Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Державного університету телекомунікацій про стягнення заробітної плати, невиплаченої при звільненні працівника, в якому просить стягнути з відповідача суму не нарахованої індексації у період з 01.07.2015 року по 31.08.2015 року в розмірі 1870,84 грн. та частини не наданої вихідної допомоги в розмірі 804,49 грн., а також просить стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у сумі 39249,18 грн. Позов обґрунтовано тим, що 01.09.2013 року позивач був прийнятий до Державного університету телекомунікацій на посаду електромонтера з ремонту та монтажу кабельних ліній 3 розряду дільниці в порядку переведення з Навчально-наукового підрозділу Житомирський військовий інститут Національного авіаційного університету. 31.08.2015 року [PERSON] був звільнений із займаної посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України (звільнення у звязку із скороченням штату). На момент звільнення позивачу було нараховано за фактично відпрацьований час в липні 2015 року та серпні 2015 року заробітної плати та вихідної допомоги в розмірі 1926,40 грн., однак не нарахована сума індексації за період з 01.07.2015 року по 31.08.2015 року, що тягне за собою менший розмір вихідної допомоги, тому позивач був змушений звернутись до суду з даним позовом. 26.01.2017 року представник позивача [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності. В заяві вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належно. 15.12.2016 року подав заперечення, в яких просив задовольнити позов в частині стягнення з відповідача індексації заробітної плати за липень-серпень 2015 р. в розмірі 1147,36 грн., недоплачену вихідну допомогу в розмірі 493,39 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за два місяці в розмірі 4839,65 грн., а всього 6480,40 грн. Також вказав, що Законом України «Про державний бюджет на 2015 рік» та п. 14 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деякі законодавчі акти України» , за результатами півріччя 2015 року та з урахуванням економічної ситуації визначено, що проведення індексації грошових доходів населення, як підкреслено в листі Міністерства фінансів, має здійснюватися після прийняття Кабінетом Міністрів України постанови. На виконання вимог виплата індексації заробітної плати у липні-серпні 2015 року Університетом була призупинена до прийняття Урядом відповідної постанови. Представник відповідача також просив зменшити термін часу затримки розрахунку не за рік, як того вимагає позивач, а за два місяці після звільнення, посилаючись на принципи співмірності заборгованості та справедливості (а.с. 35-39). Дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач 01.09.2013 року був прийнятий до Державного університету телекомунікацій на посаду електромонтера з ремонту та монтажу кабельних ліній 3 розряду дільниці в порядку переведення з Навчально-наукового підрозділу Житомирський військовий інститут Національного авіаційного університету та 31.08.2015 року звільнений із займаної посади на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України (звільнення у звязку із скороченням штату), що підтверджується копією трудової книжки серії АА №829723 (а.с. 3-4). Як вбачається з розрахункових листів, індексація заробітної плати була нарахована і виплачена позивачу включно по червень 2015 року. У липні і серпні нарахування і виплата індексації не здійснювалась, в розрахунок вихідної допомоги не включалась. У відповідності до ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Згідно ст. 115 КЗпП України відповідач повинен виплачувати позивачу заробітну плату регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Індексація заробітної плати працівників провадиться відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» в редакції від 06.02.2003 року №491-IV з наступними змінами. Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Статтею 6 цього закону встановлено, що Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України. Такий Порядок затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення». Змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року №76 передбачено, що проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на відповідний рік. Пунктом 14 Прикінцевих положень цього закону Кабінету Міністрів України доручено за результатами першого півріччя 2015 року та з урахуванням економічної ситуації затвердити порядок проведення індексації заробітної плати, грошового забезпечення, пенсійних та соціальних виплат. Пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» зобовязано Кабінет Міністрів України затвердити особливий порядок проведення індексації грошових доходів населення у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на 2015 рік. У звязку з відсутністю станом на серпень 2015 року затвердженого механізму індексації оплати праці відповідач повинен був провести індексацію заробітної плати на підставі і з дотриманням вимог постанови Кабінету Міністрів України №1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення», а тому суд приходить до висновку про неправомірність дій відповідача щодо невиплати позивачу індексації заробітної плати за липень і серпень 2015 року. Виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України «Про державний бюджет України на 2015 рік» (1218 грн.), індексів інфляції за період роботи позивача (за даними Держстату України) та на підставі положень п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, розмір індексації заробітної плати за липень і серпень 2015 року дорівнює 1147 грн. 36 коп. (по 573,68грн. за один місяць). З урахуванням індексації заробітної плати за липень-серпень 2015 року, розмір невиплаченої позивачу вихідної допомоги, обчислений з дотриманням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 становить 493 грн. 39 коп. (з урахуванням виплаченої вихідної допомоги при звільненні). Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (ст. 117 КЗпП України). Отже, враховуючи обґрунтованість розрахунку відповідача щодо середньоденного розміру заробітної плати в сумі 112,55грн. та 309 робочих днів затримки розрахунку, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку складатиме 34777,95грн. Згідно правової позиції Верховного Суду України у справі №6-41цс15 при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум, суд визначає розмір такого відшкодування з урахуванням розміру спірної суми, на яку працівник мав право, частки, яку вона становила, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. З урахуванням принципу пропорційності та враховуючи істотність невиплаченої частки заробітної плати порівняно із середнім заробітком, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки виплат в сумі 15302,30 грн., а тому позов в цій частині підлягає частковому задоволенню також. Заперечення представників відповідача щодо відсутності фінансування на проведення індексації заробітної плати у другому півріччі 2015 року не можуть бути взяті до уваги, оскільки така індексація передбачена Законом України «Про індексацію грошових доходів населення», а її невиплата є порушенням прав позивача на мирне володіння майном, гарантованого ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, порушенням гарантованого ст.43 Конституції України права на працю. Сплата судового збору покладається на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог. За таких обставин суд дійшов висновку, що з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 222,76 грн., оскільки позивач звільнений від судових витрат.

Outcome: partial