Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, мотивуючи свої вимоги тим, що 08.10.2012 між сторонами підписано договір №250969 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки. Відповідно до п.1.1 зазначеного договору відповідачу було відкрито рахунок № [NUMBER] на умовах тарифного пакету «Зарплатний» без встановлення кредитного ліміту. 04.01.2017 між сторонами була підписана заява про приєднання №487827/040117 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) та встановлено кредитний ліміт у розмірі 28900 грн. Підписанням цієї заяви відмовідач домовився з Банком викласти укладений між ними договір №250969 від 08.10.2012 в новій редакції. Відповідно до заяви від 04.01.2017 відповідач зобов`язався повернути кошти та сплатити відсоток за користування кредитом у розмірі 24% річних у всіх випадках, крім випадку користування кредитним коштами протягом Грейс-періоду. Строк кредитування ситновить 36 місяців з можливим продовженням на той самий строк. Однак в порушення норм закону та умов договору відповідач зобов`язання належним чином не виконував. Станом на 09.03.2021 має заборгованість в сумі 26715 грн. 15 коп., яка складається із суми основного боргу в розмірі 24995 грн. 59 коп., процентів за користування кредитом у розмірі 1307 грн. 98 коп., комісії у розмірі 35 грн. 04 коп., 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) у розмірі 340 грн. 10 коп., 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом у розмірі 35 грн. 74 коп., втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом у розмірі 0 грн. 70 коп. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав банку. Тому позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, відповідно до якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив не подав, клопотання про розгляд справи з його участю суду не надав. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.10.2012 між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі заступника керуючого ТВБВ №10010/0172 Руденка Ю.В. та відповідачем підписано договір №250969 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки. Відповідно до п.п.1.1.1 даного договору Банк відкрив на ім`я відповідача поточний рахунок № [NUMBER] в гривні України на умовах тарифного пакету «Зарплатний» та надав відповідачу платіжну картку «MasterCard Debit Standard» та ПІН конверт до неї. 04.01.2017 відповідачем підписано Заяву про приєднання №487827/040117 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Шляхом підписання зазначеної заяви про приєднання відповідач беззастережно приєднався до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) в редакції, яка на день підписання Заяви на приєднання розміщена на інтернет-сторінці Банку www.oschadbank.ua та уклав з Банком Договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку. Згідно з вказаною заявою від 04.01.2017 Банк відкрив на ім`я відповідача картковий рахунок № [NUMBER] в гривні України на умовах тарифного пакету «Зарплатний» та надав відповідачу платіжну картку «MasterCard Debit Standard» та ПІН конверт до неї, встановивши 19.01.2017 кредитну лінію з лімітом кредитування 28900 грн., а відповідач зобов`язався повернути кошти та сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 24% річних у всіх випадках, крім випадку користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду, протягом якого процентна ставка складає 0,001% річних за користування кредитними коштами, які сплачуються щомісячно згідно умов Договору. Підписанням цієї заяви відмовідач домовився з Банком викласти укладений між ними договір №250969 від 08.10.2012 в новій редакції. Кредитний ліміт встановлено на 36 місяців з можливим продовженням на той самий строк. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). Частиною 1 статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як передбачено ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з п.21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Згідно з п.п.1.12.1, 1.14 розділу XXII ДКБО відповідач зобов`язався використати Кредит за цільовим призначенням і своєчасно та в повному обсязі повернути суму Кредиту, сплатити всі нараховані проценти та інші платежі, передбачені Кредитним Договором. За користуванням Кредитом Клієнт зобов`язаний сплачувати Банку проценти в порядку і розмірах, визначених в Умовах користування кредитною лінією (Кредитом). Відповідач скористався наданими йому позивачем кредитними коштами, що підтверджується розрахунками заборгованості, однак свої зобов`язання по поверненню кредиту не виконує, внаслідок чого станом на 09.03.2021 має заборгованість в сумі 26715 грн. 15 коп. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України регламентує, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом ч.1 та ч.2 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно з ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. У відповідності до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як визначено ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач в порушення умов кредитного договору свої зобов`язання належним чином не виконував, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість в розмірі 26715 грн. 15 коп., яка підлягає стягненню з нього у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір, сплачений позивачем при поданні даного позову. На підставі викладеного, ст.ст.207, 526, 527, 530, 549, 610, 611, 612, 623, 625, 627, 628, 638, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved