Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСП «Світанок» с. Кичкирі Радомишльського району Житомирської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої входить право на вказану вище земельну частку (пай), але у зв`язку із тим, що правовстановлюючий документ на дане спадкове майно втрачено, позивач не має можливості оформити право на спадщину в нотаріальному порядку, що і стало підставою його звернення до суду за захистом своїх прав. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав та просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 18.03.2004 [PERSON] , секретарем Кичкирівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області було посвідчено заповіт та зареєстровано в реєстрі за № 18, згідно якого [PERSON] все своє майно, де б воно не було із чого б воно не складалось, у тому числі все те, що буде належати на день смерті і на що за законом матиме право заповіла [PERSON] (а.с.7). [INFO] у віці 81 року у с. Нова Юрівка Радомишльського району Житомирської області померла [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть (повторно) від 20.09.2019 серії [NUMBER] (а.с.8). [PERSON] на день смерті [INFO] постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Крім померлої в цьому жилому будинку разом з нею ніхто не проживав та не був зареєстрований на день смерті та протягом шести місяців після смерті (а.с.10,27). З повідомлення відділу у Радомишльському районі ГУ Держгеокадастру у Житомирській області від 11.10.2019 встановлено, що в «Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Радомишльською районною державною адміністрацією» по КСП «Світанок» с. Кичкирі на ім`я [PERSON] зареєстровано сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ЖТ № 0183901 - за № 457 від 31.12.1999, у графі Книги «Підпис власника сертифіката на земельну частку (пай)» стоїть підпис про отримання вищевказаного сертифікату (а.с.13). Відповідно до копії довідки від 19.09.2019 № 5/456 виданої Кичкирівським старостинським округом Радомишльської міської ради Житомирської області, [PERSON] рахується під № 363 в Списку громадян Кичкирівської сільської ради членів колишнього КСП «Світанок», яким надано право на виділення в натурі земельної частки (паю) (а.с.14). У випуску громадсько-політичної газети Радомишильщини «Зоря Полісся» опубліковано оголошення про те, що Сертифікат на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0183901, виданий Радомишльською РДА по КСП «Світанок» с. Кичкирі та зареєстрований за №457 на ім`я [PERSON] , слід вважати втраченим (а.с.12). Відповідно до листа-роз`яснення державного нотаріуса Радомишльської державної нотаріальної контори Житомирської області від 29.11.2019, для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай), що належало [PERSON] , зокрема позивачу необхідно подати документ, який посвідчує право власності померлого - Сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий на ім`я [PERSON] - право власності на який повинно бути зареєстроване згідно законодавства, яке діяло на час виникнення такого речового права. За відсутності Сертифіката на земельну частку (пай), що посвідчує право власності спадкодавця [PERSON] на земельну частку (пай), позивачу необхідно звернутися до суду для визнання права власності на таке майно за [PERSON] , як спадкоємцем за заповітом (а.с.11). З повідомлення Радомишльської державної нотаріальної контори Житомирської області від 15.04.2020 вбачається, що після смерті [PERSON] , померлої [INFO] заведена спадкова справа № 673/2004. 18.11.2004 [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини (а.с.26). Згідно положень ч. ч. 1, 2 ст. 1220, ч. 1 ст. 1222, ч. 3 ст. 1223 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Так, відповідно до пункту 15 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України право на земельну частку (пай), яке посвідчене сертифікатом, може бути успадковано. Згідно ст. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» № 666/94 від 10.11.1994 право на земельну частку (пай) являється об`єктом успадкування. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. ст. 1, 2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом, основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є, зокрема, рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Враховуючи викладене, дослідивши усі матеріали справи, приймаючи до уваги достатність доказів позовних вимог, аналізуючи їх у сукупності і надавши їм належну оцінку, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved