Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 12 квітня 2012 року він уклав з відповідачем договір позики, відповідно до якого надав в борг відповідачеві грошові кошти у сумі 7000 доларів США., а відповідач зобовязався повернути грошові кошти позивачу за першою вимогою, про що було складено розписку. Також, 19 червня 2012 року він уклав з відповідачем договір позики, відповідно до якого надав в борг відповідачеві грошові кошти, у сумі 7000 доларів США, а відповідач зобовязався повернути грошові кошти позивачу не пізніше 19 липня 2012 року. Договір від 19.06.2012 р. сторони уклали у письмовій формі та обумовили, що за порушення строку повернення коштів нараховується пеня у розмірі 0,1% від суми боргу за кожен день прострочення. Позивач зазначає, що відповідачем порушено зобовязання з повернення коштів. Тому, згідно уточнених позовних вимог, просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики від 12.04.2012 р. у сумі 169960 грн.; заборгованість за договором позики від 19.06.2012 р. у сумі 169960 грн., пеню за порушення строків повернення позики за договором від 19.06.2012 р. у сумі 205991,52 грн., а також судові витрати, понесені позивачем. У судове засідання позивач не з'явився, надав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує та просить про розгляд справи без його участі. Відповідач у судове засідання не зявився. Судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. З урахуванням положень ст. ст. 169, 224 ЦПК України та думки представника позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково виходячи з наступного. Судом встановлено, що 12 квітня 2012 року між сторонами було укладено договір позики, згідно якого позивач надав в борг відповідачеві грошові кошти у сумі у сумі 7000 доларів США, а відповідач зобовязався повернути грошові кошти позивачу за вимогою, про що було складено розписку. Позивач виконав свої зобовязання за договором позики та надав відповідачу обумовлену договором суму позики, що підтверджується розпискою. Також, 19 червня 2012 року між сторонами було укладено договір позики, згідно якого позивач надав в борг відповідачеві грошові кошти у сумі 56980 грн., що еквівалентно 7000 доларів США, а відповідач зобовязався повернути грошові кошти позивачу не пізніше 19 липня 2012 року. Позивач виконав свої зобовязання за договором позики та надав відповідачу обумовлену договором суму позики, що підтверджується розпискою, відповідно до якої відповідач отримав від позивача 7000 доларів США. Як зазначає позивач, відповідач належним чином не виконав зобов'язання з повернення коштів. Пунктом 6 договору позики від 19 червня 2012 року сторони передбачили, що у разі прострочення виконання зобов'язань за цим договором, позичальник сплачує позикодавцеві неустойку у розмірі 0,1% від суми заборгованості за кожен день прострочення. Згідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Як передбачено ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Отже, позичальник зобов'язаний виконувати договір позики у відповідності до його умов та вимог закону. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Суд у своїх розрахунках користується курсом долара США, встановленим Національним банком України і не погоджується з розрахунками наданими позивачем, оскільки вони ґрунтуються на курсі долара США, який не відповідає курсу НБУ. Оскільки відповідач повинен був повернути суму позики, проте не виконав умов договору позики щодо повернення коштів, суд приходить до висновку про те, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість за договором позики від 12.04.2012 р. у сумі 159298,35 грн. (7000 доларів США х 22,756907 грн. /курс долара США станом на 12.11.2015р./ = 159298,35 грн.) та заборгованість за договором позики від 19.06.2012 р. у сумі 159298,35 грн. ( 7000 доларів США х 22,756907 грн. /курс долара США станом на 12.11.2015р./ = 159298,35 грн.). У відповідності до ч.1,3 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. В силу вимог ч.2 ст.551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Враховуючи, що сторони визначили у договорі позики розмір неустойки, а відповідач порушив зобов'язання щодо повернення грошових коштів, позовні вимоги про стягнення пені за порушення строків повернення позики за договором від 19.06.2012 р. підлягають задоволенню частково виходячи з наступного. З копії розписки відповідача від 19.06.2012р. вбачається, що останнім днем виконання зобовязання є 19.07.2012р., тобто прострочку слід рахувати з 20.07.2012р., а не 19.07.2012р. Таким чином, розмір неустойки за період з 20.07.2012р. по 12.11.2015р. складає 192 910,30 грн. (7000 доларів США х 1211 днів /з 20.07.2012р. по 12.11.2015р./ х 0,1% х 22,756907 грн. /курс долара США станом на 12.11.2015р./ = 192 910,30 грн.). Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 3654 грн., тому відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України зазначені судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Доводи позивача про стягнення коштів за відправку поштою позовної заяви у сумі 9,55 грн. та за посвідчення копії договору у сумі 30 грн. є безпідставними, оскільки зазначені кошти не є судовими витратами у розумінні ст.79 ЦПК України. Крім того, зазначені витрати належним чином документально не підтверджені

Outcome: partial