Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів та просив стягнути з [PERSON] та його поручителя [PERSON] 16960,00 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 20.03.2019 року становить 448480,00 грн., 3% відсотки річних в сумі 26908,80 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 01.03.2016 року він передав [PERSON] під розписку грошові кошти в якості позики в сумі 16000,00 доларів США. Згідно розписки [PERSON] зобов`язався повернути суму позики через 30 днів з моменту попередження про потребу в поверненні коштів, але не пізніше 01.07.2016 року. Крім цього, в розписці зазначено, що [PERSON] виступає в якості поручителя за зобов`язаннями [PERSON] . Однак, всупереч умовам розписки, відповідач [PERSON] свої зобов`язання не виконав, суму позики у встановлені строки не повернув. З урахуванням того, що відповідач прострочив виконання своїх зобов`язань за розпискою щодо повернення коштів, крім суми позики, позивач також просив стягнути 3% річних в сумі 26908,80 грн. На підставі викладеного просив позов задовольнити. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 18.04.2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. У встановлений ухвалою строк відзив на позовну заяву від відповідачів не надійшов. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи в судове засідання не викликались. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Як вбачається з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що згідно розписки від 01.03.2016 року позивачем були передані відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 16000 доларів США. Згідно умов розписки від 01.03.2016 року відповідач [PERSON] зобов`язався повернути позивачу суму позики через 30 днів з моменту попередження про потребу в поверненні коштів, але не пізніше 01.07.2016 року. Поручителем за зобов`язаннями [PERSON] є [PERSON] . Згідно додатку до розписки від 15.07.2017 року [PERSON] зобов`язався повернути суму позики до 30.07.2016 року. Згідно зобов`язання від 03.11.2016 року відповідач [PERSON] зобов`язався повернути суму позики до 30.12.2016 року. Встановлено, що [PERSON] у встановлений розпискою строк та зобов`язанням до неї, суму позики не повернув. Позивач просив стягнути з [PERSON] та його поручителя [PERSON] 16000,00 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 20.03.2019 року становить 448480,00 грн., 3% відсотки річних в сумі 960,00 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 20.03.2019 року становить 26908,80 грн., на що слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Враховуючи те, що між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, що підтверджується розпискою, суд приходить до висновку, що вони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов`язання щодо виконання даного договору. Згідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно офіційного курсу НБУ 16000 доларів США станом на 20.03.2019 року становить 434560,00 грн. (16000*27,16). Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачів, як солідарних боржників, на користь позивача заборгованості в сумі 16000 доларів США, що згідно офіційного курсу валют станом на 20.03.2019 року становить 434560,00 грн. Позивач також просив стягнути з відповідачів 3% річних в сумі 960,00 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 20.03.2019 року становить 26908,80 грн., на що слід зазначити наступне. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку наданого позивачем 3% річних, станом на 20.03.2019 року складають 960,00 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом становить 26908,80 грн. Однак, суд не погоджується з даним розрахунком наданим позивачем з огляду на наступне. Згідно зобов`язання від 03.11.2016 року, укладеного до розписки від 01.03.2016 року, відповідач зобов`язався повернути суму позики до 30.12.2016 року. У зв`язку з тим, що відповідач не повернув суму позики до 30.12.2016 року (включно), 3% річних підлягають нарахуванню з 31.12.2016 року по 20.03.2019 року (дата звернення до суду). Отже, 3% річних від суми заборгованості 16000 доларів США за період з 31.12.2016 року по 20.03.2019 року складають 26721,14 грн. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача 3% річних в сумі 26721,14 грн. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідачів на користь позивача суми сплаченого ним судового збору по 2306,40 грн. з кожного.

Outcome: partial