Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Городище» про розірвання договору оренди землі від 20 листопада 2007 року та зобов'язання відповідача повернути земельну ділянку. Позивач посилається на те, що 20 листопада 2007 року між орендодавцем - [PERSON] з одного боку та орендарем ТзОВ «Городище» (відповідачем) - з другого було укладено договір про оренду землі, предметом якого стала земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території Звиняченської сільської ради та належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 №429696, виданого Горохівською РДА 30 жовтня 2003 року. [INFO] [PERSON] померла. Спадкоємцем її майна став (позивач) [PERSON] Свідоцтво про право на спадщину за заповітом було видано 13 жовтня 2012 року Горохівською державною нотаріальною конторою. 14 серпня 2013 року Реєстраційною службою Горохівського районного управління юстиції Волинської області на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачу було видано витяг про реєстрацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,0356 га, що розташована на території Звиняченської сільської ради Горохівського району Волинської області. В судовому засіданні позивач та його представник свою заяву повністю підтримали з підстав зазначених у ній та доповнили, що на даний момент позивач не має бажання продовжити здавати вказану земельну ділянку в оренду. Хоче здійснювати сам особисто обробіток її і вирощувати сільськогосподарські культури. Він неодноразово звертався до відповідача в усній і письмовій формах про дострокове розірвання договору, проте відповідач очевидно зволікає у вирішенні цього питання і не бажає розірвати договір. Позивач просить задовольнити повністю його позовні вимоги, розірвати договір оренди землі укладеного 20 листопада 2007 року між [PERSON] та відповідачем і зобов'язати відповідача повернути належну йому земельну ділянку, призначену для ведення особистого селянського господарства. Представник відповідача в судовому засіданні позову не визнав, суду пояснив, що дійсно між орендодавцем [PERSON] з одного боку, та орендарем ТзОВ «Городище» в особі директора Никонюка Анатолія Олександровича - з другого, було укладено договір про оренду землі. Після смерті орендодавця спадкоємцем її майна став позивач у даній справі [PERSON]. Договір було укладено 20 листопада 2007 року, договір укладено на десять років, термін дії договору до липня місяця 2017 року. Сторона відповідача не приймає жодної пропозиції щодо розірвання договору оренди земельної ділянки, що належить позивачу. Господарством земельна ділянка використовувалась і буде в подальшому використовуватись за призначенням до закінчення строку дії договору на визначених між сторонами умовах. Представник відповідача вважає, що підстав для розірвання зазначеного договору оренди землі укладеного 20 листопада 2007 року немає. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Заслухавши сторони в справі, перевіривши достовірність матеріалів справи, проаналізувавши докази по ній, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст. 770 ЦК України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця. Припинення договору оренди землі шляхом його розірвання передбаченого ст.. 32 Закону України «Про оренду землі». Згідно з ч.4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», який є спеціальним законом і має пріорітет перед іншими законами в застосуванні щодо даних правовідносин, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Смерть фізичної особи-наймодавця не є підставою для припинення договору, оскільки разом із правом власності на земельну ділянку до його спадкоємців переходять права та обов'язки за договором оренди, якщо інше прямо не передбачено в самому договорі. Пунктом 40 Договору, передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору. У відповідності до ч.1 ст. 34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що позивач по справі [PERSON] прийняв спадщину за заповітом від своєї прабаби. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом було видано 13 жовтня 2012 року Горохівською держнотконторою. 14 серпня 2013 року Реєстраційною службою Горохівського РУЮ у Волинській області на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачу було видано витяг про реєстрацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2, 0356 га, що знаходиться на території Звиняченської сільської ради Горохівського району. На даний момент позивач не виявив бажання продовжити здавати вказану земельну ділянку в оренду, а навпаки хоче здійснювати обробіток її особисто. Після реєстрації за собою права власності на нерухоме майно позивач неодноразово в усній формі ставив перед відповідачем питання про припинення дії договору оренди землі, тобто дострокове його розірвання, оскільки мав на це законні підстави. 25 березня 2014 року на адресу відповідача позивачем було відправлено лист повідомлення про підстави і намір розірвати Договір, додані необхідні підтверджуючі документи, додаткова угода про дострокове розірвання договору оренди землі від 20 листопада 2007 року , акт прийому - передачі земельної ділянки за договором оренди землі з його підписами на усіх примірниках. Суд застосовує положення ст.. 6 ч.3, ст.. 206, ст..ст. 316, 317, 319, 651 ЦК України щодо свободи договору, укладення його при наявності вільного волевиявлення особи; непорушності права власності та здійснення цього права власником, відповідно до закону на власний розсуд, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; необхідності згоди обох сторін при укладенні чи зміні договору а тому задовольняє заявлений позов в повному обсязі. На підставі наведеного наведеного,

Outcome: approved