Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Державної Казначейської Служби України, \~Управління УМВС України в Миколаївській області про стягнення компенсації моральної шкоди в розмірі 6\~000грн. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що при винесенні 25.04.2014р. слідчим Заводського РВ Миколаївського міського управління УМВС України в Миколаївській області [PERSON] постанови про закриття кримінального провадження №12014150030001918 їй причинено моральну шкоду, яка полягає в перенесених у зв?язку із винесенням незаконної постанови слідчого моральних та душевних страждань. Позивач вказує, що 06 березня 2012р., діючи в інтересах [PERSON], звернулася до Заводського районного суду м.Миколаєва зі скаргою на постанову державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції Ковальчука від 29.01.2009р. про поновлення виконавчого провадження №4752242 по виконавчому листу №2-1/2003, виданого 26.08.2007р. Заводським районним судом м.Миколаєва. Дана скарга була залишена без руху через несплату судового збору. Вважаючи, що судовий збір у дані справі було оплачено та квитанцію направлено до суду, позивач 22.04.2014р. направив заяву про відкриття кримінального провадження про викрадення оригіналу квитанції про сплату судового збору, і такі відомості слідчим Заводського РВ Агарковим І.В. були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №12014150030001918. 25.04.2014р. постановою слідчого Заводського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області [PERSON] кримінальне провадження за фактом викрадення оригіналу квитанції про сплату судового збору на підставі п.2ч.1ст.284 КПК України закрито у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Дана постанова слідчого Заводського райвідділу міліції [PERSON] про закриття кримінального провадження була оскаржена позивачем до суду в порядку, встановленим КПК України, який дану постанову скасував. Позивач вказує, що оскільки вказана постанова про закриття кримінального провадження скасована судом, то така постанова слідчого є незаконною, і внаслідок чого дана постанова спричинила моральну шкоду позивачу, яку остання оцінила в 6000грн. Вказану компенсацію моральної шкоди позивач просив стягнути на підставці норм статтей 8 та 56 [PERSON] України. Відповідач-І,?Державна казначейська служба України позов не визнав з підстав вказаних в письмовому запереченні на позов від 13.05.2015р., зокрема відповідач-І вказав, що позивачем не надано суду доказів спричинення позивачу моральної шкоди. Відповідач-І представника до суду не направив, просив суд розглянути справу без участі представника відповідача-І. Відповідач-ІІ,?Управління УМВС України в Миколаївській області, представника до суду не направив, просив суд розглянути справу без участі представника відповідача-ІІ, позов не визнав, заперечував проти задоволення даного позову. Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ст.8 [PERSON] України\~в Україні визнається і діє принцип верховенства права. [PERSON] України має найвищу юридичну силу.Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі [PERSON] України і повинні відповідати їй. [PERSON] України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі [PERSON] України гарантується. Згідно ст.56 [PERSON] кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ст.60 ЦПК України\~\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно розяснень Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. в п. 5 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов'язковому з'ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду ті з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до ч.1,2 ст.1176 ЦК України\~шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Відповідно до ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду» встановлено, що підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення\~як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання\~під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового\~розгляду\~кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу. Судом досліджено заяву від 22.04.2014р. [PERSON] на ім?я начальника Заводського РВ ММУ УМВС згідно якої позивач [PERSON] звертається щодо відкриття кримінального провадження стосовно викрадення оригіналу квитанції про сплату судового збору саме в інтересах [PERSON] Судом досліджено пояснення [PERSON] від 22.04.2014р. згідно якого сплату судового збору від імені [PERSON] здійснив Астаф?єв В.А. Судом встановлено, що Заводським районним судом м.Миколаєва ухвалою від 14.07.2014р. скасовано постанову слідчого Заводського РВ Миколаївського міського управління УМВС України в Миколаївській області про закриття кримінального провадження №120141500300001918, оскільки така була недостатньо вмотивованою. Аналізуючи норми законодавства, що регулюють відносини з приводу відшкодування моральної шкоди завданої незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду, суд приходить до висновку, що така шкода відшкодовується лише громадянинові, щодо якого такі дії проводилися, тобто засудженого чи обвинуваченого.Вимоги ж позивача [PERSON], яка у кримінальному провадженні діє лише як представник інтересів [PERSON], про стягнення моральної шкоди у розмірі 6000 грн. \~є безпідставними та необґрунтованими, оскільки з матеріалів справи вбачається, що [PERSON], і інтересах якого заявила позов [PERSON] у даному провадженні виступає в якості потерпілого, а не обвинуваченого, в той час як шкода відшкодовується особі, яка була засуджена чи притягнута в якості обвинуваченого, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed