Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та поділ майна, мотивуючи свої вимоги тим, що у травні 2009 року він познайомився з [PERSON]. Познайомились вони у салоні краси, який знаходиться в м. Києві, на проспекті Воззєднання, де [PERSON] працювала майстром «манікюру та педикюру», а він в цей період працював водієм у таксі, послугами якого, часто користувалися працівники цього салону краси. Відразу після їхнього знайомства у них виникла один до одного симпатія. В середині липня місяця 2009 року він запропонував [PERSON] поїхати разом з ним на відпочинок у Крим. По дорозі в Крим, вони заїхали у м. Южноукраїнськ, де проживає мати [PERSON] та пятнадцятирічний син [PERSON], який навчався у Суворовському ліцеї в м. Кропивницький «Кривий Ріг». Під час відпочинку у Криму в них появились почуття один до одного та відносини. Відразу після повернення з Криму, він запропонував [PERSON] переїхати жити до нього на проспект Свободи 24, де він орендував кімнату у квартирі №77 у якій вони разом, як чоловік та жінка прожили більше шести місяців. Тобто з 1 серпня 2009 року він, [PERSON] та [PERSON] почали проживати разом, однією сімєю без реєстрації шлюбу та вести спільне господарство. На початку 2010 року вони змінили місце проживання та почали орендувати кімнату у квартирі 136 в м. Києві по вул. Рудунській, будинок 5, де прожили разом біля двох років. Так як протягом тривалого часу вони проживали разом, однією сімєю, вели спільне господарство у них був спільний бюджет (був такий період коли [PERSON] протягом двох років ніде не працювала, а єдиний дохід в сімї приносив він) ними було прийнято рішення інвестувати у будівництво квартири в компанії «Акрополь Груп» в м. Ірпінь. У 2011 році вони уклали з забудовником попередній договір купівлі-продажу двокімнатної квартири за адресою [ADDRESS]. Оплата згідно умов попереднього договору купівлі-продажу проводилася частинами, за кошти, які були накопичені ними внаслідок спільної праці, індивідуальної трудової діяльності, особистих заощаджень, об'єднаних в подальшому для набуття спільного майна та з допомогою їхніх батьків з обох сторін. У 2012 році після повернення сина [PERSON] з армії та задля покращення житлових умов, вони вирішили орендувати однокімнатну квартиру в [ADDRESS] для того, щоб син [PERSON], [PERSON] проживав разом з ними. У цій квартирі вони прожили біля трьох років. В 2013 року забудовник передав їм ключі від квартири та він розпочав робити в квартирі ремонт, для того, щоб швидше переїхати жити в їхню спільну квартиру та не витрачати кошти на оренду квартири. Квартира здавалась забудовником без будь якого ремонту, з чорновою штукатуркою та стяжкою. Під час ремонту, який робив він особисто та наймані ним люди було проведено електрику, проведено усі сантехнічні роботи, пошпакльовано стіни, покладено плитку, ламінат, повністю облаштовано ванну кімнату та кухню. 16 лютого 2014 році він, [PERSON] та син переїхали жити у їхню квартиру за адресою: [ADDRESS]. За час їхнього спільного проживання, вони неодноразово їздили відпочивати в Крим та в гості до його батьків, які проживають в Криму, їздили в гості до його родичів у Вінницьку область, часто їздили в гості на дні народження в місто Южноукраїнськ до матері [PERSON], [PERSON]. 6 лютого 2015 року ними було укладено договір купівлі-продажу квартири №37 по вулиці Карла Маркса в м. Ірпінь, Київської області, договір був посвідчений приватним нотаріусом Ірпінського нотаріального округу Київської області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №414. За усною взаємною домовленістю квартира була оформлена на ім'я дружини [PERSON], але за умови, що вона є їхньою спільною сумісною власністю і розпоряджатися нею у майбутньому вони будуть за взаємною згодою. У серпні 2016 року відносини між ними погіршилися у звязку із різними поглядами на життя та небажанням [PERSON] створювати повноцінну сімю та народжувати дітей та 5 вересня 2016 року між ними фактично припинилися відносини. У звязку з вищевикладеним просить встановити факт спільного проживання [PERSON] [INFO], однією сім'єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] [INFO], в період з 1 серпня 2009 року по 5 вересня 2016 року. Визнати в порядку поділу спільного майна подружжя за [PERSON] [INFO] право власності на 1/2 двокімнатної квартири загальною площею 54,2 кв.м. житловою 27,9 кв.м, яка знаходиться за адресою: Київська область, місто Ірпінь, вулиця Карла Маркса, будинок 16, квартира номер 37. Визнати в порядку поділу спільного майна подружжя за [PERSON] [INFO] право власності на 1/2 двокімнатної квартири загальною площею 54,2 кв.м. житловою 27,9 кв.м, яка знаходиться за адресою: Київська область, місто Ірпінь, вулиця Карла Маркса, будинок 16, квартира номер 37. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали та просили його задоволити. Відповідач та її представник проти позову заперечували в повному обсязі в його задоволенні просили відмовити. Подали до суду письмові заперечення. Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що сторони познайомилися в травні 2009 року. З літа 2009 року вони почали спільно проживати як одна сімя. Вели спільне господарство без реєстрації шлюбу. Орендували житло в м. Києві, спочатку за однією адресою: [ADDRESS], пізніше змінили орендоване житло на іншу адресу : [ADDRESS]. Сторони проживали разом однією сімєю, продовжували вести спільне господарство, мали спільний бюджет, разом їздили відпочивати, разом були присутні на родинних святах, як однієї так і іншої сторони. Відвідували сина відповідачки [PERSON] в період служби в армії. Факт проживання сторін однією сімєю підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Крім того, дану обставину підтвердила і свідок [PERSON] мама відповідачки [PERSON], яка в судовому засіданні пояснила, що привозила з м. Южноукраїнська продукти харчування і консервацію як для сімї сторін. В період спільного проживання сторони як одна сімя прийняли рішення інвестувати у будівництво квартири в компанії «Акрополь груп» в м. Ірпінь за адресою [ADDRESS]. У 2011 р. вони уклали з забудовником попередній договір на дану двокімнатну квартиру. Відповідач [PERSON] не заперечує ту обставину, що вони разом були присутні при заключенні договору купівлі продажу. Позивач займався індивідуальною діяльністю у м. Києві в таксі (а.с. 28-34), відповідач також працювала. Сторони мали особисті заощадження (а.с. 35), батьки сторін допомагали. Не оспорюється та обставина, що мама відповідачки [PERSON] [PERSON] від реалізації квартири в м. Южноукраїнську Миколаївської області в 2011 р. допомагала нотаріально в покупці житла. В 2013 р. сторони отримали від забудовника ключі і розпочали ремонт спірної квартири. Як стверджують в судовому засіданні свідки ремонтом квартири займався позивач, він наймав працівників, майстрів, тощо. 06.02.2015р. сторони уклали договір купівлі продажу квартири 37 по вул. К. Маркса в м. Ірпінь Київської області. Договір було посвідчено приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області [PERSON] реєстровий номер 414. Спірна квартира була оформлена на імя відповідача [PERSON] за домовленістю між сторонами. Факт проживання позивача у спірній квартирі стверджується довідкою ОСББ «Добродар» (а.с. 66), довідками медичних закладів (в яких вказана адреса спірної квартири) (а.с. 67-69). Згідно ч. 2 ст. 3 СК України, сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Так, у відповідності до положень ст.74 Сімейного Кодексу України, якщо жінка і чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. При застосуванні вказаної норми слід виходити з того, що вона підлягає застосуванню до випадків, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, притаманні подружжю. Згідно ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). За умовами ч. 2 ст. 60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. У ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України закріплено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Виходячи з вищевикладеного судом встановлено, що сторони проживали однією сімєю з 01 серпня 2009 року по серпень 2016 року і ці обставини стверджуються фотографіями залученими як доказ до матеріалів справи, показами вищевказаних свідків, які підтверджують факти проживання однією сімєю. Відповідно спірна квартира [ADDRESS] придбана під час спільного проживання однією сімєю за спільні кошти сімї сторін, яка проживала без реєстрації шлюбу. Джерелом набуття таких коштів є дохід від праці, заощаджень сторін, реалізації майна, яка кожна з сторін мала до спільного проживання. Позивач продав автомобіль (а.с. 35), а відповідачка належне їй майно в м. Южноукраїнськ. Придбання спірної квартири сторони планували для сімї, народження дитини і крім того, з ними проживав син відповідачки від першого шлюбу. Не зважаючи на те, що відповідач оформила договір купівлі продажу спірної квартири на своє імя, вона не заперечує того, що позивач був присутнім при укладенні договору купівлі продажу. По таким підставам суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved