Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення коштів, надміру виплачених за призначеною щомісячною адресною допомогою внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг у сумі 5 248, 87 грн. Позов мотивує тим, що на підставі заяви відповідача від 29 вересня 2015 року Личаківським відділом соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради їй було призначено щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на період з вересня 2015 року до березня 2016 року. Однак в результаті проведеної перевірки позивачем, встановлено, що при оформленні грошової допомоги 29 вересня 2015 року [PERSON] не зазначено в заяві, що у неї відкрито 2 депозитних рахунки, сума коштів на яких значно перевищують 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб (тобто більше 12 180 грн), що вплинуло на виплату грошової допомоги. Таким чином, грошова допомога була виплачена неправомірно по вині відповідача, яка свідомо приховала інформацію про наявність депозитних рахунків у банках у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. З метою досудового врегулювання спору позивачем було запропоновано повернути [PERSON] добровільно суму виплачених коштів, однак на даний час сума заборгованості відповідачем не повернуто, що порушує права позивача, у зв`язку із чим він змушений звернутись із позовом до суду. Ухвалою суду від 14 січня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.Відповідачеві надавався п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву, однак такий суду не було надано. У відповідності до вимог ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Представник позивача подав 23 квітня 2019 року заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, у разі повторної неявки відповідача проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву та клопотання про відкладення розгляду справи не подавала. Про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України. За таких обставин, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності відповідача та ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи, відносно чого позивач не заперечила. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів. Судом встановлено, що підставі заяви відповідача від 29 вересня 2015 року (а.с.3) Личаківським відділом соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради їй було призначено щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на період з вересня 2015 року до березня 2016 року. Як вбачається із довідки від 28 вересня 2015 року № 1309001359 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції (а.с.4), відповідач перемістилась з тимчасово окупованої території: [ADDRESS] . З матеріалів позову вбачається, що за період з вересня 2015 року по березень 2016 року [PERSON] було виплачено 5 248,87 гривень, що підтверджується копією довідки про виплачену допомогу (а.с.9). Відповідно до п.2 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 505, грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території України, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції та які взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад, з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців. Згідно з п. 12 Порядку, виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі: виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги. Відповідно до п.6 Порядку , грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сімії має на депохитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. З долучених позивачем до матеріалів справи листа департаментом соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації від 19 вересня 2016 року № 08-7411 (а.с.6-7) вбачається, що відповідач станом на момент подачі заяви 29 вересня 2015 року про призначення грошової допомоги мала депозитний рахунок у АТ «Ощадбанк» в сумі 57 222,15грн та депозитний рахунок у АТ «Приватбанк» в сумі 44 6632,11грн. Згідно з абз.2, 3 п.11 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року №505, суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім`ї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку. Таким чиномм, грошова допомога в період з 29.09.2015 до 28.03.2016 виплечено неправомірно по вині заявника, яка свідомо приховала інформацію про наявність депозитного рахунку у банку у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, що вплинуло на її право на виплату грошової допомоги. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем 19.09.2016 (а.с.10), 13.03.2017 (а.с.11) скеровувалися відповідачу повідомлення про перерахунок повернення надміру виплачених коштів в сумі 5248 грн. 87 коп., однак на даний час такі до бюджету не повернуті. Частиною першою статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Наведений правовий висновок викладений у Постанові Верховного суду від 30 серпня 2018 року у справі №334/2517/16-ц. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення. Як вбачається з оригіналу платіжного доручення (а.с.12), позивачем при пред`явленні позовної заяви до суду сплачено судовий збір в розмірі 1762, 00 грн. Тому з відповідача у відповідності до ст. 141 ЦПК України слід стягнутина користь позивача документально підтверджені судові витрати - судовий збір в розмірі 1 762, 00 грн.

Outcome: approved