Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Запорізького машинобудівного заводу ім. В.І. Омельченко про зобовязання прийняти на роботу та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу у якому вказав, що він працював майстром в АТ «Мотор Січ», Сніжнянський машинобудівний завод в м.Сніжне, Донецької області. 14.07.2015 року він звільнився з роботи у звязку з переведенням на ЗМЗ ім. В.І. Омельченко згідно листа-клопотання, але у відділі кадрів йому відмовили у працевлаштуванні. Вважає, що йому незаконно було відмовлено у прийомі на роботу та просить прийняти рішення яким зобовязати відповідача прийняти його на роботу та стягнути на його користь 12000 гривень за час вимушеного прогулу. В судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги в частині суми стягнення на його користь заробітної плати за час вимушеного прогулу та просить стягнути 20916 гривень 65 копійок. Представники відповідача позов не визнали, та пояснили, що ЗМЗ «Мотор Січ» звернулось з листом-клопотанням з проханням звільнити по переведенню позивача з СМЗ «Мотор Січ». 15.07.2015 року позивач звернувся до відділу кадрів. Оскільки між позивачем та відповідачем не було жодних домовленостей щодо спеціальності, кваліфікації або посади на яку його буде прийнято, йому було запропоновано працевлаштуватись на підприємство на посаду транспортувальника оскільки на той час інших вакансій не було. Від пропонованої посади позивач відмовився. Вважають, що ніяких порушень трудового законодавства ними не допущено. Просять в задоволенні позову відмовити. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, свідків, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] працював майстром в АТ «Мотор Січ», Сніжнянський машинобудівний завод в м.Сніжне, Донецької області. У червні 2015 року ЗМЗ «Мотор Січ» звернулось з листом-клопотанням з проханням звільнити по переведенню [PERSON] з СМЗ «Мотор Січ». В даному листі відсутні будь які домовленості між сторонами щодо спеціальності, кваліфікації або посади на яку [PERSON] буде прийнято. Відповідної заяви в якій [PERSON] зазначив бажану посаду, професію, кваліфікацію при переведенні не подавав. Згідно запису у трудовій книжці позивача його було звільнено відповідно до п.5 ст.36 КЗпП України у звязку з переведенням на ЗМЗ «Мотор Січ». Відповідно до п.31 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року «переведенням на іншу роботу вважається доручення працівникові роботи, що не відповідає спеціальності, кваліфікації чи посаді, визначеній трудовим договором. Згідно наданої суду довідки на час звернення [PERSON] до відділу кадрів на ЗМЗ «Мотор Січ» існувала одна вакансія транспортувальника в цеху №610. Відповідно до наданого суду акту позивачу було запропоновано працевлаштуватись транспортавульником, але він від цієї посади відмовився. Таким чином ствердження позивача про те, що йому незаконно було відмовлено у прийнятті на роботу не найшло свого підтвердження.

Outcome: dismissed