Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення солідарно з останніх на свою користь суми боргу з оплати внесків з управління багатоквартирним будинком у розмірі 7628,80 грн, інфляційних збитків у розмірі 830,69 грн, трьох відсотків річних за користування чужими грошовими коштами у розмірі 475,86 грн, а також судових витрат. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідачі є співвласниками квартири [ADDRESS] . Позивач на підставі Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» здійснює управління та обслуговування будинку відповідно до мети, завдання та предмету діяльності об`єднання, встановлених Статутом. 10 травня 2016 року установчими зборами співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] було прийнято рішення про створення Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ФЗ-18» та було обрано правління об`єднання у кількості 13 осіб. З 1 листопада 2017 року розмір внеску на утримання будинку та прибудинкової території у загальному розмірі становив 2,50 грн за м?, з 1 червня 2018 року - 4 грн за м?. З 1 березня 2019 року розмір внеску на утримання будинку та прибудинкової території у загальному розмірі становить 5 грн за м?, який складається з наступних послуг: прибирання прибудинкової території - 0,67 грн/м?; технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем тепло-, водопостачання, водовідведення і зливової каналізації - 0,98 грн/м?; дератизація, дезінсекція - 0,07 грн/м?; обслуговування димовентиляційних каналів - 0,40 грн/м?; поточний ремонт конструктивних елементів, інженерних систем і технічних пристроїв будинків та елементів зовнішнього благоустрою, розташованих на прибудинковій території (а також підготовка житлового фонду до сезонної експлуатації) - 1,91 грн/м?; освітлення місць загального користування, підкачування води - 0,54 грн/м?; енергопостачання для ліфтів - 0,44 грн/м?. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за надані послуги вноситься не пізніше останнього числа місяця, що настає за розрахунковим. Вказує, що відповідачам за період з листопада 2017 року по лютий 2021 року нараховувались належні до сплати внески з управління багатоквартирним будинком, виходячи з тарифів, затверджених загальними зборами співвласників ОСББ «ФЗ-18». Відповідачі, фактично споживаючи послуги, які надаються позивачем щодо управління багатоквартирним будинком, не повністю та несвоєчасно сплачували належні внески і платежі, чим не виконують передбачені статутними документами обов`язки належним чином. Станом на 1 березня 2021 року у відповідачів існує заборгованість перед позивачем з оплати внесків з управління багатоквартирним будинком у розмірі 7628,80 грн. Відповідачі неодноразово повідомлялись про наявність боргу відповідними повідомленнями про оплату, які щомісяця надавались позивачем. Позивач також звертався до відповідача [PERSON] з претензією №30 від 7 грудня 2020 року. Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 9 квітня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON] . Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] померла (а.с.52,), а тому суд вважає за необхідне виключити її зі складу учасників справи. 23 квітня 2021 року відповідачі отримали копію ухвали про прийняття до розгляду та відкриття провадження у справі разом з копіями позовної заяви з додатками, проте будь-яких заяв по суті справи не подавали. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини. Відповідачі є співвласниками квартири [ADDRESS] (а.с.9-11). Відповідно до протоколу №1 установчих зборів співвласників багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] , від 10 травня 2016 року, вирішено створити ОСББ за адресою: [ADDRESS] , та затвердити назву «ФЗ-18», а також прийняти статут ОСББ у типовій редакції з подальшим коригуванням членами правління (а.с.16-17). 23 травня 2016 року створено та зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСББ «ФЗ-18», що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.12-15). Протоколом №4 загальних зборів об`єднання ОСББ «ФЗ-18» від 10 лютого 2019 року підвищено квартплату до 5,00 грн за 1 м? з 1 березня 2019 року (а.с.21-22). Розмір внеску на утримання будинку та прибудинкової території у 2017 році становив 2,50 грн/м? за місяць, з 1 червня 2018 року - 4,00 грн/м? за місяць, з 1 березня 2019 року - 5,00 грн/м? за місяць, у 2020 році - 5,00 грн/м? за місяць, у 2021 році - 5,00 грн/м? за місяць, та складався з переліку послуг згідно кошторисів витрат на управління будинку та прибудинкової території ОСББ «ФЗ-18», затверджених на загальних зборах (а.с.21-27). 20 грудня 2020 року відповідачем [PERSON] отримано претензію позивача від 7 грудня 2020 року за вих.№30, в якій повідомлялось про те, що станом на 1 грудня 2020 року по квартирі [ADDRESS] , числиться заборгованість за послуги з утримання будинку, прибудинкової території і комунальні послуги (вивіз твердих побутових відходів, електропостачання загальних місць користування, включаючи ліфти) у сумі 6734,80 грн (а.с.28-29). Судом встановлено, що відповідачі, як власники квартири [ADDRESS] , встановлені внески і платежі ОСББ «ФЗ-18» не сплачують у зв`язку з чим станом на 1 березня 2021 року утворилася заборгованість у розмірі 7628,80 грн. Вирішуючи пред`явлені позовні вимоги судом враховується наступне. З аналізу положень статей 11, 319, 322, 509, 526 Цивільного кодексу України, статей 1, 5, 7, 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», статей 15, 20, 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» в їх системному взаємозв`язку вбачається, що кожний власник квартири у багатоквартирному будинку є одночасно співвласником спільного майна такого будинку, зокрема, приміщень загального користування та прибудинкової території. Обов`язок утримання зазначеного майна виникає у співвласників багатоквартирного будинку безпосередньо з актів цивільного законодавства. При цьому витрати на утримання спільного майна у багатоквартирному будинку, витрати на оплату комунальних послуг (централізованого опалення) щодо нього входять до складу витрат на управління багатоквартирним будинком та, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат, розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, незалежно від факту використання ними належної їм квартири (нежитлового приміщення) та спільного майна, а також членства в об`єднанні співвласників багатоквартирного будинку. Зокрема частиною 3 ст. 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено, що невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком. Розрахунок заборгованості позивачем здійснений арифметично правильно та відповідачами не оспорюється. З огляду на викладене позовні вимоги в частині суми боргу з оплати внесків з управління багатоквартирним будинком у розмірі 7628,80 грн підлягають задоволенню. Відповідно до статті 610 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (стаття 611 Цивільного кодексу України). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення (стаття 549 Цивільного кодексу України). За змістом частини 2 статті 625 зазначеного Кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач просить стягнути 3% річних за період прострочення з 1 лютого 2019 року по 1 березня 2021 року, що дорівнює 759 дням. Відповідно 3% річних за цей період становлять 475,91 (7628,80х0,03х759/365), які також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, але в межах пред`явлених позовних вимог, що складає 475,86 грн. Також позивач просить стягнути з відповідачів в порядку ч.2 ст. 625 ЦК України інфляційні збитки у розмірі 830,69 грн. Відповідно до наданого позивачем розрахунку сума інфляційних втрат складає 830,69 грн, але суд не погоджується з таким розрахунком та приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума інфляційних втрат на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України, але у розмірі 813,89 грн (7628,80?1.10668659 (індекс інфляції, який складається з добутку щомісячних індексів за період/100%) - 7628,80). Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4761,03 грн ((2270+2500)*(7628,80 +475,86+813,89)/8935,35), що складає по 2380,52 грн з кожного (4761,03/2) (а.с.30-35). Стягуючи витрати на професійну правничу допомогу судом враховується, що клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, від відповідачів не надходило, обставини щодо неспівмірності витрат суду не повідомлялися та не доводилися. Крім того, судом враховано правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, відповідно до якої витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Outcome: partial