Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив визнати його батьком дитини [PERSON] , [INFO] , народженого [PERSON] , [INFO] та внести відомості до актового запису №942 від 01.04.2009 року про народження [PERSON] , [INFO] , зазначивши батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що 23.09.1993 року між ним та [PERSON] був укладений шлюб, який був розірваний 28.12.2001 року. Однак, вони продовжували проживати разом однією сім`єю, вести домашнє господарство, виховували разом дитину дружини від попереднього шлюбу [PERSON] , [INFO] [INFO] у них народився син [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. Після смерті [PERSON] його сина [PERSON] , [INFO] , забрала проживати до себе [PERSON] , яка є сестрою померлої, зі словами, що позивач не має права на свого сина. Таким чином, починаючи з квітня 2018 року по теперішній час син позивача проживає з відповідачем, яка чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з його сином, при цьому надаючи можливість брати сина до себе на вихідні. Згідно висновку генотипоскопічного дослідження від 15.01.2019 року позивач є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , на 99,99999%. Оскільки позивач є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , а відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, просив позов задовольнити. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 25.02.2019 року у справі відкрито провадження та призначено до розгляду у підготовче судове засідання. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 28.02.2019 року відмовлено у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 28.02.2019 року клопотання позивача про витребування доказів задоволено. 05.04.2019 року на виконання ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 28.02.2019 року до суду надійшли витребувані документи. 10.04.2019 року на виконання ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 28.02.2019 року до суду надійшли витребувані документи. 26.04.2019 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. 10.06.2019 року ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду в судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Також просив справу розглядати без його участі проти ухвалення рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явилась, свого представника до суду не направила, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомила, жодних заяв чи клопотань до суду не подавала. Згідно ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явились в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З урахуванням викладеного суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача. Крім того, в матеріалах справи міститься відзив відповідача в якому вона проти задоволення позову заперечувала посилаючись на те, що твердження позивача стосовно спільного проживання з її сестрою [PERSON] , після розірвання шлюбу однією сім`єю не відповідають дійсності. Після розірвання шлюбу позивач не проживав разом з [PERSON] [INFO] [PERSON] померла. Останній рік вона часто хворіла, а тому відповідач постійно допомагала їй матеріально, надавала кошти на лікування, доглядала за її сином [PERSON] , 2009 р.н. При цьому, позивач жодних коштів не надавав, за дитиною не доглядав. Залишеного без материнського піклування малолітнього [PERSON] відповідач забрала до себе. На даний час, він знаходиться на її матеріальному утриманні, вихованні тощо. Розпорядженням №345 Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 31.05.2018 року [PERSON] призначена опікуном над малолітнім племінником [PERSON] , [INFO] . Звернувшись з вказаним позовом до суду позивач намагається виправдати своє незаконне проживання к квартирі, в яку він незаконно вселився після смерті [PERSON] Власником квартири він не являється та у квартирі не зареєстрований. З цією ж метою він приходить до школи на зустрічі з [PERSON] та такі зустрічі негативно діють на психологічний стан дитини. Вважає, що позивач має корисливий мотив стосовно квартири, яка залишена у спадок її сестрою малолітньому [PERSON] , що в подальшому призведе до звуження майнових та житлових прав дитини - сироти [PERSON] . Просила відмовити у задоволенні позову. Від Органу опіки та піклування Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації надійшла заява про розгляд справи без участі його представника, та з проханням ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Третя особа Солом`янський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання свого представника не направив, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без її участі. Суд, врахувавши заяви позивача та третьої особи Органу опіки та піклування Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації, відзив відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступного. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] . В актовому записі № 942 та свідоцтві про народження серії [NUMBER] батьками зазначені: батько - [PERSON] та мати [PERSON] . На час народження [PERSON] , позивач з [PERSON] не перебували в зареєстрованому шлюбі. Реєстрація народження дитини була проведена Солом`янським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, а відомості про батька були внесені за вказівкою матері відповідно до заяви матері від 01.04.2009 року. [PERSON] мати [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Розпорядженням №345 Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 31.05.2018 року відповідач [PERSON] була призначена опікуном над малолітнім племінником [PERSON] , [INFO] . Позивач бажає визнати своє батьківство, оскільки вважає себе батьком [PERSON] , [INFO] , та бажає приймати участь у його вихованні та утриманні, а також мати всі права, що передбачені законом, на що слід зазначити наступне. Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до статей 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). При розгляді спору щодо визнання батьківства суд має виходити зі змісту ч. 2 ст. 128 СК України, відповідно до якої підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Згідно ч. 1 ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Згідно висновку генотипоскопічного дослідження №20603 від 15.01.2019 року, складеного Медико-генетичним центром «МАМА-ПАПА», біологічне батьківство учасника [PERSON] відносно учасника [PERSON] , в рамках проведеного дослідження не виключається. Ймовірність того, що отриманий результат не є наслідком випадкового збігу індивідуалізуючи ознак неродинних осіб, складає 99,99999%. Статтею 77 ЦПК України встановлено, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 102 ЦПК України, предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Згідно ч. 3 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Оцінивши висновок генотипоскопічного дослідження №20603 від 15.01.2019 року в сукупності з дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, суд не знайшов жодних обставин, які б дозволяли стверджувати про необґрунтованість, неправильність висновку чи суперечливість його іншим матеріалам справи. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 125 СК України однією з підстав для визначення походження дитини від батька є рішення суду. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Що стосується заперечень відповідача, викладених у відзиві, то вони не мають значення для вирішення даної справи по суті, оскільки даний спір не є спором про позбавлення батьківства, усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитиною, визнання права власності, тощо. Крім того, відповідач у відзиві не спростувала факт батьківства позивача стосовно малолітнього [PERSON] . Обставини, що викладені відповідачем у відзиві можуть бути предметом розгляду у іншому судовому процесі, однак не у даній справі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1536,80 грн.

Outcome: approved