Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції , треті особи [PERSON] , [PERSON] про зняття арешту з майна . В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 25 липня 2012 року [PERSON], у м. Києві у [PERSON] придбав автомобіль НоndaСIVIC1998 року випуску, державний номер [NUMBER], зареєстрований у МРЕВ-1 ДАІ ГУ УМВС України в Одеській області. 27 березня 2013 року, звернувшись до МРЕВ з метою переоформлення автомобіля, з'ясувалось, що це не є можливим, оскільки вищезазначений автомобіль оголошений у розшук другим Київським відділом Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, після чого, автомобіль, обидві довіреності та реєстраційні документи на автомобіль було вилучено працівниками Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області та було порушено кримінальне провадження № 12013040700000817 за ч. 1 ст. 190 КК України. Згодом слідством, в особі старшого слідчого Самарського РВ ДМУ Сєміженовича С.С.,було встановлено, що 19.12.2008 року старшим державним виконавцем другого КиївськоговідділуДержавноївиконавчоїслужбиОдеськогоміськогоуправлінняюстиції Павленко С.О. при примусовому виконанні судового наказу по справі №2-н-2742/08, виданого 18.11.2008 року Київським районним судом м. Одеси, про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ «МТБ» грошової суми в розмірі 36 183,94 грн., було винесено постанову про розшук та арешт автомобіля Ноnda СIVIC1998 року випуску, державний номер [NUMBER], яка була направлена разом з супровідними листами до МРЕВ у м. Одеси у 2009 році (вхідні номера в МРЕВ №7/0-139 від 13.01.2009р.- розшук та №29 від 12.01.2009р.- заборона на реєстрацію та відчуження) та у 2011 році (вхідні номера в МРЕВ №13052 від 22.12.2011р.- розшук та №492529 від 23.12.2011р.- арешт). Проте, на теперішній час, Управлінням державної виконавчої служби виконавчі провадження у відношенні [PERSON] завершені, на підставі п.4 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», про що свідчить відповідь Управління державної виконавчої служби ст. слідчому Самарського РВ ДМУ Сєміженовичу С.С та постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві від 24.06.2011р. 24.02.2014р. старшим слідчим Самарського РВ ДМУ Сєміженович С.Сприйнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК у зв'язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, відомості про прийняте рішення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.02.2014р.,що підтверджується повідомленням про закриття кримінального провадження. Накладені арешт та заборона на відчуження не дозволяє позивачу у повному обсязі на власний розсуд користуватися належним йому автомобілем та порушує його права, як власника майна. Враховуючи той факт, що відповідачем залишено без задоволення заяву позивача про зняття арешту з майна в зв'язку з закінченням виконавчого провадження, останній змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів. В судове засідання позивач не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, свого представника в судове засідання не направив, про причини неявки в судове засідання не повідомив. У відповідності до положень ст.224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Треті особи в судове засідання не з'явились. Будь-яких заяв від них на адресу суду не надходило. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 25 липня 2012 року [PERSON], у м. Києві у [PERSON] придбав автомобіль НоndaСIVIC1998 року випуску, державний номер [NUMBER], зареєстрований у МРЕВ-1 ДАІ ГУ УМВС України в Одеській області та позивач набув право власності на вищевказаний автомобіль на законних підставах. 27 березня 2013 року, позиваем, при зверненні до МРЕВ з метою перереєстрації автомобіля на своє ім'я, з'ясувалось, що це не є можливим, оскільки вищезазначений автомобіль оголошений у розшук другим Київським відділом Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, після чого, автомобіль, обидві довіреності та реєстраційні документи на автомобіль було вилучено працівниками Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області та було порушено кримінальне провадження № 12013040700000817 за ч. 1 ст. 190 КК України. Згодом слідством, в особі старшого слідчого Самарського РВ ДМУ Сєміженовича С.С.,було встановлено, що 19.12.2008 року старшим державним виконавцем другого КиївськоговідділуДержавноївиконавчоїслужбиОдеськогоміськогоуправлінняюстиції Павленко С.О. при примусовому виконанні судового наказу по справі №2-н-2742/08, виданого 18.11.2008 року Київським районним судом м. Одеси, про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ «МТБ» грошової суми в розмірі 36 183,94 грн., було винесено постанову про розшук та арешт автомобіля НоndaСIVIC1998 року випуску, державний номер [NUMBER], яка була направлена разом з супровідними листами до МРЕВ у м. Одеси у 2009 році (вхідні номера в МРЕВ №7/0-139 від 13.01.2009р.- розшук та №29 від 12.01.2009р.- заборона на реєстрацію та відчуження) та у 2011 році (вхідні номера в МРЕВ №13052 від 22.12.2011р.- розшук та №492529 від 23.12.2011р.- арешт). На теперішній час, Управлінням державної виконавчої служби виконавчі провадження у відношенні [PERSON] завершені, на підставі п.4 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», про що свідчить відповідь Управління державної виконавчої служби ст. слідчому Самарського РВ ДМУ Сєміженовичу С.С та постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві від 24.06.2011р. 24.02.2014р. старшим слідчим Самарського РВ ДМУ Сєміженович С.С прийняв рішення про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК у зв'язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, відомості про прийняте рішення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.02.2014р.,що підтверджується повідомленням про закриття кримінального провадження. 07 серпня 2014р. позивачем було відправлено лист до другого Київського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про зняття накладених арештів та заборон відчуження з автомобіля НоndaСIVIC1998 року випуску, державний номер [NUMBER], на підставі ч.2 ст.50 ЗУ «Про виконавче провадження». 17 вересня 2014року позивачем була отримана відповідь на звернення від 07.08.2014р. у якій повідомлено, що заява не може бути задоволена, оскільки він не є стороною за виконавчим провадженням, при цьому зазначивши, що згідно ч.1 ст.9 ЗУ «Про виконавче провадження» сторони можуть реалізовувати свої права і обов'язки у виконавчому провадженні самостійно або через представників. Особиста участь фізичної особи у виконавчому провадженні не позбавляє її права мати представника, крім випадку, коли боржник згідно з рішенням зобов'язаний вчинити певні дії особисто. При цьому в зазначеній відповіді відсутні відомості про наявність будь-яких рішень та актів, згідно положень статті 75 ЗУ, щодо зобов'язань вчинень певних дій особисто [PERSON]. Так, правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Цивільного кодексу України та Законом України «Про виконавче провадження». Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до приписів ст. 316 ЦК України правом власності є право особиста річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові, відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. За положеннями ч. 1, 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у судовому засіданні у їх сукупності, та приймаючи до уваги, що в ході розгляду справи знайшов підтвердження факт того, що було порушено законне право позивача користуватись та розпоряджатись своїм майном. Відповідно до роз'яснень п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6, від 27.08.1976 р. «Про судову практику в справах про виключення майна з опису», за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння ним і відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно. Згідно п.5.15.1 Інструкції про здійснення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 15.12.1999 р. №74/5, особа, яка вважає, що майно, на яке накладене арешт, належить їй, а не боржнику, маже звернутися до суду з позовом про визнання права власності на майно та про звільнення майна з під арешту. Підстави зняття арешту з майна, передбачені ст.60 Закону України «Про виконавче провадження». Окрім цього, суд враховує положення ч.2 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», які державним виконавцем при складанні постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 24 червня 2011 року, дотримано не було. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved