Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Державний науково-дослідний інститут автоматизованих систем в будівництві» та просив стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за затримку виплати заборгованості із заробітної плати за період з 10.09.2014 року по 23.06.2015 року в сумі 41701,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 05.06.2012 року його було прийнято на роботу до Державного підприємства «Державний науково-дослідний інститут автоматизованих систем в будівництві» на посаду електромонтеру з ремонту та обслуговування електроустаткування 5 розряду відділу господарського та транспортного забезпечення. Наказом №42-к від 03.09.2013 року позивача було призначено головним інженером. Наказом №60-к від 13.11.2013 року позивача звільнено за власним бажанням. При звільнені позивачу не було виплачено заробітну плату за період жовтень - листопад 2013 року в сумі 7780,27 грн. Рішенням Святошинського суду м. Києва від 25.11.2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 09.04.2015 року від 09.04.2015 року, з Державного підприємства «Державний науково-дослідний інститут автоматизованих систем в будівництві» на користь позивача було стягнуто заборгованість по заробітній платі за жовтень та листопад 2013 року в сумі 7780,27 грн., середній заробіток за затримку виплати заборгованості із заробітної плати за період з 14.11.2013 року по 09.09.2014 року в сумі 45715,00 грн. Відповідачем зазначене рішення було виконано 23.06.2015 року. У зв'язку з тим, що порушення прав позивача з боку відповідача припинилося 23.06.2015 року, позивач вважає, що він має право на виплату йому середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 10.09.2014 року по 23.06.2015 року в сумі 41701,00 грн. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував посилаючись на те, що інститут виплатив [PERSON] заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за час затримки розрахунку на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 25.11.2014 року, а тому підстав для задоволення позову немає. Суд, вислухавши думку позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про наступне. Судом встановлено, що 05.06.2012 року позивача було прийнято на роботу до Державного підприємства «Державний науково-дослідний інститут автоматизованих систем в будівництві» на посаду електромонтеру з ремонту та обслуговування електроустаткування 5 розряду відділу господарського та транспортного забезпечення. Наказом №42-к від 03.09.2013 року [PERSON] було призначено головним інженером. Наказом №60-к від 13.11.2013 року позивача звільнено за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Встановлено, що при звільнені позивачу не було виплачено заробітну плату за період жовтень - листопад 2013 року в сумі 7780,27 грн. Рішенням Святошинського суду м. Києва від 25.11.2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 09.04.2015 року від 09.04.2015 року, з Державного підприємства «Державний науково-дослідний інститут автоматизованих систем в будівництві» на користь позивача було стягнуто заборгованість по заробітній платі за жовтень та листопад 2013 року в сумі 7780,27 грн., середній заробіток за затримку виплати заборгованості із заробітної плати за період з 14.11.2013 року по 09.09.2014 року в сумі 45715,00 грн. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум (правова позиція Верховного Суду України у справі 6-144цс13). Встановлено, що зазначене рішення, в частині стягнення заробітної плати за жовтень - листопад 2013 року, було виконано 23.06.2015 року, що підтверджується розрахунком виплат, наданим представником відповідача. Позивач вважає, що він має право на виплату йому середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 10.09.2014 року по 23.06.2015 року в сумі 41701,00 грн., на що слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України. Статтею 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи організації проводиться в день звільнення. Відповідно до ст. 117 Кодексу законів про працю в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100. Згідно з абзацом 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, які передували події, з якою пов'язана відповідна виплата. Абзацом 2 п. 8 вказаного Порядку встановлено, що в разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. При розрахунку середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати позивачу, суд виходить з довідки №4 від 11.04.2016 року. Відповідно до довідки №4 від 11.04.2016 року, заробітна плата за фактично відпрацьовані [PERSON] останні два місяці становить 5612,07 грн. (заробітна плата за вересень 2013 року 1184,85 грн. + заробітна плата за жовтень 2013 року 4427,22 грн.). Кількість фактично відпрацьованих, протягом останніх двох календарних місяців робочих днів становить 44 дні (кількість робочих днів за вересень 2013 року 21 день + кількість робочих днів за жовтень 2013 року 23 дні). Отже, розмір середньої заробітної плати за один робочий день відповідно до абзацу 1 пункту 8 зазначеного вище Порядку розраховується шляхом ділення нарахованої заробітної плати за два останні відпрацьовані календарні місяці (5612,07 грн.) на число відпрацьованих робочих днів за вказані останні календарні місяці, та відповідно становить 127,55 грн. Для розрахунку кількості днів затримки виплати належної позивачу заробітної плати у 2014 році слід керуватись листом Міністерства Соціальної політики України від 04.09.2013 р. № 9884/0/14-13/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2014 рік», яким встановлено загальну кількість робочих днів у кожному місяці за 2014 рік. При здійсненні розрахунку періоду затримки виплати належних позивачу коштів необхідно врахувати, що за вересень 2014 року компенсації підлягають лише 15 робочих днів, оскільки рішенням Святошинського районного суду м. Києва було стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 14.11.2013 року по 09.09.2014 року, а тому наступний період починається 10.09.2014 року. Кількість робочих днів за період з 10.09.2014 року по 31.12.2014 року становить 81 робочий день (15 днів у вересні + 23 дні у жовтні + 20 днів у листопаді + 23 дні у грудні). Для розрахунку кількості днів затримки виплати належної позивачу заробітної плати у 2015 році слід керуватись листом Міністерства Соціальної політики України від 09.09.2014 р. N 10196/0/14-14/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2015 рік», яким встановлено загальну кількість робочих днів у кожному місяці за 2015 рік. Кількість робочих днів за період з 01.01.2015 року по 23.06.2015 року (день остаточного розрахунку виплати заборгованості по заробітній платі) становить 117 робочих дні (20 днів у січні + 20 днів у лютому + 21 день у березні + 21 день у квітні +18 днів у травні + 17 днів у червні). Кількість робочих днів за період з 10.09.2014 року по 23.06.2015 року становить 198 днів. Абзацом 1 п. 8 Порядку, встановлено, що нарахування виплат, які обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, проводяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, отже 127,55 грн. * 198 дні = 25254,90 грн. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача Державного підприємства «Державний науково-дослідний інститут автоматизованих систем в будівництві» на користь [PERSON] грошової компенсації за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 25254,90 грн. Що стосується заперечень представника відповідача стосовно того, що позивачу не підлягає виплата середнього заробітку за час затримки розрахунку у зв'язку з тим, що йому було виплачено усі суми, то суд не приймає їх до уваги, оскільки з довідки наданої представником позивача вбачається, що остаточний розрахунок заробітної плати був проведений з позивачем 23.06.2015 року. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Також, слід зазначити, що відповідно до змісту рішення Конституційного суду України від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 про офіційне тлумачення положень ст. 233 КЗпП України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 2371 цього кодексу, для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався. Згідно з випискою по картковому рахунку [NUMBER], відкритому на ім'я позивача у Залізничному відділенні ПАТ «Укрсоцбанк», за період з 01.04.2015 року по 11.03.2016 року на вказаний рахунок надійшли, серед іншого, грошові кошти, зокрема: 23.06.2015 року в сумі 7780,27 грн. з призначенням платежу поповнення карткового рахунку (зарплата) заборг. з зп за 10.2013 р.; 23.06.2015 року в сумі 12180,00 грн. з призначенням платежу поповнення карткового рахунку (зарплата) ком пенс. за затрим. при звіл.; 26.08.2015 року в сумі 7893,80 грн. з призначенням платежу поповнення карткового рахунку (зарплата). компенс. за затрим. при звільненні; 09.11.2015 року в сумі 13813,57 грн. з призначенням платежу поповнення карткового рахунку (зарплата) компенс. за затрим. при звільненні. Відповідно до ст. 110 КЗпП України при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; сума заробітної плати, що належить до виплати. У ст. 30 Закону України «Про оплату праці» міститься аналогічна норма, доповнена зобов'язанням власника або уповноваженого ним органу забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку. Таким чином, сам по собі факт перерахування відповідачем 23.06.2015 року на рахунок позивача грошових коштів в сумі 7780,27 грн., з призначенням платежу - поповнення карткового рахунку (зарплата) заборг. з зп. за 10.2013 року не є належним виконанням обов'язку, передбаченого ст. 110 КЗпП України. Слід зазначити, що компенсація за затримку розрахунку при звільненні входить до переліку всіх належних позивачу сум при звільненні в силу ст.ст. 116, 117 КЗпП України і на ці правовідносини не розповсюджується позовна давність, як це передбачено ч. 2 ст.233 КЗпП України. Вимоги про стягнення компенсації за затримку розрахунку є обов'язком відповідача і в цьому випадку суду необхідно встановити факт дотримання відповідачем вимог вказаної норми закону. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що матеріалами справи доведено недотримання відповідачем вказаних норм діючого трудового законодавства при звільненні позивача, порушення його права на отримання всіх належних йому сум, в зв'язку з чим порушене право підлягає судовому захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача компенсації за затримку розрахунку при звільненні. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 487,20 грн.

Outcome: partial