Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, обгрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що у відповідності до договору про користування електричною енергією №0279285 від 14 квітня 2008 року, ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» постачало [PERSON] електричну енергію за адресою: Дніпропетровська область, м.Синельникове, вул.Величая,83, а остання зобовязана своєчасно сплачувати за надані послуги з електропостачання. З 01 січня 2014 року по 01 серпня 2015 року [PERSON] за електричну енергією не сплачувала, у звязку з чим за вказаний період виникла заборгованість в розмірі 6889,58 грн., сума 3 % річних становить 327,30 грн., сума інфляційних витрат складає 4173,97 грн., сума пені становить 2841,53 грн. Просить суд стягнути з [PERSON] зазначену суму заборгованості та судові витрати по справі в розмірі 1218,00 грн. Ухвалою суду від 22 квітня 2016 року до участі у справі в якості правонаступника [PERSON], померлої 06 березня 2010 року, був залучений її син [PERSON]. У відкритому судовому засіданні представник позивача не зявився, однак завчасно надав суду письмову заяву, якою просив розглянути справу без його участі. Відповідач в судове засідання не зявився по невідомим суду обставинам. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора забовязаний сплатити суму боргу за весь час прострочення. Як вбачається з копії договору про користування електричною енергією №0279285 від 14 квітня 2008 року, вказаний договір дійсно був укладений між позивачем та [PERSON]. Згідно розрахунку заборгованості та змісту позовних вимог, позивач просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість за спожиту електричну енергію за період з 01 січня 2014 року по 01 серпня 2015 року. Як вбачається з копії актового запису про смерть №109, [PERSON] померла 06 березня 2010 року. Отже, зазначена позивачем сума заборгованості виникла в той період часу, коли [PERSON] вже була померлою, зобовязання припиненим, що свідчить про відсутність з її сторони порушень умов договору у вказаний період часу. Стягнення у даному випадку заборгованості за спожиту електричну енергію з правонаступника [PERSON] її сина [PERSON], не є можливим. Так, позовні вимоги спочатку були спрямовані на стягнення заборгованості саме з [PERSON], а її син в подальшому були залучений лише в якості правонаступника померлої матері. У відповідності до ч.1 ст.1231 ЦК України до спадкоємця переходить обовязок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. У даному випадку саме спадкодавцем шкода позивачу не спричинена, тому і відповідач [PERSON], як правонаступник померлої матері, не може нести відповідальності за спричинені позивачу збитки, що не позбавляє позивача права звернутися до суду з позовом до винної особи. Таким чином, суд не вважає наявність фактів, якими позивач обгрунтовує свої позовні вимоги, встановленою. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати по справі в розмірі 3939,97 грн. стягненню з відповідача не підлягають у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного ст.ст.526, 625, ч.1 ст.1231 ЦК України, ст.ст.10, 60, 61, 88, 209, 212 ЦПК України, суд,-

Outcome: dismissed