Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу. В позові зазначив, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 2.09.2014 року з вини відповідача [PERSON], був пошкоджений автомобіль HYUNDAI ГЕТЗ, номерний знак [NUMBER], який належить [PERSON] [PERSON] свою цивільно-правову відповідальність не застрахував. Згідно звіту товарознавчої експертизи № 115 від 20.11.2014року, розмір завданих збитків за пошкоджений транспортний засіб становить 52016,29 грн. Страхове бюро виплатило потерпілому [PERSON]. страхове відшкодування у розмірі 43346,91 грн. Посилаючись на викладене, просили в порядку регресу стягнути з відповідача на їх користь страхове відшкодування в сумі 43346,91 грн., послуги аварійного комісара 940 грн., витрати на правову допомогу в сумі 2000 грн. та понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 грн. Сторони в судове засідання не зявилися, від представника позивача поштою надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач був повідомлений про час і місце розгляду справи у відповідності з вимогами ч. 9 ст. 74 ЦПК України через оголошення у газеті «Запорізька правда» № 9 від 02.03.2017 року. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі. За згодою представника позивача та у відповідності зі ст. 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.09.2014 року, приблизно о 11 годині 20 хвилин, [PERSON] в м. Запоріжжі, рухаючись по вул. Військбуд біля будинку № 124, керуючи автомобілем марки «Пежо» державний номер [NUMBER], не впорався з керуванням, виїхав за межі проїзної частини, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобілем «Форд фокус» державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], чим порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху України. Внаслідок ДТП автомобілі пошкоджені, травмованих осіб не має. Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.10.2014 року [PERSON] визнаний винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 27.09.2014 року та притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.(а. с. 8). В результаті ДТП [PERSON] заподіяна шкода на суму 52016,29 грн., що підтверджується звітом аварійного комісара № 115 від 20.11.2014 року (а.с. 11-14). Згідно платіжному дорученню № 9750 від 26.02.2015 року МТСБУ виплатило [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 43346,91 грн. ( а.с. 23). Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Оскільки Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) виплатило страхове відшкодування [PERSON] в розмірі 43346,91 грн., воно має право вимагати стягнення цього відшкодування з відповідача [PERSON] Позовні вимоги про стягнення витрат, повязаних з проведенням товарознавчої експертизи та витрат на правову допомогу задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Склад та розмір витрат належить до предмету доказування у справі. На обґрунтування витрат, повязаних з проведенням товарознавчої експертизи в розмірі 940 грн. позивач посилається на акт виконаних робіт та рахунок. Між тим зазначені документи до позову не додані та не були долучені під час розгляду справи, тому позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають у звязку з недоведеністю. За змістом ст. 84 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Частиною 1 ст. 56 ЦПК України передбачено, що правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Як вбачається зі змісту довіреності № 161 від 28 грудня 2015 року, № 6/2-25/70 від 20 грудня 20161 року, [PERSON] позивачем надано повноваження свого представника відповідно до ст. 38 ЦПК України, тобто за своїм правовим статусом вона не була особою, яка надавала правову допомогу, а тому витрати МТСБУ на оплату її послуг не можуть бути покладені на відповідача [PERSON] Понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати щодо сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача на його користь.

Outcome: partial