Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і свої вимоги обгрунтовує тим, що він та відповідачка [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 16.01.2010 року по 08.08.2012 року, який було розірвано рішенням апеляційного суду Сумської області у цивільній справі №2-166/12. Від шлюбу у сторін є малолітня дитина - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинено 27.01.2012 року. Від дати припинення шлюбних відносин сторони проживають окремо. Дитина проживає разом з позивачем та перебуває на його повному утриманні. 05 вересня 2012 року відповідачка звернулась до суду з позовною заявою про визначення місця проживання дитини разом з нею. Ковпаківським районним судом м. Суми 09.07.2013 року ухвалено рішення у справі №1806/10638/12, яким [PERSON] в задоволенні позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю. Апеляційним судом Сумської області вищевказане судове рішення переглянуто та ухвалено нове рішення, яким визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] разом з матір'ю - [PERSON] Таким чином, судовими рішеннями за справами, в яких приймали участь він та відповідачка за цим позовом, встановлено, що дитина сторін - [PERSON] від час свого народження постійно проживає разом з батьком - [PERSON] 06 листопада 2013 року Ковпаківським районним судом м. Суми відкрито провадження у справі №592/11388/13-ц за позовною заявою [PERSON] про відібрання дитини. Факт звернення [PERSON] також може свідчити про відсутність її участі в утриманні малолітньої дитини. 28 листопада 2012 року Ковпаківським районним судом м. Суми було відкрито провадження у справі №1806/2-13262/12 про стягнення аліментів за позовною заявою [PERSON] з [PERSON] Зважаючи на те, що в той же час та між тими самими сторонами тривав судовий розгляд справи №1806/10638/12, намагаючись врегулювати спірні правовідносини мирним шляхом, позивач звернувся до суду з заявою про залишення його позову про стягнення аліментів без розгляду. Відповідачка матеріальної допомоги на утримання сім'ї не надавала жодного разу. Більш того, протягом 2012-2013 років ухиляється від власного обов'язку утримувати сина, в тому числі за рахунок отримуваної нею цільової державної допомоги. Беручи до уваги положення ст.ст. 81, 181 СК України, те, що відповідачка отримує регулярний доход у вигляді державної соціальної допомоги, пенсії та враховуючи відсутність у відповідачки інших утриманців, вважаємо позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Між сторонами за даним позовом тривали судові спори, предметом яких, серед інших, було стягнення аліментів. Позивач не мав реальної змоги набути утримання від відповідачки. Окрім цього, відповідачка за адресою реєстрації не мешкає, адресу свого проживання позивачу не повідомляє та від зустрічав і перемовин ухиляється. Позивач просить суд з урахування заяви про зменшення позовних вимог (а.с.49) ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] аліменти за минулий час на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходів) відповідачки, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину щомісяця, починаючи стягнення з 28.01.2012 року та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку сином [PERSON], [INFO] у розмірі 2080грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з зазначених в позові підстав та просив їх задовольнити, додатково пояснивши, що аліменти за минулий час на утримання дитини просить стягнути з 28.01.2012 року по 04.09.2013 року (станом на дату ухвалення рішення про визначення місця проживання дитини з матір'ю), а державну допомогу по догляду за дитиною, яку отримувала [PERSON], просить стягнути з лютого 2012 року по травень 2013 року. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнала, надала заперечення на позов, пояснивши, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 січня 2010 року по 08 серпня 2012 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Сімейні стосунки не склалися, так як позивач постійно ображав та принижував відповідачку, бив у присутності малолітнього сина, матеріально сім'ю не утримував, тому шлюб було розірвано з причин, на які вказала відповідачка (рішення Ковпаківського районного суду від 12.06.2012 року, № 1806/2-166/12). Саме подання [PERSON] позовної заяви про розірвання шлюбу, стягнення аліментів стало причиною того, що 27 січня 2012 року [PERSON] вигнав її зимою на вулицю та не дав забрати сина. Цей факт підтвердив в своїх поясненнях позивач в судовому засіданні по справі № 1806/10638/12 про встановлення місця проживання дитини. Посилання позивача на те, що факт звернення відповідачки з позовом про відібрання дитини свідчить про відсутність її участі в утриманні малолітньої дитини не відповідає фактичним обставинам. Так, дійсно після встановлення судом місця проживання [PERSON] з матір'ю, [PERSON] рішення суду ігнорував, [PERSON] не мала змоги навіть в коротких зустрічах бачити свого сина. Це змусило її захищати свої права та права малолітньої дитини. Результат цього - звернення [PERSON] в Ковпаківський районний суд з позовом про примусове відібрання дитини. 05 грудня 2013 року Ковпаківський районний суд м.Суми ухвалив рішення про відібрання дитини [PERSON] та передачу його матері [PERSON], та допустив негайне виконання рішення суду в частині відібрання дитини. Після оголошеного рішення [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути аліменти з відповідачки за минулий час. Починаючи з січня 2012 року сторони ([PERSON] та [PERSON]) постійно зустрічаються в судах, про це свідчать справи ( №1806/2-166/12 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів та по зустрічному позову про визначення місця проживання дитини, справи №1806/10638/12 про визначення місця проживання дитини, справи № 1806/2-13264/12 про стягнення аліментів, справи № 592/11388/13-ц про відібрання дитини). В позовних вимогах, як [PERSON] так і [PERSON] вказані адреси їх проживання, в кожному засіданні [PERSON] була присутня сама особисто, що підтверджується матеріалами вище вказаних справ, в матеріалах справ знаходяться довідки з Самотоївської сільської ради про те, що [PERSON] зареєстрована та постійно проживає за адресою яка вказана в усіх позовних заявах. Тому, посилання позивача на те, що відповідачка не мешкає за адресою реєстрації, від зустрічей і перемовин ухиляється не відповідають дійсності та матеріалам справ, які були вивчені судами та по ним прийняті відповідні рішення. Крім того, в листопаді 2012 року позивач звертався з аналогічним позовом. Відповідачка подавала до справи свої заперечення та товарні чеки, які підтверджують придбання нею для сина одягу, іграшок, канцтоварів. Позивач в судовому засіданні не заперечував той факт, що відповідачка коли приходить до сина, то приносить речі та іграшки та продукти харчування. Але по заяві самого позивача цей позов був залишений без розгляду. Просить в задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, вважає позов не обґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони з 16.01.2010 року по 08.08.2012 року перебували в шлюбі. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с.8). Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області від 04.09.2013 року (а.с.24-27) встановлено, що дитина з часу народження проживав за місцем реєстрації свого батька [PERSON],а після припинення спільного проживання сторін 27 січня 2012 року дитина залишилася проживати з батьком та його родичами в квартирі [ADDRESS]. Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області від 04.09.2013 року визначено місце проживання дитини - [PERSON] з матір'ю [PERSON] Також ухвалено рішення Ковпаківського районного суду м.Суми, яке набрало законної сили, про відібрання дитини, але рішення судів не виконані і дитина продовжує проживати з батьком - позивачем [PERSON] та з його ріднею. Позивачем заявлені вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини за минулий час з 28.01.2012 року на час ухвалення рішення про визначення місця проживання дитини з матір'ю 04.09.2013 року. Згідно з ст.191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Доводи представника позивача, що відповідач [PERSON] за адресою реєстрації не проживає, адресу свого проживання позивачу не повідомляє та від зустрічей та перемовин ухиляється, в зв'язку з чим [PERSON] не міг можливості одержати аліменти на утримання сина від відповідача [PERSON], спростовуються дослідженими матеріалами цивільної справи №1806/10638/12. Згідно з довідкою Самотоївської сільської ради [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS] в будинку її колишнього опікуна (а.с.12-13 цивільної справи №1806/10638/12). Викладені обставини підтверджуються і рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області від 04.09.2013 року. Відповідач [PERSON] була присутня в кожному судовому засіданні при розгляді справи Ковпаківським районним судом м.Суми про визначення місця проживання дитини, що підтверджується матеріалами цивільної справи №1806/10638/12. Отже, доводи представника позивача, що [PERSON] ухиляється від зустрічей та перемовин чи не мешкає за місцем своєї реєстрації не підтверджені доказами. Представник позивача вважає належним доказом ухилення [PERSON] від сплати аліментів подання ним до суду позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, провадження у цій справі було відкрито 28.11.2012 року. Згідно з ухвалою Ковпаківського районного суду м.Суми від 17.05.2013 року у справі №1806/13262/12 за заявою представника позивача позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини був залишений без розгляду. Отже, звернувшись з позовом до суду про стягнення аліментів на дитину позивач [PERSON] вирішив не стягувати аліменти з [PERSON], діючи на власний розсуд. Крім того, рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області від 04.09.2013 року встановлено, що відповідачу [PERSON] фактично було заборонено зустрічатися зі своїм сином в дитячому садочку, [PERSON] та члени його родини не дають можливості дитині зустрічатися з матір'ю в обстановці без свідків і їх присутності, мати обмежена у виконанні своїх материнських обов'язків. Відповідач [PERSON] надала товарні чеки, які підтверджують придбання нею дитячих іграшок та одягу для малолітнього сина (а.с.32-38, в матеріалах цивільної справи №1806/13262/12 - а.с.34-43). З врахуванням викладеного, представником позивача не надано доказів, що [PERSON] не міг одержати аліментів з відповідача [PERSON] у зв'язку з ухиленням останньої від їх сплати. Відповідач [PERSON] отримувала допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку згідно з Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми». Щомісячно [PERSON] отримувала щомісячно 130грн. допомоги по догляду за дитиною, що підтверджується довідками Управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради (а.с.10 матеріалів справи №1806/10638/12). Позивачем [PERSON] заявлені вимоги про стягнення з [PERSON] 2080грн. виплаченої державної допомоги по догляду за дитиною за період за 16 місяців з лютого 2012 року по травень 2013 року. Дійсно, малолітня дитина [PERSON], [INFO], з 28.01.2012 року залишився проживати в сім'ї позивача [PERSON] Малолітній [PERSON] разом з відповідачкою [PERSON] зареєстровані в [ADDRESS] і відповідно матері дитини - [PERSON], яка здійснювала догляд за дитиною до 28.01.2012 року (з 28.01.2012 року відповідач [PERSON] вимушено залишила квартиру позивача [PERSON]) була призначена державна допомога по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку. Пунктом 23 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого постановою КМУ від 27.12.2001 року №1751 передбачені випадки, коли припиняється виплата допомоги по догляду за дитиною. Ні позивач [PERSON], ні його близькі родичі не зверталися до органу, який призначив [PERSON] виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, з заявами щодо припинення виплати такої допомоги. У випадку, якщо було б встановлено, що відповідачу [PERSON] необгрунтовано виплачувалася державна допомога по догляду за дитиною, то позивач [PERSON] не є тією особою, яка має право стягнення з відповідача [PERSON] виплаченої суми допомоги відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого постановою КМУ від 27.12.2001 року №1751. Отже, в задоволенні вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів за минулий час та стягнення державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку необхідно відмовити за необґрунтованістю. З відповідача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 243грн.60коп. за вимогу про стягнення допомоги по догляду за дитиною в сумі 2080грн., оскільки при зверненні з позовом до суду [PERSON] не сплатив судовий збір за зазначену вимогу.

Outcome: approved