Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, його колишньої дружини, про зменшення розміру аліментів з 1/3 частки на 1/4 частку його заробітку, т.я. заочним рішенням Комунарського райсуду м.Запоріжжя від 16.04.2014р., з нього на утримання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON], 09.10.2003р. народження, та сина [PERSON], 01.03.2009р. народження, стягнуто аліменти на користь відповідачки в розмірі 1/3 частки його заробітку, щомісяця. Однак, починаючи з листопада 2014р., син [PERSON] проживає разом із батьком та знаходиться на повному його утриманні, а дочка проживає із матірю, проти чого відповідачка не заперечує. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності від 25.03.2015р., підтвердив в судовому засіданні доводи позивача та наполягав на задоволенні позову відповідно до вимог ст.192 СК України. Відповідачка проти позову не заперечує, пояснивши у судовому засіданні, що 11.10.2014р. вона повторно вийшла заміж, і з листопада 2014р., син [PERSON] став проживати разом із батьком за його адресою: [ADDRESS], в тому ж районі син відвідує дошкільний навчальний заклад, тобто, дитина знаходиться на повному утриманні позивача, а дочка [PERSON] проживає із відповідачкою. Заслухавши сторони та пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.192 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено за рішенням суду за позовом платника в разі зміни його матеріального чи сімейного стану. Судом встановлено, що заочним рішенням Комунарського райсуду м.Запоріжжя від 16.04.2014р., з [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON], 09.10.2003р. народження, та сина [PERSON], 01.03.2009р. народження, стягнуто на користь відповідачки [PERSON] /Бациної/ Ю.А. аліменти в розмірі 1/3 частки його заробітку, щомісяця, до досягнення дітьми повноліття /а.с.7/. Як встановлено в судовому засіданні, на момент винесення рішення про стягнення аліментів та після розірвання шлюбу між позивачем та відповідачкою 17.07.2014р., діти проживали разом із матірю. 11.10.2014р. відповідачка повторно вийшла заміж, змінивши прізвище на Бацину /а.с.15/, і з листопада 2014р., син [PERSON] став проживати разом із батьком за його адресою: [ADDRESS], в тому ж районі син відвідує дошкільний навчальний заклад «Кораблик» /а.с.6/, тобто, дитина знаходиться на повному утриманні позивача, а дочка [PERSON], 2003р. народження, проживає із відповідачкою. Проти цих обставин відповідачка не заперечує. У звязку із тим, що неповнолітній син сторін по справі [PERSON], 2009р. народження, фактично знаходиться на повному матеріальному утриманні батька, позивача по справі, є законні та обґрунтовані підстави для зменшення розміру аліментів, призначених на користь відповідачки на утримання двох дітей, а саме, з 1/3 частки на 1/4 частку. Тобто, позивач та його представник довели у суді, що через зміни в сімейному та матеріальному стані позивача є обґрунтовані підстави для зменшення розміру аліментів на користь відповідачки, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до вимог ст.130,174 ЦПК України, суд, для врегулювання спору до судового розгляду, зясовує у попередньому судовому засіданні: чи визнає позов відповідач, після чого, суд може ухвалити рішення у попередньому судовому засідання у разі визнання позову відповідачем із розясненням наслідків відповідних процесуальних дій, та ухвалює рішення про задоволення позову. Позивач та відповідачка письмово завірили суд, про можливість ухвалення рішення про задоволення позову у попередньому судовому засіданні /а.с.17-18/.

Outcome: approved