Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві, третя особа: Головне управління Міндоходів у м. Києві, про витребування з чужого незаконного володіння шляхом стягнення грошових коштів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 14 липня 2011 року співробітниками органу податкової міліції, що є структурним підрозділом Головного управління Міністерства доходів і зборів у м. Києві було здійснено ряд обшуків, під час проведення яких було, серед іншого, вилучено належні позивачу грошові кошти у розмірі 700 000 грн. 00 коп., 14 710 грн. 00 коп. та 750 євро. Згідно постанови слідчого з ОВС СВ ПМ ДПА у м. Києві Коваля О.В. вилучені грошові кошти було визнано речовими доказами по кримінальній справі № 71-00213, порушеної відносно позивача, та внесено на депозитний рахунок ДПА у м. Києві для зберігання до прийняття рішення по справі. Разом з тим, 17 травня 2013 року Подільським районним судом м. Києва було винесено постанову, згідно якої кримінальну справу № 71-00213 було закрито, а позивача звільнено від кримінальної відповідальності. Також, 17 червня 2013 року Подільським районним судом м. Києва було винесено постанову про зняття накладених в рамках кримінальної справи № 71-00213 арештів на майно та визначення долі речових доказів по зазначеній справі. При цьому, у відповідності до зазначеної постанови від 17 червня 2013 року судом було вирішено повернути позивачу, зокрема, грошові кошти у розмірі 700 000 грн. 00 коп., 14 710 грн. 00 коп. та 750 євро, вилучені під час обшуку 14 липня 2011 року з автомобіля Lexus LX 470, реєстраційний номер [NUMBER], яким користувався позивач та власником якого є дружина позивача. Крім того, у даній постанові було вирішено повернути позивачу кошти у розмірі 505 386 грн. 00 коп., які були вилучені у нього в сейфі під час обшуку 14 липня 2011 року в нежитловому приміщенні розміщеному за адресою: [ADDRESS]. На підставі зазначеного позивач звернувся до ГУ Міндоходів у м. Києві з заявою про повернення йому вилучених грошових коштів, однак, на це звернення йому була дана відповідь, що позивачу слід звернутись до Управління фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку ГУ Міндоходів у м. Києві з заявою та відповідним переліком документів. Крім того, Подільський районний суд м. Києва своїм листом від 09 вересня 2013 року також звернувся до ДПА м. Києва ГУ Міндоходів України з постановою суду від 17 травня 2013 року для виконання в частині повернення грошових коштів, які передані на депозитний рахунок ДПА в м. Києві. Таким чином, лише після повторного звернення позивача до ГУ Міндоходів у м. Києві останнім було лише частково виконано постанову Подільського районного суду м. Києва від 17 червня 2013 року та повернуто позивачу грошові кошти у розмірі 520 096 грн. 00 коп. та 750 євро. Щодо повернення позивачу решти коштів листом ГУ Міндоходів у м. Києві № 7947/В/26-15-09-0108 від 27 грудня 2013 року було відмовлено. При цьому, в зазначеному листі ГУ Міндоходів у м. Києві від 27 грудня 2013 року, з посиланням на постанову Шевченківського районного суду м. Києва, позивачу було вказано, що грошові кошти в сумі 700 000 грн. 00 коп. були перераховані до Державного бюджету України по кримінальній справі № 1п-329/11. Разом з тим, позивач вважає, що дії ГУ Міндоходів у м. Києві є незаконними, оскільки у постанові Шевченківського районного суду м. Києва від 06 грудня 2013 року йде мова про обвинуваченого [PERSON], до якого застосовують акт амністії та перераховують в Державний бюджет України можливо вилучені у позивача кошти в розмірі 700 000 грн. 00 коп. При цьому, у даній постанові взагалі не зазначається джерело вилучених грошових коштів, а саме, коли і при яких умовах вони були вилучені і саме головне, що вони були вилучені у [PERSON] і мають безпосереднє відношення до вказаної особи. Враховуючи зазначене позивач вважає, що ГУ Міндоходів у м. Києві незаконно ігнорує постанову Подільського районного суду м. Києва від 17 червня 2013 року, чим порушує права позивача, у зв'язку з чим останній просить позов задовольнити та на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) витребувати на користь позивача у відповідача шляхом стягнення грошові кошти в розмірі 700 000 грн. 00 коп., які були перераховані до Державного бюджету України без достатньої правової підстави. Позивач та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали та просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Гирявець М.В. в судовому засіданні 28 березня 2014 року проти задоволення позову заперечувала, вважаючи його безпідставним та необґрунтованим, оскільки відповідач та його посадові особи права та охоронювані законом інтереси позивача не порушували, а тому Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві є неналежним відповідачем у даній справі. В судове засідання 12 травня 2014 року представник відповідача не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи Цюрупа Д.А. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні. Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, у судовому засіданні встановлено, що 14 липня 2011 року старшим слідчим СВ ПМ ДПІ у Голосіївському районі м. Києва Лещенко С.В. було здійснено обшук автомобіля Lexus LX 470, реєстраційний номер [NUMBER], яким користувався позивач та власником якого є дружина позивача, під час якого було вилучено належні позивачу грошові кошти у розмірі 714 710 грн. 00 коп. та 750 євро. Згідно постанови слідчого з ОВС СВ ПМ ДПА у м. Києві Коваля О.В. вилучені грошові кошти взято на депозитний рахунок ДПА у м. Києві для зберігання до прийняття рішення по кримінальній справі № 71-00213 (а.с. 8-18, 33, 34). Разом з тим, 17 травня 2013 року Подільським районним судом м. Києва позивача було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 205 КК України, у зв'язку із закінченням строків давності, а кримінальну справу закрито. У звязку з чим 17 червня 2013 року Подільським районним судом м. Києва було винесено також постанову про зняття накладених в рамках кримінальної справи № 71-00213 арештів на майно та визначення долі речових доказів по зазначеній справі. При цьому, у відповідності до зазначеної постанови судом було вирішено повернути позивачу, зокрема, грошові кошти у розмірі 700 000 грн. 00 коп., 14 710 грн. 00 коп. та 750 євро, вилучені під час обшуку 14 липня 2011 року з автомобіля Lexus LX 470, реєстраційний номер [NUMBER], яким користувався позивач та власником якого є дружина позивача. Як встановлено в судовому засіданні, частина вилучених у позивача під час обшуку 14 липня 2011 року коштів була йому повернута. Разом з тим, на заяву позивача від 08 жовтня 2013 року щодо повернення грошових коштів листом Головного управління Міндоходів у м. Києві йому повідомлено, що на підставі постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 06 грудня 2013 року грошові кошти в сумі 700 000 грн. 00 коп., вилучені 14 липня 2011 року по кримінальній справі № 71-00213, перераховано до Державного бюджету України (а.с. 29). Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказує на те, що ГУ Міндоходів у м. Києві незаконно ігнорує постанову Подільського районного суду м. Києва від 17 червня 2013 року, чим порушує права позивача, у зв'язку з чим останній просить на підставі ст. 1212 ЦК України витребувати на користь позивача у відповідача шляхом стягнення грошові кошти в розмірі 700 000 грн. 00 коп., які були перераховані до Державного бюджету України без достатньої правової підстави. Згідно вимог ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, грошові кошти в сумі 700 000 грн. 00 коп., вилучені 14 липня 2011 року по кримінальній справі № 71-00213, перераховано до Державного бюджету України на підставі постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 06 грудня 2013 року, що виключає можливість їх стягнення на підставі ст. 1212 ЦК України. Крім того, у судовому засіданні встановлено, що заходи, спрямовані на примусове виконання постанови Подільського районного суду м. Києва від 17 червня 2013 року в частині повернення коштів у сумі 700 000 грн. 00 коп. позивачем не вживались. При цьому, виходячи із положень ст. 48 Бюджетного кодексу України, в Україні застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету України, яка передбачає здійснення Державним казначейством України операцій з коштами державного бюджету. Проте, Державне казначейство України та його територіальні органи не є розпорядниками бюджетних коштів та не уособлюють державу в бюджетних відносинах. На підставі зазначеного та враховуючи всі встановленні у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві жодним чином не порушувало прав і законних інтересів позивача та є неналежним відповідачем у даній справі. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. Враховуючи наведене, на підставі ст. 1212 ЦК України, ст. 48 Бюджетного кодексу України та

Outcome: dismissed