Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК [PERSON] Донбасу» про стягненнявихідної допомоги при звільненні, компенсації за невикористану щорічну відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди, який в подальшому неодноразово уточнив та в якому зазначив, що він працював на підприємстві ПАТ «ДТЕК [PERSON] Донбасу» з 08.01.1992р. до 15.03.2017р. 15 березня 2017 р. позивач звільнився за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України у зв'язку з виходом на пенсію, про що було видано наказ № 1210к від 15.03.2017 р. і зроблено відповідний запис у трудовій книжці. У день звільнення, 15.03.2017 р., позивачу була видана належним чином оформлена трудова книжка, але не був проведений остаточний розрахунок в порушення вимог ч. 1 ст. 47 КЗпП України. В порушення ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору позивачеві не виплачена вихідна допомога , виходячи з наступного розрахунку. Згідно з розрахунковим листком за табельним номером 3173 [PERSON], ІПН [NUMBER], заробітна плата за 20 виходів (відпрацьованих робочих змін) у січні 2017 р. становила 9 100, 47 (дев'ять тисяч сто гривень сорок сім копійок) грн. Відповідно до розрахункового листка заробітна плата за 20 виходів у лютому 2017 р. становила 9 190, 68 грн. Кількість відпрацьованих днів у січні-лютому 2017 р. становить 40 днів, середня кількість днів роботи за цей період - 20 днів, отже, зважаючи на зазначені суми заробітної плати за останні два місяці перед звільненням та кількість відпрацьованих днів у січні та лютому 2017 p., вихідна допомога розраховується наступним чином: [(9 100, 47 грн. + 9 190, 68 грн.) / 40 виходів) * 20 виходів] і становить 9 145, 57 грн. Також, вважає, що відповідач повинен сплатити компенсацію за невикористані 62 дні щорічної відпустки за період з 31.11.2015 р. до 15.03.2017 р. у розмірі 18253,43 грн., виходячи з наступного розрахунку. Відповідно до розрахункових листків позивача, за період із березня 2016 р. до лютого 2017 p., включно, сумарна заробітна плата за останні 12 місяців перед звільненням, складається з таких сум: [7 690, 52 + 8 229, 34 + 7 623, 04 + 7 615, 44 + 9 656, 54 + 8 579, 19 + 7 759, 14 + 9 155, 03 + 9 542, 06 + 10 374, 01 +9 100, 47 + 9 190, 68] і становить 104 515, 46 грн. В особовій картці [PERSON] № 1192 зазначено про заборгованість з виплати компенсації за невикористану щорічну відпустку у кількості 62 днів за період з 31.11.15 р. до 15.03.2017 р. Отже, розмір компенсації за невикористані дні щорічної відпустки за період із 31.11.2015 р. до 15.03.2017 р. розраховується наступним чином: (104 515, 46 грн./355 календарних днів * 62 дні) і становить 18 253, 40 грн. Крім того, відповідно до вимог ст.ст.116, 117 КЗпП України відповідач провинен сплатити середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку при звільненні 15 березня 2017 р. Станом на день уточнення предмету позовної заяви, 11.01.2018 р., розрахунок із позивачем не проведено, тому, вважає, що з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку, а саме за період з 16.03.2017 р. до 01.09.2017 р., який становить 114 робочі дні. Відповідно до розрахункових листків за табельним номером 3173 [PERSON], ІПН [NUMBER], за січень 2017 р. і лютий 2017 р. заробітна плата позивача, відповідно, за січень 2017 р. склала 9 100, 47 грн., а за лютий 2017 р. - 9 190, 68 грн. Кількість виходів у січні та лютому 2017 р. становила по 20 днів. Отже, середньоденна заробітна плата розраховується наступним чином: [(9 100, 47 грн. + 9 190, 68 грн.) / 40 виходів] і становить 457, 27 грн. Таким чином, сума середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні, яка підлягає стягненню, розраховується наступним чином: (457, 27 грн. * 114 днів) і становить 52 128, 78 грн. Більше того, позивачу відповідно до ст.ст.23, 1167 ЦК України спричинена моральна шкода, яка становить 5000,00грн., оскільки, позивач певний час не мав засобів існування, був змушений докладати додаткових зусиль для організації свого побуту, хвилювався через нестачу коштів, мав складності у відносинах з дружиною через відсутність грошей та надзвичайно непокоївся з приводу того, що йому відмовили у виплаті винагороди, яка була зароблена щоденною важкою та чесною працею, а також проігнорували його спробу залагодити спір у позасудовому порядку. Позивач просить стягнути з ПрАТ «ДТЕК [PERSON] Донбасу» на свою користь невиплачену вихідну допомогу при звільненні у розмірі 9 145, 57 грн.; компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки за період із 31.11.2015 до 15.03.2017 р. у розмірі 18 253, 40 грн.; середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку при звільненні у розмірі 52 128, 78 грн.; моральну шкоду, заподіяну внаслідок незаконної бездіяльності відповідача, у розмірі 5 000, 00 грн. та суму сплаченого судового збору в розмірі 1 280, 00 грн. У судовому засіданні представник позивача підтримала уточнені позовні вимоги та просила їх задовольнити, дала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Додатково пояснила, що надані ксерокопії розрахункових листків, крім розрахункових листів за грудень 2016р. та січень 2017р., та ксерокопію особової картки [PERSON] № 1192 вона нічим підтвердити не може, оскільки, зазначені документи були отримані з непідконтрольної Україні території, де фактично залишилось підприємство. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив суду, що позивач був звільнений на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням у зв,язку з виходом на пенсію, і про що зазначено в трудовій книжці, тому, відсутні підстави для застосування ст.44 КЗпП України щодо стягнення вихідної допомоги у зв,язку з невиконанням власником законодавства про працю. Також, ззатримка розразрахунку по заробітній платі під час звільнення позивача виникла не з вини роботодавця, оскільки на той момент існували обставини непереборної сили форс-мажорні обставини, а саме, на початку 2017 року відповідач здійснював господарську діяльність на фактично не підконтрольній території, проте 13 березня 2017 року майно ПрАТ «ДТЕК [PERSON] Донбасу», а саме, будівлі, обладнання, офісна техніка, рухоме майно, яке знаходилоась в м. Хрестівка (до 2016 року м. Кіровське) Донецької області, було захоплено неправомірними діями третіх осіб, у зв,язку з чим, відповідач з 13 березня 2017 року втратив доступ до своїх виробничих потужностей, зокрема, відсутній доступ до документації підприємства (кадрової, первини та технічної, договірної, податкової, архівної та ін.), до комп'ютерних баз та втрачено контроль над господарською діяльністю, що знівелювало можливість відповідача виконати зобов'язання перед відповідачем згідно до вимог ст.ст. 47, 83, 115, 116 КЗпП України, і що підтверджується Науково-правовим висновком Торгово-промислової палати України від 24 липня 2017 року №2372/2/21-10.2, який ґрунтується на тому, що після 13.03.2017 року (дати фактичного захоплення невстановленими особами виробничих потужностей) відповідач фактично втратив доступ до первинних документів, на підставі яких має здійснюватися розрахунок сум заробітної плати, відпускних, та інше, що підлягають до виплати на користь робітників у день звільнення, засвідчено настання у ПрАТ «ДТЕК [PERSON] Донбасу»форс-мажорних обставин при здійсненні господарської діяльності на території, непідконтрольній українській владі, у тому числі у м. Хрестівка (до 2016 року м.Кіровське). Початок дій форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) є 13 березня 2017року. Тобто, вказані форс-мажорні обставини унеможливлювали виконання відповідачем своїх зобов'язань згідно ст.ст. 47, 83, 115, 116 КЗпП України. Позивач зазначає про те, що в день звільнення 15.03.2017 року відповідач не здійснив розрахунок із ним, між тим, у відповідача відсутня первинна документація, що позбавляє можливості у відповідності до вимог діючого законодавства здійснити розрахунок та всіх виплат, які належать працівникам у зв'язку з їх звільненням. Більше того, матеріали справи не містять довідки про заборгованість відповідача перед позивачем. Уточнені позовні вимоги щодо наявності днів невикористаної щорічної відпустки та розрахунки сум грунтуються на фотокопіях розрахункових листків працівника та копії особової картки працівника (форма № П-2). За свідченнями представника позивача, фотокопії особової картки працівника (форма № П- 2) та розрахункових листків отримані позивачем на підприємстві відповідача у м. Хрестівка (до 2016 року м.Кировське), після особистого звернення до директора шахти та за розпорядженням останнього. Проте, до початку 2017 року відповідач здійснював господарську діяльність на фактично не підконтрольній території, 13 березня 2017 року майно відповідача було захоплено неправомірними діями третіх осіб, відповідач з 13 беречня 2017 року втратив доступ до документації підприємства комп'ютерних баз та втратив контроль над господарською діяльністю, відповідачем не здійснено вивезення матеріальних цінностей та документації товариства у зв'язку з реальним існуванням загрози життю та здоров'ю співробітників та наявних форс-мажорних обставин. Таким чином, вважає, що відсутня можливість отримання необхідних письмових доказів належної форми та змісту через незаконний захват підприємства сторонніми особами, оскільки відповідач не має доступу до носіїв інформації, первинних документів та інформаційних ресурсів про заробітну плату почивача, а отримання їх позивачем від осіб, що незаконно захватали підприємство, хоча б вони і були б виготовлених від імені відповідача та з відтисками незаконно захоплених у нього штампів та печатей, будуть мати статус недопустимих та нелегітимних доказів, отриманих з порушенням порядку, передбаченого діючим законодавством України, а отже, такими, що не відповідають вимогам ст.78 ЦПК України. Отримання та надання суду належних письмових доказів, які б могли мати статус належності та допустимості, можливе лише при відновленні законної юрисдикції належного власника підприємства ПрАТ «ДТЕК [PERSON] Донбасу»над майном та іншими ресурсами підприємства. Надані позивачем копії розрахункових листків не відповідають вимогам діючого законодавства, не містять найменування підприємства, код ЄДРПОУ підприємства, підпису відповідальної особи працівника. Тобто, оригінали документів мають знаходитись на підприємствах, а їх копії надаються з засвідчувальним підписом керівника або уповноваженої на те особи та засвідчуються печаткою, тобто гарантується вірність копії. Таким чином, позивачем не надано належних та допустимих доказів, відповідно до яких можна встановити точну кількості днів не використаної відпустки та здійснити достовірний розрахунок грошової компенсації. З урахуванням вищезазначеного, враховуючи дію по відношенню до відповідача форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), що зумовлені незаконним захопленням виробничих потужностей невстановленими особами в березні 2017 року, а також враховуючи, що позивачем не доведено допустимими доказами ані кількості днів невикористаної відпустки, ані розміру заробітної плати, ані інших розмірів заявлених сум та зважаючи на те, що такі докази не можуть бути надані відповідачем,

Outcome: dismissed