Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], яка померла 12 травня 1997 року, на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 09.01.1996 року №39704, виданого Державним підприємством з ремонту та експлуатації житлового фонду «Житловик», він та його мати [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS]. 12 травня 1997 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді ? частини вищевказаної квартири, спадкоємцем якої за законом першої черги є сам позивач. Єдиним спадкоємцем другої черги після померлої [PERSON] є її онук, [PERSON] Після смерті матері у 2015 році позивач звернувся до нотаріальної контори для прийняття спадщини, однак нотаріальною конторою було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку із тим, що правовстановлюючий документ щодо належності спадкового майна спадкодавцеві не зареєстрований у відповідному органі. Позивач просить визнати за ним право власності на ? вищевказаної квартири в порядку спадкування за законом. В судове засідання позивач не з'явився надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та підтримку позовних вимог. Представник позивача у судове засідання не з'явилася, просила розглянути справи у її відсутність. Відповідач надав заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі та про розгляд справи без його участі. Відповідно до поданих сторонами заяв суд розглянув справу у їх відсутності. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, у звязку із розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 09 січня 1996 року Державним підприємством з ремонту та експлуатації житлового фонду «Житловик» [PERSON] та [PERSON] Кузьмівіні було видано Свідоцтво на право власності на житло квартиру [ADDRESS], відповідно до якого вказана квартира належить останнім на праві спільної сумісної власності (№39704 від 09.01.1996 року). [PERSON] померла 12 травня 1997 року у місті Маріуполі, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-НО №215175, актовий запис №931 від 12.05.1997 року, зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів громадянського стану міста Маріуполя. Відповідно до свідоцтва про народження Серії ЭГ№394929, виданого 06.05.1957 року [PERSON] народився 19 квітня 1957 року у с. Єрінка Курської області, актовий запис №30 від 06.05.1957 року. Його мати вказана [PERSON]. Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №40905653 від 10.07.2015 року, спадкова справа відносно майна [PERSON] відсутня. Відповідно до ст.1216, ст.1218, ст.1223, ст.1268 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності, без визначення часток, належало житло квартира [ADDRESS]. Частки співвласників вважається рівними, тобто позивачу та померлій належала на праві власності по ?. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді ? частини вищевказаної квартири, спадкоємцями якої є безпосередньо позивач та його син. Тому, позивач вправі звернутися до суду з вимогою про визнання за ним права власності за правом спадкування на майно, яка належало померлій. У звязку з викладеним суд вважає необхідним захистити права позивача та визнати в судовому порядку за ним право власності на ? частину вказаної квартири. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі Цивільного кодексу України,

Outcome: approved