Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «Енергобанк», в якому просить стягнути з відповідачана його користь кошти в розмірі 9 803,47 доларів США вкладу, 1025,45 доларів США пені, 312,48 доларів США, 784,26 доларів США інфляційних втрат, а також зобов'язати відповідача сплатити позивачу всі кошти, згідно позову одноразовою виплатою. В обґрунтуванні позовних вимог позивач покликається на те, що 08.01.2014 року між ним та відповідачем було укладено договори банківського вкладу №ДФ-099669-1301 та №ДФ-099669-1301 на суму вкладу 20 352,00 під 9.25 % річних терміном до 08.04.2014 року, а відповідач зобов'язався нарахувати в продовж дії договорів відсотки. Після закінчення дії цих договорів, строк їх дії неодноразово продовжувався до 31.10.2014 року, після чого грошові кошти в сумі 22 078,47 доларів США були перераховані на рахунок 26201511943901, згідно договору №26201511943901 від 28.05.2014р. в цьому ж банку. Однак, до цього часу позивачу не повернено частину коштів в сумі 9 803,47 грн. При цьому, вважає, що з відповідача підлягає також упущена вигода, пеня та інфляційні втрати у відповідності до норм ЦК України. 02.04.2015 року позивач подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої просить стягнути з відповідача 66,96 доларів США упущеної вигоди, 435,11 доларів США пені та 519,58 доларів США інфляційних втрат. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, при цьому відмовився від п.6 позовних вимог, дав пояснення аналогічні доводам, викладеним у позові. Просить позов задоволити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав до суду письмові заперечення на позов, згідно яких просить відмовити в задоволенні позову. Суд ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, на підставі наявних матеріалів справи з винесенням рішення, оскільки вважає такі достатніми для прийняття законного та обґрунтованого рішення. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] та ПАТ «Енергобанк» 08.01.2014 року було укладено договори банківського вкладу №ДФ-099669-1301 та №ДФ-099669-1301 на суму вкладу по 10 176,00 доларів США під 9.25 % річних терміном до 08.04.2014 року, а відповідач зобов'язався нарахувати в продовж дії договорів відсотки /а.с.6,8/. Також, судом встановлено, що після закінчення дії згаданих договорів, позивач не забирав з банку ні основних коштів, ні відсотків, а також між [PERSON] та ПАТ «Енергобанк» 30.09.2014 року було укладено договори банківського вкладу №ДФ-116190-1301 та №ДФ-116189-1301 на суму вкладу по 10 970,00 доларів США під 9% річних терміном до 31.10.2014 року, а відповідач зобов'язався нарахувати в продовж дії договорів відсотки /а.с.10-11, 12-13/. В судовому засіданні встановлено, що після закінчення дії цих договорів, грошові кошти в сумі 22 078,47 доларів США були перераховані на рахунок №26201511943901, згідно договору №26201511943901 від 28.05.2014р. в цьому ж банку. Однак, станом на 31.10.2014 року, відповідачем не повернено коштів в розмірі 9 803,47 доларів США, згідно виписки по рахунку від 04.03.2015р. /а.с.15/. Згідно п.2.1.2 вищезазначених договорів, банк зобов'язаний у випадках та у порядку, передбачених цим договором, повернути суму вкладу і нараховані згідно з умовами цього договору відсотки та закрити вкладний рахунок. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1. ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частина 1 ст.612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не виконав зобов'язання у строк, який встановлений договором чи законом. Однак, станом на день звернення до суду, відповідачем не виконано в повному обсязі умов вищезазначених договорів та не повернуто вищевказані кошти позивачу. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором чи законом (зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди). Згідно ч.3 ст.549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. У відповідності до п.1.6 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України №516 від 03.12.2003р., банк сплачує вкладнику суму вкладу (депозиту) і нараховані за ним проценти у валюті вкладу (депозиту), якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті. Таким чином, на день подачі позову сума вкладу, що підлягає поверненню за вищезгаданими договорами становить 11264,03 доларів США, що включає в себе: 9803,47 доларів США - суми вкладу та 1460,56 доларів США пені. Щодо стягнення з відповідача упущеної вигоди, то в цій частині позову слід відмовити, оскільки неповернена сума вкладу і надалі залишається на банківському рахунку та позивач не представив суду жодних доказів на те, що неповернені кошти могли бути ним використані в інший спосіб з отриманням прибутку. Також, цілком необґрунтованими є доводи позивача щодо стягнення інфляційних втрат, так як вклад був здійснений в іноземній валюті, а не в національній, то відповідно і жодних інфляційних втрат позивач не поніс. Враховуючи вищенаведене суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, оскільки позивач частково довів обставини на які посилається.

Outcome: approved