Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання їх неповнолітньої дитини за період з дати звернення до суду та до досягнення нею повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що рідним батьком дитини є відповідач. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Позивач зазначає, що її матеріального становища не вистачає для утримання дитини, а відповідач не надає матеріальної допомоги в обсязі, який забезпечує нормальні умови життя і розвитку дитини. Тому позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/2 частини заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Згідно наданої заяви, позовні вимоги визнає частково, не заперечує проти стягнення з нього аліментів, проте не погоджується з розміром, який просить стягнути позивач. Проти стягнення аліментів у розмірі 30% заробітку не заперечував. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що сторони мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] /а. с. 2/ . Дитина проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою /а.с.4/. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки відповідач є батьком неповнолітньої дитини, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі, досягнуто не було, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та сторін, той факт, що дитина досягла чотирнадцятирічного віку, мешкає разом із позивачем та потребує утримання; позивач та відповідач не надали відомостей про те, що мають на утриманні інших неповнолітніх або непрацездатних осіб; відповідач має щомісячний дохід у вигляді пенсії. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Суд не приймає посилання позивача на розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку як на підставу стягнення аліментів у розмірі 1/2 частки заробітку, оскільки обов'язок утримувати дитину покладається законом на обох батьків. Доводи позивача про стягнення аліментів саме у розмірі 1/2 частки заробітку з посиланням на отримання відповідачем прибутку за рахунок підприємницької діяльності суд також не приймає, оскільки аліменти стягуються з усіх видів заробітку відповідача. Твердження позивача про отримання відповідачем пенсії у розмірі 3500 грн. спростовуються наданими суду довідками про розмір пенсії відповідача, яка не перевищує 2400 грн. на місяць. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки доходів відповідача. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду , тому відповідно до ч. 1,3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача у розмірі, пропорційному до розміру задоволених вимог, в дохід держави. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial