Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, за наступними підставами. Відповідно до укладеного договору № б/н від 07.10.2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 9000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 30.06.2019 року має заборгованість - 623995 гривень 06 копійок, яка складається з наступного: 8841, 14 гривень - заборгованість за кредитом (тіло кредиту), 608845,50 гривень - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 6308,42 гривень - заборгованість за пенею та комісією. Крім того, як зазначає позивач, рішенням Якимівського районного суду від 28.08.2015 року з відповідача на користь позивача було стягнуто 8841,14 гривень - заборгованість за кредитом (тіло кредиту), 12648,87 гривень - заборгованість за процентами за користування кредитом, 1533,46 гривень - заборгованість по комісії та пені за користування кредитом, 250,00 гривень та 1151,14 гривень - штрафи. Також, позивач вказує, що законодавством передбачено право кредитодавця вимагати від боржника будь-яку частину заборгованості за кредитом. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 07.10.2008 року у розмірі 121604 гривні 61 копійку, яка складається з 121604,61 гривень - заборгованість за відсотками за користування кредитом за період з 28.02.2019 року по 30.06.2019 року, та судові витрати у розмірі 1921 гривень 00 копійок судового збору. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 22.10.2019 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача надав на адресу суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, зазначивши, що наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідач до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно рекомендованим листом та шляхом розміщення оголошення про час та місце слухання справи на офіційному веб-сайті суду, відзиву на позов не надав. Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Як зазначає позивач, відповідно до укладеного договору № б/н від 07 жовтня 2008 року відповідачка отримала кредит у розмірі 9000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Даний Кредитний договір складається з Анкети-Заяви Позичальника, Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» і Умов та правил надання банківських послуг(а.с. 12-19). З розрахунків, наданих позивачем, вбачається, що відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік (2,5% на місяць), з 01.09.2014 року - 34,80 % на рік (2,9% на місяць), з 01.04.2015 року - 43,20 % на рік (3,6% на місяць), з розрахунку 360 днів у році на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно розрахунку заборгованості (а.с. 9-11), наданого позивачем, відповідач станом на 30.06.2019 року має заборгованість - 623995 гривень 06 копійок, яка складається з наступного: 8841, 14 гривень - заборгованість за кредитом (тіло кредиту), 608845,50 гривень - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 6308,42 гривень - заборгованість за пенею та комісією. Так, у даному випадку правовідносини, що склалися між сторонами, ґрунтуються на вимогах статей 526, 299, 625, 1049, 1054 ЦК України. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Так, рішенням Якимівського районного суду від 28.08.2015 року, яке набуло законної чинності, з відповідача на користь позивача було стягнуто 8841,14 гривень - заборгованість за кредитом (тіло кредиту), 12648,87 гривень - заборгованість за процентами за користування кредитом, 1533,46 гривень - заборгованість по комісії та пені за користування кредитом, 250,00 гривень та 1151,14 гривень - штрафи (а.с. 7-8). Тобто, вказаним рішенням суду на користь позивача з відповідача було повністю стягнуто заборгованість за тілом кредиту - 8841,14 гривень. Проте, у розрахунку та у позові Банк зазначає про наявність цієї заборгованості станом на 30.06.2019 року. Оскільки рішення суду від 28.08.2015 року набуло законної чинності і позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що це рішення не виконано чи виконано частково, посилання позивача на наявність заборгованості за тілом кредиту суд вважає безпідставними. За змістом статей 1046, 1048, 1054 ЦК України, проценти за кредитним договором - є платою за користування грошовими коштами, наданими позикодавцем (кредитором). Таким чином, враховуючи, що рішенням суду від 28.08.2015 року заборгованість за тілом кредиту у розмірі 8841,14 гривень була повністю стягнута з відповідача на користь позивача, а позивачем не надано доказів на підтвердження того, що у період з 28.02.2019 року по 30.06.2019 року відповідач продовжувала користуватися цими грошовими коштами, судом не вбачається правомірності нарахування відсотків за користування кредитом у вказаний період. З огляду на наведене, суд приходить до висновку про те, що позивачем не надано належного обґрунтування заявлених позовних вимог. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову та вважає за необхідне у позові відмовити. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, стягненню на користь позивача з відповідача не підлягають судові витрати по оплаті судового збору, оскільки у задоволенні позовних вимог повністю відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed