Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди у розмірі 100 000 грн., спричиненої внаслідок некваліфікованого надання медичної допомоги лікарем Хмельницької міської лікарні [PERSON] 18.04.2010 року. Внаслідок дій чергового травматолога [PERSON], що полягали у прикладенні грілки з гарячою водою до правого голеностопу, утворився опік найвищого четвертого ступеня. За наслідками вищевказаної медичної допомоги, позивач переніс сім операцій по відновленню правої гомілки. Вищезазначені обставини змінили стиль життя позивача, позбавили можливості нормально працювати та здійснювати утримання родини. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задоволити, відповідно до розміру моральної шкоди визначеної в експертному висновку. Представники відповідача позов заперечили та просили відмовити у його задоволенні. Вважають надану медичну допомогу адекватною, а ситуацію з позивачем-нещасним випадком. Медична допомога надана позивачу була кваліфікованою. Враховуючи загальний обсяг наданих медичних послуг та їх ефективність, можна зробити висновок про компенсаторність дій відповідача. Виплата заявлених сум, враховуючи, що Хмельницька міська лікарня є бюджетним закладом, призведе до негативних наслідків у виді ускладнень з виплатою, в т.ч. заробітних плат медичним працівникам, зменшить обсяг фінансування закладу в цілому. В переліку витрат Хмельницької міської лікарні не передбачено відшкодування моральної шкоди. Підтвердили факт трудових відносин з [PERSON] Опитаний як свідок лікар травматолог [PERSON] підтвердив, що під час прикладення грілки [PERSON] перебував в стані сну, після наркозу внаслідок хірургічного втручання. Зауважив про нетривалу експозицію грілки на голеностопі позивача. Температури в грілці визначено на дотик, та складала близько 40 градусів тепла. Причина прикладення грілки-прооперована нога була холодною. Свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили суду факти, на які послався позивач. Зауважили, що позивач внаслідок неякісної, некваліфікованої допомоги лікаря [PERSON] змінив ритм життя, втратив набуті зв'язки, розлучився. Не може в повній мірі реалізувати себе як батько, займатись спортом. Будучи, практикуючим адвокатом, втратив внаслідок хвороби багато клієнтів. Висновок судової експертизи підтвердив, що ситуація яка склалась в житті [PERSON], виникла незалежно від його волевиявлення, призвела до тривалої проб лематизації його життя, що проявилось у довготривалому болісному лікуванні, зміні звичного способу життя, обмеження здійснення професійної діяльності, погіршенню стилю життя. Орієнтований розмір компенсації завданих [PERSON] психологічних страждань становить 81 мінімальну заробітну плату. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню частково. Судом встановлено, 18.04.2010 року позивач [PERSON] близько третьої години ночі був доставлений в Хмельницьку міську лікарню з ножовими пораненнями голови, верхньої внутрішньої частини правого стегна та верхньої частини лівого стегна. Судом не здобуто та не представлено в ході судового розгляду будь-яких доказів на підтвердження ушкодженого голеностопу на момент госпіталізації позивача. [PERSON] був прооперований, ушиті поранення голови та стегнової артерії; поміщено в реанімаційне відділення Хмельницької міської лікарні. Під час перебування після операції в реанімаційному відділенні Хмельницької міської лікарні, 18.04.2010 року близько 8 год.50 хв. черговим травматологом Хмельницької міської лікарні [PERSON] була прикладена грілка з гарячою водою до правого голеностопу, внаслідок чого утворився опік найвищого четвертого ступеню. Факт перебування [PERSON] в трудових відносинах з відповідачем, підтверджено уповноваженим представником. Відповідно до пояснень відповідача та [PERSON], останнім дійсно здійснювалось прикладення грілки до голено стопу позивача на нетривалий час. Температури води перевірялась на дотик та складала за твердженням близько 40 градусів. Проте суду не представлено будь-яких доказів нормативного обґрунтування доцільності та правильності здійснення вищезазначених дій. За ст..14-1 Основ законодавства України про охорону здоров'я, систему стандартів у сфері охорони здоров'я складають державні соціальні нормативи та галузеві стандарти. Зокрема, галузевими стандартами є: медичні стандарти; клінічні протоколи; табеля матеріально-технічного оснащення; лікарські формуляри. Підставою для стягнення шкоди, що виникла внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров'я, є цивільне правопорушення, обов'язкові елементи якого - наявність самої шкоди, вина особи, що причинили шкоду, протиправність дій (бездіяльності) цієї особи, а також причинно-наслідковий зв'язок між діями (бездіяльністю) і наслідками, тобто шкодою. Із правової точки зору, сполучення зазначених елементів утворює склад цивільного правопорушення, що тягне відповідальність за заподіяння шкоди життю й здоров'ю. Загальним принципом відповідальності за заподіяння шкоди життю й здоров'ю є відповідальність за вину. При цьому діє презумпція вини особи, що заподіяла шкоду, тому позивач у всіх випадках звільняється від доведення наявності провини в діях (бездіяльності) заподіювача шкоди. Навпаки, медичний заклад, виступаючи як відповідач, повинен довести відсутність вини у своїх діях (бездіяльності). Відповідно до ст.33 Основ законодавства України про охорону здоров'я, медична допомога надається відповідно до медичних показань професійно підготовленими медичними працівниками, які перебувають у трудових відносинах із закладами охорони здоров'я, що забезпечують надання медичної допомоги згідно з одержаною відповідно до закону ліцензією, та фізичними особами - підприємцями, які зареєстровані та одержали відповідну ліцензію в установленому законом порядку і можуть перебувати з цими закладами у цивільно-правових відносинах.(ст.33 Основ законодавства) Вина медичної установи виявляється у винному поводженні її працівників -відповідно до ст. 1172 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану її працівником під час виконання ним своїх трудових обов'язків. Визнання особи [PERSON] винним у заподіянні шкоди здоров'ю [PERSON] в рамках кримінального провадження, що за поясненнями відповідача триває, не є обов'язковою умовою цивільно-правової відповідальності, та підставою відшкодування моральної шкоди. Відповідно до положень ст. 43 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я» згода інформованого відповідно до статті 39 цих Основ пацієнта необхідна для застосування методів діагностики, профілактики та лікування. Згода пацієнта чи його законного представника на медичне втручання не потрібна лише у разі наявності ознак прямої загрози життю пацієнта за умови неможливості отримання з об'єктивних причин згоди на таке втручання від самого пацієнта чи його законних представників. В момент прикладення грілки [PERSON] перебував в стані сну після наркозу, що, зокрема, підтверджено поясненнями самого [PERSON], допитаного як свідка. Суду не представлено будь-яких доказів, щодо можливості позивача адекватно відреагувати на експозицію грілки, та запобігти тяжким наслідкам для здоров'я, що настали. Положеннями ст. 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода може полягати, в тому числі і у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ст. 1168 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність відшкодування відповідачем, що є відповідальним за дії свого працівника [PERSON], моральної шкоди, яка полягає у завданих [PERSON] моральних стражданнях, що зумовили зміну стилю та ритму життя, позбавили можливості нормально працювати та здійснювати утримання родини, мали наслідком негативні зміни фізичної, психоемоційної та соціальних сфер існування. При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди суд виходить з вимог ст.23 ЦК України, бере до уваги висновок експерта та визначення орієнтовної суми моральної шкоди, враховує засади справедливості, добросовісності та розумності, компенсаторні дії відповідача по наданню іншої медичної допомоги. Таким чином, суд вважає, що на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 60 000,00 грн. та заявлені судові витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи у розмірі 5200 грн. Саме позитивне вирішення спору є елементом моральної компенсації позивачу, способом сатисфакції.

Outcome: approved