Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, в обґрунтування якого зазначив, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] , на підставі спадкового договору від 24.10.2007 року. Зазначає, що в даному житловому будинку зареєстровані його колишня дружина та дочка від першого шлюбу - відповідачі [PERSON] та [PERSON] , які не проживають у зазначеному будинку з 05.09.2013 року після розірвання шлюбу з дружиною, відповідачка комунальні платежі не оплачує, спільне господарство у сторін відсутнє, відповідачі у будинок не повертаються, вселятися не намагалися, їхніх власних речей у будинку немає, а реєстрація їх місця проживання у належній квартирі створює позивачу перешкоди в користування та розпорядженні власністю. Також вказує, що рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 12.09.2013 року місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] визначено з її матір`ю [PERSON] . Стверджує, що з того часу фактичне місце проживання дочки йому не відоме, оскільки відповідач приховує від нього їх місце проживання, добровільно знятись з реєстраційного облік місця проживання не бажає. У зв`язку з цим позивач просить суд, визнати [PERSON] , [INFO] та неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] такими, що втратили право користування житловим будинком [ADDRESS] . Ухвалою судді від 12.04.2021 року у справі відкрито провадження. Розгляд справи постановлено провести в порядку загального позовного провадження. Відповідачам був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою судді від 01.06.2021 року підготовче провадження по справі закрито, призначений розгляд справи по суті. У судове засідання позивач не з`явився, до початку розгляду справи по суті представник позивача подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча повідомлялися судом про час та місце розгляду справи за останнім відомим місцем проживання, відзив на позовну заяву не подали. У судове засідання представник третьої особи не з`явився, до початку розгляду справи по суті подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, вирішення справи покладає на розсуд суду, просив при ухваленні рішення врахувати інтереси дитини. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали, суд встановив, наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що позивачу на праві особистої приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується спадковим договором від 24.10.2007 року та інформацією із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.08.2013 року. Відповідно до довідки про склад сім`ї та реєстрацію №20 від 23.11.2020 року виданої ПП «Житлосервіс», у даному житловому будинку зареєстровані четверо людей, а саме: позивач, його дочки [PERSON] , [PERSON] та колишня дружина [PERSON] . Згідно рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 12.09.2013 року після розірвання шлюбу між сторонами місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] визначено з її матір`ю [PERSON] . Відповідачі [PERSON] та неповнолітня [PERSON] станом на 22.02.2021 року не проживають в житловому будинку [ADDRESS] з 05.09.2013 року, що підтверджується актом №40 від 22.02.2021 року, який складений комісією з сусідів та затверджений директором ПП «Житлосервіс». Норми права, та мотиви їх застосування. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч.3 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. З ч. 1 ст. 317 ЦК України вбачається, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. З ч. 2 ст. 319 ЦК України вбачається, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. З ст. 391 ЦК України вбачається, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз положень гл.32 ЦК свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна. Відповідно до ч.2 ст.406 ЦК сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. [PERSON] та неповнолітня [PERSON] вселились у спірну квартиру як члени сім`ї власника квартири і набули право користуванням чужим майном, яке за своєю суттю є сервітутом. Однак [PERSON] та неповнолітня [PERSON] після розірвання шлюбу спільним побутом із позивачем не пов`язані, спільного господарства не ведуть, тому їх право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі ч.2 ст.406 ЦК. Враховуючи, що місце проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] за рішенням суду визначено з її матір`ю [PERSON] , то в такому випадку інтереси дитини не зачіпаються(не порушуються). Зазначений висновок відповідає правовим позиціям викладеним у постановах Верховного суду від 16 січня 2019 року у справі №243/7004/17-ц. та від 14 серпня 2019 року у справі № 702/101/18. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved