Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «Одесагаз» про визнання договору на постачання газу № 005464 від 01.01.2010 року недійсним. В обґрунтування позову вказав, що по-перше нею ніколи не підписувався договір № 005464 від 01.01.2010 року, по друге згідно п. 1 вказаного договору предметом договором є умови споживання, постачання, транспортування та обліку природного газу та технічне обслуговування газового обладнання споживача в пунктах споживання, розташований за адресою: [ADDRESS]. Але квартири [ADDRESS] не існує з 29.09.2005 року, це підтверджується свідоцтвом від 20.09.2005 року про право власності на нежилі приміщення офісу та магазину по [ADDRESS]. В цьому свідоцтві вказано, що воно видано замість двох договорів купівлі-продажу від 29.06.2005 року, зареєстрованих за №№1162 та 1163. Договір № 1162 це договір купівлі-продажу квартири № 14. Тобто 29.09.2005 року квартира [ADDRESS] юридично та фактично припинила своє існування, тобто договір від 01.01.2010 року не міг бути укладений та пропозиція укласти договір ніколи не надходила. 13.09.2013 року Публічне акціонерне товариство «Одесагаз» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по сплаті поставленого газу у розмірі 6572,97 грн. В обґрунтування позову було вказано, що між сторонами 01.01.2010 року було укладено договір № 005664 на постачання, транспортування природного газу та технічне обслуговування газового обладнання госпрозрахункових комунально-побутових об'єктів.. Пунктом 1 Договору встановлено, що предметом Договору є споживання, транспортування та облік природного газу, технічне обслуговування газового обладнання в пункті споживання за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до Договору, ПАТ «Одесагаз» зобов'язалося поставляти та транспортувати природний газ, а відповідач - сплачувати вартість отриманого газу. Ухвалою Приморського районного уду м.Одеси від 11.12.2014 року позов ПАТ «Одесагаз» залишено без розгляду. В судовому засіданні представник позивач [PERSON] - [PERSON] (діє на підставі довіреності від 20.07.2013р.) просив позов задовольнити, визнати договір № 005464 від 01.01.2010 року нібито укладений «Одесагаз» з [PERSON] недійсним з тих підстав, що зазначений договір [PERSON] ніколи не підписувала, пропозиція укласти цей договір до неї ніколи не надходила. Крім того зазначив, що 01.01.2010 року - це вихідній день, та з 2005 року квартири №14 не існує, це є нежиле приміщення. Також зазначив, що [PERSON] не підписувала Акт № 137 про зняття та передачу газового лічильника на перевірку, при цьому в акті 2012 року вказано, знову ж не існуючу з 20.09.2005 року в [ADDRESS]. Представник ПАТ «Одесагаз» в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. причини неявки суду не повідомив. Заяв про розгляд справи за його відсутністю не надходило. Суд, у зв'язку з неявкою представника відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у відсутність представника ПАТ «Одесагаз», згідно ч.4 ст. 169 ЦПК України, у порядку ст.ст.. 224-225 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 01.01.2010 року між Публічним акціонерним товариством «Одесагаз» та [PERSON] укладено договір № 005464 на постачання, транспортування природного газу та технічне обслуговування газового обладнання госпрозрахункових комунально-побутових об'єктів. Пунктом 1 Договору встановлено, що предметом Договору є споживання, транспортування та облік природного газу, технічне обслуговування газового обладнання в пункті споживання за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] заперечує факт підписання нею цього договору та акту № 137. Відповідачем не надано суду оригінал зазначеного договору. Згідно договору купівлі-продажу від 29.06.2005 року [PERSON] продав, а [PERSON] купила квартиру [ADDRESS]. та складається в цілому з 1-ї кімнати житловою площею-22,1 кв.м., загальною площею-33,9 кв.м. (а.с. 66) Згідно свідоцтва про право власності від 20.09.2005 року, [PERSON] належить на праві власності нежилі приміщення офісу та магазину, розташованих за адресою м.Одеса, [ADDRESS], які в цілому складаються з нежилих приміщень 1-го поверху, загальною площею 69,1 кв.м.. відображених у технічному паспорті від 09.09.2005 року. Вказане свідоцтва видане замість двох договорів купівлі-продажу, посвідчених приватним нотаріусом 29.06.2006 року №1162;1163. зареєстрованих КП «ОМБТІ та РОН» 25.07.2005р. р.№10 стор. стор. 124;93,кн..кн. 571пр;45неж. (а.с. 65) Відповідно до ч. 1 ст. 647 ЦК України, договір є укладеним у місці проживання фізичної особи або за місцезнаходженням юридичної особи, яка зробила пропозицію укласти договір, якщо інше не встановлено договором. Згідно з пунктом 4.13 Договору, прийом-передача газу у відповідному місяці оформлюється актами прийому-передачі між ПАТ «Одесагаз» та відповідачем. Акт прийму-передачі є підставою для остаточних розрахунків. Відповідно до п. 1 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою НКРЕ від 09.12.1999 року № 2246, правила регулюють відносини між газопостачальними підприємствами, газорозподільними підприємствами та фізичними особами (населенням) - споживачами газу. Пунктом 2 зазначених правил встановлено, що побутовий споживач (населення) - це фізична особа, яка отримує природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення житлових приміщень. Як вбачається з акту ПАТ «Одесагаз» № 137 про зняття та передачі газового лічильника на перевірку від 13.03.2012 року, в акті було зазначено, що газовий лічильник за адресою [ADDRESS] (СПД [PERSON], договір 005464) знятий та залишений у абонента для доставки у сервісний центр ПАТ «Одесагаз», замість нього встановлений кондуктор. (а.с. 10) В графі «абонент» замість прізвища [PERSON] вказано інше прізвище - [PERSON] та підпис. Згідно акту звірки б/д взаєморозрахунків між ПАТ «Одесагаз» та [PERSON] за період з 01.03.2012 року по 31.07.2013 року заборгованість за наданий газ становить 5863,83 грн. (а.с. 12) Однак з наданих документів не вбачається, чи надсилався вказаний акт звірки на адресу [PERSON], так як її підпису про ознайомлення з ним чи відомості щодо відмови від підпису в акті відсутні. Як вбачається з наданих ПАТ «Одесагаз» документів, відповідач обчислював споживання [PERSON] газу, за тарифами іншої категорії споживачів, ніж населення, так як газ використовувався для утримання (використання) нежитлового приміщення. Тобто у відповідача був Витяг з реєстру про реєстрацію права власності [PERSON] на нерухоме майно від 29.09.2005 року № 8495486, та йому було відомо, що з 2005 року квартира №14 переведена у нежитлове приміщення. При цьому відповідач посилався на те, що позивачем було передано на перевірку газовий лічильник, що підтверджується актом зняття газового лічильника від 13.03.2012 року № 137 та позивачу [PERSON] було зроблено перерахунок об'єму поставленого газу. А також було вказано, що [PERSON] було сплачено ПАТ «Одесагаз» 1140 ,72 грн., однак на підтвердження вказаного належних доказів суду не надав. Враховуючи зазначене, вбачається, що станом на 01.01.2010 року, тобто час коли укладений між сторонами договір, квартира № 14 з 20.09.2005 року вже була переведена в нежиле приміщення, згідно свідоцтва про право власності на нежилі приміщення офісу та магазину від 20.09.2005 року, тому в якості квартири в договорі не могла бути зазначена. Також з пояснень представника позивача в судовому засіданні вбачається, що [PERSON] договір від 01.01.2012 року не підписувала та пропозиція укласти договір до неї не надходила. При цьому також зазначив, що дата укладання договору 1 січня 2010 року який є державним святковим днем. Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.73 КЗпП України 01 січня - це Новий рік та є святковим т а неробочим днем. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України. Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Вимагаючи визнати недійсним договір в судовому порядку, сторона повинна довести не тільки його суперечність законодавству, а й порушення її прав або охоронюваних законом інтересів внаслідок укладення спірного договору. Статтями 15, 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За таких обставин після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи, враховуючи що 01 січня є згідно законодавства святковим днем тобто неробочим, тому в цей день не міг бути укладений вказаний договір, суд дійшов висновку щодо необхідності задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними позивачем та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved