Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання договорів страхування укладених з ПрАТ «Страхова компанія «Планета Страхування» та стягнення грошових коштів сплачених ним за цими договорами. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 23.12.2010 року між ним та ПрАТ «Страхова компанія «Планета Страхування» укладено договір добровільного страхування життя № 002608/1210-3 зі строком дії до 22.12.2026 року та 18.03.2011 року укладено договір добровільного страхування життя № 0023/0311-4 зі строком дії до 17.03.2023 року, відповідно до умов яких він був зобов`язаний сплачувати страхові платежі, а ПрАТ «Страхова компанія «Планета Страхування» зобов`язалося надати фінансову послугу у вигляді страхування життя та здійснення страхової виплати у випадках передбачених договорами. Позивач вказує, ним здійснено сплату страхових внесків за укладеними договорами, що свідчить про добросовісне виконання ним умов укладених договорів добровільного страхування, зокрема по договору добровільного страхування життя № 002608/1210-3 від 23.12.2010 сплачено страхові внески на загальну суму 8 000 грн., а по договору добровільного страхування життя № 0023/0311-4 від 18.03.2011 року сплачено страхові внески на загальну суму 102 040 грн., що підтверджується відповідними квитанціями. Зазначає, що 04 квітня 2018 року між ним та ПрАТ «Страхова компанія «Планета Страхування» підписано страховий акт, відповідно до умов якого у зв`язку із досягненням застрахованою особою пенсійного віку, відповідач зобов`язався сплачувати річну страхову пенсію в розмірі 19 440 грн. зі строком виплати протягом п`яти років у розмірі по 1 620 грн. щомісячно, починаючи з квітня 2018 року. Позивач стверджує, що відповідачем у порушення строків, не було здійснено жодного платежу, у зв`язку із чим рішенням Дніпровського районного суду м. Києва у справі № 755/17796/18 від 28.12.2018 року на його користь було стягнуто страхові платежі за період з 31.05.2018 року по 09.11.2018 року у розмірі 9 720,00 грн. Вказує, що він добросовісно виконував умови укладених договорів страхування, проте в порушення підписаного з відповідачем страхового акту від 04.04.2018 року, відповідно якого останній зобов`язався сплачувати позивачу річну страхову премію у розмірі 19 440 грн. у зв`язку з досягненням застрахованою особою пенсійного віку, ПрАТ «СК «Планета Страхування» не було здійснено на його користь жодного платежу, через що змушений був звертатися до суду. На підставі розпоряджень Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 12 грудня 2017 року № 4464 було анульовано ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг в частині проведення добровільного страхування життя ПАТ «СК «Планета Страхування» на підставі заяви. У 2019 році та у 2021 році ним до відповідача були надіслані заяви про розірвання договорів та повернення сплаченим ним страхових внесків, проте жодної відповіді від ПАТ «СК «Планета Страхування» на заяви не отримав. Таким чином, внаслідок втрати відповідачем ліцензії, останній втратив можливість виконати договори страхування. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09.03.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання. Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали з доданими процесуальними документами для подання відзиву на позовну заяву (а.с. 39, 40). У відповідності ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. Частини 2, 3 вказаної статті регламентують, що у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує ціну позову, значення справи для сторін. При цьому згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомлено. Позивач суду подав заяву з проханням розглянути справу без його участі. Відзив на позов відповідачем надано не було. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З матеріалів справи убачається, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. За таких обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Відповідно положень частини 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що 23 грудня 2010 року між Приватним акціонерним товариством «СК «Планета Старування» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування життя № 002608/1210-3 на строк 16 років, відповідно до п. 6.1 якого страховим випадком за основним страхуванням життя є: дожиття застрахованої особи до закінчення терміну дії страхового захисту; природна смерть застрахованої особи під час страхового захисту; смерть застрахованої особи внаслідок нещасного випадку під час дії страхового захисту (далі - договір страхування № 002608/1210-3 від 23.12.2010 - а.с. 5-6). Згідно п. 1.1 договору страхування № 002608/1210-3 від 23.12.2010, відповідач при настанні страхового випадку взяв на себе зобов`язання виплатити страхову суму страхувальнику чи іншим особам, що визначені страхувальником, або на користь якого/их укладений договір. Відповідно пункту 7.1 договору страхування № 002608/1210-3 від 23.12.2010, страхова сума за страховими випадками, що вказані в п. 6.1 встановлюється окремо для кожної застрахованої особи на підставі нетто-тарифу, визначеного згідно з Програмою «Страхування на випадок дожиття та смерті» залежно від статі та віку застрахованої особи. 18 березня 2011 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Планета Страхування» та позивачем [PERSON] укладено договір добровільного страхування життя з умовою виплати страхової ренти, додаткової пенсії № 0023/0311-4, на строк 17 років, відповідно до п. 6.1 якого страховим випадком за основним страхуванням життя є: досягнення застрахованою особою віку, визначеного у договорі страхування, після якого починається виплата ануїтету, смерть застрахованої особи в період очікування (далі - договір страхування № 0023/0311-4 від 18.03.2011 року , а.с. 8-9). Відповідно п. 1.1 договору страхування № 0023/0311-4 від 18.03.2011 року, відповідач при настанні страхового випадку взяв на себе зобов`язання виплатити страхову суму страхувальнику чи іншим особам, що визначені страхувальником, або на користь якого/их укладений договір. Згідно п. 2.1 договору страхування № 0023/0311-4 від 18.03.2011 року, об`єктом страхування є майнові інтереси, пов`язані з життям страхувальника або застрахованої особи відповідно до умов, зазначених у «Правилах добровільного страхування життя», що затверджені Головою Правління страховика 22 червня 2004 року, а також положеннями чинного законодавства України. Пунктом 5.1 договору страхування № 0023/0311-4 від 18.03.2011 року визначено, що страхові суми та страхові платежі визначені у валюті України - у гривнях. Згідно п. 7.1 договору страхування № 0023/0311-4 від 18.03.2018 року, страхова сума за страховими випадками, що вказані в п. 6.1.2., дорівнює фактично сплаченим страховим внескам. Нетто-тариф (вказаний у долях від страхової виплати) складає 0,836506. Гарантований розмір інвестиційного доходу, що використовується при розрахунку, складає 4 % річних. Гарантована сума ануїтету розраховується шляхом множення кількості років строку виплати ануїтету на суму річної плати. Річна страхова виплата становить 12000,00 гривень. 18.03.2016 року між сторонами укладено додаткову угоду до договору добровільного страхування життя № 0023/0311-4 від 18.03.2011 року, пунктами 7.1.1, 7.1.2 якої визначено, що річна страхова виплата становить 19 310,56 грн., строк виплати ануїтету становить 5 років (а.с. 9 зв.). Відповідно до ст. 979 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про страхування», за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування) (ст. 4 Закону України «Про страхування»). Згідно ст. 981 ЦК України договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката). Відповідно до ст. 6 Закону України «Про страхування», добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Видами добровільного страхування можуть бути, зокрема, страхування життя. 04 квітня 2018 року між ПрАТ «СК «Планета Страхування» та позивачем складено Страховий акт до Договору добровільного страхування життя з умовою виплати страхової ренти, додаткової пенсії № 0023/0311-4 від 18.03.2011 року, у якому вказана сума до виплати - 19 440,00 грн. (а.с. 10). За нормами ст. ст. 626-629 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Попередньо позивач звертався до відповідача ПрАТ «СК «Планета страхування» із позовом про стягнення невиплаченої страхової виплати. За результатами розгляду спору Дніпровським районним судом м. Києва 28 грудня 2018 року по справі № 755/17796/18 ухвалене рішення про стягнення з ПрАТ «Страхова компанія «Планета страхування» на користь [PERSON] 9 720,00 гривень невиплаченої страхової виплати, 176,25 гривень пені по заборгованості із невиплаченої страхової виплати, 100,00 гривень витрат від інфляції, 72,43 гривень 3% річних за користування коштами, а всього на загальну суму 10 068,68 гривень (а.с. 21-26). З Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що вищевказане рішення суду набрало законної сили 29.01.2019 року. З матеріалів справи убачається, що позивач [PERSON] за договором страхування № 002608/1210-3 від 23.12.2010 сплатив страхові внески на загальну суму 8 100,00 грн., що підтверджується квитанціями (а.с. 11-14). На виконання умов договору страхування № 0023/0311-4 від 18.03.2011 року позивач сплатив страхові внески на загальну суму 102 040 грн., що підтверджується квитанціями (а.с. 15-17). Тобто позивач, належним чином виконував умови укладених договорів страхування. Статтею 988 ЦК України та ст. 20 Закону України «Про страхування» визначено, що страховик зобов`язаний: ознайомити страхувальника з умовами та правилами страхування. Протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику. При настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Згідно ст. 25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Встановлено, що на підставі розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 12 грудня 2017 року № 4464 анульовано ліцензію Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Планета страхування» (код за ЄДРПОУ - 32827253), що видана розпорядженням Держфінпослуг від 08.07.2004 № 1446 на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), а саме на послуги у сфері страхування в частині проведення добровільного страхування життя. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. За повідомленням позивача, відповідач не виконав вищевказане рішення Дніпровського районного суду м. Києва 28.12.2018 року по справі № 755/17796/18 про виплату страхових сум, також не виконує умови договору страхування. Таким чином, в ході судового розгляду знайшли своє підтвердження посилання позивача щодо істотної зміни обставин, якими керувалися сторони при укладенні договорів страхування, оскільки у разі, якби позивач міг би передбачити подію щодо анулювання ліцензії відповідачу на надання послуг добровільного страхування життя, то спірні правочини не уклалися б взагалі. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині розірвання договорів страхування є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Також позивач просить суд стягнути з відповідача сплачені ним страхові платежі за укладеними договорами страхування. Нормою ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 4 ст. 653 ЦК України сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. У даному випадку а ні договором, а ні законом не встановлено обов`язку відповідача повертати те, що виконано позивачем до моменту розірвання договору. Натомість, за приписами частини 5 ст. 653 ЦК України, якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Положеннями частини 3 статті 652 ЦК України визначено, що у разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв`язку з виконанням цього договору. За таких обставин, оскільки суд дійшов висновку про порушення відповідачем істотних умов укладених між сторонами договорів страхування, суд вважає за можливе стягнути кошти сплачені позивачем на виконання правочинів та стягнути з відповідача виплачені [PERSON] страхові внески у межах заявлених вимог, відповідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, в розмірі 8 000 грн. за договором страхування № 002608/1210-3 від 23.12.2010 та за договором страхування № 0023/0311-4 від 18.03.2011 року страхові внески у розмірі 92 320 грн., що становлять різницю між сплаченими страховими платежами у розмірі 102 040 грн. та стягнутою з відповідача за рішенням суду сумою 9 720 грн., оскільки позивач не отримав очікуваного результату, а саме виконання ПрАТ «СК «Планета страхування» обов`язків добровільного страхування, що вданому випадку є відшкодуванням позивачу понесених збитків. У спростування викладеного будь яких доказів відповідачем суду не надано та про такі заявлено не було. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути грошові кошти на загальну суму 100 320,00 грн. При цьому позивач просить стягнути страхові платежі у розмірі 102 320,00 грн., у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню частково. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. З урахуванням викладеного позов підлягає задоволенню частково. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач судовий збір не сплачував згідно норми частини 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно якої споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав, та судових витрат у даній справі сторонами не заявлялось. Згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Аналіз вказаної норми закону дозволяє стверджувати, що оскільки на час ухвалення рішення Кабінетом Міністрів України не визначений порядок компенсації судових витрат, тому під час розгляду даної категорії справи щодо захисту прав споживачів судові витрати по сплаті судового збору відносяться за рахунок держави. За наведених обставин питання розподілу судових витрат при ухваленні рішення судом не вирішується.

Outcome: partial