Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про зобов'язання відповідачів передати йому державний акт на право власності на земельну ділянку серії МК № 077977 та державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 072501, які відповідачі утримують у себе без належних на те підстав. На обґрунтування вимог позивач в заяві зазначив, що [INFO] помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 8,77 га кадастровий номер 4820682600:01:000:0129 та земельну ділянку площею 10,20 га кадастровий номер 4820682600:01:000:0093, що розташовані в межах території Ленінської сільської ради Баштанського району Миколаївської області, та належали [PERSON] на підставі державних актів на право власності на земельні ділянки серії МК № 077977 та серії ЯА № 072501. Позивач є спадкоємцем після смерті [PERSON] згідно з заповітом останнього про заповідання позивачу вказаних земельних ділянок площею 8,77 га та площею 10,20 га. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є відповідачі. При зверненні позивача до нотаріуса з питань оформлення в правах спадкоємця після смерті [PERSON] нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки позивачем не було надано оригінали державних актів на право власності на земельні ділянки серії МК № 077977 та серії ЯА № 072501. Вказані державні акти знаходяться у відповідачів, які є синами померлого [PERSON] та не визнають позивача спадкоємцем після смерті [PERSON] Відповідачі відмовляються добровільно надати позивачу вище вказані оригінали державних актів. У зв'язку з викладеним позивач просив зобов'язати відповідачів надати йому державні акти на право власності на земельні ділянки з метою його оформлення у правах спадкоємця після смерті [PERSON] В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до суду не з'явилися, про час слухання справи повідомлялася вчасно та належним чином рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням. До суду не надійшло заперечень проти позову. З огляду на те, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та обов'язки сторін, та відповідачі належним чином повідомлені, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у справі матеріали (копію заповіту [PERSON] від 25.11.2008 року; копію свідоцтва про народження позивача; копію свідоцтва про смерть [PERSON]; копію постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.07.2013 року № 643/02-14; копію вимоги про надання документу від 18.11.2013 року; копію поштового повідомлення; копію Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 33536679 від 20.03.2013 року; копію постанови по закриття кримінального провадження від 30.12.2013 року; копію рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 12.11.2013 року; копію довідки Відділу Держземагенства у Баштанському районі Миколаївської області від 04.10.2013 року № 2200/01-36; копію довідки Відділу Держземагенства у Баштанському районі Миколаївської області від 04.10.2013 року № 2300/01-36; копію рішення державного реєстратора про відмову у наданні інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 6-168403 від 07.10.2013 року; світлокопії державних актів на право власності на земельну ділянку; копію ухвали Баштанського районного суду Миколаївської області від 14.07.2014 року; копію матеріалів спадкової справи № 39/2013, заведеної після смерті [PERSON]; повідомлення реєстраційної служби Баштанського районного управління юстиції № 11-09.1-916 від 31.12.2014 року; копію ухвали апеляційного суду Миколаївської області від 12.12.2013 року), суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених вимог, приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 8,77 га кадастровий номер 4820682600:01:000:0129 та земельну ділянку площею 10,20 га кадастровий номер 4820682600:01:000:0093, що розташовані в межах території Ленінської сільської ради Баштанського району Миколаївської області, та належали [PERSON] на підставі державних актів на право власності на земельні ділянки серії МК № 077977 та серії ЯА № 072501. Позивач є спадкоємцем після смерті [PERSON] згідно з заповітом останнього, яким спадкодавець заповів позивачу вказані вище земельні ділянки. Позивач належним чином прийняв спадщину після спадкодавця, звернувшись з відповідною заявою до нотаріуса. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є відповідачі [PERSON] та [PERSON] При зверненні позивача до нотаріуса з питань оформлення в правах спадкоємця після смерті [PERSON] нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки позивачем не було надано оригінали державних актів на право власності на земельні ділянки серії МК № 077977 та серії ЯА № 072501. Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 12.11.2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 12.12.2013 року, позивачу відмовлено в задоволенні позову про визнання за ним в порядку спадкування права власності на вказані земельні ділянки, оскільки ним не втрачена можливість оформлення в спадкових правах в органах нотаріату. Вказаними судовими рішеннями встановлено, що оригінали державних актів на право власності спадкодавця на землю знаходяться у [PERSON] На письмові вимоги позивача та письмові запити нотаріуса відповідачі вказані оригінали державних актів не надають. Згідно з ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Пред'явивши позов про витребування у відповідачів вказаних державних актів як самостійного майна, позивач вважає, що дані правовстановлюючі документи є його власністю внаслідок переходу прав в порядку спадкування. Проте суд не може повністю погодитись з такою позицією позивача, оскільки власністю, яку успадковує позивач за заповітом [PERSON] є саме земельні ділянки, право спадкодавця на які посвідчується відповідними державними актами, самі ж акти є правовстановлюючими документами (титулами) та не є майном, яке успадковується. В протилежному випадку відповідно до положень Глави 89 ЦК України на вказані державні акти нотаріусом мали б видаватись свідоцтва про право на спадщину, що чинним законодавством не передбачено, а такі свідоцтва видаються саме на земельні ділянки як об'єкти цивільних прав, а не на державні акти. Тому права позивача в даному випадку при утриманні в себе правовстановлюючих документів на спадкове майно іншими особами не можуть захищатись шляхом віндикації (витребування майна з чужого незаконного володіння) правовстановлюючих документів. При цьому дійсно факт утримання певними особами правовстановлюючих документів на спадкове майно перешкоджає спадкоємцю в оформленні своїх прав на спадщину, а, отже, і перешкоджає в повній мірі реалізувати своє право на володіння, користування та розпорядження спадковим майном. Зі змісту ст.ст. 1268, 1297 ЦК України слідує, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 46 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, має право витребовувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Аналіз процитованих вище норм вказує на те, що права позивача на оформлення в спадкових правах після смерті [PERSON] слід захистити шляхом зобов'язання особи, яка утримує в себе правовстановлюючі документи, надати вказані правовстановлюючі документи до Баштанської державної нотаріальної контори Миколаївської області, якою відкрита спадкова справа після смерті [PERSON] Крім того, позивач вказує на необхідність витребування правовстановлюючих документів одразу у обох відповідачів ([PERSON] та [PERSON]), проте в супереч вимогам ст. 60 ЦПК України позивачем не доведено належними достатніми та допустимими доказами факту утримання таких документів відповідачем [PERSON] Натомість відповідними судовими рішеннями, а саме рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 12.11.2013 року та ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 12.12.2013 року встановлено, що оригінали державних актів на право власності спадкодавця на землю знаходяться у [PERSON] Вказані обставини встановленні судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доказуванню відповідно до ст. 61 ЦПК України, тому саме вказаного відповідача [PERSON] слід зобов'язати надати нотаріусу оригінали утримуваних ним державних актів на право власності спадкодавця [PERSON] на землю. Підстав покладення таких обов'язків на відповідача [PERSON] судом не встановлено. За такого позов підлягає частковому задоволенню - для оформлення права на спадщину [PERSON] слід зобов'язати [PERSON] надати до Баштанської державної нотаріальної контори Миколаївської області оригінали державних актів на право власності на земельну ділянку, виданих на ім'я спадкодавця [PERSON], померлого [INFO]. Оскільки позов підлягає частковому задоволенню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного та ст.ст. 1268, 1297 ЦК України, ст. 46 Закону України «Про нотаріат» та

Outcome: partial