Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Соснівського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції, третя особа: [PERSON] про звільнення майна з-під арешту, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № СSIPGАК00000247 від 08.02.2008 року [PERSON] 08.02.2008 року отримав кредит у розмірі 66820.00(Долар США). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» і [PERSON] 08.02.2008 року уклали договір іпотеки № СSIPGАК00000247(надалі-договір іпотеки). Згідно з договором іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме:квартиру загальною площею 63,5 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS].Майно належить [PERSON] на праві власності на підставі договору дарування. 25 квітня 2012 року Соснівський районним судом м. Черкаси було винесено рішення, яким в рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення на предмет застави нерухоме майно, а саме квартиру загальною площею 63,5 кв.м., яка розташована за адресою: 18000, [ADDRESS]. Після отримання вищевказаного рішення суду та під час підготовки необхідних документів для реалізації квартири виявилось, що на предмет застави накладено арешт на підставі дій державного виконавця, а саме постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 12.03.2010 року, № АА514368 Соснівського ВДВС ЧМУЮ та постановою про відкриття та арешт майна боржника від 09.07.2010 року Соснівського ВДВС ЧМУЮ накладено арешт на невизначене майно, все нерухоме майно, що належить на праві приватної власності [PERSON] В даному випадку, право застави у ПАТ «Приватбанк» виникло, як зазначено вище, 08.02.2008 року, а постанови про накладення арешту майна були винесені 12 березня 2010 року та 09 липня 2010 року, тобто пізніше ніж було укладено договір іпотеки. Вважає,що державна виконавча служба не має правових підстав для накладення арешту на заставне майно,а саме квартиру загальною площею 63,5 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON] Просить суд скасувати арешт накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 12.03.2010 року , № АА514368 та скасувати арешт накладений постановою про відкриття та арешт майна боржника від 09.07.2010 року Соснівського ВДВС ЧМУЮ на невизначене майно, що знаходиться за адресою [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON] Представник позивача в судове засідання не з'явився, до початку судового засідання скерував заяву про розгляд справи у його відсутність, де зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Представник Соснівського відділу ДВС ЧМУЮ Шаригіна Н.М. в судове засідання не з'явилась, скерувала до суду письмове заперечення, в якому просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, та стверджує, що виконавче провадження є діючим та законних підстав для зняття арешту не виявлено. [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного договору № СSIPGАК00000247 від 08.02.2008 року [PERSON] 08.02.2008 року отримав кредит у розмірі 66820.00(Долар США). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» і [PERSON] 08.02.2008 року уклали договір іпотеки № СSIPGАК00000247(надалі-договір іпотеки). Згідно з договором іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме:квартиру загальною площею 63,5 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS].Майно належить [PERSON] на праві власності на підставі договору дарування. 25 квітня 2012 року Соснівським районним судом м. Черкаси було винесено рішення, яким в рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення на предмет застави нерухоме майно, а саме квартиру загальною площею 63,5 кв.м., яка розташована за адресою: 18000, [ADDRESS]. Після отримання вищевказаного рішення суду та під час підготовки необхідних документів для реалізації квартири виявилось, що на предмет застави накладено арешт на підставі дій державного виконавця, а саме постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 12.03.2010 року, № АА514368 Соснівського ВДВС ЧМУЮ та постановою про відкриття та арешт майна боржника від 09.07.2010 року Соснівського ВДВС ЧМУЮ накладено арешт на невизначене майно, все нерухоме майно, що належить на праві приватної власності [PERSON] В даному випадку, право застави у ПАТ «Приватбанк» виникло, як зазначено вище, 08.02.2008 року, а постанови про накладення арешту майна були винесені 12 березня 2010 року та 09 липня 2010 року, тобто пізніше ніж було укладено договір іпотеки і державна виконавча служба не має правових підстав для накладення арешту на заставне майно,а саме квартиру загальною площею 63,5 кв.м., яка розташована за адресою: 18000, [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON] Відповідно до ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або тоді, коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника знаходиться у заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту. Однак, дана вимога закону державним виконавцем виконана не була. Статтею 54 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Згідно ст. 1 ЗУ «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про заставу» право застави виникає з моменту укладання договору застави. Згідно ст. 19 ЗУ «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Право застави у ПАТ КБ «Приватбанк» виникло 08.02.2008 року, а постанови про накладення арешту майна були винесені 12 березня 2010 року та 09 липня 2010 року, а згідно ст. 1 ЗУ «Про заставу» ПАТ КБ «Приватбанк» має переважне право задовольнити свої вимоги перед іншими кредиторами. Відповідно до ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження» у незавершеного виконавчого провадженнях арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved