Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Профкому Гідрометцентру Чорного та Азовського морів про скасування рішення профкому від 04.09.2008 року, відшкодування моральної шкоди у розмірі 35300 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що Наказом №20 позивач за згодою профкому був звільнений з посади інженера-електронщика першої категорії Гідрометцентру Чорного та Азовського морів з надзвичайних ситуацій, де він пропрацював більше тридцяти років. Інформація, яка була надана профкому була завідомо неправдива. Позивач неодноразово звертався до профкому та комісії по трудових спорах щодо необґрунтованого його звільнення з проханням відмінити свою згоду на звільнення за ст.40 п.3, 4, 7, проте безрезультатно. Звільнення вважає незаконним, безпідставним та таким, що суперечить нормам діючого трудового законодавства. Позивач в судовому засіданні позовну заяву підтримав та просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача Гідрометцентру Чорного та Азовського морів в судовому засіданні вимоги позовної заяви не визнав у повному обсязі з підстав викладених у запереченнях на позовну заяву. Представник відповідача Профкому Гідрометцентру Чорного та Азовського морів в судовому засіданні вимоги позовної заяви не визнав у повному обсязі з підстав викладених у запереченнях на позовну заяву. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом в судовому засіданні встановлено, що 04.09.2008 року відбулось засідання профспілки ГМЦ ЧАМ, на якому було заслухано подання начальника державної гідрометеорологічної служби про звільнення [PERSON] із займаної посади на підставі п.п.3,4,7 ст.40 КЗпП України. Згідно виписки із протоколу вказаного засідання, профспілка погодилась зі звільненням позивача і Наказом начальника ГМЦ ЧАМ №20 від 04.09.2008 року [PERSON] було звільнено з займаної посади у зв'язку з систематичним невиконанням своїх обов'язків, відсутністю на робочому місці без поважних причин та знаходженням на роботі в стані алкогольного сп'яніння. 30.10.2008 року позивач звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Гідрометцентру Чорного та Азовського морів про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Рішенням Київського районного суду м. Одеси №2-13/09 від 03.02.2009 року, яке було залишено без змін апеляційним судом Одеської області від 08.04.2009 року, встановлено, що звільнення [PERSON] було проведено цілком законно з додержанням вимог чинного законодавства та яким у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено у повному обсязі. В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до Гідрометцентру Чорного та Азовського морів про відшкодування моральної шкоди. Позивач у позовній заяві посилався на те, що за сфабрикованими документами та порушеннями трудового законодавства двічі в один і той же день був звільнений з посади інженера-електронщика першої категорії Гідрометцентру Чорного та Азовського морів Держгідромету України Міністерства з надзвичайних ситуацій, де пропрацював більше тридцяти років, що завдало йому моральну шкоду, яку він оцінив в 505000 грн. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27.09.2010 року у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено у повному обсязі, оскільки в ході судового розгляду справи не було встановлено, в чому саме полягала завдана позивачеві шкода, неправомірність дій відповідача та причинний зв'язок між завданням шкоди та неправомірними діями відповідача. Вказане також не знайшло свого відображення в матеріалах справи. Рішення суду набуло чинності 08.10.2010 року. Відповідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної немайнової шкоди», відповідно до ст.137 ЦПК у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Враховуючи те, що рішенням Київського районного суду м. Одеси №2-13/09 від 03.02.2009 року, яке було залишено без змін апеляційним судом Одеської області від 08.04.2009 року, встановлено, що звільнення [PERSON] було проведено цілком законно з додержанням вимог чинного законодавства, тобто протиправні дії зі сторони профкому - відсутні, правових підстав для скасування рішення профкому від 04.09.2008 року про надання згоди на звільнення [PERSON] за ст.40 п.п. 3, 4, 7, не має, в свою чергу суд вважає, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] про стягнення моральної шкоди, завданої неправомірними діями профкому Гідрометцентру Чорного та Азовського морів, необхідно відмовити.

Outcome: dismissed