Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача у якому просить стягнути з відповідача борг за договором зберігання в розмірі 35000доларів США, що еквівалентно 409 850,00 грн. станом на 23.05.2014 р. за офіційним курсом НБУ ( 35 000х11.71), а також сплачений судовий збір у розмірі 3 654,00 грн. В обґрунтування позову послався на те, що 28.02.2011 р. він передав відповідачу [PERSON] на зберігання 35 000 доларів США, а відповідач прийняв ці кошти на зберігання терміном до 28.02.2012 року та надав в підтвердження цього розписку. Після закінчення вказаного терміну, в березні-вересні 2012 року позивач неодноразово звертався до відповідача з усними вимогами про повернення коштів, але відповідач ухилявся від повернення коштів. Вказує, що в подальшому, 19.10.2012року та 22.10.2012 року він письмово звертався до відповідача з претензіями щодо повернення коштів, та оскільки відповідачем кошти повернуті не були, він вимушений звернутись до суду з позовом. В ході розгляду справи представником позивача було подано заяву про збільшення позовних вимог відповідно до якої позивач просив стягнути з відповідача на свою користь 35 000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 14.08.2014 року становить 458 150,00 грн., виходячи із розрахунку 1 долар США =13.09 грн. Позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задоволення. Представник відповідача в ході судового розгляду проти позову заперечив пославшись на те,що відповідачем позивачу надавались юридичні послуги у кримінальній справі за обвинуваченням його сина та кошти , які були ним отримані згідно із розпискою, були прийняті відповідачем у якості оплати юридичних послуг. Одночасно пославшись на адвокатську таємницю, вказав на неможливість надання доказів в підтвердження зазначеного. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог- відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.936 ЦК України за договором зберігання одна сторона ( зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною(поклажедавцем) , і повернути ії поклажедавцем у схоронності. Відповідно до ч.1 ст.937 ЦК України договір зберігання укладається в письмовій формі у випадках, встановлених ст.208 ЦК України. Відповідно до ст..207 ЦК України письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі, майна на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 28 лютого 2011 року укладений договір зберігання відповідно до якого позивач надав відповідачу на збереження 35 000,00 доларів США з терміном повернення до 28 лютого 2012 року, що підтверджується розпискою наданою відповідачем [PERSON], оригінал якої оглянутий судом. Матеріали справи свідчать про те, що 19.10.2012 року,03.04.2014 року позивач звертався до відповідача із вимогою щодо повернення коштів. Відповідно до ст.545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документу кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Таким чином, наявність розписки у позивача , свідчить про те, що зобов`язання відповідачем не виконані та кошти не повернуті. Представником відповідача вказані обставини не оспорювались, як і не оспорювались факт надання розписки [PERSON] про отримання коштів в розмірі 35 000,00 доларів США. З огляду на те, що боргова розписка надана відповідачем 28.02.2011 року в розумінні вимог ст.207 ЦК України є належним доказом у справі в підтвердження отримання відповідачем на зберігання грошових коштів та докази повернення коштів в матеріалах справи відсутні, суд вважає, що відповідачем свої зобов`язання не виконані у зв`язку із чим з нього на користь позивача підлягає стягненню 35 000,00доларів США , що за курсом НБУ на 14.08.2014 року становить 458 150,00 грн. , виходячи із розрахунку (1 ,00 долар США= 13,09 грн.). При цьому суд вважає , що посилання представника позивача на наявність договірних відносин між сторонами про надання юридичних послуг в кримінальній справі , не відносяться до даних правовідносин, що виникли з приводу отримання відповідачем коштів на зберігання від позивача та не спростовують наданого відповідачем зобов`язання , щодо їх повернення, а відтак суд вважає їх недоведеними. Відповідно до ст.88 ЦПК України в порядку розподілу судових витрат з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 654,00 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved