] . Позивач звернувся до суду з даним позовом 26.03.2018 р. Аналізуючи вище наведене, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором б/н від 14.05.2012 р. в розмірі 10508,95 грн, яка складається, із заборгованості: за кредитом - 5636,76 грн., за відсотками - 4872,19 грн. В частині позову про стягнення пені в розмірі 10390,52 грн., а також штрафів в сумі 500,00 грн. (фіксована частина) та 1044,97 грн. (процентна складова) необхідно відмовити, оскільки судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом пропущено строк, передбачений п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦПК України, а із заявами про його поновлення представник позивача до суду не звертався. Крім того, згідно ст. 141 ЦПК України, оскільки позов підлягає частковому задоволенню, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1762 грн. 00 коп. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду. На підставі викладеного та

Outcome: partial