overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про виселення, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зобовязання не чинити перешкод у користуванні житловим приміщенням по вул.Садовій,12 в м.Новоселиця, посилаючись на те, що ним на прилюдних торгах було придбано вищевказане домоволодіння та отримано свідоцтво про право власності, де в даний час проживає [PERSON] та зареєстрована [PERSON] В судове засідання представник позивача не зявився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідачі та треті особи в судове засідання не зявилися та не повідомили про причину їх неявки, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Суд, дослідивши письмові докази, вважає що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 21.07.2016 року посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] позивач став одноособовим власником житлового будинку по вул.Садова,12 в м.Новоселиця Чернівецької області, що підтверджується інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.10.2016 року. Оскільки відповідно до довідки КП «Новоселицька міська тепломережа» №855 від 27.07.2016 року відповідач [PERSON] проживає у вказаному будинку без реєстрації, то відповідно його слід виселити звідти, оскільки він як колишній власник втратив своє право на користування даним житлом. В свою чергу слід визнати такою, що втратила право користування вищевказаним житловим приміщенням [PERSON], оскільки вона згідно довідки КП «Новоселицька міська тепломережа» №856 від 27.07.2016 року вона зареєстрована там, але з 2011 року по даний час там не проживає, а тому втратила своє право на користування житловим будинком як член сімї колишнього власника [PERSON] В свою чергу згідно ст.391 ЦК України позивач має право вимагати усунення перешкод в користуванні своїм майном з боку [PERSON] шляхом зобовязання не чинити перешкод, оскільки останній проживає у спірному майні без правових підстав. У звязку із задоволенням позовних вимог підлягають стягненню із відповідачів витрати на оплату судового збору пропорційно до кількості задоволених щодо кожного із ним вимог. На підставі ст.ст.386, 391, 405 ЦК України, ст.109, 116 ч.3 Житлового кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про виселення, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Подільської районної у м. Києві ради від 12.07.2007 року № 201 будинок [ADDRESS] в якому мешкають відповідачі, визнано непридатним для проживання, а тому їх постійне проживання в даному будинку загрожуватиме життю та здоров'ю. Зазначає, що відповідно до ст. 110 ЖК УРСР, громадяни виселяються з жилих будинків державного і громадського житлового фонду з наданням іншого благоустроєного жилого приміщення, якщо: будинок, у якому знаходиться жиле приміщення, підлягає знесенню; будинок (жиле приміщення) загрожує обвалом; будинок (жиле приміщення) підлягає переобладнанню в нежилий. Згідно ч. 2 ст. 111 ЖК УРСР, якщо будинок, у якому знаходиться жиле приміщення, у зв'язку з непридатністю для проживання підлягає знесенню або будинок (жиле приміщення) підлягає переобладнанню в нежилий, інше благоустроєне жиле приміщення надається виселюваним державною, кооперативною або іншою громадською організацією, якій належить будинок, що підлягає знесенню, або якій призначається підлягаючий переобладнанню будинок (жиле приміщення), а в разі відсутності цієї організації чи неможливості надання нею жилого приміщення виконавчим комітетом місцевої Ради народних депутатів. Посилається на те, що будинок на [ADDRESS] було передано в управління Подільської районної в місті Києві державної адміністрації згідно з розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 10.12.2010 року № 1112. Обґрунтовуючи вимоги вказує на те, що згідно ч. 4 ст. 132 ЖК УРСР, надаване громадянам у зв'язку з виселенням з гуртожитку інше жиле приміщення має відповідати вимогам, передбаченим частиною другою статті 114 цього Кодексу, яка визначає, що надаване громадянам у зв'язку з виселенням інше жиле приміщення повинно знаходитись у межах даного населеного пункту і відповідати встановленим санітарним і технічним вимогам. На підставі вищевикладеного, а також

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про виселення. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідаі самовільно вселилися в кімнату [ADDRESS], не мають правовстановлюючих документів на вселення в цю кімнату, та не бажають її добровільно звільнити, тому позивач просить суд виселити відповідачів з вказаної кімнати без надання іншого житлового приміщення. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, наполягав на його задоволенні. Відповідачі та їх представник позов не визнали, просили суд в задоволенні позову відмовити, суду пояснили, що в спірній кімнаті вони проживають разом з родиною з 2001 року, та ця кімната надавалась в користування відповідачу. Представник третьої особи позов не визнав просив в його задоволенні відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що гуртожиток за адресою: [ADDRESS] знаходиться на балансі позивача. Згідно копії договору найму житлового приміщення спірна кімната надавалася відповідачу у користування попереднім власником вказаного гуртожитку. Та він разом з родиною проживає в цій кімнаті з 2001 року. Відповідно до ст.. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. А ст. 19 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» забороняє виселення мешканців гуртожитку без надання їм іншого житла. Суд оцінюючи докази в їх сукупності вважає що позивачем не доведено факт, того, що відповідачі самовільно вселилися в кімнату [ADDRESS] а навпаки вказане житлове приміщення їм надавалося попереднім власником гуртожитку, тому виселяти відповідачів без надання їм іншого житла неможна. Таким чином суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог, а тому в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про виселення. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачі самовільно вселилися в кімнату № 25 в гуртожитку за адресою: [ADDRESS], не мають правовстановлюючих документів на вселення в цю кімнату, та не бажають її добровільно звільнити, тому позивач просить суд виселити відповідачів з вказаної кімнати без надання іншого житлового приміщення. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, наполягав на його задоволенні, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідачі та їх представник позов не визнали, просили суд в задоволенні позову відмовити надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Представник третьої особи позов не визнав просив в його задоволенні відмовити, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що гуртожиток за адресою: [ADDRESS] знаходиться на балансі позивача. Згідно копії договору найму житлового приміщення спірна кімната надавалася відповідачці у користування попереднім власником вказаного гуртожитку. Та вона разом з родиною проживає в цій кімнаті з 2001 року. В подальшому у 2013 році укладався договір найму з позивачем строком на три роки. Відповідно до ст.. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. А ст. 19 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» забороняє виселення мешканців гуртожитку без надання їм іншого житла. Суд оцінюючи докази в їх сукупності вважає що позивачем не доведено факт, того, що відповідачі самовільно вселилися в кімнату № 25 гуртожитку за адресою: [ADDRESS], а навпаки вказане житлове приміщення їм надавалося попереднім власником гуртожитку, тому виселяти відповідачів без надання їм іншого житла неможна. Таким чином суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог, а тому в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про витребування від них житлового будинку [ADDRESS] та їх виселення, посилаючись на те, що ним в порядку виконання було отримано свідоцтво про право власності на спірне домоволодіння, де в даний час проживають відповідачі. В ході судового розгляду справи було уточнено позовні вимоги про позбавлення відповідачів [PERSON] та [PERSON] права користування житловим приміщенням шляхом виселення. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали і пояснили, що відповідач [PERSON] як колишній власник належного тепер відповідачу житлового приміщення в силу закону втратив право на його використання, а інші відповідачі як члени його сім'ї також повинні у зв'язку із зміною власника звільнити займане ними житло, однак в добровільному порядку це зробити відмовляються. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та їх представник в судове засідання не з'явилися та не повідомили про причину їх неявки, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Відповідач [PERSON], який перебуває в СІЗО м.Чернівці, був повідомлений про час та місце розгляду справи, та йому було запропоновано через начальника установи надати суду свої письмові пояснення чи заперечення щодо позову, однак він цим правом не скористався. У зв'язку із цим суд вважає можливим винести заочне рішення по справі, оскільки представники позивача проти такого розгляду не заперечують, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів виданого 28.09.2009 року приватним нотаріусом Хусід С.М. позивач став власником житлового будинку [ADDRESS] в рахунок погашення боргу по кредитному договору, що раніше належав відповідачу [PERSON], а тому він разом із правом власності втратив право користування вказаним приміщенням та підлягає у зв'язку із цим виселенню. Інші відповідачі проживали там як члени його сім'ї, а тому відповідно із зміною власника приміщення втратили право користування житлом та підлягають виселенню. Позовні вимоги про витребування майна із чужого незаконного володіння не можуть бути задоволені на підставі положень ст.ст. 387, 398, 399 ЦК України, оскільки встановлений законом особливий спосіб захисту в спірних правовідносинах позивачем вже застосований у формі вимог про виселення. Позовні вимоги про стягнення судових витрат підлягають задоволенню, оскільки належним чином документально підтверджені. На підставі ст.387, 398, 399 ЦК України, ст. 109 Житлового кодексу України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до Наказу служби у справах дітей № 63 від 22.11.2016 року на обліку служби перебувають малолітні [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], як діти, які перебувають у складних життєвих обставинах. Зазначають, що відповідно до свідоцтв про народження матір'ю малолітніх є гр. [PERSON], [INFO]., батьком - гр. [PERSON], [INFO]. Посилаються на те, що батьки дітей неналежним чином виконують батьківські обов'язки, схильні до вживання наркотичних речовин. Зазначають, що згідно інформації комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» Подільського району м. Києва від 11.11.2016 року № 1847 стан здоров'я матері дітей не дозволяє їй в повному обсязі виконувати батьківські обов'язки, умови проживання в квартирі незадовільні. Крім того, в квартирі часто перебувають підозрілі особи чоловічої статі. Малолітня [PERSON], 2016 року народження, нещодавно хворіла гострим бронхітом та перебувала на стаціонарному лікуванні. Після виписки дитини зі стаціонару, дільничного лікаря батьки до квартири не впускали, мотивуючи тим, що дитина спить, на амбулаторний прийом матір не з'являється. 01.11.2016 року та 15.11.2016 року працівниками Служби родина [PERSON] була відвідана за місцем проживання, про що складені відповідні акти. В трикімнатній квартирі проживають гр. [PERSON], гр. [PERSON], малолітні [PERSON] та [PERSON], а також брат батька з цивільною дружиною. В помешканні, де проживає родина, відсутній холодильник, газова плита, малолітня [PERSON] не має окремого дитячого ліжка, іграшок, спить у візочку. Мотивують вимоги тим, що з метою проведення профілактичної бесіди щодо виховання та утримання малолітніх дітей батьки неодноразово запрошувались до служби, проте всі запрошення було проігноровано. Обґрунтовують вимоги тим , що 23.11.2016 року від Подільського районного Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді отримано інформацію, що матір дітей гр. [PERSON] 22.11.2016 року було госпіталізовано до лікарні, діти залишились з батьком, який має схильність до вживання наркотичних речовин. Ситуація, яка на даний час склалася в родині, несе безпосередню загрозу життю та здоров'ю малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON]. Посилаються на те, що 24.11.2016 року відповідно до Закону України «Про місцеві державні адміністрації», ч. 2 ст. 170 сімейного Кодексу України, ст. 12 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про відшкодування збитків. Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою у наведені доводів, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок підпалу сухостою та бездіяльності. 22.06.2020 року справу за даною позовною заявою прийнято до розгляду та відкрито у ній провадження. Позивач мотивував свої вимоги тим, що йому від [PERSON] стало відомо, що у [ADDRESS] згорів будинок, який належить йому про, що він негайно повідомив на лінію 102. Вказав, що виїздом на місце події СОГ Жовківського ВП Кам`янка-Бузького ВП ГУ НП у Львівській області та головного інспектора ЦЗ Жовківського РВ ГУ ДСНС проведено перевірку та складено акт про пожежу, з якого вбачається, що причиною пожежі є необережне поводження з вогнем, внаслідок чого вогнем знищено житловий будинок що по [ADDRESS] належний [PERSON] . На його думку в підпалі трави, а тому і житлового будинку по [ADDRESS] винні відповідачі. Просив стягнути з відповідачів на його користь матеріальні збитки в сумі 114305,00 грн. та витрати на проведення експертизи. Відповідачі подали відзиви на позов, в яких висловили думку, що позовну заяву потрібно залишити без розгляду відповідно до ч.1 п.8 ст.257 ЦПК України,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди мотивуючи свої вимоги тим, що 07.10.2012 року о 13 годині 30 хвилин в м. Запоріжжі на проспекті Леніна сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля SUZUKI GRAND VITARA ЗНГ, д/н [NUMBER] під його керуванням та автомобіля SUBARU FORESTER, д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] і власником якого є [PERSON] Зазначає, що 15.07.2013 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя був розглянутий адміністративний матеріал, складений відносно нього за ст. 124 КУпАП та винесено постанову, якою провадження по справі було закрито у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. 15.07.2013 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя був розглянутий адміністративний матеріал, складений відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП та винесено постанову, якою [PERSON], [INFO], було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Посилається на те, що для з'ясування суми спричиненої шкоди його автомобілю ним двічі запрошувався експерт-оцінювач для проведення автотоварознавчого дослідження, для чого ним двічі заказними листами з рекомендованими повідомленнями про вручення повідомлялися [PERSON], [PERSON], [PERSON], Страхова компанія та Публічне акціонерне товариство «ФідокомБанк», які, крім представника Публічного акціонерного товариства «ФідокомБанк», жодного разу не з'явилися на проведення експертизи, проігнорувавши повідомлення про виклик на експертизу. Згідно Висновку № 217 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля SUZUKI GRAND VITARA ЗНГ, д/н [NUMBER], розмір матеріальної шкоди склав 16 211, 34 грн. Звертає увагу суду на те, що таким чином, спричинена йому матеріальна шкода внаслідок зіткнення ТЗ складає 19 941, 34 грн., з яких: 15 211, 34 грн. - вартість матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля, що складається: 11 972, 83 грн. - вартість відновлювального ремонту автомобіля ((12 972,83 грн. (вартість відновлювального ремонту автомобіля) - 1 000,00 грн. (сума франшизи)); 3 238, 51 грн. розмір втрати товарної вартості автомобіля; 1 000, 00 грн. - розмір франшизи при відшкодуванні шкоди; 650, 00 грн. - витрати на автотоварознавче дослідження; 80, 00 грн. - витрати на відправку повідомлень ЗД УДППЗ «Укрпошта»; 3 000, 00 грн. - витрати на надання правової допомоги. Також зазначає, що крім матеріальної шкоди він зазнав також і моральної шкоди, що полягає в моральних переживаннях в зв'язку з ушкодженням автомобіля, яку він оцінює в 5000, 00 грн. На підставі вищевикладеного, а також

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, мотивуючи свої вимоги, що 11.06.2013 року близько 13 год. 20 хв. на автошляху Київ-Одеса, [PERSON] керуючи автомобілем марки «Мерседес-Бенс Віто», д/н [NUMBER] внаслідок порушення п.10.9 Правил дорожнього руху України, здійснив зіткнення з автомобілем марки «Мітсубісі Паджеро», д/н [NUMBER], який належить їй на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER]. Зазначає, що згідно Постанови Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20.06.2013 року винним у вчиненні вищевказаної ДТП було визнано [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого була застраховану у ПрАТ «НФСК «Добробут» згідно до полісу АВ/6775948 від 29.07.2012 року. Посилається на те, що згідно до звіту з визначення вартості матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу № 400 від 03.07.2013 року розмір матеріальної шкоди спричиненої її автомобілю «Мітсубісі Паджеро», д/н [NUMBER] склав з урахуванням зносу 25 950, 26 грн., а вартість відновлюваного ремонту склала 38 286, 32 грн. Звертає увагу суду на те, що 24.06.2013 року нею була подана заява до відповідача-1 про виплату страхового відшкодування з документами передбаченими ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка залишилися поза увагою незважаючи на вимоги ст. 29 зазначеного Закону. Враховуючи вищевикладене, а також

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 246211,46 грн., посилаючись на наступне. Між ПАТ «СК «Універсальна» та [PERSON] 01.10.2013 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №3015/290/000722, відповідно до умов якого було застраховано інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом Lexus LX 570, д.н.з. [NUMBER]. 23.03.2014 страхувальник звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування та повідомив, що 10.03.2014 від повернувся з відпочинку і виявив, що застрахований автомобіль, що був припаркований біля дому, мав механічні пошкодження. Як з'ясувалося пізніше, донька сестри страхувальника - [PERSON], знаючи де знаходяться ключі від застрахованого автомобіля, за попередньою змовою із [PERSON], незаконно заволоділа ключами та передала їх останньому. Відповідачі незаконно заволоділи застрахованим транспортним засобом та під керуванням [PERSON] поїхали з місця викрадення, після чого, автомобіль був пошкоджений внаслідок настання ДТП, другому учаснику якого збитки були відшкодовані [PERSON] на місці. Після ДТП відповідачі за допомогою послуг евакуатора повернули транспортний засіб на місце, з якого він був викрадений. У зв'язку з викладеним позивачем, відповідно до умов договору було виплачено страхувальнику страхове відшкодування у загальному розмірі 246211,46 грн. Оскільки позивач виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, а також враховуючи те, що шкода заподіяна внаслідок протиправних дій відповідачів, які незаконно заволоділи застрахованим транспортним засобом, до позивача перейшло право вимоги, яке [PERSON] має до осіб, відповідальних за завдані збитки, а тому ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» змушене звертатись до суду з вказаним позовом. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву в якій просив розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання повторно не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином за адресою реєстрації, причини неявки суду не повідомили. Суд вважає, за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує представник позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про відшкодування шкоди внаслідок незаконного перебування під слідством та судом. Враховуючи складність справи, суд вважає, що по справі слід проголосити вступну та резолютивну частину рішення, а складання повного рішення відкласти на строк 10 днів.

Outcome: approved