Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про припинення права на аліменти. Посилається на те, що рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 18.05.2013 року присуджено стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання сина, [PERSON], [INFO], в розмірі 1197 гривень та додаткових витрат на утримання дитини в розмірі 457 гривень. На підставі вказаного рішення суду головним державним виконавцем Личаківського ВДВС ЛМУ Ю Терко Н.О. 12.06.2013 року відкрито виконавче провадження. Разом з тим, вказані рішення позивач виконував належним чином - сплачував аліменти та додаткові витрати на утримання дитини, зокрема, й тому, що дитина проживала з відповідачем. Проте, з 15.02.2016 року їх син почав проживати разом з позивачем, який повністю утримує сина, а відповідач жодних коштів на його утримання не надає, в тому числі не витрачає за призначенням кошти, які стягуються з нього у вигляді аліментів та додаткових витрат на утримання дитини. У зв'язку з цими обставинами просить позов задовільнити. Разом з тим, до Франківського районного суду м. Львова надійшла заява [PERSON], представника позивача про неможливість прибуття в судове засідання, відсутність заперечень проти проведення судового розгляду без її участі. Вказаною заявою представник позивача підтримав заявлений позову та просить його задовільнити в повному обсязі. Від відповідача до суду також надійшла заява про проведення судового засідання без її участі. Окрім цього, вказаною заявою відповідач заявила про визнання позову в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ст. 61. ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У зв'язку з вказаними положеннями ЦПК України, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, мають використовуватись за цільовим призначенням. П. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснює, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку про підставність позовних вимог позивача, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved