Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, який в подальшому уточнив (а.с.63) про зобов'язання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0020 га, яка відноситься до земель запасу Чернігівської міської ради, біля житлового будинку по [ADDRESS], шляхом демонтажу належного йому металевого гаражу розміром 3,4 м х 6 м, а також стягнути понесені судові витрати. Заявлені вимоги мотивує тим, що під час перевірки дотримання вимог земельного законодавства встановлено, що [PERSON] використовує земельну ділянку, яка відноситься до земель запасу Чернігівської міської ради біля житлового будинку по [ADDRESS], загальною площею 0,0020 га, а саме: розмістив тимчасовий металевий гараж. Будь-які правовстановлюючі документи на використання земельної ділянки відсутні, чим порушив ст. ст. 125, 126 ЗК України. Відносно [PERSON] був винесений припис і відповідач притягнутий до адміністративної відповідальності. Проте, [PERSON] припис про оформлення правовстановлюючих документів на використання земельної ділянки чи звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки не виконав, що підтвердилося під час перевірки 19.04.2016 року. Відповідно до положень ст. ст. 116, 124-126, 152, 212 ЗК України позивач просить задовольнити позовні вимоги. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся згідно ст.74 ЦПК України, про поважні причини неявки суду не відомо, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений, надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області (а.с.39). У відповідності до ст. 169 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін, на підставі наявних в матеріалах справи доказах. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного: Судом встановлено, що згідно акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства № 000047 від 03 квітня 2015 року Управління контролю за використанням та охороною земель Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області (а.с.46) виявлено використання [PERSON] земельної ділянки, яка відноситься до земель запасу Чернігівської міської ради (землі житлової та громадської забудови) біля житлового будинку по [ADDRESS], загальною площею 0,0020 га, а саме: розміщення тимчасового металевого гаражу. Будь-які правовстановлюючі документи на використання земельної ділянки відсутні, що є порушенням ст. 125 ЗК України. Дані обставини також підтверджуються актом обстеження земельної ділянки №00007 від 03 квітня 2015 року Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області (а.с.49). 07 квітня 2015 року Державною інспекцією сільського господарства в Чернігівській області винесено припис № 000028 про усунення порушення земельного законодавства при використанні земельної ділянки [PERSON]: у 30-ти денний термін з дня отримання припису усунути виявлене порушення земельного законодавства при використанні земельної ділянки, яка відноситься до земель запасу Чернігівської міської ради ( землі житлової та громадської забудови) біля житлового будинку по [ADDRESS], оформити правовстановлюючі документи на використання або звільнити самовільно зайняту земельну ділянку. Припис вручено [PERSON] 07.04.2015 року (а.с.50). 07 квітня 2015 року відносно [PERSON] складений протокол про адміністративне правопорушення № 000020 за порушення ст. 125 ЗК України і ст. 53-1 КУпАП (а.с.51) і згідно копії постанови про накладення адміністративного стягнення №000021 від 07квітня 2015 року [PERSON] притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 53-1 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 170 грн. (а.с.52), який сплачений згідно квитанції від 08 квітня 2015 року (а.с.55). [PERSON] також здійснив оплату шкоди внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки в сумі 161 грн. 56 коп. (а.с.55). 19 квітня 2016 року заступником начальника відділу контролю за використанням та охороною земель Управління контролю за використанням і охороною земель складений акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства (а.с. 59), яким на час проведення повторної перевірки встановлено, що [PERSON] не виконав вимог припису №000028 від 07.04.2015 року щодо усунення порушень земельного законодавства, а саме: не оформлено правовстановлюючі документи на використання земельної ділянки та не звільнено самовільно зайняту земельну ділянку. Винесено припис № 000008 від 19 квітня 2016 року (а.с.60). Копією витягу із розпорядження Чернігівської міської ради № 308-р від 24 грудня 2015 року (а.с.8) підтверджується повернення історичної назви вулицям міста: [ADDRESS] - [ADDRESS]. Відповідно до ст. 79 ЗК України, ст. 373 ЦК України право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (ґрунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні об'єкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також на простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 83 ЗК України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування. Частиною 1 ст. 125, ст. 126 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Згідно з ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. В ході судового розгляду встановлений факт порушення відповідачем земельного законодавства - ст. 211 Земельного кодексу України, що полягає у самовільному зайнятті земельної ділянки площею 0,0020 га, що належить до земель запасу Чернігівської міської ради, біля житлового будинку по [ADDRESS], що підтверджується перевірками дотримання вимог земельного законодавства Управлінням контролю за використанням і охороною земель Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області від 03 квітня 2015 року та від 19 квітня 2016 року. Доказів виникнення права власності чи права користування у [PERSON] даної земельної ділянки до суду не надано. Оскільки відповідач не набув законних підстав для використання земельної ділянки площею 0,0020 га, під тимчасовим металевим гаражем, яка відноситься до земель запасу Чернігівської міської ради біля будинку [ADDRESS], тому позовні вимоги обґрунтовані і відповідно до ст. 212 ЗК України, підлягають задоволенню повністю. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 грн. 00 коп. (а.с.1).

Outcome: approved