Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Мирноградвугілля» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позовних вимог вказав, що в період з 23 травня 2006 року по 04.12.2019 року він працював у відокремленому підрозділі «шахта «Капітальна» Державного підприємства «Мирноградвугілля». 04.12.2019 року його було звільнено за ч.1 ст.38 Кодексу законів про працю України за власним бажанням, згідно наказу № 357-к від 04.12.2019 року. При звільненні відповідач своєчасно не провів з ним повний розрахунок, чим порушив вимоги ст. 116 КЗпП України щодо повного розрахунку в день звільнення. Повний розрахунок з ним було проведено відповідачем 23.03.2020 року, перерахувавши заборгованість за листопад 2019 року. Посилаючись на норми ст. 117 КЗпП України позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за затримку виплати заробітної плати при звільнені станом на 22 березня 2020 року у сумі 50232,03 гривень. Ухвалою судді від 21.04.2020 у справі відкрито провадження та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач надав відзив на позов, в якому зазначив, що з позовними вимогами згоден в повному обсязі. Позивач та представник позивача до судового засідання не з`явились, про час та місце слухання справи сповіщені належним чином, надали суду заяви з клопотанням розглянути справу за їх відсутності, на позовних вимогах наполягають у повному обсязі. Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про час та місце слухання справи сповіщений належним чином, надав суду заяву з клопотанням розглянути справу за його відсутності. Суд, врахувавши позиції сторін у справі, надані суду документи, вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін за матеріалами, наданими сторонами на підтвердження своїх доводів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач з 23.05.2006 року по 04.12.2019 року знаходився у трудових відносинах з відповідачем, з 23.05.2006 по 30.05.2006 проходив зайняття у учбовому пункті, з 31.05.2006 року по 02.12.2008 року гірничим майстром з повним робочим днем у шахті, з 02.12.2008 року по 19.02.2010 року механіком дільниці з повним робочим днем у шахті, 19.02.2010 року по 23.04.2010 року учнем машиніста бурового станку з повним робочим днем в шахті, з 23.04.2010 року по 18.03.2015 року машиніста бурового станку 5 розряду з повним робочим днем в шахті, з 18.03.2015 по 10.07.2019 року гірничим майстром з повним робочим днем у шахті, з 10.07.2019 року по 04.12.2019 року заступником начальника дільниці з повним робочим днем у шахті, 04.12.2019 року був звільнений за власним бажанням згідно ч.1 ст.38 КЗпП України (а.с. 6-13). Згідно довідки про розмір заборгованості по заробітній платі № 232 від 06.04.2020 року, загальна сума заборгованості по заробітній платі становила 29588,54 грн., а саме заробітна плата за жовтень 2019 року у сумі 15474,86 грн., за листопад 2019 року - 14113,68 грн (а.с. 14). Згідно довідки про повну виплату заборгованості по заробітній платі № 241 від 13.04.2020 року 23.03.2020 року відповідачем було проведено повний розрахунок з позивачем - [PERSON] (а.с. 40). Згідно довідки про розрахунок середньоденного і середньомісячного заробітку № 232 від 06.04.2020 року, середньоденна заробітна плата позивача становить 688,11 грн. (а.с. 14). Заперечень щодо визначеного відповідачем розміру середньоденного заробітку позивача, від сторін не надходило. За змістом положень статей 10, 11 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справу на підставі доказів, поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. За змістом вимог Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата працівника - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Відповідно до статті 3 Кодексу законів про працю України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. При звільненні працівника, на підставі положень статей 116 та 117 Кодексу законів про працю України виплата всіх сум, які належать йому від підприємства, установи, організації, здійснюється в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми повинні бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У випадку невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, визначені законодавством підприємство, установа, організація повинна виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тому суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за несвоєчасну виплату відповідачем розрахункових сум з часу звільнення позивача з підприємства відповідача до дня повного розрахунку включно на день такого розрахунку. Діюче трудове законодавство передбачає безальтернативний обов`язок виплати належних працівникові сум при його звільненні, це законодавство встановлює і пов`язує юридичну відповідальність за порушення даних вимог законодавства, з юридичною особою того підприємства, установи, організації, на якому працювала особа до звільнення. Середньоденний заробіток позивача, за розрахунком відповідача, заперечень проти якого позивач не висловлював, становить 688,11 гривень. Кількість робочих днів з дати звільнення позивача 05 грудня 2019 року до повного розрахунку становить 73 дні, у тому числі у грудні 2019 року - 18 днів; у січні 2020 року - 21 день, у лютому 2020 року - 20 днів, у березні 2020 року - 14 днів. Сума середнього заробітку складає 50232,03 гривень з розрахунку: (73дн.х688,11). На підставі положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України на користь позивача підлягає стягненню з відповідача понесені позивачем судові витрати в сумі 840 гривень 80 копійки судового збору (а.с. 1). На підставі ст.43 Конституції України, ст.ст.47, 94, 115, 116, 117 КЗпП України, ст.ст.21, 24 Закону України «Про оплату праці»,

Outcome: approved