Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАТ КАПІТАЛ», в якому просить стягнути кошти в сумі 17\~527\~626 грн. 03 коп., у тому числі: сума боргу за позикою 17\~083\~000 грн.; пеня 444 626 грн. 03 коп. Вимоги обґрунтував тим, що 15 жовтня 2015 року між ним та відповідачем був укладений договір позики, за умовами якого він зобовязався надати відповідачеві в безпроцентну позику кошти на загальну суму 17\~500 000 грн. За умовами договору позики він зобовязався надати відповідачеві суму позики готівкою через його касу окремими траншами розміром до 150\~000 грн. кожен транш за проміжок часу з 15 жовтня 2015 року по 01 червня 2016 року включно, а відповідач зобовязався повернути йому суму позики у встановлений договором термін через його касу готівкою або безготівково шляхом перерахування на його банківський рахунок. Термін користування відповідачем коштами позики встановлено до 31 липня 2017 року включно. На виконання умов договору позики він надав відповідачеві в позику кошти готівкою в його касу на загальну суму 17\~500\~000 грн. що оформлено відповідними прибутковими касовими ордерами. Проте, відповідачем з дотриманням умов договору позики та вимог законодавства йому повернуто лише 417\~000 грн. Решту суми заборгованості, яка складає 17083 000 грн. відповідачем йому до цього часу не повернуто, з посиланням на відсутність можливості своєчасно повернути борг. За таких обставин він вирішив звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Вказав, що пунктом 4.3 договору позики передбачено, що за порушення строків повернення позики позичальник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного зобовязання за кожен день прострочення. Тож ним у відповідності до умов договору відповідачу нараховано пеню за проміжок часу з 01 серпня 2017 року по 08 вересня 2017 року (38 днів) на суму 444\~626 грн. 03 коп., яку останній також повинен сплатити на його користь. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просив розглядати справу як за його відсутності, так і за відсутності позивача. У судовому засіданні, що відбулося за часом раніше, представник позивача надав пояснення аналогічні обставинам, викладеним у позовній заяві, та просив суд позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надіслав заяву, в якій позовні вимоги визнав частково, вказавши, що ТОВ «ЛАТ КАПІТАЛ» визнає наявність боргу на суму 17\~083\~000 грн., а вимоги в частині нарахування пені вважає безпідставними та надмірними засобами з огляду на той факт, що позика ними погашалась на суму, яка зазначена позивачем у позові. Просив розглядати справу без участі представника товариства. Заслухавши пояснення представника позивача, оглянувши оригінали договору позики та відповідних фінансових документів (квитанцій до прибуткових касових ордерів, видаткових касових ордерів), дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 жовтня 2015 року між [PERSON] як позикодавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛАТ КАПІТАЛ», в особі директора [PERSON], як позичальником укладено договір позики, за умовами якого позикодавець надає позичальнику суму позики 17\~500\~000 грн. окремими траншами розміром до 150\~000 грн. кожен транш шляхом внесення готівки в касу позичальника. Повна сума позики має бути внесена позикодавцем в касу позичальника за проміжок часу з 15 жовтня 2015 року по 01 червня 2016 року включно. Отримання позичальником кожного із траншів позики оформлюється прибутковими касовими документами позичальника. Повернення позичальником отриманої позики позикодавцеві здійснюється готівкою через касу позичальника з оформленням видаткових касових документів, або безготівково на банківський рахунок позикодавця, реквізити якого уточнюються сторонами за не більше ніж за три дні до запланованої дати повернення частини чи всієї суми позики. Термін користування позичальником позикою встановлюється до 31 липня 2017 року включно (а.с.2). На виконання умов договору позики [PERSON] у період з 19 жовтня 2015 року по 11 травня 2016 року ТОВ «ЛАТ КАПІТАЛ» надано в позику кошти готівкою в його касу на загальну суму 17 500\~000 грн., про що свідчать наявні в матеріалах справи копії квитанцій до прибуткового касового ордера (а.с. 9-24). Згідно з видатковими касовими ордерами від 09 вересня 2016 року №23, від 10 серпня 2016 року №24, від 27 липня 2017 року та від 28 липня 2017 року №49 відповідачем повернуто позивачу лише 417\~000 грн. суми позики (а.с. 25,26). На адресу ТОВ «ЛАТ КАПІТАЛ» [PERSON] 04 серпня 2017 року надіслано вимогу про необхідність повернення простроченої суми заборгованості за договором позики від 15 жовтня 2015 року, яка складає 17\~083\~000 грн. (а.с. 27). Листом від 17 серпня 2017 року за вих.№73 адресованим [PERSON], ТОВ «ЛАТ КАПІТАЛ» визнало, що допустило порушення терміну повернення коштів на суму 17\~083\~000 грн., який встановлено договором позики від 15 жовтня 2015 року, у звязку з тимчасовим погіршенням фінансового стану товариства та просило розглянути можливість лонгації боргу на строк ще в один рік (а.с. 28). Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (п. 2 ч.1 ст.1046 ЦК України). Ця особливість реальних договорів зазначена в ч.2 ст.640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Згідно з ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Так, на виконання вимог закону сторони письмово уклали договір позики, а відповідач видав позивачу відповідні квитанції до прибуткових касових ордерів про позичені гроші. Така форма надана договору за бажанням сторін. Таким чином, наявні в матеріалах справи договір та квитанції на підтвердження отримання грошових коштів містять зобовязання ТОВ «ЛАТ КАПІТАЛ» повернути [PERSON] визначену суму грошей, що становить основний зміст та істотні обставини позичкового зобовязання, передбаченого ч.1 ст.1046 ЦК України і є належними доказами укладення між сторонами позики вказаної грошової суми. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Повноваження директора ТОВ «ЛАТ КАПІТАЛ» на укладення договорів позики від імені та в інтересах товариства передбачені Статутом ТОВ «ЛАТ КАПІТАЛ». Як слідує з матеріалів справи, на момент укладення вказаного правочину, [PERSON] дійсно перебував на посаді директора ТОВ «ЛАТ КАПІТАЛ». Договір підписано сторонами, підпис [PERSON] скріплено печаткою. Статтею 204 ЦК України визначено принцип презумпції правомірності\~ правочину правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідачем факт укладення між ним та позивачем договору позики від 15 жовтня 2015 року не оспорюється, недійсність договору позики рішенням суду не встановлена. Обставин того, що договір позики укладено на порушення прав та охоронюваних законом інтересів третіх осіб судом не встановлено. Відповідно до статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 1 ст.1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обовязок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та цивільного кодексу. Інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Судом встановлено, що термін користування позичальником позикою встановлено до 31 липня 2017 року включно, але до цього часу борг за позикою в повному обсязі не повернуто. Зазначена обставина не заперечується відповідачем. За таких обставин суд приходить до висновку, що діями відповідача ТОВ «ЛАТ КАПАТАЛ» порушені умови договору позики і, як наслідок, законні права позивача, як кредитора за договором на своєчасне повернення йому сум позики, що є підставою для примусового стягнення залишку неповернутої позики в сумі 17\~083\~000 грн. Крім того, пунктом 4.3 договору позики передбачено, що за порушення строків повернення позики позичальник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного зобовязання за кожен день прострочення. Обовязок позичальника сплатити пеню у разі неналежного виконання умов договору позики передбачений також і нормами Цивільного кодексу України, а саме ч.1 ст.611 ЦК України. Згідно з п.3 вказаної норми ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Статтею 549 цього Кодексу встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Формами неустойки є штраф і пеня. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (ч.2 ст.549 ЦК). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК). Відповідно до умов договору відповідачу нараховано пеню за проміжок часу з 01 серпня 2017 року по 08 вересня 2017 року (38 днів) на суму 444\~626 грн. 03 коп. Розрахунок пені здійснено самостійно позивачем за формулою: (пеня) = (сума боргу ) х (ставка пені% /100% /365 днів) х (кількість днів). Процентра ставка пені: 2 х 12,50% (облікова ставка НБУ%). Вказаний розрахунок долучено до матеріалів справи (а.с.5). Згідно зі ст.1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань»). Доказів, на спростування поданого позивачем розрахунку пені відповідачем не надано. У суду сумнівів щодо правильності розрахунку суми пені не виникає. Посилання відповідача на те, що сума пені нарахована безпідставно і є надмірним засобом, суд до уваги не приймає, оскільки наявність заборгованості за договором позики як і несвоєчасність її повернення достовірно встановлена судом. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільнюється від відповідальності за неможливость виконання ним грошового зобовязання. Підстав для застосування положень ч. 3 ст. 551 ЦК України (щодо зменшення розміру неустойки) в ході судового розгляду не встановлено. Відтак, нарахована позивачем сума пені за несвоєчасне виконання зобовязань передбачених умовами договору позики підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений ним при зверненні до суду судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved