Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 25 вересня 2007 року по укладеному між банком та відповідачем [PERSON] кредитному договору №DNU0АU00275094 останній отримав кредит в сумі 9979,53 доларів США на строк до 24 вересня 2012 року та зобов'язався повернути отриманий кредит і сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором, надаючи щомісячно в період сплати щомісячний платіж для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інших витрат за договором, а у випадку порушення зобовязань за кредитним договором сплачувати банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної заборгованості за кредитом. Всупереч умов кредитного договору відповідачем несвоєчасно та не у повному обсязі виконувались взяті зобовязання, внаслідок чого станом 05 березня 2015 року виникла заборгованість за кредитом в сумі 5260,98 доларів США, по відсоткам за користування кредитом - в сумі 2295,20 доларів США, по комісії за користування кредитом - в сумі 258,85 Доларів США, по пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором - в сумі 8201,54 доларів США, а всього - 16016,57 доларів США, що за курсом відповідно до службового розпорядження НБУ від 05 березня 2015 року складає 369822 гривень 60 копійок, в звязку з чим змушені звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором в примусовому порядку. Представник позивача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.31,39,44), у судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву (а.с.34-35), відповідно до якої прохав розглядати справу у відсутність їх представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та прохав їх задовольнити, а в разі неявки відповідача не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], який належним чином повідомлявся судом про час і місце розгляду справи за зареєстрованим у встановленому законом місцем проживання [INFO], про що свідчить направлена рекомендованою кореспонденцією на його адресу повістка-виклик до суду, яка повернулася без вручення з позначкою «адресат за зазначеною адресою не проживає» (а.с.42-43), в судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, як не повідомив і про зміну свого фактичного місяця проживання. За повідомленням Широчанської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області (а.с.40) [PERSON] дійсно зареєстрований за вказаною адресою, проте за даною адресою не проживає, в звязку з чим суд ухвалює розглядати справу за відсутності відповідача, оскільки відповідно до вимог ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. В звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч. 2 ст.197, ст.\~224\~ЦПК України\~ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та за письмовою згодою позивача у порядку заочного провадження по наявним\~у справі доказах. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає\~задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610, ст. 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання і право на яку згідно ст. 550 ЦК України виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обовязків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однією із різновидностей зобовязання є кредитний договір, порядок та форма укладення якого передбачені положеннями ст.с.1054,1055,1056-1 ЦК України, який відповідно до ст. 629 цього Кодексу є обовязковим до виконання сторонами. Судом встановлено, між закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк\~ «ПРИВАТБАНК (а.с.13-16), та відповідачем [PERSON] було\~укладено кредитний договір №DNU0АU00275094 від 25 вересня 2007 року у вигляді не поновлюваної лінії (а.с.9), відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 12\~717,18 доларів США на споживчі цілі, в тому числі на купівлю автомобіля в розмірі 9777,22 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік (1% на місяць) на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 24 вересня 2012\~року та зобовязався своєчасно повернути кредит, сплатити відсотки, комісії та інші, передбачені договором платежі шляхом надання щомісячно в період з 24 по 28 число кожного місяця коштів (щомісячного платежу) в сумі 236.8 доларів США, яка складається із заборгованості по кредиту, відсотків, винагороди (а.с.7-9). У випадку порушення строків погашення процентів за платежі, здійснені в рахунок кредитного ліміту, банк має право нараховувати, а клієнт зобовязаний відповідно до п.7.4, 7.5 договору сплатити банку пеню в розмірі 0,15 % від суми непогашеної заборгованості по процентам за кожний день прострочення платежу, але не менше 1 гривні, та на вимогу позивача достроково сплатити кредит, відсотки та пеню та інші платежі відповідно до договору. Відповідач [PERSON] в порушення умов договору не виконав взяті на себе грошові зобовязання та не виплатив в повному обсязі та у встановлені кредитним договором строки суму кредиту та проценти за користування кредитом, що свідчить про істотне порушення ним в односторонньому порядку умов укладеної кредитної угоди, внаслідок чого за розрахунками позивача (а.с.3-5) станом на 05 березня 2015 року виникла заборгованість за кредитом в сумі 5260,98 доларів США, по відсоткам за користування кредитом - в сумі 2295,20 доларів США, по комісії за користування кредитом - в сумі 258,85 Доларів США, по пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в сумі 8201,54 доларів США, а всього - 16016,57 доларів США, що за курсом 23,09 відповідно до службового розпорядження НБУ від 05 березня 2015 року складає 369822 гривень 60 копійок, яку суд у відповідності до ст.ст. 611,615 ЦК України вважає необхідним стягнути з відповідача. Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України). Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 Про систему валютного регулювання і валютного контролю операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету. Судом встановлено, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 05 жовтня 2011 року було видано генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій (а.с.15), тому сума заборгованості за кредитним договором повинна стягуватися з відповідача на користь позивача у валюті платежу за договором, тобто в доларах США, що відповідає положенням ч. 3 ст. 533 ЦК України. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором №DNU0АU00275094 від 25 вересня 2007 року станом на 05 березня 2015 року в розмірі 16016,57 доларів США, що за курсом НБУ становить 369822 гривень 60 копійок. Крім того, у звязку із задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору, які було сплачено позивачем при зверненні з позовом до суду (а.с.17). На підставі викладеного,

Outcome: approved