Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, який у подальшому був уточнений, по якому просив суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором від 06.06.2008 року в розмірі 366 346, 25 грн.; судові витрати покласти на відповідачів. Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що 06.06.2008 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у сумі 24 250,00 грн., строком на 12 місяців. В забезпечення виконання зобов'язання за даним кредитним договором між позивачем та [PERSON] та [PERSON] укладено договори поруки. [PERSON] свої зобов'язання перед позивачем по кредитному договору належним чином не виконує, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Представник позивача до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Надав до суду заяву по якій просив суд справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Представник [PERSON]- [PERSON] до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Надав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги не визнає, просить справу розглядати за його відсутності. В письмових поясненнях, наданих ним до суду, зазначив, що з розрахунками заборгованості по кредитному договору не згодний, оскільки сума, яку вимагає стягнути позивач є неустойкою, поняття якої викладено в ст.ст. 549, 551 ЦК України та не підлягає стягненню відповідно до вимог п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України, якою встановлена спеціальна позовна давність в один рік, а позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором від 06.06.2008 року лише 05.04.2012 року. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, надані докази вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.06.2008 року між КС «Одеського інституту інженерів морського флоту» та [PERSON]. був укладений кредитний договір, за яким останній отримав кредит у розмірі 24 250, 00 грн. строком на 12 місяців, що підтверджується копією договору, наявною в матеріалах справи ( а.с.3). Відповідно до п. 1.2 кредитного договору плата за користування кредитом складає 3 235 грн. в місяць і після сплати суми 38 820 грн. зобов'язання сторін вважаються виконаними, тобто переплата складає 14 570 грн., 60 % річних. Згідно п. 2.1 вищевказаного договору позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплачувати відсотки в розмірі у відповідності до складеного графіка, який є невід'ємною частиною договору. Також судом встановлено, що 06.06.2008 року в забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між КС «Одеського інституту інженерів морського флоту» та [PERSON] та між КС «Одеського інституту інженерів морського флоту» і [PERSON] були підписані договори поруки, копії яких навні в матеріалах справи ( а.с.4,5,6,7). Відповідно до п. 1.1. договору поруки поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати в повному обсязі за своєчасне та повне виконання всіх зобов'язань, що виникли з договору кредиту від 06.06.2008 року, що був укладений між кредитором та [PERSON] у розмірі 24 250,00 грн. За п. 2.1 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором у такому ж обсязі, що і позичальник по основному боргу, сплаті відсотків, підвищених відсотків, неустойок за договором кредиту. [PERSON] отримав кредит у розмірі 24 250, 00 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером від 06.06.2008 року,копія якого наявна в матеріалах справи (а.с.31), що свідчить про належне виконання КС «Одеського інституту інженерів морського флоту» умов кредитного договору. Проте [PERSON] порушив умови договору, а саме сплатив до КС «Одеського інституту інженерів морського флоту» щомісячні платежі за користування кредитом лише 19.09.2008 року у розмірі 4 000 грн., 24.12.2008 року в сумі 400 грн., 14.01.2009 року - 1300 грн., 02.06.2009 року - 1520 грн., 07.09.2009 року - 100 грн., 12.07.2010 року - 400 грн., 26.09.2010 року -800 грн., 11.04.2011 року - 400 грн., 20.05.2011 року - 500 грн., 25.07.2011 року -400 грн., 12.08.2011 року -350 грн. та 22.08.2011 року - 200 грн. на загальну суму 10370 грн. Інших платежів відповідач не здійснював, вимоги кредитної спілки щодо погашення кредиту не виконав. Відповідно до п. 2.5 кредитного договору наданий боржнику кредит вважається кредитом з підвищеним рівнем ризику і плата за користування кредитом складає 212,00 грн. за кожний день користування. Так, за період з 06.06.2008 року по 21.03.2012 року [PERSON] повинен сплатити відсотки за користування кредитом за 1 380 днів у розмірі 292 560, грн. Згідно з п. 2.10 кредитного договору боржник повинен сплатити пеню у розмірі 0, 5% від суми заборгованості за кожний день прострочки платежу, яка станом на 21.03.2012 року складає 44 256,25 грн. Тому станом на 21.03.2012 року кредит та відсотки за користування кредитом [PERSON] не сплачені, в результаті чого у нього виникла заборгованість у розмірі 366 346,15 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 39 990 грн., відсотків за користування кредитом - 292 560,00 грн., пені - 44 256,25 грн. ( сума з урахуванням виплачених 10 370 грн.) Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти в строк та у порядку встановленому Кредитним договором. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. За таких обставин суд вважає вимоги позивача про стягнення всієї суми заборгованості обґрунтованими та такими, що відповідають умовам договору та ст. 1050 ЦК України. Пунктом 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно із ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» розмір судового збору за подання позовної заяви майнового характеру складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0, 2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Згідно ч. 1, 2 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли. Суд критично ставиться до позиції представника відповідача [PERSON] - [PERSON], щодо того, що відповідач заборгованість погасив повністю, та отримав довідку КС «ОІІМФ» від 12.12.2011 року про відсутність заборгованості, яка знаходиться в матеріалах справи, так як приходно-касові ордери про сплату боргу [PERSON] не видавались, що підтвердили сторони, тобто представник відповідача [PERSON] не надав суду належних та допустимих доказів щодо відсутності заборгованості перед КС « ОІІМФ» по кредитному договору від 06.06.2008 року. Оскільки ухвалою суду від 19 .04.2012 року було відстрочена сплата позивачем судового збору на строк до ухвалення судового рішення, то сума судового збору у розмірі 3 441, 00 грн. покладається на відповідачів в рівних частинах з кожного. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими і доведеними позивачем та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved