Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про поділ спільного майна подружжя. В позові посилався на те, що 27 грудня 1991 року між ним та відповідачкою був укладений шлюб. Зазначає, що під час шлюбу ними було придбано майно, що належить їм на праві спільної сумісної власності, а саме: житлова квартира [ADDRESS] загальною площею 282,80 кв.м., житловою 57, 20 кв.м., яка зареєстрована на ім'я відповідачки [PERSON] На підставі вищевикладеного, просить суд поділити квартиру № 3 в будинку № 18 на вулиці Чорновола в м. Чернівці загальною площею 282,80 кв.м., в тому числі житловою площею 57, 20 кв.м. між [PERSON] та [PERSON]. Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири № 3 в будинку № 18 на вулиці Чорновола в м. Чернівці загальною площею 282,80 кв.м., в тому числі житловою площею 57, 20 кв.м. Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири № 3 в будинку № 18 на вулиці Чорновола в м. Чернівці загальною площею 282,80 кв.м., в тому числі житловою площею 57, 20 кв.м. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати в сумі 3654,00 грн. Позивач в судове засідання не зявився від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обємі, просив суд позов задовольнити, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. В судове засідання відповідачка не зявилася, хоча своєчасно та належним чином була повідомлена судом про час та місце розгляду справи, а саме розміщенням оголошення в засобах масової інформації про виклик до суду. Про причини неявки суд не повідомила. Внаслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу за її відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. На підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Як вбачається з матеріалів справи, позивач надав суду докази на підтвердження своїх доводів щодо позовних вимог. Так, судом встановлено, що 27 грудня 1991 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований 27.12.1991 року міським відділом ЗАГС м. Чернівці, актовий запис в книзі реєстрації шлюбів № 2625, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія 1-МИ № 443804. (а.с.8). Під час шлюбу сторонами було придбано майно, що належить їм на праві спільної сумісної власності, а саме: житлова квартира [ADDRESS] загальною площею 282,80 кв.м., житловою 57, 20 кв.м., яка зареєстрована на ім'я відповідачки [PERSON], на підставі свідоцтва про права власності на нерухоме майно від 24 жовтня 2013р. серія САК № 266123 та зареєстровано у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером 7140907 від 24 жовтня 2013р. (а.с. 9-17). Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч.1 ст.69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Дослідивши матеріали справи, суд,

Outcome: approved