Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 16 червня 2021 року, про зобов`язання відповідача, [PERSON] , не чинити перешкод позивачу, [PERSON] , у спілкуванні та вихованні дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; про визначення способом участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні дітей: особистих зустрічей з сином [PERSON] та донькою [PERSON] в присутності матері дітей кожну середу та суботу місяця з 16 год. 30 хв. до 19 год. 00 хв. за місцем проживання дітей; особистих зустрічей з сином [PERSON] та донькою [PERSON] в присутності матері дітей кожну другу та четверту неділю місяця з 9 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. за місцем проживання дітей; спілкування з донькою [PERSON] та сином [PERSON] засобами телефонного, поштового, електронного зв`язку, з використанням засобів відеозв`язку або будь-якого іншого засобу зв`язку; особистих зустрічей без присутності матері в дні народження дітей - доньки [PERSON] та сина [PERSON] , в день народження їх батька [PERSON] з 9:00 год. до 15:00 год.; про зобов`язання [PERSON] у випадку виїзду із дітьми за межі міста Львова повідомляти про це не пізніше як за один тиждень до від`їзду, надавати [PERSON] достовірну інформацію про стан здоров`я дітей чи адресу проживання дітей не пізніше, ніж за 24 години після настання відповідного погіршення стану здоров`я чи зміни адреси проживання. Позов мотивує тим, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 6 червня 2014 року, в якому народились спільні діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 30 вересня 2019 року відповідач разом з дітьми виїхали з місця спільного проживання та з цього часу чинить перешкоди в побаченні з дітьми, у зв`язку з чим між сторонами існує спір щодо порядку його участі у вихованні дітей, який вони не можуть вирішити в позасудовому порядку, відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні з дітьми та участі в їх вихованні, а отже, він не може повною мірою реалізувати своїх батьківських прав. Вказує, що свої обов`язку по утриманню дітей виконує належним чином і регулярно перераховує кошти відповідачу. Залізничною районною адміністрацією 16 березня 2020 року прийнято розпорядження № 179 яким було встановлено графік побачень з дітьми, однак таке розпорядження не виконується матір`ю дітей. В обґрунтування позовних вимог посилається на додані до позовної заяви письмові докази, які підтверджують неможливість побачення з дітьми та чинення матір`ю перешкод в побаченні зідітьми. Як на підставу задоволення вимог вказує на положення ст.ст. 141, 157, 159 СК України. Матеріали даного позову надійшли до Личаківського районного суду м. Львова 16 листопада 2020 року та автоматизованою системою документообігу суду для розгляду таких було визначено суддю Шеремету Г.І. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, 17 листопада 2020 року судом було скеровано запити до органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] . З отриманої судом відповіді вбачається, що місцем реєстрації останньої є: [ADDRESS] . 22 січня 2021 року здійснено повторний автоматизований розподіл даної судової справи на підставі розпорядження керівника апарату з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи у зв`язку зі смертю головуючої судді Шеремети Г.І. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 33 ЦПК України автоматизованою системою документообігу суду для розгляду вказаної справи визначено суддю Стрепка Н.Л. Ухвалою від 25 січня 2021 року суддею Стрепком Н.Л. позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено таку до розгляду у підготовче засідання. 28 квітня 2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні 18 червня 2021 року протокольною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Вуса О.І., який діяв на підставі ордера серії ВС № 1066866 від 14 квітня 2021 року, про зупинення провадження у справі до розгляду справи № 462/4029/21, яка перебуває на розгляді Залізничного районного суду м. Львова, за позовом [PERSON] до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, третя особа [PERSON] про скасування розпорядження № 179 від 16 березня 2020 року, з підстав передбачених ч. 2 ст. 252 ЦПК України, а саме недопущення зупинення провадження у справі про участь одного з батьків або родичів у вихованні дитини, спілкуванні з дитиною. Позивач в судовому засіданні 22 червня 2021 року позов підтримав, пояснення надав аналогічні викладеним в ньому, просив позов задовольнити. Представник позивача адвокат Чупа І.І., що діє на підставі ордеру серії ВС №1045704 від 16 листопада 2020 року в цьому ж судовому засіданні позов підтримала з мотивів викладених в ньому, просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні 22 червня 2021 року відносно задоволення позову заперечила та пояснила, що не чинить перешкод у спілкуванні позивачу з дітьми, не може забезпечити графік побачень батька з дітьми, який заявлено в позові, оскільки працює з понеділка по суботу до 20 години 30 хвилин, а тому може забезпечити побачення батька з дітьми в її присутності кожну другу неділю місяця та у святкові дні. Зазначила, що разом з дітьми проживає у своїх батьків, за адресою [ADDRESS] , позивач не ухиляться від утримання дітей та сплачує аліменти, шлюб між сторонами не розірвано. Просила в задоволені позову відмовити. Представник відповідача адвокат Вус О.І. в цьому ж судовому засіданні відносно задоволення позову заперечив, пояснив, що відповідач не чинить перешкод у спілкуванні позивачу з дітьми, розпорядження районної адміністрації про встановлення графіку побачень батька з дітьми оскаржується в судовому порядку, а тому просив в задоволені позову відмовити. Представник третьої особи Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради Рибак М.С. позов підтримав, щодо встановлення графіку побачень поклався на розсуд суду. Представник третьої особи Управління «Служба у справах дітей» Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради (Відділ «Служба у справах дітей» Залізничного району) в судове засідання не з`явися, про причини неявки не повідомив, письмових пояснення по суті спору не надав. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представник третьої особи, який в судове засідання не з`явився. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, в тому числі відео докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд приходить до наступного. Судовим розглядом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 6 червня 2014 року, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 6 червня 2014 року. Сторони у справі є батьками малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що стверджується копіями свідоцтв про народження від 27 червня 2017 року та від 4 листопада 2019 року відповідно. Сторонами визнається обставина, що відповідач разом з дітьми з вересня 2019 року проживають окремо від позивача та останній бере участь в утриманні дітей шляхом перерахування відповідачу коштів, а тому дані обставини у відповідності до положень ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягають. Розпорядженням Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради № 179 від 16 березня 2020 року встановлено дні побачень [PERSON] з його малолітніми дітьми [PERSON] і [PERSON] : кожну середу та суботу місяця з 16 год. 30 хв. до 19:00 год., другу та четверту неділю місяця з 9:00 год. до 18:00 год. Побачення батька дітей [PERSON] повинні відбуватись в присутності матері дітей [PERSON] . Вказане розпорядження оскаржується відповідачем в судовому порядку. З оглянутих в судовому засіданні відео файлів встановлено, що позивач в жовтні 2020 року прибув по місцю проживання відповідача з дітьми за адресою [ADDRESS] , однак йому не надали можливість побачитись з дітьми. Відповідач підтвердила, що на відео зображено місце її проживання разом з дітьми. Відповідно до пункту 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року (далі - Конвенція про права дитини), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою, десятою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Стаття 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначає контакт з дитиною як реалізацію матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. За змістом статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України). Пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з частинами другою, третьою статті 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Частиною першою та другою статті 159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Право на повагу до сімейного життя, гарантоване статтею 8 Конвенції, охоплює і зв`язки між батьками та дітьми. ЄСПЛ у своїх рішеннях вказує на те, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. У рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04, § 54) зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Враховуючи наведене, беручи до уваги обставини встановлені судом під час розгляду справи, а саме те що відповідач з дітьми з вересня 2019 року проживають окремо від позивача, позивач не ухиляється від виконання обов`язків по утриманню дітей, однак відповідач фактично чинить перешкоди у спілкуванню позивачу з дітьми, що стверджується відео оглянутими в судовому засіданні, суд приходить до переконання, що права батька на спілкування з дітьми є порушеними. Окрім того, судовим розглядом не здобуто належних та достовірних доказів негативного впливу батька на виховання дітей чи неналежного виконання ним своїх батьківських обов`язків. Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Попри це судом встановлено, що позивач тривалий час проживає окремо від дітей, які проживають разом з відповідачем. А тому вирішуючи спір про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, суд бере до уваги ставлення позивача до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дітей, а саме, що в момент коли сторони почали жити окремо, старшій дитині Марку було два року, а молодшій дитині [PERSON] трохи більше одного місяця, що може свідчити про відсутність сформованих батьківських (сімейних) зв`язків батька з донькою ( [PERSON] ) та послаблення сімейних відносин з сином ( [PERSON] ). Ухвалюючи рішення у справі, суд якнайкраще враховує інтереси дітей, які мають першочергове значення. Крім того, дітям слід забезпечити збереження їх зв`язків з сім`єю та забезпечити їх розвиток у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини. В свою чергу для відновлення стосунків між батьком та дітьми необхідно більше часу проводити разом. Відтак, суд приходить до переконання, що позивачу слід визначити способи участі у спілкуванні та вихованні дітей, а саме: особисті зустрічі з дітьми в присутності матері дітей кожну першу та третю суботу місяця з 15:00 год. до 19:00 год., а також кожну другу та четверту неділю місяця з 10:00 год. до 19:00 год. за місцем проживання дітей; особисті зустрічі в дні народження дітей та в день народження їх батька з 9:00 год. до 15:00 год. в присутності їх матері. Враховуючі втрачені сімейні зв`язки батька з дітьми, на даному етапі розвитку дітей, на думку суду така кількість побачень батька з дітьми сформує необхідну основу для відновлення сімейних зв`язків між дітьми і батьком та відповідатиме інтересам дітей. Однак враховуючи вік дітей, суд вважає, що на даному етапі не доцільно визначати спілкування батька з дітьми за допомогою засобів телефонного, поштового, електронного зв`язку, з використанням засобів відеозв`язку або будь-якого іншого засобу зв`язку. Також не підлягає до задоволення вимога повідомляти позивача про виїзд дітей разом з відповідачем за межі міста Львова, оскільки навіть будь-яка короткострокова поїздка підпадатиме під необхідність повідомлення про це позивача. Щодо зобов`язання відповідача надавати інформацію про місце проживання дітей та стан їх здоров`я, то позивач не надав жодного доказу, що йому дана інформація не надається на його звернення, а тому така вимога до задоволення не підлягає. Зміна обставин чи правовідносин, що мають істотне значення при визначенні способу участі одного з батьків у вихованні дитини, в тому числі з врахуванням віку дитини, її прихильності до кожного з батьків, не позбавляє права батьків у майбутньому звернутись до суду з позовом про встановлення іншого способу участі одного з батьків у вихованні дитини. Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів сторін), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29). Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені сторонами в заявах по суті справи, а також в судовому засіданні доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування. При цьому, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню в користь позивача, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, понесені судові витрати. Фактично суд прийшов до переконання про задоволення половини позовних вимог, а тому з відповідача підлягає стягнення в користь позивача 1 261,2 гривень судового збору, сплата якого документально підтверджена.

Outcome: partial