Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, яким просить стягнути з останнього на свою користь суму страхового відшкодування в розмірі 13095грн.; вартість робіт по оцінки завданої шкоди 550грн.; пеню в сумі 861,59грн.; 3% річних в сумі 880,87грн. та інфляційні витрати в сумі 8981,45грн. разом із судовими витратами. В підтверджені своїх доводів зазначає, що 22.03.2013р. мала місця дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП), внаслідок чого пошкоджений автомобіль [NUMBER], під керуванням позивача та іншим учасником ДТП [PERSON], який керував автомобілем «Фольксваген», д/н 67298ХА. Постановою Московського районного суду м. Харкова від 18.04.2013р. винним за порушення ПДР України визнано [PERSON] Цивільна відповідальність останнього застрахована попереднім власником автомобіля у ПАТ «НФСК Добробут» згідно полісу ОСАГО АВ/9896988 від 26.09.2012р. Після настання ДТП [PERSON] у відповідності до умов страхування сповістив відповідача про настання страхового випадку та викликано працівників ДАІ. Крім того, [PERSON] направив цінного листа з первинними документами до страховика, але документи повернуті у звязку з їх неотриманням. В подальшому позивач звернувся до вказаної страхової компанії і стало відомо, що її філія в м. Харкові не працює, тому процедура встановлення збитків необхідно провести самостійно. 10.04.2013р. між позивачем та оцінювачем укладено договір про надання послуг незалежної оцінки. Із звіту вбачається, що вартість матеріальних збитків складає 11039,03грн., вартість надання послуг незалежної оцінки становить 550грн., що сплачено позивачем. Позивач з метою використання автомобіля відремонтував автомобіль, вартість ремонтних робіт становила 13600грн. згідно акту, що позивачем сплачено самостійно. Отже, загальна вартість витрат щодо відновлення автомобіля становить 14150грн. 25.06.2013р., а потім 25.09.2013р. позивачем для отримання страхового відшкодування від відповідача повторно направив необхідні документи, проте жодної відповіді протягом встановленого строку від відповідача не надійшло, страхове відшкодування не сплачено. Таким чином, станом на 24.12.2015р. відповідача прострочив страхову виплату у сумі 13150грн., на яку нараховується пеня, індекс інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми, що позивач просить стягнути за свою кори сит із відповідача. Позивач надав до суду заяву, якою просить розглянути справу за його відсутністю, викладені обставини та вимоги позову підтримує у повному обсязі, не заперечує щодо постановлення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, будучи повідомленим про день та час розгляду справи належним чином, заяв про поважні причини своєї неявки або слухання справи за його відсутністю не надав, тому суд зі згоди позивача розглядає справу у відсутності відповідача, постановляючи заочне рішення, що не суперечить правилам ст. 224 ЦПК України. \~Суд, вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає вимоги позову такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи із наступного. Відповідно до правил ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, судом встановлено, 22.03.2013р. в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER], що належить [PERSON] та автомобіля «Фольксваген», д/н 67298ХА, яким керував [PERSON] Відповідно до постанови Московського районного суду м. Харкова від 18.04.2013р. встановлено, що дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 22.03.2013р. сталася внаслідок порушення ПДР України з боку [PERSON] (а.с.8). Встановлено, що попереднім власником автомобіля «Фольксваген» д/н 67298ХА та ПАТ «НФСК Добробут» укладено поліс ЛОСАГО АВ/9896988 від 26.09.2012р. обовязкового страхування цивільно-правова відповідальності власників наземних транспортних засобів, який діє на території України (а.с.13, 16-18). Позивачем подано до ПАТ «НФСК Добробут» повідомлення та необхідні документи щодо настання страхового випадку по договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, для відшкодування позивачу завданих збитків. Автомобіль відновлено за рахунок позивача. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої, виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування). Згідно договору страхування страховим випадком визначається подія, у разі якої внаслідок ДТП завдано шкоду автомобілю страхувальника. Розмір страхового відшкодування визначається страховиком, виходячи із суми заподіяного в результаті настанні страхового випадку матеріального збитку, але не більше розміру страхової суми. Згідно висновку Звіту № 287 від 18.04.2013р. про визначення вартості матеріальної шкоди, завданої власнику транспортного засобу «БМВ» д/з АХ1016АА вартість матеріальної шкоди на дату ДТП 22.03.2013р. становить 11039,03грн. (ас.20-37). Вартість проведеної оцінки становить 550грн., що вбачається із акту виконаних робіт та квитанції про сплату позивачем вказаної суми (а.с.38,39). Згідно акту виконаних робіт № ФОП [PERSON] від 10.05.2013р. вартість виконаних робіт склала 13600грн., яка сплачена позивач відповідно до квитанції № 567 від 10.05.2013р. (а.с.40,41). Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Частина друга цієї статті визначає, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно пункту 22.1 статті ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої осіб. Відповідно до ст. 22 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до ст. 14 Постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Таким чином, суд приходить до висновку що вимоги про стягнення з ПАТ «НФСК Добробут» суму страхового відшкодування на підставі полісу № ОСАГО АВ/9896988 від 26.09.2012р. обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в сумі 13095грн. підлягають задоволенню. Далі, судом встановлено, що всі необхідні умови для отримання страхового відшкодування були виконані позивачем вчасно і в повному обсязі. Такі обставини підтверджено цінним листом , описом документів, що спрямовувались позивачем на адресу відповідача (а.с.42-47). Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Крім того, у відповідності до ч. 3 ст. 991 ЦК України рішення страховика про відмову здійснити страхову виплату повідомляється страхувальникові у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови, проте на сьогодні таке мотивоване рішення я так і не отримав. Відповідно до ст. 36.2 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобовязаний не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування здійснити виплату страхового відшкодування. Відповідно до ст. 36.5. ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Отже, страхова виплата мала бути виплачена в межах ліміту відповідальності, передбачених вказаним вище страховим полісом. Відповідно до ст.. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобовязаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) звини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування сплачується пеня з розрахунку подвійної ставки ГБУ, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня (ст.. 36.5 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів»). До того ж, зобовязання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобовязання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК, зокрема сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.\~Проценти річних, так само як і інфляційні втрати на суму боргу, входять до складу грошового зобовязання і на відміну від пені не є санкцією за порушення грошового зобовязання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процентів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобовязання.\~ Отже, інфляційні нарахування на суму боргу та три проценти річних є наслідком невиконання грошового зобовязання. Прострочення складає 182 дні у період з 01.10.2013р. по 31.03.2014р., розрахунок подвійної облікової ставки НБУ за один день у вказаний період 13%:365=0,036% (182х13150)х0,036%=861,59грн. Індекс інфляції за весь час прострочення, а саме, за 2013 рік (13150х101,1%)- 13150=144,65грн.; за 2014 рік (13150х124,9%)-13150=3274,35грн.; за 2015 рік (13150х142,3%- 13150=5562,45грн., а всього загальна сума інфляційних витрат становить 8981,45грн. За весь час прострочення у період з 01.10.2013р. по 24.12.2015р., тобто 815 днів (13150х815):365:100=880,87грн. \~ Аналізуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. \~

Outcome: approved