Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON], в якому просить розірвати гарантійний договір поставки, укладений між сторонами 12.04.2013 року, стягнувши з відповідача на свою користь 40000 гривень попередньої оплати і 3346,38 гривень штрафних санкцій, а також розірвати договір-замовлення №18/05 від 18.05.2013 року, стягнувши з відповідача суму попередньої оплати у розмірі 33600 гривень і 103,06 гривень штрафних санкцій. Як вказує позивач, 12.04.2013 року між ним та відповідачем було укладено гарантійний договір поставки щодо виготовлення, поставки та монтажу мебельної конструкції на суму 53397,00 гривень строком до 12.06.2013 року та також 12.05.2013 року договір-замовлення №18/05 щодо виготовлення, поставки та монтажу мебельної конструкції на суму 41000 гривень. На виконання умов гарантійного договору від 12.04.2013 року позивачем сплачено 40000 гривень та на виконання умов договору-замовлення - 33600 гривень в якості передоплати. Проте станом на 16.12.2013 року відповідачем умови обох вказаних договорів виконано не було, замовлені позивачем меблеві конструкції не були виготовлені та поставлені позивачу, після чого відповідач взагалі зник, від контактів з позивачем уникає, отримані і якості передоплати грошові кошти не повертає. Оскільки станом на день звернення до суду, відповідач ФОП [PERSON] замовлення за договорами не виконав, жодних коштів позивачу не повернув, від зустрічей уникає, а тому позивач, посилаючись на положення ст. 849 ЦК України, вважає можливим відмовитись від подальшого виконання договору, розірвати його, стягнувши з відповідача кошти в сумі 40000 гривень та 33600 гривень, що були сплачені за договорами позивачем відповідачу, а також стягнути з відповідача 3449,34 гривень штрафних санкцій за невиконання ним умов вказаних договорів. В судове засідання позивач не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій позовні вимоги підтримав та просив про задоволення позову. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому порядку, у зв'язку з чим суд відповідно до ст. 224 ЦПК України та враховуючи згоду представника позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Так, встановлено, що 12.04.2013 року між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено гарантійний договір поставки щодо виготовлення, поставки та монтажу мебельної конструкції (а.с. 11-13) на суму 53397,00 гривень строком до 12.06.2013 року та також 12.05.2013 року договір-замовлення №18/05 щодо виготовлення, поставки та монтажу мебельної конструкції (а.с. 7) на суму 41000 гривень. На виконання умов гарантійного договору від 12.04.2013 року позивачем сплачено 40000 гривень (а.с. 10-12) та на виконання умов договору-замовлення - 33600 гривень в якості передоплати (а.с. 7). Як встановлено судом, станом на день звернення до суду, відповідач ФОП [PERSON] замовлення за обома договорами не виконав, жодних коштів позивачу не повернув, від зустрічей з позивачем уникає, на направлені позивачем листи-претензії не реагує. Згідно ч. 1 та 2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Відповідно до ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов'язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Згідно ч. 2 ст. 849 ЦК України якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Як вбачається з матеріалів позову, підрядник ФОП [PERSON] не розпочав роботу вчасно та виконує настільки повільно, що станом на 16.12.2013 року, тобто після спливу 6 місяців від запланованої дати виконання робіт, меблі позивача не виготовлені та не встановлені. Виходячи з викладеного, гарантійний договір від 12.04.2013 року року, укладений між позивачем [PERSON] та ФОП [PERSON] слід розірвати, стягнувши з останнього на користь позивача 40000 гривень, що були сплачені за договором позивачем відповідачу, а також розірвати договір-замовлення №18/05 від 12.05.2013 року, стягнувши з відповідача на користь позивача 33600 гривень, що були сплачені за цим договором. В свою чергу, згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Виходячи з викладеного та діючи в межах заявлених позовних вимог, суд правильним стягнути з відповідача на користь позивача 3% річних в сумі 614,80 гривень і пеню в розмірі 2731,58 гривень за гарантійним договором від 12.04.2013 року та 3% річних в сумі 19,33 гривень і пеню в розмірі 83,73 гривні за договором-замовлення №18/05 від 12.05.2013 року, які розраховані відповідно до поданого позивачем розрахунку. Відповідно до вимог статті 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому гарантійний договір від 12.04.2013 року, укладений між позивачем [PERSON] та ФОП [PERSON] слід розірвати, стягнувши з останнього на користь позивача 40000 гривень, що були сплачені за договором позивачем відповідачу, розірвати договір-замовлення №18/05 від 12.05.2013 року, стягнувши з відповідача на користь позивача 33600 гривень, що були сплачені за цим договором, а також стягнути з відповідача на користь позивача 3% річних в сумі 614,80 гривень і пеню в розмірі 2731,58 гривень за гарантійним договором від 12.04.2013 року та 3% річних в сумі 19,33 гривень і пеню в розмірі 83,73 гривні за договором-замовлення №18/05 від 12.05.2013 року. Згідно статті 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 771 грн. 00 коп. судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved