Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про зміну розміру аліментів, що стягуються з відповідача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] на утримання позивача на підставі рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 27.06.2017 року. В позовній заяві позивач зазначила, що рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 27.06.2017 року було вирішено стягувати з відповідача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] аліменти на утримання позивача в твердій грошовій сумі в розмірі 900 грн. щомісячно до досягнення позивачем двадцяти трьох років за умови продовження навчання. Позивач вказує, що з часу винесення судом рішення про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів матеріальне становище останнього покращилося, він має постійне місце роботи та дохід від надання в оренду власних земельних ділянок сільськогосподарського призначення, крім того, позивач навчається на другому курсі у Вінницькому національну медичному університеті на денній формі навчання, стипендію не отримує, сплачує вартість проживання в гуртожитку та несе інші витрати на навчання та харчування. Також вказала, що незважаючи на те, що стягувачем аліментів є [PERSON], фактично вказані аліменти отримує позивач та вказані аліменти стягуються на її утримання, й [PERSON] не бажає отримувати аліменти, які стягуються на її користь з відповідача [PERSON] В звязку з викладеним позивач просила змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача з твердої грошової суми на 1/4 частини всіх доходів відповідача щомісячно, до досягнення позивачем двадцяти трьох років та стягувати аліменти на її користь. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала повністю та просила про задоволення позову. За клопотанням представника позивача в підготовчому засіданні 07.03.2018 року ухвалою суду, постановленою без видалення до нарадчої кімнати, до участі в розгляді в якості співвідповідача залучено [PERSON] Відповідач [PERSON] проти задоволення позову не заперечувала, вважала, що є підстави для переведення прав отримувача аліментів з неї на позивача та стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на користь позивача та вважала, що є підстави для зміни способу та розміру стягнення аліментів і необхідно стягувати аліменти в розмірі ? частини всіх доходів відповідача [PERSON] щомісячно. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, вважав, що має бути врахована можливість отримання підтримки позивачем і від співвідповідача [PERSON], яка не надала суду відомостей про своє матеріальне становище, крім того вважає, що 1/4 частина від доходів платника визначається лише для дітей, тобто осіб, які не можуть самостійно отримувати доходи, натомість позивач є повнолітньою, а тому може самостійно заробляти, у звязку з цим вважав, що є підстави для зміни способу стягнення та розміру аліментів з твердої грошової суми на 1/6 частину доходів відповідача. Вислухавши пояснення учасників розгляду, дослідивши наявні у справі матеріали (копію рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 27.06.2017 року по справі № 468/403/17-ц; копію постанови про відкриття виконавчого провадження № 54345353 від 24.07.2017 року; копію постанови виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 14.12.2017 року; інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.12.2017 року; довідку Вінницького національного медичного університету імені [PERSON] від 13.10.2017 року № 05/1-997; довідку про доходи [PERSON] № 598 від 11.10.2017 року; світлокопію наказу Вінницького національного медичного університету імені [PERSON] від 13.10.2017 року № 333; довідку Вінницького національного медичного університету імені [PERSON] від 28.02.2018 року № 05/1-116; довідку про доходи [PERSON] № 101 від 01.03.2018 року; копію ордера №476 про вселення [PERSON] до гуртожитку; наказу Вінницького національного медичного університету імені [PERSON] від 11.12.2017 року № 623; довідку ПАТ «Миколаївобленерго» від 20.02.2018 року №03/213 про доходи [PERSON]; матеріали цивільної справи №468/403/17-ц) суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про необхідність задоволення позову. В ході судового розгляду встановлено, що за рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 27.06.2017 року було вирішено стягувати з відповідача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] аліменти на утримання позивача [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 900 грн. щомісячно до досягнення позивачем [PERSON] двадцяти трьох років за умови продовження навчання останньою. Отримувачем аліментів, що стягуються з відповідача [PERSON] за рішенням суду від 27.06.2017 року визначено відповідача [PERSON] Відповідно до ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Згідно з ч.1 ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При розгляді справи судом встановлено і це визнано учасниками розгляду, що порівняно з часом ухвалення судом рішення від 27.06.2017 року та станом на час розгляду судом даного позову істотно змінились матеріальний стан платника аліментів та позивача. Після постановлення вказаного рішення суду матеріальний стан відповідача [PERSON] змінився, оскільки він отримав постійне місце роботи (працює на постійній основі в ПАТ «Миколаївобленерго», а на час ухвалення рішення суду від 27.06.2017 року не працював) та отримує дохід від надання в оренду власних земельних ділянок сільськогосподарського призначення. Також змінився майновий стан позивача, яка навчається на другому курсі у Вінницькому національну медичному університеті на денній формі навчання, сплачує вартість проживання в гуртожитку та несе інші витрати на навчання та харчування, при цьому стипендію не отримує, а на час ухвалення рішення суду від 27.06.2017 року [PERSON] отримувала стипендію, що враховувалось судом при ухваленні рішення. Що стосується вимог позивача [PERSON] про переведення на неї з відповідача [PERSON] прав отримувача аліментів, які стягуються з відповідача [PERSON], то в ході судового розгляду відповідач [PERSON] та представник співвідповідача [PERSON] таку вимогу визнали, більш того така вимога є законною, оскільки відповідає положенням ст. 199 Сімейного кодексу України, яка передбачає обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку (сина), а не надавати допомогу один одному на утримання повнолітніх дочки чи сина, тому саме на користь таких повнолітніх осіб належить стягувати аліменти, а не на користь матері, з якою проживає повнолітня дочка, оскільки її дочка досягла повноліття, наділена повною цивільно-правовою дієздатністю та не є дитиною в контексті ст. 6 Сімейного кодексу України та на вказані правовідносини ст. 179 Сімейного кодексу України не поширюється. При цьому, незважаючи на те, що вимога про переведення прав отримувача аліментів не передбачена нормами Сімейного кодексу України, така вимога, як вказано вище ґрунтується на положеннях закону та в даному випадку є ефективним способом захисту прав позивача, тому підлягає задоволенню. Що стосується вимог про зміну способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від ходу, то вказана вимога також визнана співвідповідачами в ході судового розгляду справи, крім того, вище судом зазначено, що істотно змінився матеріальне становище відповідача як платника аліментів, оскільки він працевлаштувався на постійній основі та змінилось матеріальне становище повнолітньої дочки платника аліментів позивача по справі, оскільки вона припинила отримувати стипендію, навчається на денній формі навчання, а тому не має інших джерел доходу, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги. За такого є підстави відповідно до ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України для зміни способу стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на утримання повнолітньої дочки [PERSON] з твердої грошової суми на частку від доходу платника аліментів. Можливість такої зміни способу присудження аліментів визначена в правовій позиції, яка міститься в Постанові Верховного Суду України №6-143цс13 від 05.02.2014 року. Що стосується розміру частки від доходу відповідача [PERSON], яка має стягуватись на користь позивача [PERSON], то сторона позивача та співвідповідач [PERSON] вважали, що є підстави для стягнення аліментів в розмірі 1/4 частки, оскільки платник аліментів інших утриманців не має, представник відповідача [PERSON] вважав, що є підстави для стягнення 1/6 частини доходів платника аліментів, оскільки має бути врахована можливість отримання підтримки позивачем і від співвідповідача [PERSON], яка не надала суду відомостей про своє матеріальне становище (тому представник відповідача припускає, що відповідач [PERSON] має не менший дохід, аніж відповідач [PERSON]В.), крім того вважає, що 1/4 частина від доходів платника визначається лише для дітей, тобто осіб, які не можуть самостійно отримувати доходи, натомість позивач є повнолітньою, а тому може самостійно заробляти, якщо поряд з навчанням працевлаштується. Вирішуючи питання про розмір частки, яка має стягуватись з відповідача [PERSON] на утримання повнолітньої дочки, суд виходить з того, що положення ст. 200 Сімейного кодексу України передбачають можливість стягнення аліментів у часті від доходу та вказує, що при визначенні розміру аліментів мають враховуватись можливість отримання підтримки від іншого з батьків та обставини, визначені в ст. 182 Сімейного кодексу України. За такого, питання щодо визначення конкретної частки від доходу платника, яка має стягуватись в якості аліментів на утримання понов літньої дочки або сина, ст. 200 Сімейного кодексу України не врегульовує, що дає достатні підстави при вирішенні спору в цій частині застосувати положення ст. 10 Сімейного кодексу України, відповідно до яких якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону). В даному випадку повнолітня дочка відповідачів навчається на денній формі навчання, а тому не має змоги самостійно працевлаштуватись або іншим чином отримати дохід, тому заперечення в цій частині представника відповідача суд вважає необґрунтованими, при цьому, такі обставини в даному випадку є подібними до стягнення аліментів на утримання дитини, а тому є підстави для застосування за аналогією положень ст. 183 Сімейного кодексу України, яка, окрім іншого, визначає розміри аліментів в залежності від кількості утриманців. Більш того, на теперішній час законодавець, закріпивши аналогічні положення в ст. 161 ЦПК України, визначив, що такі розміри в залежності від кількості утриманців взагалі можуть стягуватись в безспірному порядку. Можливість стягнення аліментів в іншому розмірі, аніж вказані в даних нормах потребує відповідних доказів та обґрунтування відповідно до ст. 81 ЦПК позивачем (якщо він просить стягувати більшу частку, ніж визначено законом для такої кількості утриманців) або відповідачем (якщо він просить стягувати меншу частку, ніж визначено законом для такої кількості утриманців), в протилежному випадку суд вправі визначити розмір аліментів, який визнається законодавцем безспірним, що в даному випадку на одного утриманця становить 1/4 частину доходів платника. Заперечення представника відповідача [PERSON], що при визначенні розміру частки доходу батька, яка має стягуватись в якості аліментів на дочку, необхідно враховувати також можливість отримання допомоги дочкою від матері ґрунтуються на законі (ч.2 ст. 200 Сімейного кодексу України) і безумовно така обставина має враховуватись, проте, суд повертається до своїх попередніх висновків щодо розміру аліментів в залежності від кількості утриманців та зауважує, що законодавець, визначаючи такі безспірні розміри, вже виходив з того, що утриманець перебуває на утриманні одного з батьків, оскільки ч.5 ст. 183 Сімейного кодексу України має текст «той із батьків, разом з яким проживає дитина», тому при визначенні такого розміру можливість надання підтримки від іншого з батьків вже врахована, крім того в даному випадку сама повнолітня дочка визначається з ким з батьків вона досягла домовленості на отримання матеріальної підтримки для себе, а з ким ні і змушена звертатись з цього приводу до суду з позовом. З врахуванням встановленої в судовому засіданні обставини, яка свідчить про покращення матеріального становища платника аліментів, погіршення матеріального становища позивача та норми чинного законодавства в частині розміру стягнення аліментів в залежності від кількості утриманців, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог і необхідність змінити розмір аліментів, що стягуються із [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], за рішенням Баштанського районного суду від 27.06.2017 року по справі № 468/403/17-ц з твердої грошової сумі в розмірі 900 грн. на 1/4 частину від заробітку боржника, що в даному випадку буде відповідати принципам розумності і справедливості та положенням Сімейного кодексу України, оскільки аліменти стягуються на одного утриманця, а відповідач працює, має стабільний заробіток, має задовільний стан здоровя, є працездатною особою працездатного віку, аліментних виплат на утримання інших осіб не здійснює. Оскільки за даною категорією справ позивач звільнений від сплати судового збору, а ст. 141 ЦПК України, якою врегульовано порядок розподілу між сторонами судових витрат, в тому числі і судового збору, не передбачає можливість стягнення судового збору на користь держави, тому суд не в праві вирішувати питання про стягнення з відповідачів на користь держави судового збору за розгляд даної справи. На підставі викладеного та ст.ст. 10, 182, 183, 192, 199, 200, 201 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved