Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення коштів. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 07.08.2014, між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» уклали договір на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платежів №008-28685-070814, відповідно до умов якого відповідачем було відкрито позивачу поточний рахунок [NUMBER] у доларах США. На день відкриття рахунку, на ньому обліковувалось 26992,72 долари США. Протягом трьох місяців позивачем було знято з рахунку певні суми коштів і в даний час на рахунку обліковується 26694,27 доларів США. Позивач неодноразово намагалася отримати свої кошти та закрити рахунок, але не змогла цього зробити. На підставі наведеного, позивач просив стягнути з відповідача суму заборгованості. В ході судового розгляду, позивач уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 22072,95 доларів США, що за курсом НБУ, станом на 10.03.2015 становить 479645,2 грн., за виключенням 200000,00 грн., які були виплачені позивачу Фондом гарантування вкладів. Крім того, просила зобов'язати відповідача закрити поточний рахунок [NUMBER] та припинити дію картки [NUMBER]. Позивач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, подала заяву, згідно якої просив розглядати справу у її відсутність, задовольнити позов з наведених у ньому підстав, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України, оскільки позивач та його представники не заперечували проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.08.2014, між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» уклали договір на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платежів №008-28685-070814, відповідно до умов якого відповідачем було відкрито позивачу поточний рахунок [NUMBER] у доларах США. На день відкриття рахунку, на ньому обліковувалось 26992,72 долари США. Протягом трьох місяців позивачем було знято з рахунку певні суми коштів і в даний час на рахунку обліковується 26694,27 доларів США. Позивач неодноразово намагалася отримати свої кошти та закрити рахунок, але не змогла цього зробити. 06.11.2014 позивачем поштовим відправленням було направлено на адресу відповідача заява про розірвання договору та закриття банківського рахунку, яка була отримана відповідачем 12.11.2014, проте була проігнорована відповідачем, кошти, які знаходяться на рахунку, повернуті позивачу не були. Так, відповідно до змісту ст.ст. 610-612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 1 та 3 ст. 1075 ЦК України договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта в будь-який час. Залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою перераховується на інший рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими правилами. Відповідно до п.20.5 Інструкції Про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 за №492, закриття поточного рахунку за бажанням клієнта здійснюється на підставі його заяви про закриття поточного рахунку, складеної в довільній формі із зазначенням таких обов'язкових реквізитів: найменування банку; найменування (прізвища, ім'я, по батькові), коду за ЄДРПОУ (реєстраційного номера облікової картки) власника рахунку; номера рахунку, який закривається; дати складання заяви. Згідно з ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Частиною 1 ст. 1068 ЦК України передбачено, що Банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Відповідно до ч. 3 ст. 1068 ЦК України визначено, що банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. П. 1.4. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Правління Національного банку України № 22 від 21.01.2004, встановлено, що розрахунковий документ - документ на паперовому носії, що містить доручення та/або вимогу про перерахування коштів з рахунку платника на рахунок отримувача. У свою чергу, п. 8.1 ст. 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів» банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. Ст. 1074 ЦК України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» № 9 від 01.11.1996, вирішуючи спори, що випливають із права приватної власності громадян, суди повинні виходити з положень ст. 41 Конституції про те, що це право є непорушним і ніхто не може бути протиправно його позбавлений. Відповідно до приписів ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Проаналізувавши зазначені норми закону та зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні беззаперечно знайшла своє підтвердження та обставина, що відповідачем порушено права позивача, тому позов підлягає задоволенню в межах заявлених позивачем вимог щодо стягнення грошових коштів, за виключенням за виключенням 200000,00 грн., які були виплачені позивачу Фондом гарантування вкладів, у розмірі 14624,16 доларів США, що згідно курсу НБУ на день ухвалення рішення становить 335185,74 грн. Оскільки суд дійшов до висновку про задоволення позову, то відповідно до ст. 88 ЦПК України всі судові витрати: судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід Держави України пропорційно задоволених вимог, оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору при подачі позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved