Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «ОТП Банк» про визнання поруки за договором поруки № SR-001/034/2008/1 від 21.03.2008 р., укладеним між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та [PERSON], припиненою. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 21.03.2008 р. між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та [PERSON] укладено кредитний договір № ML-001/034/2008, за яким Банк надав Позичальнику на придбання нерухомого майна кошти в сумі 611939,82 доларів США з кінцевою датою повернення кредиту до 21.03.2033 р. З метою забезпечення виконання Позичальником зобов»язань за кредитним договором між Банком та позивачем було укладено договір поруки №SR-001/034/2008/1. Пунктами 1.4.1.2, 1.5.1, 1.5.1.1 частини 2 кредитного договору передбачено обов»язок Позичальника повертати кредит та нараховані відсотки частинами, щомісяця, в розміри і строки, встановлені графіком платежів. Пунктом 2.1.3.1 додаткового договору № 4 від 18.04.2011 р. сторони визначили умови про дострокове виконання боргових зобов»язань за кредитним договором з ініціативи Банку, де зазначили, що у випадку невиконання Позичальником боргових зобов»язань чи невиконання позичальником або третіми особами (під якими згідно п.1.1 додаткової угоди розуміються поручителі) інших умов кредитного договору, цього додаткового договору, документів забезпечення та/чи будь/яких інших умов договорів (правочинів), укладених між Банком та Позичальником, та/чи між Банком і третіми особами, що існували на момент укладання кредитного договору, чи цього додаткового договору, чи таких, що будуть укладені у майбутньому, понад 30 календарних днів, сторони домовились, що Банк вважається таким, що реалізував своє право щодо вручення позичальнику вимоги про виконання боргових зобов»язань у повному розмірі, а Позичальник вважається таким, до допустив істотне порушення умов кредитного договору та цього додаткового договору та отримав вимогу Банку, в зв»язку з чим Позичальник зобов'язаний погасити боргові зобов»язання в повному розмірі протягом наступних 30 календарних днів, що слідують за останнім днем строку порушення зобов»язань. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначає що Позичальник за кредитним договором порушив строки сплати платежів з погашення штрафних санкцій відповідно з кредитного договору з 16.06.2012 р., а з повернення відсотків з 21.11.2012 р., а тому саме з цього моменту на підставі положень додаткового договору № 4 від 18.04.2011 р. повинен відраховуватись строк порушення зобов»язань, а Банк, починаючи з 16.07.2012 р. вважається таким, що реалізував своє право щодо вручення Позичальнику вимоги про дострокове повернення кредиту в повному обсязі. Незважаючи на те, що 27.06.2013 р. Банк надіслав на адресу Позичальника та Поручителя вимоги про дострокове погашення суми боргу за кредитним договором, які не були ними отримані, оскільки направлені не за належною адресою, а також те, що лише 25.09.2013 р. Банк звернувся до суду з позовом про стягнення солідарно заборгованості з Позичальника та Поручителів, строк виконання зобов»язань згідно з умовами Додаткової угоди настав 16.08.2012 р. Саме з цієї дати, на думку позивача, протягом шести місяців Банк зобов»язаний був звернутись до суду з вимогами про стягнення заборгованості з Поручителів за Кредитним договором від 21.03.2008 р. Оскільки Банк звернувся до суду лише 25.09.2013 р., тобто після закінчення строку на пред»явлення вимоги до Поручителів, позивач на підставі положень ч.4 ст.559 ЦК України просить визнати поруку за договором поруки № SR-001/034/2008/1 від 21.03.2008 р. припиненою. Представник позивача в ході судового розгляду підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просив суд позов задовольнити, посилаючись на те, що Банк у визначені строки з врахуванням положень Додаткової угоди № 4 від 18.04.2011 р. не пред»явив вимог до Поручителя, в зв»язку з чим порука припинилась. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, посилаючись на існування судового рішення щодо солідарного стягнення з [PERSON] заборгованості за Кредитним договором від 21.03.2008 р. і судами надана оцінка питанню щодо припинення поруки, в зв»язку з чим на підставі положень ст.61 ЦПК України зазначені обставини не підлягають повторному дослідженню і доказуванню. Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.03.2008 р. між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та [PERSON] укладено кредитний договір № ML-001/034/2008, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику на придбання нерухомого майна кредитні кошти в сумі 611939,82 доларів США із встановленням плаваючої процентної ставки в розмірі 4,49% річних та FIDR ( процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені у банку на строк у 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору) а Позичальник зобов»язалась повернути кредитні кошти у строк до 21.03.2033 р. та сплатити проценти за користування кредитом. З метою забезпечення виконання Позичальником [PERSON] своїх зобов»язань за кредитним договором між Банком та [PERSON], [PERSON] та ПП «Ф-Студія» були укладені договори поруки, у т.ч. з [PERSON] договір №SR-001/034/2008/1. Пунктами 1.4.1.2, 1.5.1, 1.5.1.1 частини 2 Кредитного договору передбачено обов»язок Позичальника повертати кредит та нараховані відсотки частинами, щомісяця, в розміри і строки, встановлені графіком платежів. Згідно з п.4.1.1 Кредитного договору за порушення прийнятих на себе зобов»язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів та користування кредитними коштами у визначені цим договором строки, Позичальник зобов»язаний сплатити Банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов»язань за кожен день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум. Борговими зобов»язаннями за умовами Кредитного договору є зобов»язання Позичальника перед Банком щодо повернення суми Кредиту, плати за користування Кредитом, сплати комісій, штрафних санкцій, витрат та збитків Банку (включаючи, але не обмежуючись неодержанні доходи) у зв»язку з неналежним виконанням Позичальником своїх зобов»язань перед Банком за Кредитним договором та інших платежів, якщо такі матимуть місце. Крім того, судом встановлено, що 18.07.2011 р. між [PERSON] та ПАТ «ОТП Банк» був укладений Додатковий договір № 4, яким внесені зміни до Кредитного договору від 21.03.2008 р. Пунктом 2.1.3.1 Додаткового договору № 4 від 18.04.2011 р. сторони визначили умови про дострокове виконання боргових зобов»язань за кредитним договором з ініціативи Банку, де зазначили, що у випадку невиконання Позичальником боргових зобов»язань чи невиконання позичальником або третіми особами (під якими згідно п.1.1 додаткової угоди розуміються поручителі) інших умов кредитного договору, цього додаткового договору, документів забезпечення та/чи будь/яких інших умов договорів (правочинів), укладених між Банком та Позичальником, та/чи між Банком і третіми особами, що існували на момент укладання кредитного договору, чи цього додаткового договору, чи таких, що будуть укладені у майбутньому, понад 30 календарних днів, сторони домовились, що Банк вважається таким, що реалізував своє право щодо вручення позичальнику вимоги про виконання боргових зобов»язань у повному розмірі, а Позичальник вважається таким, до допустив істотне порушення умов кредитного договору та цього додаткового договору та отримав вимогу Банку, в зв»язку з чим Позичальник зобов'язаний погасити боргові зобов»язання в повному розмірі протягом наступних 30 календарних днів, що слідують за останнім днем строку порушення зобов»язань. Як встановлено в ході даного судового розгляду Позичальник за Кредитним договором порушила свої зобов»язання щодо сплати належних платежів у визначені договором строки, а також сплати штрафних санкцій за такі порушення, внаслідок чого, починаючи з червня 2012 р. у неї виникла заборгованість по сплаті пені за несвоєчасне виконання зобов»язань, а з листопада 2012 р. виникла заборгованості по сплаті відсотків. Тобто, враховуючи положення п. 2.1.3.1 Додаткового договору № 4 від 18.04.2011 р., а також визначення поняття боргові зобов»язання, ПАТ «ОТП Банк» 16.07.2012 р. реалізував своє право щодо вручення Позичальнику вимоги про виконання боргових зобов»язань у повному розмірі, а Позичальник вважається таким, що допустив істотне порушення умов кредитного договору та цього додаткового договору та отримав вимогу Банку, в зв»язку з чим Позичальник зобов'язаний погасити боргові зобов»язання в повному розмірі протягом наступних 30 календарних днів, що слідують за останнім днем строку порушення зобов»язань. З огляду на викладене, [PERSON] повинна була виконати боргові зобов»язання в повному розмірі до 16.08.2012 р. Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання не пред»явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов»язання не встановлений або встановлений моментом пред»явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред»явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Згідно з роз»ясненнями, що містяться в п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», пред`явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб»єктивного права кредитора й суб»єктивного обов»язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й зумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію забезпеченого порукою зобов'язання застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Зі збігом цього строку жодних дій щодо реалізації права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права шляхом пред»явлення позову, кредитор вчиняти не може. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року № 6-2662цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Відповідно до положень п.4.1 Договору поруки, укладеного з [PERSON] даний договір діє до повного виконання боргових зобов»язань. Посилання на повне виконання боргових зобов»язань не є визначенням строку дії Договору поруки, а тому, в даному випадку, суд з врахуванням положень п. 2.1.3.1 додаткового договору № 4 від 18.04.2011 р. та положень Кредитного договору, що визначають зміст зобов»язань, приходить до висновку, що ПАТ «ОТП Банк» повинен був пред»явити вимогу до поручителя про стягнення заборгованості в повному обсязі, звернувшись до суду з відповідним позовом до 16.02.2013р. (протягом шести місяців від дня, коли у Боржника виник обов»язок щодо погашення заборгованості в повному обсязі - 16.08.2012 р. ), однак зазначених дій не вчинив і пред»явив позов до Позичальника та Поручителів 25.09.2013 р., тобто поза межами строку для пред»явлення вимоги до поручителя. Суд не може прийняти до уваги посилання представника відповідача на те, що при розгляді Апеляційним судом м.Києва 27.07.2016 р. справи за позовом ПАТ «ОТП Банк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], ПП «Ф-Студія» судом надана оцінка обставинам, про які зазначає позивач, оскільки при ухваленні судового рішення суд при наданні оцінки щодо припинення зобов»язань поручителя посилався на письмову вимогу, надіслану Банком як Позичальнику, так і Поручителю 27.06.2013 р., однак не надаючи оцінку положенням додаткової угоди № 4 від 18.04.2011 р., якими сторони змінили строк виконання зобов»язань в повному обсязі у разі порушення Позичальником умов договору. З врахуванням викладених обставин в їх сукупності, оцінюючи всі досліджені судом докази, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними в ході судового розгляду, а тому підлягають задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved