Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, з врахуванням уточнення (а.с.49,50), про позбавлення відповідачів права користування житловим будинком за адресою: Полтавська область, Новосанжарський район, село Старі Санжари, вул.Корсуна Федора, буд.8. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником вказаного будинку, відповідачі є зареєстрованими в ньому, але фактично відсутні за місцем реєстрації понад 8 років, що створює перешкоди у реалізації прав власника, в тому числі, унеможливлює оформлення субсидії на сплату комунальних послуг. Відповідачі відзиву на позовну заяву не подали. В судовому засіданні позивач, представник позивача підтримали позовні вимоги. Позивач додатково пояснив, що придбав вказаний будинок за договором купівлі-продажу під час шлюбу з [PERSON] Андрієвною. Відповідач, [PERSON], є рідною дочкою померлої, в свою чергу, відповідач, [PERSON], є рідною дочкою [PERSON], тобто онукою померлої. Після смерті дружини позивач заяв про прийняття спадщини не подавав, вважає будинок своєю особистою власністю. Відповідачі в судове засідання не зявились, заяв чи клопотань не подавали. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши письмові докази, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини. Оскільки відповідач визнає, що спірний будинок він придбав під час шлюбу із померлою [PERSON] Андрієвною, то відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню. Оскільки позивач визнає, що відповідач, [PERSON], є рідною дочкою померлої [PERSON], відповідач, [PERSON], є рідною дочкою [PERSON], тобто онукою померлої, то відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню. 21.09.1989 року позивачем придбано спірний будинок (а.с.79). Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Таким чином, суд приходить до висновку, що спірний будинок знаходився у спільній сумісній власності позивача та [PERSON]. [PERSON] померла 25.03.2008 року. Станом на час її смерті разом із нею були зареєстровані у спірному будинку, в тому числі, позивач та відповідачі (а.с.70). Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, позивач та відповідач [PERSON] є спадкоємцями першої черги. Відповідно до\~ч.3\~ст.1268\~ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, позивач та відповідач [PERSON], є спадкоємцем першої черги, які прийняли спадщину. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України», (заява № 30856/03, 02/12/2010, п.41) зазначив, що втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла. Таким чином, на думку суду, відповідач [PERSON], має право на спадщину, тому не може бути позбавлена права користування нею у звязку із своєю відсутністю. В свою чергу, її дочка, також не може бути позбавлена такого права без відповідної вимоги [PERSON]. На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed