Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен інвест Україна», приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимира Вікторовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заявлених позовних вимог, вказував, що 20.03.2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та ним був укладений кредитний договір, оформлений заявою № 003-28522-200313. Приватним нотаріусом Колейчиком В.В. 13.07.2019 року було вчинено виконавчий напис реєстр. № 1906, за яким стягнено з нього на користь ТОВ «Росвен інвест Україна» заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 32225 грн. та 500 грн. витрат за вчинення виконавчого напису. Вважає, що вказаний виконавчий напис не відповідає вимогам закону, оскільки умовами договору ліміт кредитної лінії було встановлено в сумі 15000 грн. на строк 364 календарних дні. Вказаний строк ліміту кредитної лінії сплив 18.03.2014 року, тому право вимоги виникло у кредитора 19.03.2014 року і відповідно виконавчий напис про стягнення заборгованості за цією вимогою міг бути вчинений не пізніше 19.03.2017 року, однак, спірний виконавчий напис вчинено 13.07.2019 року тобто з пропуском на 2,5 року строку, в межах якого міг бути вчинений виконавчий напис. Крім цього, відповідно до постанови Правління НБУ від 02.10.2015 року № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.10.2015 р. «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку». На підставі вказаних рішень розпочалась процедура ліквідації ПАТ «Дельта Банк», яка триває до сьогодні. Тому навіть у випадку двократної пролонгації строку дії ліміту кредитної лінії, такий строк сплив би 16.03.2016 року і після цього не міг бути продовжений, оскільки на той час перебував в процедурі ліквідації. Позивач зазначає, що не визнає розміру заборгованості визначеного відповідачем ТОВ «Росвен інвест Україна», а будь яких повідомлень про порушення основного зобов`язання не отримував. Вважає, що виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог чинного законодавства України. Просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем 13.07.2019 року за реєстраційним № 1906. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 26.11.2019 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав повністю та просив суд визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Представник відповідачаТОВ «Росвен інвест Україна» в судове засідання не з`явився, скерував до суду відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що з метою захисту своїх порушених цивільних прав та інтересів 26.01.2018 року ПАТ «Дельта Банк» уклало з ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» договір про відступлення права вимоги за кредитними договорами № 142/К, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» відступило на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» своє право вимоги до боржників, що не виконали свої фінансові зобов`язання перед ПАТ «Дельта Банк» відповідно до укладених договорів, в тому числі право вимоги до позивача. ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» неодноразово зверталось до [PERSON] з письмовими вимогами про повернення боргу та повідомленням про намір стягнути в позасудовому порядку шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса, однак, останній на них не реагував, і вони розцінили це як згоду на вчинення виконавчого напису. Вважає виконавчий напис законним. Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. В судовому засіданні встановлено, що 20.03.2013 року між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» було укладено кредитний договір оформлений заявою № 003-28522-200313, згідно якої отримав кредит у розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок на строк 364 календарних дні. 26.01.2018 року ПАТ «Дельта Банк» уклало з ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» договір про відступлення права вимоги за кредитними договорами № 142/К, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» відступило на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» своє право вимоги до боржників, що не виконали свої фінансові зобов`язання перед ПАТ «Дельта Банк» відповідно до укладених договорів. 13 липня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимиром Вікторовичем вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 1906 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Росвен інвест Україна» заборгованість за кредитним договором № 003-28522-200313 від 20.03.2013 рок в розмірі в розмірі 32225 та 500 грн. витрат за вчинення виконавчого напису. Постановою приватного виконавця округу м. Києва Вольф Т.Л. від 05.08.2019 року відкрито виконавче провадження на підставі вказаного виконавчого напису, який вступив у законну силу 13.07.2019 року. Також вказаним приватним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 28.08.2019 року. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Умови вчинення виконавчих написів визначені Порядком вчинення виконавчих дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5. Відповідно до п. 2 Переліку документів для одержання виконавчого напису, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису за кредитним договором додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. П. 3.5 Глави 16 Порядку визначено, що при вчиненні виконавчого напису, нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідачем ТОВ «Росвен інвест Україна» не надано підтверджуючих документів щодо наявності грошового зобов`язання позивача по кредиту, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника. Як зазначає представник позивача, нотаріус при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився у безспірності заборгованості [PERSON] перед відповідачем ТОВ «Росвен інвест Україна» за відповідним договором, крім того не врахувала пропуск ТОВ «Росвен інвест Україна» строку позовної давності. Спірний виконавчий напис вчинено на виконання договору № 003-28522-200313 від 20.03.2013 року. Строк ліміту кредитної лінії встановлено п. 2.2 договору на 364 календарних дні, тобто до 18.03.2014 року. Отже, строк ліміту кредитної лінії сплив 18.03.2014 року. Отже, позивач зобов`язаний був повністю погасити заборгованість по кредитному договору не пізніше 18.03.2014 року. За таких обставин право вимоги виникло у ТОВ «Росвен інвест Україна» 19.03.20014 року, відповідно, виконавчий напис про стягнення заборгованості за цією вимогою міг бути вчинений не пізніше 19.03.2017 року, однак, спірний виконавчий напис вчинено 13.07.2019 року, тобто з пропуском (майже на 2,6 роки) строку, в межах якого міг бути вчинений такий напис. Крім цього, позивач не визнає визначеного розміру заборгованості, а повідомлення про порушення основного зобов`язання він не отримував. Таким чином, документи, що подані нотаріусу не можливо вважати безспірними. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Дані обставини підтверджують те, що заборгованість не можна вважати безспірною. Таким чином нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не було з`ясовано чи не пропущено ТОВ «Росвен інвест Україна» строк позовної давності, не встановив коли було здійснено останню оплату по кредиту. Крім того, з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед ТОВ «Росвен інвест Україна», зазначені у написі, є безспірними. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення з вимогами по кожному окремому щомісячному платежу, чим порушив нормист.88 Закону України «Про нотаріат», п.284 Інструкції та п.1 Переліку. Відповідно до ч.1ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідност.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та доведеними, такими, що підлягають задоволенню. Питання про стягнення судового збору суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України. З відповідача ТОВ «Росвен інвест Україна`на користь позивача підлягає стягненню 704,80 грн. та 384,20 грн понесених позивачем судових витрат. Щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Статтею 134 ЦПК України зазначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв2язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних витрат, за винятком суми сплаченого судового збору. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Таких доказів представником позивача до суду не надано. Відповідно до ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази щодо підтвердження понесених судових витрат до закінчення судових дебатів, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Представником позивача така заява до суду не подана. При таких обставинах, суд вважає відмовити позивачу в стягненні з відповідача витрат на правову допомогу.

Outcome: approved