Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до ЛКП «Львівелектротранс» про визнання протиправним та скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення. В позовній заяві просить відшкодувати недонараховану зарплату за вимушений простій, оскільки її безпідставно на два дні було відсторонено від роботи та стягнути з ЛКП «Львівелектротранс» компенсацію за нанесену їй моральну шкоду в розмірі 5000 грн. В обґрунтуванні позовних вимог покликається на те, що згідно наказу № 100-с від 10 березня їй було винесено догану за неналежне виконання своїх обовязків, порушення вимог п.6.4 посадової інструкції водія тролейбуса. Причиною винесення догани стало звернення в інтернет мережу пасажира, який на сайті «Варта 1» виклав повідомлення, що нібито вона (позивач) продала іншому пасажиру закомпостований квиток та приїхавши на кінцеву зупинку Грінченка голосно лаялась і нецензурно висловлювалась в сторону іншого водія. Підставою для винесення догани слугувала службова записка начальника тролейбусного депо та пояснення позивача. З виданим наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивач не погоджується, вважає цей наказ протиправними і таким, що підлягає скасуванню, оскільки винесений всупереч вимог чинного законодавства, з огляду на наступне. З тексту оскаржуваного наказу вбачається, що дисциплінарне стягнення накладено за неналежне виконання позивачем своїх службових обовязків, порушення вимог п.6.4 посадової інструкції водія тролейбуса. Текст п. 6.4 цієї посадової інструкції приписує культурно і ввічливо обслуговувати пасажирів, виявляти особливу увагу до пасажирів похилого віку, дітей та інвалідів. В поясненні, яке було написано з цього приводу позивач відхилила твердження щодо описаного в інтернет мережі інциденту, оскільки таке не відповідає дійсності. В судовому засіданні позивач та представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтвердили в частині визнання протиправним наказ № 100-с виданого директором ЛКП «Львівелектротранс» та стягнення компенсації за нанесену моральну шкоду. Від стягнення недонарахованої зарплати відмовились пояснивши тим, що даний спір вирішено в досудовому порядку. Позивачем були надані пояснення, аналогічні доводам, викладеним у позовній заяві. Просять позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов заперечує. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Стягнення оголошується в наказі /розпорядженні/ і повідомляється працівнику під розписку. В наданому поясненні позивач повідомив адміністрацію, що жодних сутичок чи сварок з пасажирами в неї не було. Також в поясненні було вказано що реалізовувала квитки, які отримала в касі підприємства і жодних претензій від пасажирів не отримувала. Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законами України. Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд вважає, що відповідач виносячи догану не навів жодних доказів вини позивача, а навпаки послався на її пояснення в якому позивач відкинула звинувачення на її адресу. Враховуючи вище наведене суд дійшов висновку про те, що виданий наказ про оголошення догани виданий без належного обґрунтування та належних доказів. Повідомлення в інтернет виданні не може слугувати доказом вини. Тому вважає, що такий наказ є протиправним і його слід скасувати. В обґрунтування вимог про відшкодування моральної шкоди позивач посилався лише на те, що неправомірними діями відповідача йому була завдана моральна шкода яку він оцінює у 5000грн. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться в разі, коли порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків або змушує докладати додаткових зусиль для організації свого життя. У відповідності до ст.23 ЦК України, постанови Пленуму Верховного Суду України №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я, із знищенням чи пошкодженням її майна, у душевних стражданнях, які особа перенесла у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої чи членів її сім'ї. Оцінюючи відносини, що склалися між сторонами, суд дійшов висновку про заподіяння моральної шкоди позивачу внаслідок порушення його прав та спричинення моральних страждань.

Outcome: partial