Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення коштів за договором банківського вкладу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 09.12.2013 року між ним та ПАТ «Міський комерційний банк» був укладений договір строкового банківського вкладу №2630/54/145/572, відповідно до умов якого банк прийняв від позивача грошові кошти в сумі 40000 доларів США, з процентною ставкою 10% річних, строком з 09.12.2013 року по 09.04.2014 року. 09.12.2013 року на виконання умов договору, позивач як вкладник вніс у касу банку грошову суму у розмірі 40000 доларів США. Як вказує позивач, 18.02.2014 року вона доповнила вклад та внесла до каси банку ще 20000 доларів США і таким чином загальна сума вкладу складала 60000 доларів США. 10.04.2014 року позивач звернувся до банку за отриманням власного вкладу і заявою про закриття рахунку, отримала від банку відмову у зв'язку з відсутністю коштів, через що уклала новий договір строкового банківського вкладу №2630/54/172675 на строк з 10.04.2014 року по 20.04.2014 року із процентною ставкою 6%. 22.04.2014 року у зв'язку з відсутністю в банку грошових коштів позивач знову отримала відмову від працівників банку у отриманні свого вкладу в сумі 60000 доларів США, через що за погодженням з працівниками банку, позивачем було оформлене платіжне доручення в іноземній валюті про перерахунок 60000 доларів США до «Правекс Банку», проте і вказане доручення банком проведене не було. 11.06.2014 року згідно платіжного доручення в іноземній валюті було перераховано 15000 доларів США банківського вкладу позивача на її рахунок в ПАТ КБ «Правекс Банк». В цей же день позивач уклала з відповідачем три договору банківського вкладу «Динамічний» №2630/54/189659, №2630/54/189655 та №2630/54/189657 на суму по 15000 доларів США кожний на строк з 11.06.2014 року по 21.06.2014 року.. В подальшому позивачем 24.06.2014 року було оформлено платіжне доручення №1 в іноземній валюті про перерахунок 15000 доларів США банківського вкладу до ПАТ «КБ «Правекс Банк», 09.07.2014 року було оформлено платіжне доручення №1 в іноземній валюті про перерахунок 5000 доларів США банківського вкладу до ПАТ «КБ «Правекс Банк» та 22.07.2014 року було оформлено платіжне доручення №1 в іноземній валюті про перерахунок 14000 доларів США банківського вкладу до ПАТ «КБ «Правекс Банк». Проте вказані переводи відповідачем здійснені не були. Як вказує позивач, відповідно до п. 33.1 статті 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні, розміри пені по не проведеним вчасно банківським переказам позивача становить 765 доларів по платежу від 24.06.2014, 175 доларів по платежу від 09.07.2014 року та 322 долари по платежу від 22.07.2014 року, а всього на суму 1262 долари США, а також комісійну винагороду банку за перекази, що не були проведені, в сумі 5718,31 гривень. 04.08.2014 року позивач звернулась до відповідача із вимогою повернути залишок коштів в сумі 44511,26 доларів США, на що отримала відмову з посиланням на відсутність в банку грошових коштів. Таким чином позивач вважає, що відповідач порушив свої зобов'язання за договорами банківських вкладів №2630/54/189659, №2630/54/189655 та №2630/54/189657 від 11.06.2014 року, а тому просив стягнути з відповідача на свою користь 44511,26 доларів США вкладу, 230 доларів США відсотків, 1262 долари США пені за прострочені перекази, 3% річних від простроченої суми в розмірі 23.77 долари США, а всього 46027,03 долари США та комісійну винагороду банку за перекази, що не були проведені, в сумі 5718,31 гривень. Позивача в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив справу розглядати без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання свого представника не направив, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, у зв'язку з чим, суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка представника відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував позивач. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, врахувавши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим, та таким що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Згідно ч. 3 ст. 1060 ЦК України якщо відповідно до договору банківського вкладу вклад повертається вкладникові на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, проценти за цим вкладом виплачуються у розмірі процентів за вкладами на вимогу, якщо договором не встановлений більш високий процент. Згідно ч. 1 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Судом встановлено, що 09.12.2013 року між [PERSON] та ПАТ «Міський комерційний банк» був укладений договір строкового банківського вкладу №2630/54/145/572, відповідно до умов якого банк прийняв від позивача грошові кошти в сумі 40000 доларів США, з процентною ставкою 10% річних, строком з 09.12.2013 року по 09.04.2014 року. 09.12.2013 року на виконання умов договору, позивач як вкладник вніс у касу банку грошову суму у розмірі 40000 доларів США. 18.02.2014 року [PERSON] доповнила вклад та внесла до каси банку ще 20000 доларів США і таким чином загальна сума вкладу складала 60000 доларів США. 10.04.2014 року позивач звернувся до банку за отриманням власного вкладу і заявою про закриття рахунку, отримала від банку відмову у зв'язку з відсутністю коштів, через що уклала новий договір строкового банківського вкладу №2630/54/172675 на строк з 10.04.2014 року по 20.04.2014 року із процентною ставкою 6%. 22.04.2014 року у зв'язку з відсутністю в банку грошових коштів позивач знову отримала відмову від працівників банку у отриманні свого вкладу в сумі 60000 доларів США, через що за погодженням з працівниками банку, позивачем було оформлене платіжне доручення в іноземній валюті про перерахунок 60000 доларів США до «Правекс Банку», проте і вказане доручення банком проведене не було. 11.06.2014 року згідно платіжного доручення в іноземній валюті було перераховано 15000 доларів США банківського вкладу позивача на її рахунок в ПАТ КБ «Правекс Банк». В цей же день [PERSON] уклала з відповідачем три договори банківського вкладу «Динамічний» №2630/54/189659, №2630/54/189655 та №2630/54/189657 на суму по 15000 доларів США кожний на строк з 11.06.2014 року по 21.06.2014 року. В подальшому позивачем 24.06.2014 року було оформлено платіжне доручення №1 в іноземній валюті про перерахунок 15000 доларів США банківського вкладу до ПАТ «КБ «Правекс Банк», 09.07.2014 року було оформлено платіжне доручення №1 в іноземній валюті про перерахунок 5000 доларів США банківського вкладу до ПАТ «КБ «Правекс Банк» та 22.07.2014 року було оформлено платіжне доручення №1 в іноземній валюті про перерахунок 14000 доларів США банківського вкладу до ПАТ «КБ «Правекс Банк». Проте вказані переводи відповідачем здійснені не були. Відповідно до п. 33.1 статті 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні, розміри пені по непроведеним вчасно банківським переказам позивача становить 765 доларів по платежу від 24.06.2014, 175 доларів по платежу від 09.07.2014 року та 322 долари по платежу від 22.07.2014 року, а всього на суму 1262 долари США, а також комісійну винагороду банку за перекази, що не були проведені, в сумі 5718,31 гривень. 04.08.2014 року позивач звернулась до відповідача із вимогою повернути залишок коштів в сумі 44511,26 доларів США, на що отримала відмову з посиланням на відсутність в банку грошових коштів. Позивач, з урахуванням коштів, що були виплачені банком з часу закінчення строку депозиту, просив стягнути з ПАТ «Міський комерційний банк» на свою користь 44511,26 доларів США залишку вкладу, 230 доларів США відсотків, 1262 долари США пені за прострочені перекази, 3% річних від простроченої суми в розмірі 23.77 долари США, а всього 46027,03 долари США та комісійну винагороду банку за перекази, що не були проведені, в сумі 5718,31 гривень. Правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем з приводу укладеного договору банківського вкладу є цивільно-правовими за своїм змістом. Частина 2 статті 1060 ЦК України містить імперативну норму про обов'язок банку видати вкладнику за його першою вимогою та не допускає іншого порядку регулювання даних відносин спеціальним законодавством чи договором. Згідно до ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Враховуючи те, що 11.06.2014 року між [PERSON] та ПАТ «Міський комерційний банк» були укладені договори строкових банківських вкладів №2630/54/189659, №2630/54/189655 та №2630/54/189657, суд приходить до висновку, що вони дійшли згоди щодо істотних умов договорів та взяли на себе зобов'язання щодо їх виконання. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем порушені умови вказаного договору строкового банківського вкладу, а тому сума внеску по вказаному договору із нарахованими відсотками підлягає поверненню позивачу у повному обсязі. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Відповідно до ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач довів ті обставини на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог.

Outcome: approved