Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди. Обґрунтовує позов тим, що 08.05.2015 на засіданні комісії з питань екології та надзвичайних ситуацій при Львівській обласній державній адміністрації, в якій він брав участь як член комісії, розглядалось питання порядку денного «Про проблеми охорони збереження та цивільного захисту населення в області», де начальник відділу охорони водних біоресурсів Львіврибоохорони [PERSON] в присутності інших членів комісії і запрошених публічно висловлювався про те, що позивач браконьєр і його неодноразово затримували за браконьєрство. Ці висловлювання були зафіксовані в протоколі даного засідання. Вказав, що неправомірними діями відповідача принижена його честь та гідність, ділова репутація, так як він є регіональним представником ВГО «Громада рибалок України» у Львівській області, заступником голови Громадської ради з екології і навколишнього середовища при Львівській обласній державній адміністрації, членом Громадської ради і громадським рибінспектором Львіврибоохорони. За багаторічну діяльність у сфері охорони довкілля неодноразово нагороджувався грамотами і подяками державних органів і громадських організацій. Поширеною відповідачем неправдивою інформацією йому заподіяно моральну шкоду, яка виразилася в моральних стражданнях та переживаннях, оскільки відповідач принизив його перед іншими людьми та поширив про нього неправдиві відомості про те, що він правопорушник і браконьєр. Він сильно переживав, хвилювався і вимушений був виправдовуватись перед членами комісії та запрошеними, що ніякого правопорушення не скоював. Моральна шкода виражається в моральних стражданнях та переживаннях, порушенні душевної рівноваги, приниженні в присутності членів комісії та запрошених. Просить визнати поширену начальником відділу охорони водних біоресурсів Львіврибоохорони [PERSON] на засіданні комісії з питань екології та надзвичайних ситуацій інформацію про те, що він браконьєр і затримувався за браконьєрство не відповідає дійсності, шкодить діловій репутації та наносить шкоду його інтересам; зобовязати начальника відділу охорони водних біоресурсів Львіврибоохорони [PERSON] навести спростування неправдивої інформації шляхом виступу на засіданні комісії з питань екології та надзвичайних ситуацій і принести публічні вибачення; стягнути з відповідача управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства у Львівській області компенсацію за моральну шкоду в розмірі 50\~000 грн. Позивач в судове засідання не прибув, в минулому судовому засіданні позов підтримав, просить задоволити. Представник позивача [PERSON], діючи згідно довіреності від 10.06.2015 (а.с.42) в судовому засіданні позов підтримав, надав аналогічні пояснення, викладені у фабулі позову, просить вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON], діючи згідно доручення, в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що за матеріалами про адміністративні правопорушення, зокрема в журналі обліку справ про адміністративні правопорушення, зроблено запис №168 про те, що державний інспектор Львіврибоохорони Котик В.В. склав відносно [PERSON] адміністративний протокол № 5272 від 10.04.2011 року за ч. 3 ст. 85 КупАП. Штраф в добровільному порядку [PERSON] не сплачено і адміністративні матеріали скеровано в Державну виконавчу службу Червоноградського міського управління юстиції для примусового стягнення. На даний час відповідачу невідомо чи скасовано постанову заступника начальника Львіврибоохорони [PERSON] про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, оскільки жодних документів з суду на адресу Львіврибоохорони не надходило і у Львіврибоохороні відсутні будь які відомості про скасування постанови Червоноградським судом в 2011 році. Тому висловлювання третьої особи були здійснені в контексті подій, які мали місце в минулому та підтверджуються протоколами про затримання. Позивач не навів у позові в чому полягає заявлена моральна шкода та з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, не надав суду належних та допустимих доказів, які це підтверджують. Просив у задоволенні позову відмовити і врахувати, що на засідання комісії з питань екології [PERSON] прибув не як начальник відділу, а як громадянин, він не був у встановленому порядку запрошений як начальник відділу, виступав на засіданні комісії не як посадова особа. Також просить врахувати, що на час розгляду справи судом управління Львіврибоохорони перебуває у стадії ліквідації, начальник відділу охорони водних біоресурсів [PERSON] звільнений. Третя особа [PERSON] в минулому судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що на засіданні комісії з питань екології та надзвичайних ситуації 08.05.2015 позивач публічно принижував весь колектив Львіврибоохорони в цілому, безпідставно звинувачував у невиконанні посадових обовязків, в тому числі тих, які не відносяться до компетенції Львіврибоохорони. Зазначив, що позивач спровокував і штучно створив конфліктну ситуацію, тому будучи обуреним некомпетентними висловлюваннями з боку позивача стосовно роботи Львіврибоохорони в цілому, він висловився про недопустимість надання негативної оцінки роботи управління. Вказав, що йому відомо про складені відносно [PERSON] протоколи про адміністративні порушення, повязані з порушенням правил рибальства. Просить врахувати, що позивач протягом тривалого часу ініціює судові звернення. В останнє судове засідання не прибув, оскільки звільнений наказом у звязку з ліквідацією територіального органу Державного агентства рибного господарства. Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, показання свідків [PERSON], [PERSON], з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Стаття 3 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканість і безпека визначаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Статтями 28 і 34 Конституції України визначено, що кожен має право на повагу до його гідності і ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Згідно зі\~ст.68 Конституції України, кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції\~та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язку не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.\~\~ Відповідно до\~ст. 32 Конституції України\~кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Відповідно до ч.1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сімї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Кожен має право на повагу його гідності та честі (ст.297) Статтею 299 ЦК України\~гарантовано право на недоторканність своєї ділової репутації, фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Судом встановлено, що 08.05.2015 відбулось засідання комісії з питань екології та надзвичайних ситуацій при Львівській обласній державній адміністрації, в якій позивач [PERSON] брав участь як член комісії, третя особа [PERSON] був запрошений і виступав як начальник відділу охорони водних біоресурсів Львіврибоохорони, інформував про ситуацію із організацією роботи Львіврибдержінспекції, фінансування охорони заходів, порушив питання збереження та відтворення рибних запасів на Львівщині. Зясовано, що на вказаному засіданні начальник відділу охорони водних біоресурсів Львіврибоохорони [PERSON] публічно в присутності інших членів комісії і запрошених осіб висловився про те, що позивач [PERSON] є браконьєром і його неодноразово затримували за браконьєрство. Наведене підтверджується копією витягу з протоколу засідання від 08.05.2015 (а.с.3), не оспорюється третьою особою, підтверджено показаннями свідків. Свідок [PERSON] показав суду, що 08.05.2015 на засіданні комісії з питань екології та надзвичайних ситуацій при Львівській обласній державній адміністрації, в якій він брав участь як член комісії, розглядалось питання порядку денного «Про проблеми охорони збереження та цивільного захисту населення в області», де начальник відділу охорони водних біоресурсів Львіврибоохорони [PERSON] назвав позивача браконьєром. Допитаний судом свідок [PERSON] показав, що на засіданні комісії з питань екології та надзвичайних ситуацій при Львівській обласній державній адміністрації крім інших керівників був запрошений [PERSON] як начальник відділу охорони водних біоресурсів для надання аналізу роботи Львіврибоохорони. Під час свого виступу третя особа назвав [PERSON] браконьєром, що позивачем було сприйнято емоційно і негативно. Відповідно до п. 15\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»\~при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин:\~\~ а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б)\~\~поширена\~інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Всі перелічені обставини в сукупності позивач довів в судовому процесі. Судом надано оцінку вислову «браконьєр», який позивач вважає недостовірним і таким, що порочить його честь, гідність та ділову репутацію. Відповідно до п. 15\~цієї постанови ПВС України\~недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які\~існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому,\~суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Приймаючи до уваги положення ст.ст.\~32,\~68 Конституції України, необхідним є забезпечення балансу між конституційним правом на свободу думки і слова, на вільне виражання свої поглядів та переконань з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації з іншого боку. Під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи, як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Частиною 1 ст. 10 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод, яка відповідно до\~ст.9 Конституції України\~є частиною національного законодавства, передбачено право особи на вільне поширення інформації та ідей. Проте, частиною другою вказаної норми передбачена можливість обмеження цього права на підставі закону з легітимною метою за умови, що таке обмеження є необхідним у демократичному суспільстві. Такою легітимною метою визначається охорона репутації осіб - фігурантів інформації. Судом встановлено, що постановою №255 від 07.06.2010 Львіврибоохорони за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.85 КупАП на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. Проте, постановою Червоноградського міського суду Львівської області від 16.12.2010 вказана постанова скасована.ь (а.с.48) Крім цього, постановою №167 від 14.04.2011 Львіврибоохорони за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.85 КупАП на позивача накладене стягнення у вигляді штрафу. Дана постанова також скасована постановою Червоноградського міського суду Львівської області від 21.06.2011. (а.с.48,49-50) Згідно з довідками Червоноградського міського суду Львівської області від 07.05.2015 № 6473 та від 20.05.2015 № 7453 протягом 2011-2015 років до Червоноградського міського суду Львівської області не надходили матеріали з Львіврибоохорони про притягнення до відповідальності за браконьєрство [PERSON] (а.с.54) Покликання представника відповідача на ту обставину, що на адресу Львіврибоохорони не надходили відомості про скасування постанов Червоноградським судом, тому висловлювання третьої особи зроблені в контексті подій, що мали місце в минулому і підтверджуються протоколами про затримання, не беруться до уваги. Частиною 3 ст.61 ЦПК України втановлено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом з'ясовано, що рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 11.06.2015, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 29.01.2016 визнано недостовірною інформацію про те, що [PERSON] займається браконьєрством. (а.с.55-58) Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, визначаючи характер такої інформації та з'ясовуючи чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням, суд приходить до висновку, що вислів третьою особою, з огляду на використані мовно-стилістичні засоби, містить фактичні дані, негативну інформацію, певний і однозначний зміст, тобто є фактичним твердженням. Вислів [PERSON] про те, що позивач є браконьєром і затримувався за браконьєрство носить стверджувальний характер, сприйнятий позивачем як негативна інформація. Заперечення представника відповідача на позов, що даний вислів є лише відповіддю позивачу на захист честі і гідності Львіврибоохорони і є оціночними судженнями не беруться судом до уваги. Таким чином, наданими позивачем доказами підтверджено, що він не притягався до адміністративної відповідальності за порушення правил рибальства та охорони рибних запасів. Проте, відповідачем не надано доказів на підтвердження достовірності та правильності поширеного третьою особою інформації щодо позивача. Вислів на засіданні комісії з питань екології та надзвичайних ситуації про те, що позивач є браконьєром і притягався до адміністративної відповідальності, не відповідає дійсності, принижує ділову репутацію позивача, формує негативну думку колег, підриває довіру у них до ділових та професійних якостей позивача, тим більше що останній є регіональним представником ВГО «Громада рибалок України» у Львівській області. Відповідно до\~статті 275 ЦК\~України захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений\~главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносяться, наприклад, спростування недостовірної інформації та/або право на відповідь (стаття 277 ЦК), заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права (стаття 278 ЦК) тощо. Згідно з положеннями ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, вважається\~юридична особа, у якій вона працює. Враховуючи викладене, висловлювання третьої особи на засіданні комісії з питань екології та надзвичайних ситуацій при Львівській обласній державній адміністрації 08.05.2015, що позивач є браконьєром і затримувався за браконьєрство, є такими, що не відповідають дійсності. Тому цей вислів є інформацією, що підлягає спростуванню. Вказані висловлювання вчинені працівником відповідача умисно, у неетичній формі з неприхованим звинуваченням у вчиненні адміністративного правопорушення, третя особа прибула на засідання як начальник відділу охорони водних ресурсів, а не як приватна особа чи пересічний громадянин, інформував про ситуацію з організації роботи управління і під час виступу висловив недостовірну інформацію, чим принизив соціальну та суспільну оцінку позивача серед колег та членів комісії. Суд враховує, що на час судового розгляду третя особа [PERSON] не перебуває у трудових відносинах з відповідачем. Зважаючи на форму подачі працівником відповідача недостовірної інформації, що стосується [PERSON], і порушення внаслідок цього особистих немайнових прав та ділової репутації позивача, слід зобов'язати представника відповідача навести спростування неправдивої інформації шляхом виступу на найближчому засіданні комісії з питань екології та надзвичайних ситуацій після набрання судовим рішенням законної сили. При цьому, судом береться до уваги, що такого способу захисту як принесення публічних вибачень чинним законодавством не передбачено. Відповідно до ст.ст.23, 1167 ЦК України підлягає відшкодуванню моральна шкода, завдана внаслідок порушення прав. Згідно діючого законодавства особа має право на відшкодування моральної шкоди у випадках, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або у випадках, передбачених відповідними статтями Цивільного кодексу України, а також іншими нормами законодавства, які встановлюють відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Позивач покликається на те, що моральна шкода полягає у приниженні честі, гідності, ділової репутації фізичної особи, він страждав і переживав, порушилась душевна рівновага. В підтвердження позивачем надані чисельні виписки із медичних карт. Разом з тим, позивачем не доведено, а суд не вбачає причинного звязку між зверненням позивача за медичною допомогою та діями третьої особи. Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, суд прийшов до висновку, що позивач, на порушення обов'язку, передбаченого ст.10 ЦПК України щодо доведення підстави свого позову в частині заподіяння моральної шкоди не довів. Тому позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди суд залишає без задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судові витрати пропорційно до задоволеної частини вимог, а саме (551,20 : 2) 275 грн. 60 коп. судового збору. На підставі ст.ст.\~32,\~34,\~55,\~68,\~129 Конституції України, ст.ст.\~23,\~91, 94,\~277,\~280,\~297,\~299,\~1167 Цивільного кодексу України, ст.ст.\~2,\~5,\~30 Закону України «Про інформацію», ст. 10 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод,

Outcome: partial