Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що у березні 2021 року до ТОВ «МАКСІПРОМ ГРУП» (ЄДРПОУ 38167597) на ім`я позивача прийшла постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника реєстраційний номер виконавчого провадження №64825178 від 23.03.2021р., видана приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Теличко Віктором Анатолійовичем, на підставі виконавчого напису №4279 від 19.01.2021р., виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем. Вказаний виконавчий напис нотаріуса позивач вважає таким, що не підлягає виконанню з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчою напису та з підстав неправомірності вимог стягувача, оскільки нотаріус при вчиненні виконавчого напису не дотримався вимог ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», а саме не перевірив безспірність заборгованості позивача перед ТОВ «ФК`Кредит-Капітал», а також позивача не було повідомлено про суму боргу. Крім того, вказує на те, що в нього немає заборгованості по цьому кредитному зобов`язанні. Позивач та його представник надали заяву про розгляд справи за їхньою відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Разом з тим, надав відзив на позовну заяву, згідно якого у задоволенні позовних вимог позивача просить відмовити в повному обсязі, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість останніх. Так, відповідач посилається на те, що 20.11.2019р. між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений кредитний договір №1032389, відповідно до якого відповідачу надано кредит у сумі 13000,00 грн. строком на 30 днів, тобто по 20.12.2019р. зі сплатою комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання по договору виконано у повному обсязі та надано позичальнику обумовлену суму кредиту. Проте, позивач, в порушення умов укладеного договору, кредитні кошти не повернув, чим порушив свої договірні зобов`язання. Жодних доказів щодо повної або часткової відсутності заборгованості за кредитом позивачем не надано. 27.03.2020р. між ТОВ «Міолан» та ТзОВ «ФК`Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги №49-МЛ, відповідно до якого ТОВ «ФК`Кредит-Капітал» набув статус нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлися боржниками ТОВ «Міолан» в тому числі і до [PERSON] 27.11.2020р. відповідачу на його адресу проживання було направлено письмову претензію вих. №19581481/1 про погашення кредитної заборгованості. 19.01.2021р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем був вчинений виконавчий напис №4279. У свою чергу, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Теличко Віктор Анатолійович відкрив виконавче провадження №64825178 від 23.03.2021р. Зазначає, що оскаржуваний виконавчий напис винесений з дотриманням норм чинного законодавства та на підставі наданих стягувачем документів, які підтверджують наявність простроченої заборгованості у позивача. Крім того вказує на необґрунтованість та не співмірність заявлених позивачем до стягнення сум витрат на професійну правничу допомогу, оскільки останні не відповідають критерію розумності та дійсній вартості наданих послуг, а час, витрачений на підготовку позовної заяви є невиправданим та неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт, з огляду на що просить відмовити у стягненні витрат на правову допомогу. Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький І.В., будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з`явилась, однак надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Теличко В.А. в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 20.11.2019р. між [PERSON] та ТОВ «Міолан» був укладений кредитний договір № 1032389 шляхом підписання заяви-анкети позичальника. Відповідно до зазначеного кредитного договору, укладеного між ТОВ «МІОЛАН» та [PERSON] від 20.11.2019р., банк надає позичальнику кредит у розмірі 13 000,00 грн. строком на 30 днів, тобто до 20.12.2019р. (а.с.28-32). Відповідно до п.2.1 кредитного договору, кредитні кошти надаються позичальнику шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної картки позичальника, зареєстрованої позичальником для цієї мети в особистому кабінеті на сайті miloan.ua. Згідно додатку №1 до кредитного договору, який є невід`ємною частиною останнього, позичальник повинен сплатити 20.12.2019р. на користь ТОВ «Міолан» кредит в сумі 13000,00 грн., комісію за надання кредиту в сумі 1560,00 грн., проценти в сумі 5850,00 грн., а всього разом 20410,00 грн. (а.с.33). 27.03.2020р. між ТОВ «Міолан» та ТзОВ «ФК«Кредит-Капітал» був укладений договір відступлення прав вимоги №49-МЛ, відповідно до якого ТзОВ «ФК`Кредит-Капітал» набув статус нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлися боржниками ТОВ «Міолан» в тому числі і до [PERSON] (а.с. 105-110). 04.01.2021 року ТзОВ «ФК«Кредит-Капітал» звернулось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу міста Києва із заявою про вчинення виконавчого напису для стягнення заборгованості у розмірі 31742,12 грн. на користь ТзОВ «ФК«Кредит-Капітал» з боржника [PERSON] (а.с 112). 19.01.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. було вчинено виконавчий напис №4279 за кредитним договором № 1032389 від 20.11.2019р. щодо стягнення з [PERSON] заборгованості перед ТзОВ «ФК`Кредит-Капітал» за вказаним кредитним договором у розмірі 31742,12 грн., яка складається з простроченої суми заборгованості по кредиту 10287,20 грн., прострочена заборгованість за комісією 5143,60 грн., сума заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 14751,32 грн., строкова заборгованість за сумою кредиту 00,00 грн.; строкова заборгованість за комісією та процентами 1560,00 грн. (а.с.27). 15.03.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Теличком В.А. було розглянуто заяву про примусове виконання виконавчого напису №4279, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. від 19.01.2021 року та відкрито виконавче провадження ВП №64825178 про стягнення з боржника [PERSON] на користь ТзОВ «ФК`Кредит-Капітал» заборгованість у розмірі 32672,12 грн. (а.с.25). Ухвалою Орджонікідзевського міського суду від 31.03.2021р. заяву [PERSON] про забезпечення позову задоволено, зупинено стягнення заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника [PERSON] на користь стягувача ТзОВ «ФК» Кредит-Капітал» на підставі вищезазначеного виконавчого напису (а.с.42-44). При вирішенні вказаного цивільного спору, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому\~постановою КМУ України від 29.06.99 № 1172. Так, 29.06.1999 року постановою КМУ\~від №\~1172 був затверджений Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З моменту прийняття даної постанови та до 10.12.2014р. була чинна редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно. 10.12.2014р. набула чинності постанова КМУ від 26.11.2014р. №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема, перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», відповідно до якого дозволено вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено заборгованість, для чого стягував повинен надати: оригінал кредитного договору та засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням заборгованості. Водночас, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. по справі №826/20084/14, яка залишена в силі ухвалою колегії суддів Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017р., про визнання незаконним та нечинним п.1 та п.2 постанови КМУ від 26.11.2014р. №662, визнано незаконним та нечинним, зокрема, розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє у попередній редакції, яка не передбачає можливості вчинення виконавчого напису на нотаріуса на нотаріально не посвідченому кредитному договорі. Як вбачається із матеріалів справи, укладений між позивачем та ТОВ «Міолан» кредитний договір №1032382, що був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, а відтак виконавчий напис був вчинений з недотриманням вимог чинного законодавства. Крім того, слід зазначити, що згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає у тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна.\~Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи у частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити і зазначити у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Наведена правова позиція сформована \~ Верховним судом, яка викладена у постанові від 06 травня 2020 року по справі № 320/7932/16-ц. Разом з тим, із документів, які долучені відповідачем до справи, неможливо встановити факт надання позивачу кредитних коштів (згідно умов договору шляхом перерахування на платіжну картку позичальника), враховуючи, що вказана обставина заперечується позивачем, а відтак наявність обов`язку позичальника повернути кредитні кошти не підтверджується документально. Крім того, відповідачем не надано жодних первинних документів, які б підтверджували суму заборгованості, яка наявна у позивача. Також із наданих відповідачем документів не можливо встановити яким чином нараховувались відсотки за користування кредитом та комісія. Крім того, нотаріус при вчиненні виконавчого напису взяв до уваги розрахунок заборгованості, підготовлений працівниками відповідача, що не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. Допустимими доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки чеки тощо (Постанова Верховного Суду від 28.03.2018 р. №910/3033/17). Наведене вище свідчить про те, що нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми\~ст. 88 Закону України «Про нотаріат». З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ст..137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. \~Так, позивач просить стягнути на свою користь судові витрати в сумі 10000,00 грн., які були понесені ним при зверненні до суду. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем на підтвердження понесених ним витрат надано: договір про надання правовою (юридичної) допомоги №06/11/20 від 17.11.2020р.; акт приймання передачі по договору про надання правової (юридичної) допомоги № 06/11/20 від 17.11.2020р.; розрахунок витрат на правову допомогу про надання правової (юридичної) допомоги № 06/11/20 від 17.11.2020р.; рахунок-фактуру №60; меморіальний ордер від 23.04.2021р.; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю. Ознайомившись з наведеними документами, суд приходить до переконання, що розмір витрат на оплату послуг адвоката підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача у сумі 10000 грн., оскільки такі витрати є співмірними зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим адвокатом на виконання даних робіт та надання послуг, обсягом наданих адвокатом послуг та ціною позову. Разом з тим посилання відповідача на недоведеність позивачем понесених ним витрат на правничу допомогу суд оцінює критично, оскільки склад витрат на правничу допомогу, затрачений адвокатом час на надання відповідної послуги, вартість кожної наданої послуги зокрема, а також у сукупності підтверджується наданими позивачем доказами, які наведені вище. При цьому суд враховує, що позивачем надані усі передбачені чинним законодавством докази на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу. Крім того слід зазначити, що заявлені до стягнення витрати на правничу допомогу у повній мірі відповідають принципам розумності та співмірності заявленим позовним вимогам та з урахуванням предмету та підстави позову, затратам, пов`язаним із підготовкою позовної заяви та заяви про забезпечення позову, підбором та аналізом чинного законодавства, яке регламентує спірні правовідносини, а також судової практики, які наведені у позовній заяві та заяві про забезпечення позову, здійснених адвокат дій щодо збирання доказів по справі шляхом вчинення відповідних запитів, підготовкою клопотань про витребування документів, клопотань про доручення доказів про справі, - є обґрунтованими та таким, що підлягають до задоволення. Відповідно до ст..141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір підлягає стягненню із відповідача на користь держави. Згідно ст..158\~ЦПК України\~у разі\~ухвалення судом\~рішення\~про\~задоволення позову\~заходи\~забезпечення позову\~продовжують діяти\~протягом дев`яноста\~днів\~з дня\~набрання\~вказаним рішенням\~законної сили\~або можуть\~бути скасовані\~за вмотивованим\~клопотанням учасника\~справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Outcome: approved