Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Придніпровського відділу ДВС, головного територіального управління юстиції у Черкаській області про усунення перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні майном та скасування постанови про накладення арешту, вказуючи, що на підставі договору дарування від 21.01.1986р., посвідченого нотаріусом [PERSON] (реєстр №2-255) та зареєстрованого в КП «ЧООБТІ» 13.02.1986р. він є власником 31/50 частини будинковолодіння, що за адресою: м. Черкаси, вул. Паризької Комуни, 53. Випадково, у квітні 2015р. йому з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо об»єкта нерухомого майна №36342892 від 16.04.2015р. стало відомо, що на належне йому на праві власності нерухоме майно постановою АА №724481 від 11.03.2009р. державного виконавця Придніпровського відділу ДВС ЧМУЮ накладено арешт. Вказує, що він звернувся до Придніпровського відділу ДВС щодо надання йому інформації, з яких підстав накладено арешт на його нерухоме майно, оскільки він ніколи не являвся і не являється на даний час боржником ні за одним виконавчим документом (провадженням). 21 травня 2015р. він отримав відповідь від начальника відділу ДВС [PERSON], в якій зазначено, що згідно перевірки бази даних ЄДРВП встановлено, що виконавчі провадження, які перебували на виконанні в 2008-2009р.р. про стягнення з [PERSON] коштів завершені. Крім того, вказано, що вирішити питання по суті не виявилось можливим, оскільки у зв»язку з закінченням передбаченого чинним законодавством терміну зберігання архівні виконавчі провадження знищено. З тексту даної відповіді не вбачається, що саме позивач - [PERSON], 1959р. народження є стороною виконавчого провадження. При цьому, в усній бесіді співробітники відділу ДВС позивачу повідомили, що арешт на нерухоме майно було накладено під час проведення виконавчих дій за виконавчим провадженням щодо боржника [PERSON], який є його однофамільцем, без наявності у державного виконавця ідентифікаційного коду та даних про народження цієї особи. Лише за даними довідки ЧООБТІ було державним виконавцем визначено позивача як особу, яка ніякого відношення не має до боргових зобов»язань і накладено арешт на його майно. Вказує, що йому не відомо, хто є дійсним боржником та стягувачем за виконавчим провадженням і такої інформації на його звернення відповідачами надано не було. Такі обставини (щодо відсутності ідентифікаційного коду особи) також підтверджуються даними вище вказаної Інформаційної довідки від 16.04.2015р. 01 липня 2015р. позивач повторно звернувся до Придніпровського відділу ДВС з проханням надати йому копії всіх документів, що стосуються накладення арешту на його нерухоме майно за постановою від 11.03.2009р. Між тим, на звернення від 11.08.2015р.він отримав відповідь від 15.07.2015р. №25303 в.о. начальника управління Черкаського міського управління юстиції [PERSON], яка аналогічна відповіді начальника Придніпровського ДВС [PERSON] від 21.05.2015р. і, фактично не містить будь-якої корисної та вичерпної інформації, а по своїй суті є черговою «відпискою». Вважає, що якщо є база даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, то відповідно, в електронному вигляді є всі процесуальні рішення щодо вказаного виконавчого провадження, в т.ч. щодо дійсного боржника, але органи ДВС продовжують, фактично вчиняти дії, які порушують мої права, зокрема, щодо права володіння, користування та розпорядження майном. Також, службовими особами органів ДВС та юстиції не зазначеного жодного доказу на підтвердження посилань про знищення виконавчих проваджень, хоча такі рішення оформляються відповідними актами тощо. Вважає, що постановою державного виконавця від 11.03.2009р. про накладення арешту на його нерухоме майно, діями Придніпровського відділу ДВС ЧМУЮ щодо відмови скасувати зазначене рішення та зняти незаконний арешт з його майна, порушуються його права щодо володіння, користування та розпорядження майном, оскільки він не має можливості вчинити будь-які правочини щодо належного йому нерухомого майна. Позивач вказує, що в даному випадку, ніколи не був боржником і за наданими ним доказами - ні органи державної виконавчої служби, ні органи юстиції не доводять, що саме він [PERSON], 1959р. народження є/був боржником за виконавчими документами. На його неодноразові звернення до відповідачів щодо отримання копій відповідних документів, інформації щодо підстав накладення арешту на його майно, - він отримав відмови, що в черговий раз, підтверджує доводи даної позовної заяви про порушення його прав. А тому, просить суд усунути йому перешкоди у здійсненні права володіння, користування та розпорядження належним йому на праві власності майном, а саме, - 31/50 частиною будинковолодіння, що за адресою: м. Черкаси, вул. Паризької Комуни, 53 та скасувати постанову АА №724481 від 11.03.2009р. державного виконавця Придніпровського відділу ДВС ЧМУЮ про накладення арешту на нерухоме майно, що належить йому на праві власності - 31/50 частину будинковолодіння, що за адресою: м. Черкаси, вул. Паризької Комуни, 53, знявши арешт, накладений даною постановою на вказане нерухоме майно. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - [PERSON] територіального управління юстиції у Черкаській області в судове засідання не зявився, надавши заяву про слухання справи за його відсутності. Також, зазначив, що у звязку із закінченням трирічного терміну зберігання виконавчі провадження, на підставі яких було винесено постанову про накладення арешту, знищені. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] територіального управління юстиції у Черкаській області [PERSON] позов не визнав та заперечував проти його задоволення. Пояснив, що питання про зняття арешту з оскаржуваного майна і виключення квартири, належну позивачеві на праві приватної власності з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, не може бути вирішено в досудовому порядку по завершених виконавчих провадженнях. Заслухавши пояснення позивача [PERSON]., представника відповідача [PERSON], вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні, що позивач є власником 31/50 частини будинковолодіння, що за адресою: м. Черкаси, вул. Паризької Комуни, 53. У квітні 2015р. позивачу з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо об»єкта нерухомого майна №36342892 від 16.04.2015р. стало відомо, що на належне йому на праві власності нерухоме майно постановою АА №724481 від 11.03.2009р. державного виконавця Придніпровського відділу ДВС ЧМУЮ накладено арешт. Як встановлено в судовому засіданні, на виконанні у Придніпровському відділі ДВС Черкаського міського управління перебували такі виконавчі провадження: № 7817653 з примусового виконання виконавчого листа № 1-11 від 22.05.2008 року про конфіскацію майна, що є особистою власністю [PERSON] на користь держави та № 7877531 з примусового виконання виконавчого листа № 1-11 від 22.05.2008 про стягнення з [PERSON] на користь Черкаської міської лікарні №3 боргу в сумі 580,93 грн. Як вбачається із матеріалів справи, арешт був накладений на підставі виконавчого листа по кримінальній справі № 1-11/2008 по обвинуваченню [PERSON], 29.09.1985р.н., який є однофамільцем позивача. А тому, суд вважає, що Придніпровським відділом ДВС ЧМУЮ було помилково накладено арешт на нерухоме майно, що належить [PERSON], 1959р.н. на праві власності 31/50 частину будинковолодіння, що за адресою: м. Черкаси, вул. П. Комуни, 53, який необхідно скасувати. Відповідно до ст. 316 та ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частинною 1 ст. 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 391 Цивільного кодексу України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження обєктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другої статті 353 цього кодексу. А тому враховуючи вищевикладене, надані письмові докази та їх належна оцінка, вказують на наявність підстав для часткового задоволення даного позову. Оскільки, Придніпровським відділом ДВС ЧМУЮ лише відповідно до виконавчих листів було накладено арешт, тому, вимога щодо усунення позивачу перешкод у здійсненні права володіння, користування та розпорядження належному йому на праві власності майном не підлягає задоволенню.

Outcome: partial