Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, яким просить надати дозвіл на перетинання кордону України неповнолітнім сином [PERSON], [INFO], до території РФ протягом 90 діб; надати [PERSON] дозвіл на оформлення всіх повязаних із перетинанням кордону неповнолітнього сина [PERSON]; надати [PERSON] дозвіл на оформлення проїзного документу на неповнолітнього сина [PERSON] та надати [PERSON] повноважень на час перебування неповнолітнього сина [PERSON] за межами України вирішувати усі питання, що стосуються сина, які можуть виникнути під час поїздки на строк до повноліття останнього. В обґрунтовування позовних вимог позивач зазначає, що з відповідачем перебувала в громадському шлюбі, від якого народився 04.03.2009р. син [PERSON]. З 2010 року відносини з відповідачем припинено і останній мешкає окремо. Відповідач відмовляється добровільно надати дозвіл на перетинання кордону. Між тим, дитині потрібно оздоровлення, яке доцільне на території РФ, оскільки там проживають родичі. Позивач на території України має постійне місце мешкання, реєстрацію, роботу тощо, за кордоном наміру проживати не має. Діями та бездіяльністю відповідача порушуються права та інтереси дитини. Позивач надала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, вимоги позову підтримує у повному обсязі і просить їх задовольнити, не заперечуючи щодо постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, будучи повідомленим про день та час розгляду справи належним чином, заяв про поважні причини своєї неявки або слухання справи за його відсутністю не надав, тому суд зі згодою позивача розглядає справу у відсутності відповідача, постановляючи заочне рішення, що не суперечить правилам ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, будучи повідомленим про день та час розгляду справи належним чином. Суд, вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає вимоги позову такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи із наступного. Так, встановлено, що сторони перебували в не зареєстрованому шлюбі з 2008р. по 2010р.20.11.2010р. Від цивільного шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Такі обставини підтверджено копією свідоцтва про народження (а.с.6 ). Встановлено, що дитина потребує спілкування з родичами та оздоровлення у РФ. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Судом встановлено, що сторони є батьками дитини [PERSON], відповідач проживає окремо від позивача та дитини, безпідставно відмовляється від надання згоди на виїзд сина за межі України з метою оздоровлення. Відповідно до п. 2 ст. 4 ЗУ «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну», ч.3 п. 22 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженої Постановою КМУ від 27.01.19995р. за № 57 виїзд неповнолітнього громадянина може бути дозволений на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг шістнадцятирічного віку, без згоди та супроводу другого батька. Разом з цим, суд відмовляє позивачу в задоволені вимог позову щодо перетинання дитиною в супроводі позивача межі України без згоди батька дитини до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п.2-2 Правил перетинання державного кордону громадянами України виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-ти річного віку, у супроводі одного з батьків, здійснюється, зокрема, за нотаріально посвідченого згодою другого із батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі. Отже, законодавством України не передбачається перетинання дитиною кордону України без згоди обох батьків, без зазначення країни, до якої необхідно виїхати дитини та строк, на який вона виїздить. На підставі вищенаведеного, куруючись ст..ст.10, 11, 60, 88, 174 208, 213, 217 ЦПК України, ст.ст. 7, ст. 150 Сімейного Кодексу України, Правил перетинання державного кордону громадянами України, суд, -

Outcome: partial