Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, який в подальшому уточнив про відшкодування з відповідача ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» матеріальну шкоду в розмірі 12 279 грн. 51 коп., про стягнення з відповідача [PERSON] матеріальної шкоди в розмірі 65 545 грн. 00 коп. та моральної шкоди в розмірі 10 000 грн. 00 коп., та про стягнення з відповідачів судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 940 грн. 28 коп., витрат пов`язаних зі сплатою автотоварознавчого дослідження в розмірі 1 500 грн. 00 коп. та збитків пов`язаних з наданням правової допомоги в розмірі 6 000 грн. 00 коп. Уточнений позов мотивований тим, що 17.02.2016 приблизно о 10 годині 30 хвилин в м. Мелітополі по вул. Ломоносова біля перехрестя з бул. 30 річчя Перемоги [PERSON] , керуючи автомобілем Iveco65C15V, д/н [NUMBER] , перед зміною напрямку руху маневру перестроювання ліворуч, не переконався, що це буде безпечно та скоїв зіткнення з автомобілем Ford Mondeo, д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , після чого продовжив рух прямо, де зіткнувся з автомобілем DAF XF S5.430, д/н [NUMBER] з рефрижератором Shmitz, р/н [NUMBER] . 15.03.2016 постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області відповідач був визнаний винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. Внаслідок ДТП, яке сталося через противоправні дії відповідача, належний [PERSON] автомобіль отримав механічні пошкодження, що спричинило йому матеріальну шкоду, яка згідно звіту про визначення вартості відновлювального ремонту №25/03 від 01.03.2016 становить 110545,00 грн. Як стало відомо з матеріалів адміністративної справи, на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в СК ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія». В березні 2016 року [PERSON] звернувся до Мелітопольського департаменту ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» з заявою про сплату страхового відшкодування в межах передбаченого ліміту, який становить 50000,00 грн. без урахування безумовної франшизи у розмірі 1000,00грн. та надав всі необхідні для цього документи, зокрема, постанову про притягнення застрахованої особи до адміністративної відповідальності, паспорт громадянина України та ідентифікаційний код, звіт про визначення вартості відновлювального ремонту, платіжні реквізити для здійснення перерахування тощо. 31.05.2016 на вказані [PERSON] платіжні реквізити СК ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» перерахувала лише 30 517,49 грн., що підтверджується копією виписки з рахунку. Неповноту виплати страхового відшкодування в телефонній розмові представник головного офісу ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» в м. Києві пояснив тим, що від суми ліміту була відрахована сума ПДВ, яка буде сплачена [PERSON] після надання в офіс Мелітопольського департаменту компанії документів, які підтверджують факт здійснення ремонту пошкодженого автомобіля. [PERSON] на початку червня 2016 року передав до Мелітопольського департаменту страхової компанії документи, які підтверджують факт здійснення ремонту пошкодженого автомобіля, зокрема, видаткова накладна №13 від 01.03.2016 ТОВ «Бристоль-авто» на покупку запчастин на суму 113561,00грн., рахунок на оплату №310 від 01.03.2016 та заказ-наряд на загальну суму 14070,00 грн. Після цього, 10.03.2017 СК ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» перерахувала на платіжні реквізити [PERSON] ще 6 203,00грн., що підтверджується копією виписки з рахунку. Однак, до цього часу СК ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» не здійснила доплати залишку суми страхового відшкодування в повному обсязі. Таким чином, відповідач [PERSON] повинен сплатити [PERSON] суму майнової шкоди в розмірі 65 545,00 грн., яка формується наступним чином: (110545,00грн. + 4000,00грн. = 114545,00грн. - 36720,49грн. - 12279,51грн. = 65545,00грн.) Крім матеріальної шкоди, [PERSON] була заподіяна моральна шкода, яка виразилася в тому, що внаслідок ДТП він переніс сильний стрес, психічне та душевне потрясіння, довгий час знаходився під його впливом, внаслідок чого була порушена його нормальна життєдіяльність. Він став дратівливим, в його сім`ї порушене нормальне життя. Даний автомобіль був для нього не тільки засобом пересуванням, але й мав істотне значення в забезпеченні потреб його сім`ї, був гостро необхідний у повсякденному використанні. Він сильно переживав з приводу того, що сталося, займався питанням оцінки та відновлення автомобіля, що віднімало у нього багато часу. З огляду на зазначені обставини суму моральної шкоди [PERSON] оцінює в розмірі 10 000,00 грн., яку повинен відшкодувати відповідач. У судове засідання позивач не з`явився, але від його представника - адвоката Алексеєнко В.П. до суду надійшла заява про розгляд справи за їхньої відсутності, на задоволенні уточнених позовних вимог він наполягає у повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Представник відповідача - ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Про поважні причини своєї неявки суд не повідомив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про поважні причини своєї неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, судом встановлено наступне. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному об`ємі особою, яка її заподіяла. 17.02.2016 приблизно о 10 годині 30 хвилин в м. Мелітополі по вул. Ломоносова біля перехрестя з бул. 30-річчя Перемоги [PERSON] , керуючи автомобілем Iveco65C15V, д/н [NUMBER] , перед зміною напрямку руху - маневру перестроювання ліворуч не переконався, що це буде безпечно та скоїв зіткнення з автомобілем Ford Mondeo, д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , після чого продовжив рух прямо, де зіткнувся з автомобілем DAF XF S5.430, д/н [NUMBER] з рефрижератором Shmitz, р/н [NUMBER] . 15.03.2016 постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області, відповідач [PERSON] був визнаний винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн /а.с.9/. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ по позовах про відшкодування шкоди» вина є основним фактором наявності підстав для відшкодування з відповідача всіх виниклих матеріальних витрат у зв`язку з ДТП, витрат на відновлення здоров`я й моральної шкоди. Згідно ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно ст.1192 ЦК України розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Факт спричинення пошкоджень автомобілю позивача марки Ford Mondeo, д/н [NUMBER] , підтверджується також копією довідки від 17.02.2016, складеної інспектором ДПП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області /а.с.31/. Як вбачається з матеріалів справи, в результаті ДТП автомобіль [PERSON] . Ford Mondeo, д/н [NUMBER] , зазнав матеріальних ушкоджень та фактичний розмір вартості матеріального збитку автомобіля з урахуванням втрати товарної вартості склав у грошовому вимірі - 110 545 грн. 00 коп., що підтверджується звітом спеціаліста № 25/03 по визначенню вартості матеріальних збитків після ДТП від 01.03.2016 /а.с.126-139/. Відповідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогнебезпечних та інших речовин, утримання диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання кого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Аналіз зазначеної норми цивільного права свідчить про те, що законом покладено на володільця джерела підвищеної небезпеки відповідальність за шкоду, яка є наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності його вини у її заподіянні. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Зазначений аналіз також підтверджується і роз`ясненнями, викладеними у п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», відповідно до якого на володільця джерела підвищеної небезпеки покладено відповідальність та обов`язок відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, навіть якщо вони завдані не з його вини. Також судом встановлено, що на підставі полісу № АІ/5116234 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Українська пожежна страхова компанія», цивільна відповідальність [PERSON] за забезпеченим транспортним засобом IVECO 65 C 15 V, державний номер [NUMBER] , перед третіми особами була застрахована /а.с.62/. Страхова сума за шкоду життю і здоров`ю складає 100 000 грн. 00 коп., за шкоду, заподіяну майну, 50 000 грн. 00 коп., франшиза 500 грн. Згідно ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Згідно Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та положень Цивільного кодексу України обов`язковою умовою визнання події страховим випадком за полісом і здійснення виплати страхового відшкодування обов`язковим є встановлення: протиправності дій особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, при експлуатації забезпеченого транспортного засобу; наявність шкоди, за заподіяння якої виникає цивільно-правова відповідальність; взаємозв`язок між протиправними діями особи цивільно-правова відповідальність якої застрахована та заподіяною шкодою. 31.05.2016 на картковий рахунок позивача [PERSON] страховою компанією були перераховані грошові кошти в розмірі 30 670 грн. 84 коп. за страхове відшкодування /а.с.13/. Крім того, 10.03.2017 позивачу також були перераховані грошові кошти в розмірі 6 234 грн. 17 коп. /а.с.98/. Відповідно до п. 9.1. Закону «Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування». Положеннями Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Страховий поліс єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладання такого договору. Згідно статті 6 вказаного Закону страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Згідно з положеннями ст. 22.1 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Статтею 979 ЦК України визначено, що за договором страхування, одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. У зв`язку із незгодою відповідачів із розміром матеріальних ушкоджень автомобіля Ford Mondeo, д/н [NUMBER] , а саме: 110 545 грн. 00 коп., визначених звітом спеціаліста № 25/03 по визначенню вартості матеріальних збитків після ДТП від 01.03.2016, ухвалою суду по справі була призначена судова автотоварознавча експертиза. Так, відповідно до висновку № 12 судової автотоварознавчої експертизи, складеного 28.11.2018, вартість матеріальної шкоди за матеріалами цивільної справи станом на 01.03.2016 в результаті пошкодження належного [PERSON] автомобіля Ford Mondeo, д/н [NUMBER] , в результаті ДТП складає 133022 грн 14 коп. /а.с.170-183/. Позивач позовні вимоги не збільшував відповідно до висновку експертизи, а тому, суд при ухваленні рішення приймає до уваги розмір матеріальної шкоди, завданої пошкодженням автомобіля, 110 545 грн 00 коп. Таким чином, оскільки в суді встановлено протиправність дій [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого застрахована, суд приходить до висновку, що страховий випадок мав місце та повинен відшкодовуватися страховиком у відповідності до полісу № АІ/5116234 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Аналізуючи перелічені норми матеріального права суд приходить до висновку, що зібрані у справі докази вказують на наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення з приватного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» матеріальної шкоди в межах заявлених позовних вимог, а саме: у розмірі 12594 грн. 99 коп. (50 000 - 500(франшиза) - 30 670,84 - 6 234,17). Виплата позивачеві страхового відшкодування (30 670,84 + 6 234,17) підтверджується копіями платіжних доручень (а.с.79, 80). З [PERSON] слід стягнути залишок матеріальної шкоди у розмірі 61 045 грн 00 коп. (110 545 - 30 670,84 - 6 234,17 - 12594,99) та витрати на транспортування автомобіля у розмірі 4 000 грн., які підтверджуються товарним чеком, актом виконаних робіт та рахунком (а.с.17, 18), а всього 65 045 грн. 00 коп. Стосовно позовних вимог [PERSON] про стягнення з відповідача [PERSON] моральної шкоди в розмірі 10 000 грн. 00 коп. суд приходить до наступного. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, відшкодування моральної шкоди може здійснюватися не тільки в силу договору, але й закону. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.3 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995, № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, яка не може бути виправленою шляхом лише констатації судом факту порушення (ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікована 17.07.1997). Достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є визнаний судом факт порушення права (справедлива сатисфакція потерпілій стороні, справи «Савула проти України», № 12868/05, рішення від 10.12.2009р.; «Войтенко проти України», № 18966/02, рішення від 29.06.2004р.) Як на спричинення відповідачем позивачу моральної шкоди останній посилається на те, що він зазнав негативних наслідків в результаті ДТП, як під час вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення, так і після нього. До негативних наслідків ним віднесено те, що він пережив душевний стрес в момент ДТП, оскільки він особисто перебував за кермом належного йому транспортного засобу. Несвоєчасне відшкодування йому завданих матеріальних збитків, спричинених в результаті ДТП, викликало у нього відчуття незахищеності від протиправних дій, внаслідок чого у нього погіршилися стосунки у родині у зв`язку з непередбачуваним зниженням достатку, несення витрат на відновлення транспортного засобу за рахунок коштів сімейного бюджету. Після ДТП він тривалий час відновлював свій душевний стан, а тому понесені моральні страждання, оцінює у 10 000 грн. 00 коп. Аналізуючи наведені норми діючого законодавства України, практику Європейського суду з прав людини, а також враховуючи викладені обставини та наявні в матеріалах справи письмові докази,

Outcome: partial