Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просив суд стягнути з [PERSON] РНОКПП [NUMBER] на користь [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] грошові кошти у розмірі 8 063 доларів США в якості 3% річних з простроченої суми заборгованості за період з 06.03.2018 року по 31.12.2018 року включно, а також стягнути з [PERSON] РНОКПП [NUMBER] на користь [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] судові витрати у розмірі 2260 гривень. Представник позивача подав заяву про проведення судового засідання згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 12 червня 2012 року суддею Приморського районного суду м. Одеси Суворовою О.В. було задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] по справі 2-1522-11570/11 про стягнення коштів. З Відповідачки на користь [PERSON] було стягнуто 399\~043,65 доларів США, з яких: 327\~000 доларів США сума боргу, 69\~317,93 доларів США сума інфляційних виплат, 2\~727,72 сума 3% річних з простроченої суми. А також було стягнено судові витрати: судовий збір у розмірі 1820 гривень та витрати пов`язані з викликом Відповідачки до суду у розмірі 808 гривень. 29 січня 2013 року рішенням Апеляційного суду Одеської області по справі № 2-11570/11 було частково задоволено апеляційну скаргу Відповідача в частині скасування інфляційних виплат. В зв`язку з виключенням суми інфляційних виплат загальну суму боргу було зменшено до 329 725, 72 доларів США На підставі цього Приморським районним судом було видано виконавчий лист та виконавчою службою відкрито виконавче провадження. Оскільки окрім [PERSON] були інші стягувачи було відкрито зведене виконавче провадження. В межах цього зведеного виконавчого провадження [PERSON] було передано в рахунок погашення боргу нереалізоване з прилюдних торгів майно боржниці, а саме: квартиру [ADDRESS] , що належала [PERSON] . З березня 2015 року по грудень 2020 року судами різних інстанцій розглядався позов іншого стягувача - [PERSON] щодо визнання незаконними документів, на підставі яких майно було передано у власність [PERSON] (справа №522/5065/15-ц) в рахунок часткового погашення боргу. В межах цієї справи, внаслідок смерті [PERSON] , позивачка була визнана його правонаступником. 09.12.2020 року по справі №522/5065/15-ц Постановою Верховного суду України було відхилено касаційні скарги Позивача ( [PERSON] ) та відповідача ( [PERSON] ) та залишено в силі постанову Одеського апеляційного суду від 04.02.2020р. якою визнані недійсними постанова заступника начальника Першого Приморського ВДВС Одеського МУЮ Козюк О.М. від 24.12.2014р,. акт від 24.12.2014р. про передачу [PERSON] вищевказаної квартири, а також визнано недійсним свідоцтво про придбання майна з прилюдних торів. Враховуючи те, що передача майна [PERSON] в якості часткового погашення боргу була скасована судом рішення суду не виконано з 2013 року до теперішнього часу. Відповідно до ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Згідно\~ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється його виконанням. Таку ж позицію висловлено в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільного та кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2\~ст. 625 ЦК, тобто права на отримання 3% річних від простроченої суми. Таким чином, факт припинення правовідносин за договором пов`язується не з закінченням строку дії договору, а фактом належного виконання зобов`язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких умов у Відповідача перед Позивачем утворилася заборгованість в наступному розмірі - 3% річних за період 300 днів з 06.03.2018 року по 31.12.2018 року включно від суми 327\~000 доларів США. 327\~000 доларів США * 3% річних = 9810 доларів США за 1 рік 9 810 доларів США /365 днів * 300 днів = 8063 доларів США, що за курсом на дату подання позову складалось у розмірі 226\~000 гривень. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved