Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. Сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 2006 року. Шлюб зареєстрований 03.06.2006 року Виконкомом Рожнівської сільської ради Броварського району Київської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний запис за № 2. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Позивач в судовому засіданні підтримує вимоги, мотивуючи тим, що протягом останніх років сімейне життя поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті привело до припинення шлюбних відносин, кожен має діаметрально протилежні погляди на сім'ю, та шлюб, вважає, що сім'я повністю розпалась, оскільки стало зрозумілим, що втрачені почуття і сенсу підтримувати спільне життя не має. З середини 2014 року проживають окремо, переконався, що є зовсім різними людьми, сімейні стосунки не підтримують, ведуть роздільне господарство та мають різний бюджет і тому вважає, що в подальшому підстав для збереження їх сім'ї не має. Зазначає, що житлових спорів на час звернення до суду з цією позовною заявою про розірвання шлюбу у нього не існує. Посилається на те, що неповнолітня донька залишається проживати з відповідачкою, а на її утримання він надавав та надає матеріальну допомогу добровільно також оплачуючи і всі платежі по квартирі, яка була подарована йому його бабусею та в якій проживає відповідачка з донькою. Просить позов задовольнити, наполягаючи на розірванні шлюбу, заперечує проти надання судом будь-якого строку для примирення, оскільки відповідачка просила час, однак позитивних результатів це не дало, відповідачка фактично навіть не бажає з ним спілкуватися і при телефонній розмові, коли цікавиться донькою та її самопочуттям, він не бажає відновлення будь-яких стосунків та категорично наполягає на розірванні шлюбу. Крім того звертає увагу суду на те, що збереження шлюбу з відповідачкою суперечить його інтересам, остання намагається затягнути розгляд справи, після судового засідання свого ставлення до нього не змінила, не приймала будь-яких мір для примирення чи нормальної розмови виниклих питань та їх вирішення, має на меті лише матеріальні запити та вирішення майнових питань. Представник відповідачки в судовому засіданні проти вимог позивача заперечує, обґрунтувавши поясненнями, вважає, що підстав для розірвання шлюбу на його думку не має, просить в задоволенні вимог відмовити. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов доведений та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так частина друга ст. 104 СК України визначає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Зі змісту статті 105 СК України вбачається, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, ведення спільного господарства та бюджету, з червня 2014 року проживають окремо, позивач наполягає на розірванні шлюбу і вважає примирення неможливим. Також вирішуючи питання про розірвання шлюбу суд враховує ту обставину, що відповідачкою та її представником в судовому засіданні не надано суду будь-яких доказів в підтвердження її намірів для збереження сім'ї та належних доказів, які б свідчили про її дії, які б переконали в можливості відновлення стосунків сторін в майбутньому і мали суттєве значення при розгляді справи та були підставою для відмови в позові. Надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним, оскільки позивач категорично заперечує проти цього. Враховуючи вищевикладене, суд вважає неможливим в подальшому зберегти їх сім'ю, шлюб сторін досить тривалий час носить формальний характер, а тому суперечить інтересам позивача , у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню. Крім того, оскільки суд прийшов до висновку про необхідність розірвання шлюбу, а відповідачка в судове засідання не з'явилася та не висловила свою думку стосовно вибору прізвища після розірвання шлюбу, оскільки останньою під час реєстрації шлюбу воно було змінено, суд вважає за можливе залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]», що не позбавляє її права в подальшому змінити його відповідно до вимог чинного законодавства України. На підставі викладеного, ст.ст. 104, 105, 110, 112, 115 СК України,

Outcome: approved