Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Первинної профспілкової організації ПАТ «Азовмаш» про визнання недійсним протоколу засідання президії профспілки за №П-10 від 26.10.2011 року про надання згоди на звільнення заступника начальника служби цивільної оборони та спеціальних робіт ВАТ «МЗВМ» [PERSON] за систематичне невиконання ним без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наказом № 83 від 21.04.2004 року його звільнено з посади заступника начальника служби цивільної оборони та спеціальних робіт ВАТ «МЗВМ» за п.3 ст.40 КЗпП України. Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 31.10.2010 року в задоволенні позовних вимог про поновлення на роботі йому було відмовлено. Під час апеляційного розгляду, а саме 26.10.2011 року відбулося засідання президії Первинної профспілкової організації ПАТ «Азовмаш», на якому було прийнято оскаржуване рішення, оформлене протоколом. Позивач вважав таке рішення профспілкового комітету безпідставним, винесеним з порушенням законодавства України, оскільки на день звільнення він був членом профспілки ВАТ «МЗВМ», а не ПАТ «Азовмаш». Також вказував, що президія профспілки, на його думку, не є первинною профспілковою організацією, а згоду на його звільнення повинна була давати профспілка ВАТ «МЗВМ», оскільки воно входить до складу холдингу ПАТ «Азовмаш». У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити на підставах, зазначених в позовній заяві. Суду додатково пояснив, що склад президії складався з 6 членів, а згоду на його звільнення дали лише 5. Також вважав оскаржуваний протокол сфальсифікованим, але до відділу міліції з приводу фальсифікації вказаного документу позивач не звертався. Доводи, викладені в позовній заяві, на підтвердження недійсності оскаржуваного протоколу він надавав апеляційному суду Донецької області при розгляді справи за його позовом про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. У судове засідання представник відповідача не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позов не визнав, про що надав письмові заперечення. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові заперечення та докази по справи, судом встановлено наступне. Наказом №83 від 21.04.2004 року позивача було звільнено з посади заступника начальника служби цивільної оборони та спеціальних робіт ВАТ «МЗВМ» за п.3 ст.40 КЗпП України. Рішенням апеляційного суду Донецької області від 31 жовтня 2011 року скасоване рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя і ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання наказів про накладання дисциплінарного стягнення незаконними, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди (а.с.7-13). На засіданні президії Первинної профспілкової організації ПАТ «Азовмаш» 26.10.2011 року було вирішено дати згоду на звільнення заступника начальника служби цивільної оборони та спеціальних робіт ВАТ «МЗВМ» [PERSON] за систематичне невиконання ним без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку (а.с. 5-6). Відповідно до ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених п. 1, 2-5, 7 ст. 40 КЗпП України може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Якщо розірвання трудового договору з працівником проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до виборчого органу первинної профспілкової організації, суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду виборного органу первинної профспілкової організації і після її одержання або відмови виборного органу первинної профспілкової організації в дачі згоди на звільнення, розглядає спір по суті. Судом встановлено, що рішення про надання згоди на звільнення позивача з роботи за п. 3 ст. 40 КзпП України від 26.10.2011 року було прийняте профспілковим комітетом щодо подій, які відбувались у 2004 році, оскільки при звільненні [PERSON] з роботи за п. 3 ст. 40 КЗпП України не було отримано згоди або незгоди профспілкового комітету на таке звільнення. Дане рішення було прийняте під час розгляду справи апеляційним судом Донецької області, що відповідає положенням ст. 43 КЗпП України. Судом встановлено, що станом на день розгляду питання щодо надання згоди на звільнення позивача первинною профспілковою організацією підприємства був відповідач - Первинна профспілкова організація Публічного акціонерного товариства «Азовмаш», яка є юридичною особою, що підтверджується витягом з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 87). Тобто суд вважає, що спірне рішення було прийнято належним органом, який був наділений необхідними повноваженнями. Інші доводи позивача, викладені в позовні заяві, суд до уваги не приймає, оскільки вони стосується питання щодо законності його звільнення, яке вже було розглянуто судом. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа вправі в порядку встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних та оспорюваних прав, свобод та інтересів. Кожна особа має право на цивільний захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки їх порушення. Ст. 16 ЦК України встановлює, що способом захисту суб'єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. У зазначеній нормі вказано перелік способів захисту цивільних прав та інтересів. Особа права якої порушені може скористатись не любим, а конкретним способом захисту свого права. За змістом ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України немає такого способу захисту цивільних прав та інтересів, як визнання недійсним протоколу. За змістом Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» в судовому порядку може бути оскаржено лише рішення профспілкового органу, в якому порушено вимогу про розірвання трудового договору (контракту) з керівником підприємства, установи або організації. Протокол профспілкової організації ВАТ «Азовмаш» від 26.10.2011 року про надання згоди на звільнення заступника начальника служби цивільної оборони та спеціальних робіт ВАТ «МЗВМ» [PERSON] за систематичне невиконання ним без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку, носить рекомендаційний характер. Юридичний акт, який може бути оспорений в судовому порядку є офіційний письмовий документ державного чи іншого органу (посадової особи), виданий в межах його компетенції, визначеної законом, який має точно визначені зовнішні реквізити та породжує певні правові наслідки, створює юридичний стан, спрямований на регулювання суспільних відносин, має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин, поширює свою чинність на певний час, територію, коло суб'єктів. Правова оцінка оспорюваного протоколу була надана в рішеннях судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій під час розгляду позову [PERSON] до ВАТ «МЗВМ» про поновлення пропущеного строку звернення до суду, визнання незаконними наказів про накладення дисциплінарного стягнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди. Суд вважає, що визнання недійсним протоколу засідання президії профспілки, який має рекомендаційний характер, та не встановлює для позивача будь яких обов'язків, не тягне правових наслідків, його оскарження не передбачено як спосіб захисту прав, тому позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі ст. 16 ЦК України, Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності»,

Outcome: dismissed