Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про захист прав споживача шляхом стягнення пені за прострочення виконання договору про надання послуг та відшкодування моральної шкоди. У підтвердження свої позовних вимог посилається на те, що 16 лютого 2015 року між ним та сервісним центром ПП «Технопорт» був укладений публічний договір про надання послуг з ремонту мобільного телефону НТС One mini 2. 27.02.2015 року згідно товарного чеку, який був виданий позивачу ФОП [PERSON] ним була сплачена вартість послуг з ремонту вказаного телефону в розмірі 3045,00 грн. Вказаним договором визначено граничний строк проведення ремонтних робіт у 60 днів, за наявності потреби замовлення запасних частин у виробника, який знаходиться за кордоном. У звязку із порушенням умов зазначеного вище договору про надання послуг щодо строків проведення ремонтних робіт, письмовою заявою від 28.04.2015 року позивач надав відповідачам триденний термін на усунення вказаних недоліків та закінчення ремонту. Оскільки умовами договору максимальний строк проведення ремонтних робіт становить 60 днів, а фактично склав 91 день (з 16.02.2015 р. по 18.05.2015 p.), то термін прострочення виконання зобовязання становить 31 день. У звязку з цим позивач просить стягнути з відповідачів 2831,85 грн. пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором. Також позивач зазначає, що невиконання відповідачем договірних зобовязань заподіяло йому значний емоційний дискомфорт, все це змусило його змінювати звичний устрій життя, звертатися за правовою допомогою для захисту своїх прав, що створило значний емоційний дискомфорт, який він вважає моральної шкодою і оцінює її у 500 грн. Також позивачем були понесені витрати на правову допомогу в розмірі 800,00 грн., які він також просить стягнути з відповідачів. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач [PERSON], проти позову заперечували в повному обсязі, зазначив, що станом на 29.09.2014 року він не надавав і мав права надавати жодних послуг з ремонту, заміни, обслуговування телефонних апаратів НТС. 16.02.2015 року в момент прийому у позивача телефону, відповідальний працівник ПП «Технопорт» тимчасово відлучився з робочого місця і попросив його підмінити, оскільки [PERSON] надавав аналогічні послуги, але щодо техніки іншої марки за тією ж адресою. Під час оформлення і видачі позивачу квитанції від 16.02.20015 року працівник ФОП [PERSON] помилково поставила штамп ФОП [PERSON] на вказаній квитанції. Вважає себе неналежним відповідачем. Представники відповідача ПП «Технопорт» також в судовому засіданні проти позову заперечували, оскільки підприємство надає послуги лише з приймання від клієнтів, зберіганню та відправці апаратів для здійснення ремонту в сервісний центр ТОВ «Крок ТТЦ», про що був належним чином проінформований позивач шляхом відповідної письмової інформації на інформаційному стенді відповідача, та про що було зазначено в товарному чеку, виданому позивачу 24.02.2015 року. Вважають себе неналежним відповідачем. Вислухавши пояснення всіх учасників процесу, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 лютого 2015 року між позивачем та сервісним центром ПП «Технопорт» був укладений публічний договір про надання послуг з ремонту мобільного телефону НТС One mini 2. Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона- підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Факт укладання вказаного договору підтверджується квитанцію № ДС-00000055476 від 16 лютого 2015 року. Відповідно до вказаної квитанції, яка містить акт приймання товару на експертизу, сторони підтвердили, що телефон прийнятий на експертизу з подальшим виконанням тестування, діагностики та ремонту товару. 27.02.2015 року позивачем була сплачена вартість послуг з ремонту вказаного телефону в розмірі 3045,00 грн. Як зазначено у п. 7 квитанції № ДС-00000055476 термін ремонту може складати до 60 днів у випадку замовлення запасних частин у виробника, який знаходиться за кордоном. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконаннясторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. У вищевказаний термін ремонт телефону здійснений не був, у звязку з чим 28.04.2015 року позивачем до сервісного центру «Технопорт» була направлена заява. 18 травня 2015 року позивач отримав письмову відмову від ПП «Технопорт» щодо сплати неустойки з мотивів того, що він не є безпосередній виконавцем ремонтних робіт, а ремонту здійснювала стороння організація, яка й повинна відшкодовувати спричиненні збитки. Згідно до п. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно зв ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Оскільки умовами договору максимальний строк проведення ремонтних робіт становить 60 днів, а фактично склав 91 день , а саме з 16.02.2015 р. по 18.05.2015 p., то термін прострочення виконання зобовязання становить 31 день. Отже сума пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором складає 2831,85 грн. (3045,00 грн. - вартість робіт * 0,03 %), яку суд вважає за необхідне стягнути з приватного підприємства «Технопорт». Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Статтею 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування шкоди, завданих дефектною чи фальсифікованою продукцією або продукцією неналежної якості, а також майнової та моральної (немайнової) шкоди, заподіяною небезпечною для життя і здоровя людей продукцією у випадках передбачених законодавством. Проте, позивачем не було надано будь-яких доказів на підтвердження спричинення відповідачами шкоди здоровю та життю позивача, тому в задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди повинно бути відмовлено Також суд не вбачає підстав для солідарно стягнення матеріальної або майнової шкоди також з ФОП [PERSON], оскільки з вказаний відповідачем позивач не перебував у будь-яких договірних правовідносинах, печатка останнього на товарному чеку від 27.02.2015 року є помилковою, що підтвердили в судовому засіданні представники відповідача ПП «Технопорт». Суд не приймає до уваги заперечення проти позову представників відповідача ПП «Технопорт» про те, що позивач був проінформований про те, що ремонт буде здійснювати інша юридична особа, оскільки такі дані не відображені, та суперечать інформації, яка викладена в квитанції № ДС-00000055476 від 16 лютого 2015 року. Доводи представників відповідача щодо інформування споживачів шляхом подання відповідної письмової інформації на інформаційному стенді на час укладання договору між сторонами належними та допустимими доказами суду не підтверджені. Товарний чек від 27.02.2015 року також не містить повної та доступної інформації для споживача щодо іншої особи. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне з відповідача ПП «Технопорт» стягнути понесені позивачем судові витрати, що складаються з витрат на правову допомогу в розмірі 800,00 грн., що підтверджується договором про надання правової допомоги № 19/05/15-1, відповідною квитанцією від 19.05.2015 року, розрахунком вартості адвокатського гонорару; а також на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial