Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. Просив стягнути з відповідача - [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»: заборгованість у розмірі 20967.48 грн. за кредитним договором № б/н від 13.10.2010 року. В обґрунтування позову посилався на такі обставини: Відповідно до укладеного договору № б/н від 13.10.2010 року [PERSON] 13.10.2010 року отримала кредит у розмірі 11600.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку». Представник позивача в попереднє судове засідання не з'явився проте від нього до канцелярії на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримує, та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в попереднє судове засідання не з'явився без поважної причини, про час і місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. У відповідності до ст.224 ЦПК України суд вважає, що його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті, поскільки на думку суду, у справі є достатньо доказів для слухання справи та прийняття рішення по суті. Поскільки у відповідності до ст.60 ЦПК України сторони мають одинакові права на надання суду доказів у справі, суд вважає, що неявка відповідачів свідчить про їх небажання захищати свої інтереси у суді і находить за можливе при розгляді справи по суті оцінювати докази надані суду позивачем. Суд вважає необхідним розглянути справу у відсутність відповідача, у порядку заочного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного: Відповідно до укладеного договору № б/н від 13.10.2010 року [PERSON] (далі - Відповідач) 13.10.2010 року отримав кредит у розмірі 11600.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач станом на 30.05.2014 року має заборгованість - 20967.48 грн., яка складається з наступного: - 9913.49 грн. - заборгованість за кредитом; - 7789.11 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 1790.24 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500.00 грн. - штраф (фіксована частина). - 974.64 грн. - штраф (процентна складова). В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1078 ЦК України. А тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача заборгованість. Судові витрати на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню із відповідача.

Outcome: approved