Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Посилаючи на те, що позивач є експлуатуючою організацією житлового будинку [ADDRESS], а відповідач є власником квартири 139. Відповідачу неодноразово пропонувалось укласти з позивачем договір про участь в утриманні будинку і прибудинкової території, однак [PERSON] ухиляється від його укладення. З грудня 2008 року по липень 2016 року, відповідач, отримуючи житлово-комунальні послуги з централізованого опалення, холодного і гарячого водопостачання та водовідведення, а також з утримання будинку, споруд і прибудинкової території, не сплачує позивачу їх вартості, в результаті чого виникла заборгованість, що складає на 25.10.2016 року 26695 грн. 09 коп., яку просить стягнути у судовому порядку разом з судовими витратами по сплаті судового збору. Ухвалою суду від 11.11.2016 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції. Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. В судовому засіданні представник позивача Сідлецький В.Д. позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином (а.с. 82), заяв та клопотань про неможливість розгляду справи у її відсутність до суду не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачки за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом, рішенням правління АТХК «Київміськбуд» передано на баланс, обслуговування і експлуатацію без права відчуження житловий комплекс № 13-А Позняки, 2 мкр. з вбудованими приміщеннями, насосною, ІТП, внутрішньо будинковими інженерними мережами ТОВ фірма «Компас» (а.с 43, 44). Власником квартири [ADDRESS] є відповідачка [PERSON] (а.с. 6-7, 11, 37, 70-71, 73, 74-76), яка протягом грудня 2008 р. по липень 2016 р. отримувала від позивача послуги з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, та послуги по утриманню будинку, споруд і прибудинкової території, при цьому остання не виконувала свої зобов'язання по їх оплаті, внаслідок чого станом на 25.10.2016 р. утворилась заборгованість в розмірі 26695,09 грн.(а.с.8-9). Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України, наймач зобов'язаний щомісячно своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частина 1 ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Як встановлено в судовому засіданні, відповідачка на неодноразові пропозиції позивача щодо укладення договору з обслуговуючою організацією укладати договір відмовилась, проте з пояснень представника позивача вбачається, що відповідачкою періодично сплачувались рахунки за житлово-комунальні послуги, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.8-9), надавались відомості щодо показників засобів обліку холодної та гарячої води. Разом з тим, відповідачкою суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити. Судові витрати відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 1378 грн. (а.с. 4).

Outcome: approved