Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Дер, в якому зазначив, що він, працюючи на ДП «Завод ім.. Малишева» начальником зміни виробничо-диспетчерському відділу № 55. 07.01.2001 року під час чергування в 10.40. год. він вирішив прийняти харчі та зайшов в кабінет головного диспетчера, щоб взяти сіль для обіду, яка знаходилась в антресолі шафи на верхній полиці та став на стіл, який під ним зламався та він впав, отримавши травму лівої руки. ДП «Завод ім.. В.О. Малишева» був складений акт розслідування обставин нещасного випадку невиробничого характеру, який був затверджений заступником генерального директора ДП «Завод ім.. В.О. Малишева» та було зазначено в акті, що причинами нещасного випадку стала особиста необережність, яка була допущена під час перерви на обід. Комісією з розслідування був зроблений висновок, що випадок не підлягає обліку, акт форми Н-1 не складається. Рішенням суду від 2012 року було встановлено, що робота відділу 55 організована за окремими графіками №9 та №22, які затверджені генеральним директором і узгоджені головою профкому підприємствами. Цими графіками передбачена робота змінами по 24 години через 72 години відпочинку, робочий час 22 години, перерва 2 години. Але графіки не були затверджені колективними договорами, що підтвердилось самими колективними договорами. Цим же рішенням було встановлено, що начальник зміни позивачу не було встановлено перерву для відпочинку та харчування. Робочий час за зміну складав 24 години, в той час як оплата проводилася фактично за 22 години. У зв'язку з чим, позивач звернувся до Територіального управління Держгірпромнагляду України в Харківській області з проханням провести додаткове розслідування та скласти акт за формою Н-1 за фактом нещасного випадку відносно позивача, який мав місце 07.01.2001 року за місцем праці. Однак листом йому було повідомлено, що комісією ДП «Завод ім.. В.О. Малишева» був складений акт за формою НТ від 15.03.2001 року, що будь-яке управлінське рішення територіального управління щодо нещасного випадку, який стався з позивачем, буде прийнято виключно на підставі рішення. У зв'язку з тим, що рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19.01.2012 року встановлено, що на підприємстві була відсутня обідня перерва, позивач вважає, що під час розслідування помилково встановлено, що травма, отримана позивачем 07.01.2001 року була невиробничою та позивачу неправомірно відмовлено в складанні акту за формою Н-1 відповідачами. На підставі чого, позивач звернувся до суду з відповідним позовом про зобов'язання відповідачів скласти акт про нещасний випадок (форма Н-1) на виробництві відносно [PERSON], який мав місце 07.01.2001 року на підприємстві. Представник позивача в судове засідання з'явилась, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача - Територіального управління Держгірпромнагляду України в Харківській області в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача - Державного підприємства «Завод імені В.О. Малишева» в судове засідання з'явилась, проти задоволення позову заперечувала у повному обсязі, оскільки відсутні правові підстави для складання акту по формі Н-1, та як рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова в задоволенні позовних вимог [PERSON] про встановлення факту виробничої травми відмовлено у повному обсязі, та рішення набрало законної сили. Третя особа, в судове засідання не з'явились, повідомлені про розгляд справи у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. Суд заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові докази у їх сукупності, приходить до наступного. Матеріалами справи встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Згідно листа Територіального управління державної служби гірничного нагляду та промислової безпеки України у Харківській області від 17.06.2013 року № 08-01-21/3128 за результатами проведеного розслідування, комісією підприємства ДП «Завод ім.. Малишева» був складений Акт форми НТ від 15.03.2001 року. Будь-яке управлінське рішення територіальним управлінням щодо нещасного випадку стався з позивачем, буде прийнять виключно на підставі рішення, ухвали або постанови суду (а. с. 3) Відповідно до Акту №1 розслідування обставин нещасного випадку невиробничого характеру комісією, затвердженою завідуючим генерального директора ДП «Завод ім.. В.О. Малишева» від 16.03.2001 року було складено висновок, що нещасний випадок який стався з [PERSON] обліку не підлягає та акт форми Н-1 не складається, так як нещасний випадок стався за час обідньої перерви та факт впливу на потерпілого виробничого фактору не встановлений (а. с. 9). Згідно рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21.08.2003 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] до ДП «Завод ім.. В.О. Малишева» про встановлення факту трудової травми, стягнення матеріальної та моральної шкоди - відмовлено у повному обсязі. (а. с. 6-7) Відповідно до ухвали апеляційного суду Харківської області від 05.11.2003 року рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21.08.2003 року (а. с. 8) Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Відповідно до ст.. 22 Закону України «Про охорону праці» роботодавець повинен організувати розслідування нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом міністрів України за погодженням з Всеукраїнським об'єднанням профспілок. Згідно п.13 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року обстеження місця нещасного випадку, одержання пояснень потерпілого, свідків та причетних до нещасного випадку осіб, з»ясування обставин і причин нещасного випадку, визначення, чи пов»язаний цей випадок з виробництвом, установлення осіб, які допустили порушення законодавства про охорону праці та складання акту розслідування нещасного випадку віднесено до компетенції утвореної роботодавцем комісії з розслідування нещасного випадку. У судовому порядку факт нещасного випадку встановлюється лише у разі ліквідації підприємства. (ч.2 п.26 Порядку). Тобто, Законом визначено порядок встановлення факту нещасного випадку на виробництві, а відповідно до роз»яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.1 Постанови від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», відповідно з якими, у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення , зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо Законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У разі незгоди потерпілого із змістом акта про нещасний випадок, питання вирішується посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, чиє рішення може бути оскаржене в судовому порядку (ч.3, ч.4 ст. 22 Закону України «Про охорону праці», п.59 Порядку). Відповідно до вимог Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою КМ України від 25.08.2004 № 1112 розслідування нещасного випадку здійснюється комісією з розслідування нещасного випадку. Відповідно до пункту 46 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою КМ України від 25.08.2004 № 1112, що був чинний на час настання нещасного випадку, комісія зобов'язана: обстежити місце нещасного випадку, одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо, опитати свідків нещасного випадку та причетних до нього осіб; визначити відповідність умов праці та її безпеки вимогам законодавства про охорону праці; з'ясувати обставини і причини нещасного випадку; визначити, чи пов'язаний цей випадок з виробництвом; установити осіб, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, а також розробити заходи щодо запобігання подібним нещасним випадкам; скласти акт розслідування нещасного випадку за формою Н-5 у трьох примірниках, а також акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, за формою Н-1 у шести примірниках, якщо цей нещасний випадок визнано таким, що пов'язаний з виробництвом, або акт про нещасний випадок, не пов'язаний з виробництвом, за формою НВП, якщо цей нещасний випадок визнано таким, що не пов'язаний з виробництвом, і передати їх на затвердження роботодавцю. Тобто, вирішення питання про встановлення зв'язку нещасного випадку з виробництвом та складення акту за формою НПВ або Н-1 належить до виключної компетенції спеціальної комісії. Отже, Законом визначено порядок встановлення факту нещасного випадку на виробництві, так само як і порядок оформлення актів про нещасний випадок та їх оскарження. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що позивачем невірно обрано спосіб захисту своїх прав, оскільки, як вбачається з вищенаведених норм Закону, вимоги про встановлення факту нещасного випадку на виробництві, зобов'язання підприємства оформити акти форми Н-1 та форми Н-5 не підлягають розгляду у суді, в зв'язку з чим в задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити.

Outcome: dismissed