Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Харківської міської ради і просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на ? частину будинку № 31 по вул. Плитковій в м. Харкові з відповідною частиною надвірних будівель після смерті його матері [PERSON], померлої 24 листопада 2015 року, посилаючись на те, що після її смерті у встановлений законом шестимісячний строк він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але постановою державного нотаріуса від 06 вересня 2016 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. В судове засіданні позивач не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, направив для участі в розгляді справи свого представника, який у судовому засіданні позов підтримав. Представник відповідача позов в судове засідання повторно не прибув, про час і місце проведення судових засідань повідомлявся належним чином, про що свідчать зворотні поштові повідомленні про одержання рекомендованих листів суду з судовими повістками, причин неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав, заяви про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не прибув, про час та місце його проведення був повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи в його відсутність, заперечень проти позову не мав. Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. До такого висновку суд дійшов виходячи з наступного… Спірним майном є ? частина житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Плиткова № 31 в м. Харкові. Відповідно до договору № Н35-8132 купівлі-продажу, укладеного на Харківській товарній біржі «Слобода» 27 січня 1998 року, в результаті баржевих торгів [PERSON] придбала у власність ? частину житлового будинку № 31 по вул. Плитковій в м. Харкові з відповідною частиною надвірних будівель. Зазначений договір був зареєстрований у КП «Харківське МБТІ» 14.04.1998 року за реєстровим № 24665 (а.с. 5). Згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] померла 24 листопада 2015 року (а.с. 6). Заповіту [PERSON] не залишила, спадкового договору не укладала Позивач [PERSON] звернувся до Четвертої Харківської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після матері [PERSON], але у оформленні спадщини йому було відмовлено у звязку із відсутністю встановлених діючим законодавством документів, які підтверджують право власності спадкодавця [PERSON] на спадкове майно. Зазначені обставини підтверджуються листом Четвертої ХДНК від 08 липня 2016 року (а.с. 7) і постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06 вересня 2016 року (а.с. 8). Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про товарну біржу» від 10 грудня 1991 року членами товарної біржі є засновники, а також прийняті до її складу згідно із статутом біржі вітчизняні та іноземні юридичні і фізичні особи. Порядок прийняття у члени біржі та вибуття із складу її членів визначається статутом товарної біржі. Згідно ч. 1 ст. 9 зазначеного Закону здійснювати біржові операції на біржі мають право лише члени товарної біржі або їх представники. Доказі того, що на момент укладання зазначеного договору купівлі-продажу спірного майна [PERSON] була членом Харківської товарної біржі «Слобода» або уклала біржовий контракт з одним з її членів, позивачем та його представником суду надано не було. Відповідно до вимог ст. ст. 227, 227-1 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), який діяв на момент укладання зазначеного договору, договори купівлі-продажу житлових будинків, де однією із сторін є громадянин, підлягали обов'язковому нотаріальному посвідченню. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 ЦК УРСР). Відповідно до вимог ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним. Частиною 2 статті 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до частини 1 статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки зазначений договір купівлі продажу частини житлового будинку не був нотаріально посвідчений, то він є нікчемним правочином, який не створює для покупця за договором юридичних наслідків у вигляді набуття права власності на предмет договору, і тому неіснуюче і не належне спадкодавцю на момент відкриття спадщини право не може входити до складу його спадщини і успадковуватися спадкоємцями. Відповідно до положень ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень. Відмовляючи позивачу у задоволенні позову, суд також зазначає, що наданими позивачем та його представником доказами не доведені обставин, без встановлення яких визнання за позивачем права власності на спірне спадкове майно є неможливим, а саме: - що позивач [PERSON] є рідним сином померлої [PERSON]; - що позивач [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк або на момент її смерті проживав разом з нею; - що на момент відкриття спадщини право власності на спірне майно було зареєстровано за [PERSON] За відсутністю доказів у підтвердження вищенаведених обставин, суд вважає позовні вимоги [PERSON]. не доведеними і такими, що задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. ст. 10, 15, 88, 209, 212, 215 ЦПК України, ст. ст. 1216, 1268 ЦК України, суд -

Outcome: dismissed