Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики, в якому зазначив, що 21.08.2019 між ним та [PERSON] був укладений договір позики, згідно з яким [PERSON] надав відповідачеві готівкові кошти в сумі 16600 гривень 00 копійок, а відповідач зобов`язався повернути вказані грошові кошти до 1 жовтня 2019 року, та у разі прострочення дати повернення коштів, погодився сплатити за кожний день прострочення повернення коштів 5 %. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання у повному обсязі. Однак відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого на момент звернення до суду з даним позовом виникла заборгованість, в сумі 45650 гривень 00 копійок, що спонукало позивача звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглядати справу без його участі, не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився. Судом неодноразово здійснювались виклики відповідача відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, а також шляхом направлення на зареєстровану адресу місця проживання відповідача судових повісток. Поштові відправлення були повернуті до суду з поміткою «Адресат за вказаною адресою відсутній». Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Враховуючи зазначене, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини . Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Зі змісту розписки від 21.08.2019, складеної [PERSON] , встановлено, що останній позичив у [PERSON] кошти в розмірі 16600 гривень на строк до 01.10.2019. А у випадку прострочення повернення позики, за кожен прострочений день буде нараховуватись 5% від залишку боргу (а.с.5). Зазначений документ підтверджує факт передачі позивачем предмету позики відповідачеві. Факт знаходження розписки в розпорядженні позивача підтверджує існування по день розгляду спору цивільно-правових відносин між сторонами, які виникли із договору позики . Згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться . Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором . Судом з`ясовано, що зміст розписки містить строк ( термін ) виконання боржником обов`язку, а саме до 01.10.2019. Станом на 04.11.2019 та на момент розгляду справи грошові кошти відповідач позивачу не повернув. У судовому рішенні Касаційний господарський суд у справі № 927/490/18 від 08 жовтня 2018 року висловив свою позицію щодо обчислення строків, а саме те, яким чином слід розуміти словосполучення «якщо до його (строку) закінчення». Мотивуючи таке рішення суд касаційної інстанції вказав таке. Прийменник «до» з календарною датою в українській мові вживають на позначення кінцевої календарної дати чинності включно або виконання чого-небудь. Отже враховуючи зазначену позицію останнім днем, коли відповідач повинен був виконати свої зобов`язання є 01.10.2019, а не 30.09.2019. Днем ухилення [PERSON] від виконання ним взятих на себе зобов`язань починається з 02.10.2019. Згідно з статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Аналізуючи зібрані у справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд дійшов до висновку, що позивач, являючись позикодавцем, вправі вимагати від відповідача, який є позичальником, повернення позики та процентів які передбачені договором, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві вказану суму. Заборгованість відповідача за договором позики в межах позовних вимог станом на 04.11.2020 становить 45650 гривень 00 копійок та складається із : тіла позики - 16600 гривень 00 копійок; відсотків за кожен пропущений день повернення позики у розмірі 5% , термін за який нараховано відсотки - 34 дні ( з 02.10.2019 по 04.11.2019) - 28220 гривень 00 копійок. Враховуючи викладене суд вважає, що позов необхідно задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача борг за договором позики в сумі 44820 гривень 00 копійок. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судові витрати присуджуються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені судові витрати в сумі 754 гривні 40 копійок. Враховуючи зазначене, на підставі ст.ст. 526,530,625,1046,1047,1048,1049,1050 ЦК України,

Outcome: partial