Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку з наступних обґрунтувань. На початку березня 2016 року до неї звернувся онук [PERSON] щодо підписання надрукованого документу про те , що вона не заперечує , щоб він отримав земельну ділянку за заповітом після смерті діда та її чоловіка [PERSON] , що помер 22.01.2016 року . Вона не є грамотною . Підписала документ , не читаючи його. Як пізніше зясувалося ,це була заява про відмову від її частки у спадковому майні - будинку по вул.Степовій,1, в с.Підлісне на користь іншого онука [PERSON], якому дід [PERSON] заповів вказане майно. На підставі її заяви відповідач отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Тобто онук ввів її в оману ( ст.230 ЦК України ) , так як вона не грамотна , документ не прочитала . Пояснив , що вона підписує інший документ відносно земельної ділянки , а не будинку. Не відвіз її до нотаріуса , де вона могла б уточнити всі обставини та правові наслідки підписання вказаного документу ,що їй розяснено не було. З листопада 2016 року онук почав створювати їй незручності у проживання в будинку : не давав їсти , виводив на вулицю і будинок закривав, внаслідок чого вона була змушена сидіти весь день на лавці. А потім взагалі вигнав з будинку та вона пішла жити до доньки. У вказаному будинку вона прожила все життя , він дістався їй у спадок після смерті матері, в 1969 році перебудували його разом з чоловіком після влучення блискавки. Після смерті чоловіка [PERSON] продовжувала проживати у ньому. Вважає, що вказаний будинок є їх спільною сумісною власністю, тому вона має право на ? його частку. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав та пояснив , що дід [PERSON] залишив на його користь заповіт щодо заповідання будинку по вул.Степовій,1, в с.Підлісне . Позивач по справі про це була освідомлена та не заперечувала . В кінці січня 2016 року з дружиною вїхали в спірний будинок. Він складається з 2-х житлових кімнат , а також веранди , сіней, коридору . Вони з дружиною поселилися у більшу кімнату , а бабуся проживала у меншій. У свою кімнату поставили нові двері та замок . Кімнату зачиняли , коли шли з дружиною на роботу, оскільки там знаходилися їх особисті речі , а до бабусі приходили гості. Позивач мала доступ до всіх кімнат будинку , за виключенням їх кімнати . Будинок та літнева кухня ніколи не зачинялися. Бабусі завжди було , що їсти . Однак , так як він з дружиною щодня працюють, то вона готувала страви заздалегідь . Позивача з будинку не вигонив. Вона пішла жити весною 2016 року до доньки за ініціативою останньої. Після того ,як влітку донька потрапила у ДТП та лікувалася у лікарні , позивач повернулася жити до себе додому на декілька місяців. Восени 2016 року , коли та виписалася з лікарні , знову повернулася жити до доньки. Як вона підписувала заяву про відмову від будинку на його користь у помешканні її доньки , не знає цим займався брат, який оформлював документи по спадщині після смерті діда. Бабуся сама говорила , що вона відмовляється від будинку на його користь. Однак , вказану заяву нотаріус не прийняв , тому разом з братом возили бабусю до нотаріуса. Там їй пояснили у їх присутності , що вона відмовляється від ? частини будинку. Нотаріус прочитав їй заяву і вона сама поставила підпис у ній . Після цього йому видали свідоцтво про право на спадщину. Право власності на будинок необхідно було оформити для термінового ремонту . У разі , якщо б він не був власником будинку , то ремонт не проводив. Бабуся може хоч зараз повернутися та проживати у будинку , для цього є всі умови. Вважає , що це тітка налаштовує бабусю проти нього, яка незадоволена , що будинок дістався йому. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні пояснив , що є братом відповідача та онуком позивачки. Він займався з документами брата щодо оформлення спадкового майна після смерті діда [PERSON] 14.03.2016 року секретар сільської ради у будинку тітки за його присутності пояснила наслідки її відмови від права на будинок та бабуся підписала заяву після її зачитування. Однак , у нотаріальній конторі відмовилися приймати цю заяву , а тому 15.03.2016 року разом з братом привезли позивача до нотаріальної контори. Нотаріус пояснювала наслідки підписання заяви та її права . Прочитала заяву вголос, після цього бабуся сама її підписала. Відносно підписання вказаної заяви сам мав розмову з позивачем , щоб двічі документи на будинок не переоформляти. Брат з дружиною створив належні умови для проживання бабусі , доглядали за нею, готували їжу. Коли йшли на роботу , то двері своєї кімнати зачиняли. Вважає , що це тітка наговорює бабусю проти брата. Бажає, щоб спадщина дісталася їй. Їх батько доглядав діда та бабу , а тому за їх рішенням будинок мав дістатися їх сину , але щоб двічі не переоформлювати документи ,то вирішили відразу оформити будинок на онука . Відповідач та представник третьої особи особа зі сторони відповідача, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Олександрівська районна державна нотаріальна контора Кіровоградської області - державний нотаріус Кропивницької міської державної нотаріальної контори №1, в.о. завідуючої Олександрівською районною державною нотаріальною конторою [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги щодо визнання свідоцтва на спадщину частково недійсним не визнала та пояснила , що з 01.01.20016 року працює завідуючою вказаною контори та обслуговує населення Олександрівського району. 15.03.2016 року під час підписання позивачем заяви не була присутня в нотаріальній конторі , оскільки приїздить до контори 1 раз на тиждень. Обовязки щодо прийому від громадян документів , надання розяснень, відібрання заяв , підготовки проектів документів здійснює консультант [PERSON] Їй відомо , що спочатку консультанту було надано заяву позивача, посвідчену секретарем сільської ради ,яка містила помилки , тому було рекомендовано родичам позивача привезти її до нотаріальної контори . Після цього до нотаріальної контори особисто зявилася позивач. Консультант з нею розмовляла, розяснювала її права та наслідки підписання вказаної заяви. Тиску на неї не чинили. Після цього вона підписала заяву , яку прийняла консультант, але не посвідчила , оскільки це може робити лише нотаріус. На підставі вказаної заяви про відмову від обовязкової частки у спадку за заявою відповідача видала свідоцтво про право на спадщину за заповітом будинок по вул.Степовій,1, в с.Підлісне. Тому не вбачає жодних підстав для визнання свідоцтва частково недійсним. До Спадкового реєстру ДП було внесено не вірний номер реєстрації заповіту - 1, але при виготовленні документів нотаріус брав до уваги належний номер - 2 , відповідно до заповіту. Через деякий час позивач звернулася до неї щодо відкликання підписаної заяви , пояснивши , що у неї змінилися обставини. Однак вона їй пояснила та надала письмову відповідь, що це зробити неможливо , так як пройшов 6-ти місячний термін. При цьому позивач підтвердила , що вона підписувала у нотаріальній конторі цю заяву. Доповнила , що на даний час стан здоровя позивача значно погіршився , так як раніше вона сама заходила до контори та розуміла, що їй говорили. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила , що працює консультантом в Олександрівській районній державній нотаріальній конторі. Оскільки вже тривалий час нотаріуса у вказані нотаріальній конторі не має і лише 1 раз на тиждень приїздить в.о. завідуючої конторою [PERSON]В.( постійно працює нотаріусом у м.Кропивницький ) , вона здійснює прийом громадян, надає їм консультації ,приймає документи , відбирає заяви та готує проекти документів, які має підписати нотаріус. У березні 2016 року до неї звернулися онуки ( відповідач та його представник) позивачки з заявою від її імені , завірену секретарем сільської ради ,що та не претендує на спадщині після смерті чоловіка. Однак, вона не прийняла даний документ , так як там були помилки і рекомендувала привезти бабусю для відібрання заяви до нотаріальної контори . Окрім того , це необхідно для того , щоб переконатися , що саме ця особа її підписала та була освідомлена про свої права і розуміє наслідки підписання даного документу . Дана заява має відбиратися з розясненням зазначеного безпосередньо у нотаріальній конторі. Через декілька онуки привезли бабусю до нотаріальної контори. На той час позивач була у значно кращому фізичному стані , ніж на даний час . Бабуся сама ходила і розуміла, що їй говорять . Вона спілкувалася з нею наодинці. Зясувала , що тиску на неї не чинять. Розяснила позивачу , що та має право як на ? частку нажитого спільного сімейного майна так і на обовязкову частку та те, що у разі підписання даного документу , та не матиме права на житловий будинок і права там проживати. Перевірила її особу по паспорту. Позивач, після того як був прочитаний документ, самостійно його підписала. Наполягла , щоб основний зміст заяви вона прочитала сама. При цьому були присутні вже і онуки . Вона не посвідчила, що відбирала дану заяву , так як це має право робити лише нотаріус . Відбирає подібні заяви по усній вказівці нотаріуса та її погодженню,при цьому телефонує їй по всім питанням. Фізично нотаріус не в змозі прийняти велику кількість людей , приїжджаючи лише 1 раз на тиждень. У вересні 2016 року бабуся з донькою зявилася до нотаріуса , яка тоді була на місці . Позивач підтвердила , що підписала вказану заяву та хотіла від неї відмовитися. Нотаріус їй пояснив , що оскільки пройшов 6-ти місячний термін, то вона вже не має права від цієї заяви відмовитися , про що згодом надала позивачу і письмову відповідь. Потім вони ще раз приїздили до нотаріуса та повідомили , що будуть звертатися до суду. Розмовляла , в основному, її донька. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила , що працює секретарем Підлісненської сільської ради . Посвідчувала заповіт чоловіка позивача , у тому числі на користь відповідача на все інше майно (будинок). Це проводилося по місцю його проживання (с.Підлісне, вул.Степова,1). Були присутні сільський голова, позивач,їх син , онуки. Він бажав залишити будинок онуку [PERSON]. Позивач щодо цього не заперечувала. Заяву у позивача про те , що та не претендує на спадщину (будинок) після смерті чоловіка відбирала у неї у будинку її доньки. Обговорили, що дід по заповіту заповів майно дітям сина , а позивач доньці. На той час у бабуся був значно кращий фізичний стан . Перед цим онуки (відповідач та його представники) були у нотаріуса і їм там порекомендували оформити таку заяву для подальшого оформлення спадкового майна. Після попередньої розмови з позивачем , роздрукувала дану заяву.Вона розяснила позивачу , що та має право як на ? частку нажитого спільного сімейного майна так і на обовязкову частку . Прочитала сама заяву. Бабуся сказала , що вона не претендує на спадок. Сама підписала цю заяву. Після чого посвідчила документ. При цьому вона на онука не жалілася. Їй не відомо , чому нотаріус не прийняв дану заяву. Після цього у жовтні 2016 року позивач ще склала заповіт на користь доньки. Вважає , що позивач пішла жити до доньки, бо та їй рідніша та і з молоддю їй не цікаво. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив , що є сільським головою Підлісненської сільської ради. Сторони по справі є його далекими родичами. При відібранні заяви секретарем сільської ради у позивача про те , що вона не претендує на спадок після смерті чоловіка , він не був присутній. Коли дід заповідав відповідачу належний йому будинок , він був присутній. Спочатку вирішив заповідати будинок сину [PERSON] , але для того , щоб потім знову не переоформлювати документи , то вже оформили відразу заповіт на його сина та онука діда відповідача по справі. Відповідач з дружиною поселилася у будинку до смерті діда , що помер 22.01.2016 року. Будинок не великий , складається з 2 житлових кімнат , комірчини,сіней, веранди. У великій кімнаті проживали онук з дружиною, а у меншій дід з бабою. Відповідач поставив замок у двері своєї кімнати після того як помер дід. Позивач постійно знаходилася у своїй кімнаті або у літневй кухні. На початку березня 2016 року спілкувався з нею , вона не жалілася на погані умови. Тоді у неї були гарні відносини з сином [PERSON] . У будинку було тепло і було, що їсти. Догляд її влаштовував. Бабусі була задоволена , що онук провів ремонт у будинку. Весною 2016 року позивач вибралася проживати до своєї доньки і тоді почалися скарги на не належний догляд зі сторони онука. Пояснювала , що їй мало приділяють уваги онук з дружиною весь день знаходиться на роботі. Наприкінці літа початку осені 2016 року донька позивачки потрапила на тривалий час до лікарні та бабуся на 2 місяці повернулася проживати до свого будинку. Наприкінці осені 2016 року позивач знову перебралася проживати до доньки. Відповідач не заперечує, щоб вона проживала у будинку , але позивач сама не бажає повертатися до будинку у доньки їй добре . Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив , що є сином позивача та батьком відповідача. Після смерті батька матір жила у будинку з онуком та була всім задоволена. Він не дав би її образити. Коли син з дружиною вдень йшли на роботу , то за матірю доглядали він з дружиною. Свою пенсію та плату за оренду земельних ділянок вона передавала сестрі , а вони її харчували ,одягали , купували ліки за свій рахунок. Сестра її налаштувала проти них. Розповідала , що її продадуть на органи. Коли приносили їжу вона відмовлялася їсти , пояснюючи , що буде їсти , те , що принесе донька. Потім сказала , що піде жити до доньки та попросила , щоб він її відвіз ,що він і зробив. Згодом сестра потрапила у дорожньо-транспортну пригоду , та її чоловік сказав їм забирати бабу собі , бо з нею важко. Поки сестра знаходилася у лікарні, позивач проживала з онуком , а коли вийшла , то та знову забрала бабу до себе. Вона його до матері не пускає, тому з лютого 2017 року з матірю не спілкується. Не заперечують, щоб мати поверталася проживати до онука, їй облаштована окрема кімната ,де поклеєні нові шпалери. Сестра погрожує йому відсудити спадкове майно, вказаним і пояснює даний позов. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила , що є невісткою позивача та матірю відповідача. Коли син з дружиною почали проживати з позивачем , їй були створені належні умови та догляд. Купували одяг. Готували їжу. Коли син з дружиною вдень йшли на роботу , то вони з чоловіком доглядали за позивачем. Ніхто її не виганяв. Їй відомо , що онуки возили бабусю до нотаріуса , щоб вона підписала заяву про те, що не претендує на спадщину(будинок) після смерті діда. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила , що була сусідкою та товаришувала з позивачем. Після смерті її чоловіка , провідувала майже кожної неділі . Спочатку та говорила , що їй з онуком жити добре . Її донька приходила до позивача і там доглядала, кормила її та прала одяг. Позивач жалілася , що її не кормили та вигнали з хати син перевіз до доньки , бо у будинку проживали його син з дружиною. Позивач їй говорила , що від свого будинку вона не відмовлялася. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила , що є донькою позивача та тіткою відповідача. 22.01.2016 року , коли помер батько , до будинку матері прийшов жити онук з дружиною з власної ініціативи , бо дід подарував йому будинок. Після чого матір почала проживати у меншій кімнаті , а у більшій вони. Позивач прожила з ними 3 місяці, а потім перебралася жити до неї, бо її там морили голодом - кормили лише одним супом . Вона туди ходила кормити матір. Через деякий час вона потрапила до лікарні і матір повернулася проживати до онука , а потім знову повернулася жити до неї. Матір читати та писати не вміє. [PERSON] приходив до неї додому , щоб позивач підписала якісь документи за земельні паї та водив її рукою для того , щоб вона поставила підпис. До нотаріуса онуки бабу не возили. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив , що товаришував з покійним чоловіком позивача. Після його смерті провідував її . Умови догляду були належні , позивачу з онуком було добре жити, поки донька не переманила її жити до себе. Коли донька потрапила в аварію , то її чоловік вигнав бабу і вона повернулася проживати до онука. Щодо розпорядження будинком позивач йому нічого не розповідала. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила , що провідувала позивача після смерті її чоловіка. [PERSON] з дружиною створив їй гарні умови : у будинку було прибрано , бабуся чиста та нагодована . На 40 день після смерті діда говорила , що будинок їй не потрібний і пацюків вона травити не буде. Лад у ньому навів онук. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила , що раніше працювала разом з позивачем та товаришувала з нею. Після смерті чоловіка ,коли робили поминальні обіди, навідала її 1 раз у її будинку та 1 раз у доньки . Відносно спадкового майна та відносин з онуком їй нічого не відомо. Не була присутньою при підписанні нею заяви, що та не претендує на спадок після смерті чоловіка. Заслухавши сторони, допитавши свідків ,вивчивши матеріали цивільної справи ,суд вважає , що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав . Згідно свідоцтва про одруження (а.с.18) позивач перебувала у шлюбі з 26.10.1957 року з [PERSON] , який помер 22.01.2016 року (а.с.80) . Згідно архівної довідки ОКП «Кіровоградське ООБТІ» (а.с.24 ) житловий будинок по вул.Степовій,1, в с.Підлісне належав [PERSON] , згідно свідоцтва про право власності від 17.12.1987 року, видане Підлісненською сільською радою на підставі рішення Олександрівського райвиконкому від 17.12.1987 року за №403. Згідно довідок Підлісненської сільської ради та витягу з погосподарських книг №3 за 1986-1990 роки (а.с.25-27) [PERSON] проживав в [INFO],з 01.04.1958 року по день смерті 22.01.2016 року. Разом з ним за вказаною адресою проживала дружина [PERSON] та зареєстрована по даний час. Фактично вона проживає [INFO] разом з донькою [PERSON] та її сімєю. Підлісненською сільською радою від [PERSON] був посвідчений заповіт 14.01.2016 року за №2, що не змінений та не скасований. Згідно заяви про відмові від обов»язкової частки у спадщині [PERSON] , посвідченої секретарем Підлісненської сільської ради [PERSON] від 14.03.2016 року , зареєстрованої у реєстрі №3 (а.с.44 ) позивач повідомляє , що їй відомий зміст заповіту посвідченого секретарем Підлісненської сільської ради від 14.01.2016 року за реєстром № 2 від імені її чоловіка [PERSON], яким він заповів : належну йому земельну ділянку №525 розміром 4, 60 га , кадастровий номер 3520585000:02:000:0525 , для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Підлісненської сільської ради заповів онуку [PERSON] та онуці [PERSON] та все інше майно , де б воно не було, та з чого б воно не складалося , і взагалі все те , що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право , заповів онуку [PERSON]. Позивач , усвідомлюючи значення своїх дій та маючи можливість керувати ними , розуміючи обставини , що мають для неї істотне значення , без впливу насильства (фізичного чи психічного ) з боку інших осіб , за своєю справжньою волею відмовляється від належної їй частки в спадщині , що залишилася після смерті її чоловіка [PERSON] Зміст ст.1241 ЦК України , згідно якої вона як пенсіонер за віком має право на обовязкову частку у спадку , їй розяснено. Зміст ст.57,60,63 СК України їй розяснено, на видачу свідоцтва про право власності на ? частку спільного сумісного майна подружжя не претендує , оскільки воно є особистою приватною власністю померлого чоловіка. Секретарем сільської ради позивачу розяснено , що її відмова від прийняття спадщини є безумовною та беззастережною , але може бути відкликана нею протягом строку встановленого для її прийняття. Зміст ст.ст.225,229-231,233,1241,1273,1274,1275 ЦК України їй секретарем сільської ради розяснено. На її прохання ця заява складена з ї слів секретарем сільської ради за допомогою компютерної техніки, зачитана мною вголос,відповідає її дійсним намірам, підписана нею власноруч.Від заяві міститься підпис позивача . Її особу було встановлено секретарем сільської ради за паспортом ЕА 912555,виданого Олександрівським РВУМВС в Кіровоградській області від 25.04.2002 року.Справжність її підпису перевірено.Також вказана заява підписана секретарем сільської ради [PERSON] У графі вказаної заяви інформація про надходження до нотаріуса , реєстрації та приєднання до спадкової справи відсутня. Згідно спадкової справи Олександрівської районної державної нотаріальної контори №41/2016 до майна померлого 22.01.2016 року [PERSON] (а.с.74-136) : Відповідач [PERSON] звернувся до Олександрівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини від 15.03.2016 року щодо прийняття майна за заповітом . Позивач [PERSON] звернулася до Олександрівської державної нотаріальної контори з заявою про відмову від обовязкової частки у спадщині від 15.03.2016 року , зареєстрованої під №99 . У заяві зазначено , що їй відомий зміст заповіту посвідченого секретарем Підлісненської сільської ради від 14.01.2016 року за реєстром № 2 від імені її чоловіка [PERSON], яким він заповів : належну йому земельну ділянку №525 розміром 4, 60 га , кадастровий номер 3520585000:02:000:0525 , для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Підлісненської сільської ради заповів онуку [PERSON] та онуці [PERSON] та все інше майно , де б воно не було, та з чого б воно не складалося , і взагалі все те , що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право , заповів онуку [PERSON]. Позивач , усвідомлюючи значення своїх дій та маючи можливість керувати ними , розуміючи обставини , що мають для неї істотне значення , без впливу насильства (фізичного чи психічного ) з боку інших осіб , за своєю справжньою волею відмовляється від належної їй частки в спадщині , що залишилася після смерті її чоловіка [PERSON] Зміст ст.1241 ЦК України , згідно якої вона як пенсіонер за віком має право на обовязкову частку у спадку , їй розяснено. Зміст ст.57,60,63 СК України їй розяснено, на видачу свідоцтва про право власності на ? частку спільного сумісного майна подружжя не претендує , оскільки воно є особистою приватною власністю померлого чоловіка. Секретарем сільської ради позивачу розяснено , що її відмова від прийняття спадщини є безумовною та беззастережною , але може бути відкликана нею протягом строку встановленого для її прийняття. Зміст ст.ст.225,229-231,233,1241,1273,1274,1275 ЦК України їй секретарем сільської ради розяснено. Заява нею прочитана ,відповідає її волевиявленню та підписана власноручно . Українською мовою володіє , що дало їй можливість правильно зрозуміти її сутність . На її прохання та з її слів текст заяви викладений нотаріусом за допомогою компютерної техніки. Від графі «підпис» від імені [PERSON] міститься підпис. Її особу було встановлено за паспортом ЕА 912555,виданого Олександрівським РВУМВС в Кіровоградській області від 25.04.2002 року. Справжність її підпису перевірено. Відповідач [PERSON] звернувся до Олександрівської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину від 18.11.2016 року щодо житлового будинку по вул.Степовй,1, в с.Підлісне за заповітом після смерті [PERSON] Згідно заповіту від 14.01.2016 року ,посвідченого та зареєстрована секретарем Підлісненської сільської ради [PERSON] за реєстром №2 (а.с.87) [PERSON] заповів належну йому земельну ділянку №525 розміром 4, 60 га , кадастровий номер 3520585000:02:000:0525 , для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Підлісненської сільської ради онуку [PERSON] та онуці [PERSON] та все інше майно , де б воно не було, та з чого б воно не складалося , і взагалі все те , що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право , заповів онуку [PERSON]. Згідно свідоцтва про право власності на будову від 17.12.1987 року (а.с.104) колгоспний двір по вул.Степовій,1, в с.Підлісне належить [PERSON] на підставі рішення Олександрівського райвиконкому від 17.12.1987 року за №403. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.11.2016 року (а.с. 123) нотаріус [PERSON] посвідчила , що [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON] , що складається з житлового будинку з господарськими спорудами по вул.Степовій,1, в с.Підісне . Згідно відповіді в.о.завідуючої Олександрівської державної нотаріальної контори [PERSON] від 30.09.2016 року за №726 на усне звернення позивача щодо відкликання заяви про відмову від обовязкової частки після смерті її чоловіка [PERSON], що помер 22.01.2016 року (а.с.19) позивачу розяснено , що відмова від прийняття спадщини є безумною та беззастережною і може бути відкликана лише протягом строку , встановленого для прийняття спадщини. Згідно заяви позивача до Підлісненської сільської ради від 20.10.2016 року (а.с. 20 ) просила вжити відповідні дії щодо виселення [PERSON] та [PERSON] з належного їй житлового будинку по вул.Степовій,1, в с.Підлісне . Вказані особи без будь-якої підстави вселилися у її будинок , а вона змушена вибратися до доньки у звязку з створенням їй не прийнятних умов проживання. Згідно посадової інструкції консультанта державної нотаріальної контори (а.с. 171-172) до його обовязків входить сприяння громадянам у здійсненні їх прав та законних інтересів , розяснення прав та обовязків, попередження про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того , щоб юридична необізнаність не могла бети використана їм на шкоду ; веде прийом громадян з питань, що входять до компетенції державної нотаріальної контори ; складає проекти угод і заяв. Відносини, що склалися між сторонами суд відносить до правовідносин ,що виникають внаслідок укладання правочинів , у тому числі правових наслідків недодержання сторонами при вчиненні правочину вимог закону , а також щодо здійснення та оформлення права на спадкування та правовідносин щодо майнових прав та обовязків подружжя , вважає за необхідне керуватися нормами ЦК України та КпШС України ( правовідносини виникли в 1987 році ( час набуття права власності спадкодавця на спірний будинок) ,Законом України «Про нотаріат», Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 03.03.2004 р., затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 р. N 20/5, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 03.03.2004 р. за N 283/88. Виходячи з викладеного суд приходить до наступного висновку . Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України - суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У позові зазначено однією з підстав для визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним - введення позивача в оману онуком [PERSON],що надав їй підписати друкований папір ,який вона в силу своєї неграмотності не могла прочитати і вона підписала , пояснивши , що це вона підписує про те, що не заперечує щодо оформлення ним земельного паю після смерті діда. Він не відвіз її до нотаріуса ,де вона могла б зясувати , чи не постраждає внаслідок його підписання . Не розуміла , що за документ підписує. Згідно ч.1 ст.230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Однак , у судовому засіданні належних та допустимих доказів на підтвердження навмисного введення позивача в оману щодо обставин підписання нею вказаної заяви надано не було. Так , секретар сільської ради [PERSON] , яка відбирала у позивача вказану заяву , пояснила , що вона двічі з приводу цього розмовляла з нею . Розяснила їй , що та має право як на ? частку нажитого спільного сімейного майна так і на обовязкову частку . Прочитала сама заяву. Позивач повідомила , що вона не претендує на спадок та підписала заяву. До того ж пізніше позивач ще склала заповіт на користь доньки, що ставить під сумнів доводи позивача про її неграмотність. Саме введення позивача в оману ( ст.230 ЦК України ) при підписанні нею наведеної заяви зазначається у позові однією з підстав для скасування частково недійсним свідоцтва на спадщину, оскільки саме на підставі наведеної заяви нотаріус виніс вказане свідоцтво. Крім того , як було встановлено у судовому засіданні , підписання позивачем даного документу не потягло за собою жодних юридичних наслідків,оскільки у нотаріальній конторі заяву не прийняли. Пояснення представника позивача у судовому засіданні про те , що і наступну заяву у нотаріальній конторі також було оформлено з порушеннями , суд до уваги не приймає , тому що у позовній заяві така підстава не зазначалася. А тому , з наведеної підстави позовна вимога щодо визнання частково недійсним ,в ? частині спадкового майна, свідоцтва про право на спадщину відповідача не підлягає задоволенню. Також у позові вказано , що свідоцтво було винесене нотаріусом всупереч законодавства , оскільки вона має право власності на ? частину в спільному сімейному майні подружжя . Як було встановлено у судовому засіданні , позивач у нотаріальній конторі підписала заяву про те , що зміст ст.57,60,63 СК України їй розяснено, на видачу свідоцтва про право власності на ? частку спільного сумісного майна подружжя не претендує , оскільки воно є особистою приватною власністю померлого чоловіка, тому на підставі цього нотаріусом і було видане оспорюване свідоцтво , згідно якого відповідач успадкував спірний житловий будинок. Відповідно до ст. 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном ( до правовідносин , які виникли в 1987 році ( час набуття права власності спадкодавця на спірний будинок) , необхідно застосовувати норми КпШС України). Згідно ст.1301 ЦК України, п.27 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду , якщо буде встановлено , що особа ,якій воно видане , не мала права на спадкування, а також в інших випадках встановлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Згідно ст.69 Закону України «Про нотаріат» - нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом перевіряє факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна. Нотаріус або посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також перевіряє коло осіб, які мають право на обов'язкову частку в спадщині. Згідно п.216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України - видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві. Відповідно до розділу 4 Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, пов'язаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтв про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя, схвалених рішенням Науково-експертної ради з питань нотаріату при Міністерстві юстиції України від 29.01.2009 року - у разі смерті одного з подружжя нотаріус видає свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя. Для видачі такого свідоцтва необхідні дві умови: перебування подружжя в зареєстрованому шлюбі та придбання майна під час шлюбу на ім'я того з подружжя, який помер. При оформленні спадщини як за законом, так і за заповітом нотаріус повинен з'ясувати, чи є у спадкодавця той з подружжя, який пережив, і який має право на одержання свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя. Нотаріус роз'яснює такій особі її право на подання заяви про видачу свідоцтва та порядок його видачі. Одержання частки у спільному майні є правом того із подружжя, хто є живим. Той із подружжя, хто є живим, має право подати заяву про те, що він не претендує на одержання свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя, оскільки майно є особистою приватною власністю спадкодавця. Така заява подається нотаріусу у письмовій формі як особисто, так і через представника, якщо останньому надано такі повноваження. А тому , суд приходить до висновку , що нотаріусом при виготовленні оспорюваного свідоцтва не було допущено порушень вимог чинного законодавства ,оскільки ним було зясовано наявність у спадкодавця дружини та те , що вона не має права на одержання свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, оскільки спадкове майно є особистою приватною власністю померлого чоловіка (про що позивач подала заяву до нотаріальної контори ) , тому підстави для визнання його частково недійсним і по другій підставі відсутні. Позовні вимоги щодо визнання за позивачем права власності на 1/2 частину спадкового майна не підлягають задоволенню , оскільки є похідними від вимог про визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним. На даний час на підставі вказаного свідоцтва за відповідачем зареєстроване право власності на спірне майно, тому , у разі залишення чинним свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок за відповідачем , за позивачем не може бути визнане право власності на його ? частку. Згідно до ст.88 ЦПК України - у разі відмови у задоволенні позовних вимог судові витрати необхідно покласти за рахунок позивача.

Outcome: dismissed