Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 27.03.2014 року між [PERSON] та ПАТ «Державний ощадний банку України» від імені якого діє філія - Одеське обласне управління було укладено Договір №834060 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск платіжної картки. Також 27.03.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено Додатковий договір до Договору №834060 на підставі якого банк відкрив [PERSON] кредитну лінію з лімітом кредиту в сумі 10000.00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24.00% річних. В період з 27.03.2014 року по 20.06.2018 року відповідач використав кредитний ліміт в сумі 9992,21 грн. Відповідач порушив умови договору та не в повному обсязі здійснював часткове повернення кредиту, так як не здійснював необхідного мінімального платежу, тому станом на 20.06.2018 року виникла заборгованість по кредиту в розмірі 15105,13 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача у судове засідання не з'явився, проте надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутністю, позов підтримує у повному обсязі, просить суд позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, проте надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, зазначив, що позов визнає в повному обсязі, надав до суду копії документів, які підтверджують його перебування у зоні проведення АТО з 22.11.2017 року до 22.02.2018 року. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі статтею 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У відповідності до ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Судом встановлено, що 27.03.2014 року між [PERSON] та ПАТ «Державний ощадний банку України» від імені якого діє філія - Одеське обласне управління було укладено Договір №834060 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск платіжної картки. Також 27.03.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено Додатковий договір до Договору №834060 на підставі якого банк відкрив [PERSON] кредитну лінію з лімітом кредиту в сумі 10000.00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24.00% річних, що підтверджується копіями договорів. З копії Договору №834060 та Додаткового договору чітко вбачається, що відповідач висловив згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки та особистим підписом засвідчила, що згодна на приєднання та погоджується з Умовами користування кредитом відповідно до умов договору та підтверджує укладення між нею та банком Кредитного договору. Приєдналась до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використання електронного платіжного засобу (платіжної картки), який діє в редакції на день підписання договору. Підписанням даного договору підтвердив, що ознайомлений з загальною вартістю кредиту і реальною річною процентною ставкою та витратами по кредиту, які викладені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту у додатку до договору. Відповідачу було надано всю інформацію про кредит, що підтверджується його підписом в таблиці тарифів за обслуговування карткового рахунку. Кредитний договір діє до повного виконання Клієнтом всіх грошових зобов'язань за Кредитним договором. Перебіг строку кредитування починається з дати подання Банком Клієнту Кредиту / встановлення ліміту кредитування. Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну пію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. В позові позивач зазначив, що взяті на себе зобов'язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконав, не в повному обсязі здійснював часткове повернення кредиту, не здійснював необхідного мінімального платежу, тому станом на 20.06.2018 року виникла заборгованість по кредиту в розмірі 15105,13 грн., яка складається з простроченого боргу по кредиту 9992,21 грн.; нараховані доходи по кредиту - 76,65 грн., простроченні проценти за користування овердрафт - 3804,81 грн., пеня - 792,96 грн., інфляційні витрати за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом - 305,79 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту - 45,99 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 86,72 грн. Відповідно до умов Договору за невиконання або несвоєчасне, в повному обсязі виконання Клієнтом зобов'язання перед Банком у розмірі та в строки. передбачені Договором про споживчий кредит, Банк має право нарахувати на суми прострочених платежів та стягнути пеню. Згідно ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦПК Кодексу. За загальними положеннями ЦПК України обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Ч. 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. На час розгляду справи в суді відповідач не подав доказів виконання нею кредитного зобов'язання. Разом з тим суд не може прийняти до уваги копії документів наданих відповідачем щодо перебування ним в зоні АТО, оскільки вони підтверджують проходження відповідачем стажування в ГУПН в Донецькій області, тому не є підставою для застосування в даному випадку Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Виходячи з приписів параграфів 1, 2 глави 71 ЦК України, нарахування відсотків здійснюється виключно на поточне та/або прострочене тіло кредиту, тобто на суму кредиту фактично отриману позичальником. Зокрема, ч. 1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Відповідач в порушення умов кредитного договору та наведених норм ЦК України, свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав та не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню згідно уточненого розрахунку позивача. За умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені графіком повернення кредиту та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, за порушення графіку повернення кредиту та процентів за користування ним, договором встановлено відповідальність. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно із ч.3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 ЦК України). Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховним Судом України викладеними у постанові від 06.11.2013 року у цивільній справі № 6-116цс13 та у постанові від 03.06.2015 року у цивільній справі № 6-31цс13. Щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат банку, то відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, передбачені ст. 625 ЦК, не є штрафними санкціями. Підставою застосування передбаченої цією нормою відповідальності є прострочення боржником виконання грошового зобов'язання. Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК). Також, судова практика виходить з того, що приписи ст. 625 ЦК про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов'язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. («Аналіз практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві» - ВСУ). Тому суд приходить до висновку, що вимоги банку про стягнення інфляційних витрат за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом - 305,79 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту - 45,99 грн., 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 86,72 грн. задоволенню не підлягають. З урахуванням встановлених обставин справи і відповідних їм правовідносин, суд вважає, що відповідач порушив вимоги ст.ст. 526, 530 ЦК України і не виконала належним чином умов кредитного договору. Таким чином, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача боргу за кредитом є частково обґрунтованими та позов підлягає частковому задоволенню, зокрема в розмірі 14666,63 грн., з яких: з простроченого боргу по кредиту 9992,21 грн.; нараховані доходи по кредиту - 76,65 грн., простроченні проценти за користування овердрафт - 3804,81 грн., пеня - 792,96 грн. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України. Згідно із п. 36 постанови Пленуму ВССУ від 17.10.2014 року № 10 із змінами та доповненнями, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом). Позивачем понесені судові витрати на суму 1762,00 грн. на сплату судового збору, що підтверджується платіжним дорученням, доданим до матеріалів справи. Враховуючи те, що задоволено 97,1 % позовних вимог (14666,63 грн. від 15105,13 грн. складає 97,1 %), то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в частині судового збору в розмірі 1710,90 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (1762,00 грн. х 97,1% / 100). На підставі ст.ст. 253, 258, 261, 525, 526, 527, 530, 610, 611, 629, 631, 1049, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial