Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив результати проведення електронних торгів на двокімнатну квартиру [NUMBER], загальною площею 44,6 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], від 03.07.2017 року, лот №220895, проведених Державним підприємством «СЕТАМ» Міністерства юстиції України скасувати. Електронні торги - протокол №268447 проведені ДП «СЕТАМ» Міністерства юстиції України стосовно продажу двокімнатної квартири [NUMBER], загальною площею 44,6 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], від 03.07.2017 року, лот №220895, визнати недійсними. Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 14.11.2017 року від 14.11.2017 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 16.01.2018 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 16.01.2018 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову. Позивач при зверненні до суду свої вимоги обґрунтовував тим, що 03.07.2017 року відповідачем на підставі примусового виконання судового рішення про стягнення заборгованості, за поданням Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ ГТУЮ у м. Києві було проведено електронні торги, на яких було продано двокімнатну квартиру [NUMBER], загальною площею 44,6 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], лот №220895. Вважає, що зазначені торги були проведені з суттєвим порушенням норм права, внаслідок чого були порушені права та права його сім'ї, гарантовані чинним законодавством України та міжнародними договорами, згодя на які надана Верховною Радою України. Зазначив, що під час організації та проведення прилюдних торгів був порушений встановлений законом порядок їх проведення, зокрема його та членів його сім'ї не було повідомлено ні про дату, ні про сам факт проведення електронних торгів, - взагалі. Торги було проведено без повідомлення боржника, заставодавця, поручителя, членів сім'ї, які проживають у квартирі, яка є предметом стягнення. Докази належного повідомлення про проведення прилюдних торгів позивача та членів його сім'ї, які проживають у спірній квартирі, відсутні. Додатковою обставиною, що дає підстави вважати проведення торгів такими, які проведені з суттєвим порушенням, є факт, що при проведенні торгів не було зазначено, що квартира знаходиться в іпотеці. Жодних повідомлень про день,час і місце проведення прилюдних торгів та про початкову ціну реалізації майна - іпотекодавцем, боржником, поручителем не отримано. Квартира була реалізована з торгів за ціною, що є значно нижчою від ринкової, за 556229,10 грн., оскільки згідно висновку експертів, на замовлення позивача, вартість квартири станом на 19.07.2017 року без урахування ПДВ становить 739000,00 грн. Зазначене свідчить про безвідповідальність, халатність, професійну непридатність, службову недбалість відповідальних осіб - працівників ДП «СЕТАМ». Крім того, позивача не було повідомлено про результати оцінки. Системність зазначених порушень, на його думку, дає підстави для звернення до суду за захистом свого права, у зв'язку із чим просив позов задовольнити. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідачем ДП «СЕТАМ» 22.03.2018 року подано відзив на позовну заяву. У відзиві ДП «СЕТАМ» зазначає, що в задоволенні позову слід відмовити. Посилається на те, що чинним законодавством України не передбачено повідомлення організатором електронних торгів про реалізацію арештованого майна сторін виконавчого провадження. ДП «Сетам» зазначило про обізнаність позивача про те, що спірне майно буде передане на реалізацію, в зв'язку з чим останній мав реальну можливість скористатися своїм правом на першочерговий викуп спірної квартири. Якщо виконавчі дії вчиняються на підставі судового рішення про стягнення заборгованості та за відсутності судового рішення або виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки, то вони регулюються загальними нормами Закону України «Про виконавче провадження», а не нормами спеціального Закону України «Про іпотеку», на які посилається позивач. На підставі викладеного просив у задоволенні позову відмовити. Позивачем не подано до суду відповідь на відзив. Третьою особою [PERSON] не подано відзиву на позовну заяву. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що квартира №[ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Артеменко О.А., державним нотаріусом П'ятої київської державної нотаріальної контори належала на праві власності позивачу [PERSON] 21.07.2014 року старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №2-2146/14, виданого 27.06.2014 року Солом'янським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь ПАТ «БМ Банк» в сумі 264185,40 грн. Під час примусового виконання 29.04.2015 року державним виконавцем складено акт опису й арешту майна - квартири №[ADDRESS]. Описане майно було передано на відповідальне зберігання [PERSON] під підпис. 11.04.2017 року до ДП «СЕТАМ» надійшла заявка на реалізацію арештованого майна - квартири №[ADDRESS]. Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5 державне підприємство «СЕТАМ» уповноважене на здійснення заходів із супроводження програмного забезпечення системи реалізації майна, технологічного забезпечення, збереження та захисту даних, що містяться у ній, на організацію та проведення електронних торгів, торгів за фіксованою ціною та на виконання інших функцій, передбачених Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим цим наказом. Відповідно до пункту другого розділу ІІ Порядку організатор здійснює внесення до Системи інформації про арештоване майно (формування лота) та його реалізацію за заявкою відділу державної виконавчої служби або приватного виконавця. Відповідно до абзацу четвертого пункту четвертого розділу II Порядку перевірка змісту заявки на відповідність вимогам законодавства Організатором ре здійснюється. За відповідність документів, на підставі яких вноситься інформація до Системи, а також за достовірність інформації, зазначеної у заявці, відповідають посадові особи відділу державної виконавчої служби (приватний виконавець). Заявка на реалізацію була передана в рамках виконавчого провадження №44077743, відкритого на підставі виконавчого листа №2-2146/14, виданого 27.06.2014 року. Отже, виконавче провадження було відкрито на підставі рішення суду щодо стягнення боргу (коштів), а не стягнення предмету іпотеки. Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку», (частина сьома статті 51 Закону України «Про виконавче провадження»). Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Порядок задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки передбачений у розділі V Закону України «Про іпотеку». Зокрема, частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (частина третя статті 33 Закону України «Про іпотеку»). Нормами статей 36, 37, 38 цього Закону також передбачено право сторін договору іпотеки визначати інші позасудові способи задоволення вимог іпотекодержателя. Таким чином, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що передбачений розділом V Закону України «Про іпотеку» та частиною сьомою статті 51 Закону України «Про виконавче провадження» спеціальний примусовий порядок звернення стягнення на предмет іпотеки з метою задоволення вимог іпотекодержателя, застосовується за умови ухвалення судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки або вчинення нотаріусом виконавчого напису (статті 39, 41 Закону України «Про іпотеку»). У той самий час, якщо виконавчі дії вчиняються на підставі судового рішення про стягнення заборгованості та за відсутності судового рішення або виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки, то вони регулюються загальними нормами Закону України «Про виконавче провадження», а не нормами спеціального Закону України «Про іпотеку». До такого ж правового висновку прийшов Верховний Суд України у постанові від 04.02.2015 у справі № 6-238цс14, постанові від 28.01.2015 у справі № 6-199цс14 та постанові від 26.11.2014 у справі № 6-174цс14. Відповідно до частини першої статті 360-7 Цивільного процесуального кодексу України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Разом з тим, п. 2 розділу VII Порядку визначено, що реалізація предмета іпотеки здійснюється відповідно до вимог цього Порядку з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом та Законом України «Про іпотеку». Однак, арештоване майно - двокімнатна квартира [NUMBER], загальною площею 44,60 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] передана державною виконавчою службою Організатору торгів, не як предмет іпотеки, про що зазначено у заявці державного виконавця. За таких обставин, дія Закону України «Про іпотеку» не поширюється на арештоване майно, а отже Організатором торгів не було порушено норми Порядку та Закону України «Про іпотеку». Таким чином, можна прийти до висновку, що зазначені торги проводились у відповідності до вимог чинного законодавства України. Надіслання повідомлення про дату торгів та публікація у друкованих засобів масової інформації передбачені Порядком лише у випадку продажу предмета іпотеки, однак двокімнатна квартира [NUMBER], загальною площею 44,60 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] була передана на реалізацію не як предмет іпотеки, тому відповідні дії організатором торгів здійснені не були, в чому порушення вимог Порядку відсутнє. Таким чином, чинним законодавством України не передбачено особисте повідомлення організатором електронних торгів про реалізацію арештованого майна сторін виконавчого провадження, а тому висновки позивача про те, що сам факт неповідомлення ДП «Сетам» позивача про дату, час, місце проведення електронних торгів є підставою для визнання їх недійсними, на думку суду є помилковими. Відповідно до пункту 3 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання. Оскільки сторони виконавчого провадження не досягли згоди щодо вартості майна боржника та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець визначив вартість майна самостійно шляхом залучення суб'єкта оціночної діяльності. Державним виконавцем було призначено суб'єкта оціночної цільності - суб'єкта господарювання для визначення вартості двокімнатної квартири [NUMBER], загальною площею 44,60 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], про що було складено постанову від 30.09.2016 року. Позивачу була направлена копія вищезазначеної постанови листом від 30.09.2016 року № 22/23. Відповідно до висновку про вартість майна, ринкова вартість об'єкту оцінки станом на 15.12.2016 року, становить 794 613,00 грн. Разом з цим відповідно до пункту 5 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом. Листом від 29.03.2017 № 23873 державним виконавцем позивачу будо надіслано копію висновку про вартість майна. Однак, позивач правом оскарження результатів визначення вартості чи оцінки майна у судовому порядку у 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення не скористався. Відповідно до частини 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Проведення оцінки арештованого майна - двокімнатної квартири [NUMBER], загальною площею 44,60 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] є дією державного виконавця, яка оскаржена не була, а отже реалізація арештованого майна відбулась з встановленням початкової ціни лота у чіткій відповідності до Закону України «Про виконавче провадження» за результатами проведення незалежної оцінки, результати якої сторонами виконавчого провадження у судовому порядку не оскаржувались. Перші торги з реалізації двокімнатної квартири [NUMBER], загальною площею 44,60 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] було призначено на 03.05.2017 року за номером лоту №210748 з встановленням стартової ціни у сумі 794613,00 грн., визначеної на підставі висновку про вартість майна. Однак, торги за лотом №210748 було визнано такими, що не відбулися на підставі відсутності допущених учасників торгів про що було складено протокол №253267. Відповідно до абз. 1 п. 1 розділу ІХ Порядку не реалізоване на електронних торгах нерухоме майно виставляється організатором на повторні електронні торги за ціною, що становить 85%, а рухоме майно - 75% його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження». Після проведення процедури уцінки було визначено дату проведення других (повторних) електронних торгів з реалізації двокімнатної квартири [NUMBER], загальною площею 44,60 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], а саме 01.06.2017 року з присвоєнням майну номеру лоту №215610 та встановленням стартової ціни у сумі 675421,05 грн. Однак, торги з реалізації лоту №215610 теж були визнані такими, що не відбулися, на підставі відсутності допущених учасників торгів, про що було складено протокол №260119. Відповідно до абз. 2 п. 1 розділу ІХ Порядку, у разі повторної нереалізації майна нерухоме майно виставляється організатором на треті електронні торги за ціною, що становить 70%, а рухоме майно - 50% його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження». Треті торги було призначено на 03.07.2017 року з присвоєнням майну номеру лоту №220895 та встановленням стартової ціни у сумі 556229,10 грн. Торги з реалізації лоту №220895 відбулися з визначенням переможця - учасника №13, про що було складено протокол №220895. Відповідно до свідоцтва про право власності від 27.07.2107 року виданого приватним нотаріусом КМНО Коберником А.М., [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.07.2017 року. Верховний Суд України у своїй постанові від 13 04.2016 у справі №6-2988цс15 прийшов до правового висновку, що головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результати торгів, тобто не тільки недотримання норм закону під час проведення прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними. Також, у постанові Верховного Суду України від 24.10.2012 у справі № 6- 116цс12 викладений правовий висновок стосовного того, що потрібно встановити суду під час розгляду справи про визнання прилюдних торгів недійсними: чи мало місце порушення вимог Тимчасового порядку чи інших норм при проведенні прилюдних торгів; чи вплинули ці порушення на результат торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивача, які оспорюють результати торгів. Така ж правова позиція викладена і у постанові Верховного Суду України у постанові від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1884цс15. Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, враховуючи викладене, позивач повинен довести належним та допустимими доказами, що: відбулося порушення вимог Порядку при проведенні електронних торгів; ці порушення вплинули на результати торгів; законні інтереси позивача порушені. Однак, доказів на підтвердження своїх доводів про визнання електронних торгів недійсними позивачем не надано, у зв'язку із чим у задоволенні позову слід відмовити. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що електронні торги відбулись в межах норм чинного законодавства і не можуть бути визнані недійсними, адже при розгляді справи в суді не встановлено, що при їх проведенні були порушені права та законі інтереси позивача по справі. Згідно ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Згідно ч. 9 цієї ж статті у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 16.02.2018 року було накладено арешт, шляхом заборони на відчуження квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] Оскільки, у задоволенні позову відмовлено, суд вважає за доцільне скасувати заходи забезпечення позову встановлені ухвалою від 16.02.2018 року.

Outcome: dismissed