Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення матеріальної та моральної шкоди, обґрунтовуючи позовні вимоги таким. Позивач є власником земельної ділянки, кадастровий номер 23233551100:47:006:000, площею 0,3726 га., призначеної для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. 30.10.2017 року на місцевості вказаної земельної ділянки були встановлені межові знаки. 13.05.2019 року державним інспектором державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Запорізькій області було здійснено перевірку дотримання вимог земельного законодавства за вказаною земельною ділянкою, під час якої встановлено відсутність межових знаків, які були знищені сусідним землекористувачем - відповідачем у справі [PERSON] . За вказаним фактом відносно [PERSON] державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Запорізькій області був складений протокол про адміністративне правопорушення від 13.05.2019 року за порушення ст. 55 Закону України «Про землеустрій», ст. 56 КУпАП та п. «е» ч. 1 ст. 211 Земельного Кодексу України. Крім цього, 13.05.2019 року [PERSON] був вручений Припис про вжиття заходів щодо відновлення межових знаків земельної ділянки, кадастровий номер 23233551100:47:006:000, площею 0,3726 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: [ADDRESS] у відповідності до вимог ст. 55 Закону України «Про землеустрій» у 30 -денний термін з дня отримання припису. 27.05.2019 року за результатом розгляду протоколу про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] Головним спеціалістом відділу по контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, відповідно до якої [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.56 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі - 170,00 гривень. У встановлений в Приписі про вжиття заходів щодо відновлення межових знаків земельної ділянки 30 денний термін [PERSON] не усунула порушення ст. 55 Закону України «Про землеустрій» та не відновила межові знаки. Внаслідок зазначеного позивач змушений був звернутись до спеціаліста щодо виконання топографо - геодезичних робіт по відновленню меж земельної ділянки та встановлення межових знаків, який виконав всі необхідні роботи та склав відповідний Технічний звіт. За вказані послуги позивач сплатив 2 000,00 гривень, що підтверджується квитанцією до прибуткового ордеру №01/08-19 від 01.08.2019 року. Таким чином, внаслідок знищення відповідачкою межових знаків позивач поніс матеріальні витрати в сумі 2 000 грн., які він просить стягнути з відповідачки в рахунок відшкодування його матеріальних збитків. Крім того, позивачу була завдана і моральна шкода, яка полягає у тому, що в результаті неправомірних дій відносно нього та його майна він вимушений був звертатись до землевпорядного спеціаліста по питанню відновлення межі та встановлення межових знаків. В цей період часу він не міг вести нормальний спосіб життя, порушилась його душевна рівновага, стало неможливо продовжувати активний спосіб в інших сферах його життя. При цьому, позивач витрачав свій час, нервував, хвилювався, мав неприємне спілкування з членами своєї сім`ї, родичами, сусідами, близькими людями, пояснюючи обставини знищення межових знаків. Також, він довгий час знаходився в стані стресу та моральних страждань, не міг повноцінно жити. До сих пір він погано спить, переживає і змушений звертатись до суду. Моральну шкоду позивач оцінює в сумі 10 000, 00 грн., які просить стягнути з відповідачки. Внаслідок зазначеного, просить суд стягнути з відповідачки на його користь матеріальну шкоду в сумі - 2 000, 00 гривень, моральну шкоду в сумі - 10 000, 00 гривень, а також судові витрати, а саме: витрати на правову допомогу адвоката в сумі - 1 500, 00 грн, а всього 13 500, 00 гривень. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У встановлений ухвалою суду строк відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому викладені такі заперечення проти позову. Так, 30.10.2019 року межові знаки були передані на зберігання згідно акту прийому - передачі саме власнику земельної ділянки, тобто позивачу [PERSON] . В складених актах перевірки дотримання вимог земельного законодавства не зазначено, що саме відповідачка є власником або користувачем сусідньої земельної ділянки, а відповідно і не можуть свідчити, що саме відповідач знищила межові знаки. Вважає, що позивачем не обґрунтовано наявності причинного зв`язку між будь-якою шкодою, завданою позивачу та діями відповідачки. Разом з тим, позивачем взагалі не надано жодних доказів заподіяння йому душевних страждань, погіршення здоров`я або настання інших втрат чи негативних явищ немайнового характеру, в тому числі і внаслідок незаконних дій відповідача. Також, стороною позивача не надано документального підтвердження надання [PERSON] правничої допомоги, оплати ним вказаних коштів, зокрема квитанцій до прибуткового касового ордеру згідно акту виконаних робіт. Внаслідок зазначеного відповідачка просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. У відповіді на відзив відповідача позивач посилався, що долученими до позовної заяви письмовими доказами підтверджуються в повному обсязі позовні вимоги позивача і спростовуються доводи, викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву. В судовому засіданні позивач [PERSON] наполягав на задоволенні позовних вимог та просив їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на доводи викладені в позовній заяві. Зазначив, що між ним та відповідачем виникли неприязні відносини з приводу належної йому земельної ділянки, щодо якої між ними існує давній конфлікт, що підтверджує завдання йому моральної шкоди. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала, посилаючись на доводи, викладені у відповіді на позовну заяву. Визнала, що про складання Припису про вжиття нею заходів щодо відновлення межових знаків та притягнення її до адміністративної відповідальності їй було відомо. Вона намагалася їх оскаржити, проте через юридичну необізнаність самостійно цього зробити не могла і через похилий вік та скрутне матеріальне становище не має мала можливості скористатися правничою допомогою з цього питання. Зазначила, що земельна ділянка позивача мала належати їй в порядку спадкування після смерті її матері, у зв`язку з чим між ними існує давній конфлікт, в ході якого позивач в будь-який спосіб намагається їй зашкодити. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними -рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичній або юридичній особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. З наданих доказів судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки, кадастровий номер 23233551100:47:006:000, площею 0,3726 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Зазначене підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 13.05.2019 року при перевірці державним інспектором державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Запорізькій області дотримання вимог земельного законодавства за вказаною земельною ділянкою на підставі Акту обстеження земельної ділянки від 13.05.2019 року за № 425/0/92-19 ДК/629/10 було встановлено відсутність межових знаків. 13.05.2019 року державним інспектором було складено протокол про адміністративне правопорушення на сусіднього землекористувача [PERSON] за порушення ст. 55 ЗУ «Про землеустрій», ст. 56 КУпАП та п. «е» ч. 1 ст. 211 Земельного Кодексу України, а саме: за знищення межових знаків на земельній ділянці з кадастровим номером 23233551100 :47:006 : 000, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Від підпису в протоколі [PERSON] відмовилась. Також, 13.05.2019 року державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Запорізькій області [PERSON] був вручений Припис про вжиття заходів щодо відновлення межових знаків на земельної ділянки, кадастровий номер 23233551100:47:006:000, площею - 0,3726 га., призначеної для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: [ADDRESS] у відповідності до вимог ст. 55 Закону України «Про землеустрій» у 30 - денний термін з дня отримання припису. 27.05.2019 року за результатом розгляду протоколу про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] Головним спеціалістом відділу по контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області, винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, відповідно до якої [PERSON] визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.56 КУпАП та на неї накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170,00 гривень. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч.1). Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч.6). В судовому засіданні встановлено, що постанова про накладення адміністративного стягнення від 27.05.2019 року [PERSON] не оскаржувалася, тобто є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки її дій чи бездіяльності в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно Акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства за вказаною земельною ділянкою на підставі Акту обстеження земельної ділянки від 31.07.2019 року було встановлено, що Припис про вжиття заходів щодо відновлення межових знаків на земельній ділянці, кадастровий номер 23233551100:47:006:000, площею - 0,3726 га., призначеної для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: [ADDRESS], [PERSON] не виконала. Згідно Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 18.05.2010 № 376 (далі Інструкції): 1.3. У цій Інструкції терміни вживаються у такому значенні: виконавець - юридична особа, що володіє необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі якої працює не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників або фізична особа - підприємець, яка володіє необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованим інженером-землевпорядником; замовник - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, власник (користувач) земельної ділянки, який замовляє роботи із встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); знищення межових знаків - дії громадян, які призвели до втрати в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки, внаслідок чого виникає потреба у проведенні додаткових геодезичних робіт з їх відновлення. 3.12. Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. 3.14. Передача межових знаків на зберігання власнику (користувачу) земельної ділянки здійснюється за актом прийомки-передачі межових знаків на зберігання. 3.15. Фінансування робіт із встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, місцевих бюджетів, коштів юридичних осіб, громадян та інших джерел, не заборонених законом. 3.16. Витрати на встановлення суміжних меж несуть власники земельних ділянок у рівних частинах, якщо інше не встановлено угодою між ними. 4.1. Відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється при повній (частковій) втраті в натурі (на місцевості) межових знаків, їх пошкодженні, яке унеможливлює використання межових знаків, а також при розгляді земельних спорів між власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок. З технічного звіту щодо виконання топографо - геодезичних робіт по відновленню меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 23233551100:47:006:000, здійсненого ФОП [PERSON] , а також квитанцією до прибуткового касового ордеру № 01/08-19 вбачається, що позивач [PERSON] сплатив за вказані послуги 2 000,00 грн., що є його реальними збитками і підлягає стягненню з відповідачки. Таким чином, оскільки відповідачка не виконала Припис про вжиття заходів щодо відновлення межових знаків і вказані витрати згідно п. 3.16 Інструкції поніс позивач, то позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 2 000 грн. ґрунтуються на законі та доведені в судовому засіданні. Щодо позовних вимог позивача про стягнення моральної шкоди, суд приходить до таких висновків. Так, відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. При цьому, доводи позивача про завдання йому моральної шкоди, яка полягає в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, суд вважає такими, що не ґрунтуються на законі, оскільки відповідно до п. 3.12 Інструкції закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем, яким є юридична особа, що володіє необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі якої працює не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників або фізична особа - підприємець, яка володіє необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованим інженером-землевпорядником, і вказані межові знаки лише передаються на зберігання замовнику - власнику земельної ділянки, тобто вони не є його майном. Також, з аналізу вказаного нормативно-правового акту вбачається, що в разі протиправної поведінки, пов`язаної зі знищенням межових знаків, шкода завдається виконавцю, а не замовнику - власнику земельної ділянки. Таким чином, суд приходить до висновку, що підстави для стягнення моральної шкоди на користь позивача в даному випадку відсутні. За таких обставин, позов [PERSON] слід задовольнити частково, стягнувши з відповідачки на користь позивача матеріальну шкоду в сумі - 2 000 грн., а в задоволенні решти позовних вимог про стягнення моральної шкоди в сумі 10 000 грн. - відмовити. Вирішуючи питання про судові витрати, суд виходить з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, виходячи з ціни позову, складає 768,40 грн, від сплати якого позивач звільнений як учасник ліквідації наслідків на Чоргобильській АЕС 2 категорії. Тобто, судовий збір, пропорційно задоволених вимог складає 128 грн. 32 коп., який підлягає стягненню з відповідачки на користь держави. Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують їх обсяг. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При цьому, позивачем не надано акту виконаних робіт адвокатом Ганюковим В.Д. та розрахунку таких витрат, тому відсутні належні докази на підтвердження вимог щодо стягнення витрат на правову допомогу в сумі 1 500 грн, що є підставою для відмови в задоволенні вимог про їх стягнення.

Outcome: partial