Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. Посилається на те, що з 07.08.2007 р. по 09.12.2011 р. працював у відповідача на посаді головного бухгалтера та звільнився за власним бажанням. У день звільнення з роботи відповідач не виплатив йому заробітну плату, заборгованість станом на день звільнення \~складала 10 413 грн. 15 коп. 12.06.2012 року [PERSON] подав позовну заяву про стягнення середнього заробітку за час затримання заробітку з 09.12.2011 року по 31.05.2012 року в сумі 17323,02 грн. та позовну заяву на суму 10413,15 грн. про стягнення заборгованості по зарплаті, а 26.11.2015 року подав позовну заяву на суму 126739,36 грн. про стягнення середнього заробітку за час затримання заробітної плати з 31.05.2012 року по 01.11.2015 року. Новоград-Волинським міськрайонним судом винесені рішення про стягнення середнього заробітку з ПАТ «Ярунська сільгосптехніка» на користь позивача в сумі 17323,02 грн., нарахованої зарплати в сумі 10413,15 грн., і середнього заробітку в сумі 126739,36 грн. Однак, до теперішнього часу відповідач не виплатив заборгованість по заробітній платі та виплаті середнього заробітку, а тому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за період затримки розрахунку з 01.12.2015 р. по 01.09.2016 р. в сумі 28427,52 грн. В судове засідання позивач не зявився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити. Посилався на те, що заборгованість по заробітній платі перед позивачем погашена повністю. Крім того, представник відповідача вважає, що [PERSON] вчинив злочин, оскільки працював за сумісництвом, але нараховував собі заробітну плату як за повний робочий день. Розмір середньоденного заробітку, наведений у розрахунку до позовної заяви, також не відповідає дійсності. Новоград-Волинським відділом поліції розслідується кримінальне провадження за заявою ПАТ «Ярунська сільгосптехніка» про вчинення [PERSON] злочинних дій під час роботи на посаді головного бухгалтера в даному підприємстві. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, суд приходить до висновку що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. \~\~ Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 07.03.2007 р. по 09.12.2011 р. працював у відповідача на посаді головного бухгалтера (а.с.6,7). 09 грудня 2011 року позивач звільнився з посади на підставі ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням) і станом на 09.12.2011 р. заборгованість по заробітній платі складала 10\~413,15 (а.с.4). 07.08.2012 року Новоград-Волинським міськрайонним судом видано судовий наказ №0616/2632 про стягнення з ПАТ «Ярунська сільгосптехніка» на користь [PERSON] заборгованості по заробітній платі на загальну суму 10413,15 грн. (а.с. 11)) Заочним рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 19.07.2012 року №0616/3098/12 стягнуто з ПАТ «Ярунська сільгосптехніка» на користь [PERSON] середній заробіток за період з 09.12.2011 року по 31.05.2012 року в сумі 17323,02 грн. Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 12.07.2016 року №285/73/16-ц з ПАТ «Ярунська сільгосптехніка» на користь [PERSON] середній заробіток за період затримки розрахунку за період з 31.05.2012 року по 01.11.2015 року в сумі 126739,36 грн. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану суму. Згідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Частина 2 ст. 117 КЗпП України встановлює: «При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору». Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України за наслідками перегляду справ з підстав неоднакового застосування законодавства судом касаційної інстанції при розгляді подібних спорів. Зокрема, у постанові від 29.01.2014 року №6-144цс13. Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України таке рішення Верховного Суду України є обовязковим для судів України. Згідно листа ВДВС від 10.03.2017 року №973 виконавче провадження з виконання судового наказу №0616/2632 від 07.08.2012 року про стягнення заборгованості по заробітній платі на загальну суму 10413,15 грн. завершено 27.10.2016 року. Таким чином, на момент звернення [PERSON] до суду з даним позовом заборгованість по заробітній платі не була виплачена і він має право на стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. Згідно вищезазначеного рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду від 19.07.2012 року №0616/3098/12 встановлено, що середньоденний заробіток [PERSON] складав 148 гр. 06 коп. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідачем не надано належних доказів на спростування розрахунку середнього заробітку з 01.12.2015 р. по 01.09.2016 р. в сумі 28427 грн. 52 коп. Посилання представника відповідача на завищення розміру середнього заробітку позивачем внаслідок зловживання службовим становищем, суд визнає безпідставними, оскільки згідно ст. 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що розмір середнього заробітку, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за затримку розрахунку\~ становить 28427,52 грн. 52 коп., що є результатом множення 148 грн. 06 коп.(розмір середньоденної заробітної плати) Х 192 дні (кількість днів затримки) Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що \~позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є обґрунтованими і \~підлягають задоволенню.

Outcome: approved