Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, яким просить стягнути з останнього на свою користь суму заборгованості у розмірі 72108,52грн., яка включає інфляційні витрати в сумі 58411,45грн. та 3% річних в сумі 13697,07грн., разом із судовими витратами. Обґрунтовуючи вимоги позову позивач зазначає, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 27.04.2011р. із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто заборгованість за договором позики 115727,59грн. За виконавчим листом відкрито виконавче провадження, проведені усі виконавчі дії, однак рішення суду не виконано, відповідач суму боргу не сплатив. Позивач на підставі вимог ст. 625 ЦК України вважає, що з відповідача за прострочення зобовязання необхідно стягнути суму боргу з- урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення і 3% річних від простроченої суми. Представник позивача надав заяву про слухання справи за його відсутністю, вимоги позову підтримав у повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує щодо постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, будучи повідомленим про день та час розгляду справи належним чином, заяв про поважні причини своєї відсутності або про слухання справи за його відсутністю не надав, тому суд, зі згоди представника позивача розглядає справу у відсутності відповідача, постановляючи заочне рішення, що не суперечить правилам ст. 224 ЦПК України. Суд вивчивши доводи позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Так, судом встановлено, що 10.02.2009р. [PERSON] взяв в борг у [PERSON] 100000грн. і зобовязався повернути до 01.07.2009р., про що склав розписку. Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 27.04.2011р. із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто борг за договором позики в сумі 100000грн., індекс інфляції в сумі 11618грн., 3% річних в сумі 4109грн. разом із судовими витратами. На підставі виконавчого листа 26.09.2012р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, 29.12.2012р. повернуто виконавчий лист та 31.01.2013р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Такі обставини підтверджено рішенням суду від 27.04.2011р. (а.с.8), виконавчими документами (а.с.9-12). Відповідно до ст.. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальнику) грошову суму, а позичальник зобовязується повернути таку ж саме грошову суму (суму позики). Згідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст..ст. 610,611 ЦК України порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, а у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Встановлено, що відповідачем умови договору позики порушено, судове рішення не виконано й існуючий борг позивачу не повернуто. Відповідно до положень ст.. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених ст.. 11 ЦК України, зокрема, з договорів та інших правочинів. Положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, сума заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції з травня 2011р. по березень 2015р. становить 58411,45грн., три відсотки річних складають 13697,07грн., а всього заборгованість перед позивачем 72108,52грн. Отже, на підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що вимоги позову підлягають задоволенню на підставі їх доведеності та обґрунтованості. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на підставі правил ст.. 88 ЦПК України.

Outcome: approved