Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про зобов'язання відповідача видалити відомості про непогашену заборгованість позивача перед відповідачем, повернути позивачу кошти у розмірі 4 500 грн. У заяві посилався на те, що заочним рішенням Октябрського райсуду м. Полтави від 24.02.2011 року з ТОВ «Агрокапітал 3000», з позивача на користь відповідача стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 17 342,41 грн. Згідно постанови ВДВС від 21.12.2011 року виконавче провадження з примусового виконання рішення суду закінчене у зв'язку з заявою стягувача про повне виконання рішення суду. З 13 липня 2014 року на телефон позивача надходять дзвінки відповідача щодо необхідності погашення боргу, погрози. 22 вересня 2014 року відповідачем списано з банківської картки позивача кошти у розмірі 4500 грн. Просив зобов'язати відповідача видалити будь-які відомості по непогашеній заборгованості позивача, що виникли на підставі кредитного договору від31 жовтня 2007 року та зобов'язати відповідача повернути позивачу кошти у розмірі 4 500 грн. У судове засідання представник позивача не з'явився,надав суду заяву, про розгляд справи в його відсутність,позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, просила відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та взаємовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність клопотань від сторін, про відкладення з поважних причин розгляду справи та інших підстав, передбачених ст. 169 ЦПК України для можливого відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу без участі осіб,що не з'явились в судове засідання. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами 31 жовтня 2007 року укладений кредитний договір, відповідно до якого позивач отримав кредит у розмірі 2 000 доларів США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з сплатою за користуванням кредиту у розмірі 19,20 % на рік на сум залишку з терміном дії картки 3 роки. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 24 лютого 2011 року по цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ТОВ «Агрокапітал 3000», [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ТОВ «Агрокапітал 3000», [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 17 342 грн. 41 коп., вирішено питання про судові витрати. Заборгованість стягнута станом на 31 серпня 2010 року. Рішення звернуто до примусового виконання та згідно постанови Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ від 21.12. 2001 року виконавче провадження закрито за заявою стягувача про добровільне, повне та своєчасне погашення боргу. Як встановлено в судовому засіданні, 22 вересня 2014 року з банківської картки позивача автоматично списані кошти в сумі 4 142 грн.11 коп. та 357 грн. 59 коп. в рахунок погашення простроченої заборгованості Відповідно до ст.1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених договором між банком і клієнтом. Пунктом 26.1 ст. 26 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платник при укладенні договорів із банком має право передбачати договірне списання грошей із своїх рахунків на користь банку платника та/або третіх осіб. Згідно п. 5.2 погашення кредиту - поповнення картрахунку, здійснюється шляхом внесення коштів в готівковому або безготівкову порядку та зарахування їх банком на картрахунок отримувача, а так же шляхом договірного списання коштів з інших рахунків клієнта на підставі договору. Пунктом 5.6 передбачено, що отримувач доручає банку списувати з любого рахунку отримувача, відкритого у банку, зокрема з картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов'язань. Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 10 березня 2015 року по цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості у задоволенні позовних вимог відмовлено. Рішенням суду встановлено, що позивач звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості з кредитним договором № б/н від 31 жовтня 2007 року після спливу строку позовної давності. Відповідно до пункту 7 ч.11 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У системному зв'язку з самою ч. 11 ст.11 зазначеного Закону наведене вище стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямовано на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту. Саме така правова позиція щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, строк давності по яким минув, висловлена у постанові Верховного Суду України № 6-126цс13 від 26 листопада 2013 року, яка є обов'язковою для застосування судами України. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відсутність у банка права на списання у позасудовому порядку коштів з карткового рахунку позивача на погашення кредитного договору, строк позовної давності за яким минув. Відповідно до ст.1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або неналежного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, грошові кошти, у розмірі 4 500 грн., що списані на погашення кредиту із заробітної картки позивача 22 вересня 2014 року , належить повернути останньому. Що стосується позовних вимог про зобов'язання відповідача видалити відомості щодо непогашеної заборгованості по кредитному договору від 31 жовтня 2007 року, то суду не надано доказів про існування будь-яких таких відомостей, рішенням суду, яке набрало законної сили відповідачу відмовлено у стягнення заборгованості по даному кредитному договору, а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Враховуючи вимоги ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial