Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» в особі Полтавської філії Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» про стягнення страхового відшкодування, в якому вказує, що 08.12.2011 року між ним та ПАТ «Просто-страхування» було укладено договір №1113218 серія АТК добровільного страхування майнових інтересів власників автомобіля «Toyota Camry» реєстраційний номер [NUMBER]. 14.09.2012 року мала місце ДТП за участю застрахованого автотранспортного засобу (наїзд на дерево), внаслідок чого автомобіль зазнав технічних ушкоджень. Про дорожньо-транспортну пригоду біло повідомлено відповідача, надано ПАТ «Просто-страхування» заяву про виплату страхового відшкодування; ДТП була оформлена з виїздом на місце співробітників ДАІ. Згідно калькуляції , складеної в автосалоні «Audi»(м.Полтава, вул..Київське шосе,29) вартість відновлювального ремонту (в тому числі роботи, запасні частини та витратні матеріали) автомобіля «Toyota Camry» реєстраційний номер [NUMBER] складає 41094,98 гривень. Відповідач листом №04-7599 від 24.10.2012 року відмовив у проведенні страхового відшкодування на підставі п.3 ст.26 Закону України «Про страхування», п.3 ст.991 ЦК України та п.2.11.3.9 «В» договору страхування - «страховик має право відмовити у здійсненні виплати страхового відшкодування у разі подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет цього договору страхування, інших даних, вказаних в цьому договорі про факт настанні страхового випадку». Позивач вважає, що страхова компанія не виконала свої договірні зобов'язання щодо відшкодування шкоди, завданої йому внаслідок ДТП, не мала права відповідно до норми ст.991 ЦК України відмовитися від здійснення страхової виплати, тому [PERSON] просить стягнути з відповідача на його користь 41094,98 гривень на відшкодування матеріальної шкоди та судові витрати. В уточненій позовній заяві позивач збільшив позовні вимоги згідно висновку судової експертизи від 26.12.2014 року, та просив стягнути з відповідача 43027,77 гривень матеріальної шкоди та витрати по сплаті судового збору. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити повністю. Представник відповідача Шевельов Є.О. в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що постанову про адміністративне правопорушення вони не могли оскаржити, оскільки не було потерпілих; представники ДАІ не є трасологами, а відповідно висновку експертизи позивач не міг в'їхати в дерево. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, в надісланій суду заяві просить справу розглянути у його відсутність, з позовом згоден. Суд вважає можливим розгляд справи у відсутність третьої особи. Суд, заслухавши представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно ст.6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до постанови Київського районного суду м.Полтави від 20.09.2012 року 14.08.2012 року о 21.00 годин [PERSON], керуючи автомобілем «Toyota Camry» д.н.з. [NUMBER] на 14 км автодороги М.Рублівка-Полтава під час розвороту, рукаючись заднім ходом, не дотримався безпечної дистанції, допустив наїзд на дерево, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.13.1 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП (а.с.232). Судом встановлено, що 08.12.2011 року між позивачем та ПАТ «Просто-страхування» було укладено договір №1113218 серія АТК добровільного страхування майнових інтересів власників автомобіля «Toyota Camry» реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.4). Відповідач листом №04-7599 від 24.10.2012 року відмовив у проведенні страхового відшкодування на підставі п.3 ст.26 Закону України «Про страхування», п.3 ст.991 ЦК України та п.2.11.3.9 «В» договору страхування - «страховик має право відмовити у здійсненні виплати страхового відшкодування у разі подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет цього договору страхування, інших даних, вказаних в цьому договорі про факт настанні страхового випадку» (а.с.7). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про страхування», підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку. Згідно висновку комплексної судової транспортно-трасологічної та автотоварознавчої експертизи №957/958 від 26.12.2014 року (а.с.167-188) вартість відновлювального ремонту автомобіля «Toyota Camry 2,5 LAT» д.н.з. [NUMBER], внаслідок ДТП, що сталася 14.08.2012 року, становить 43027,77 гривень. Пояснення водія [PERSON] стосовно механізму контактування та обставин ДТП є технічно неспроможними. Заявлену сукупність пошкоджень автомобіль «Toyota Camry 2,5 LAT» д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], в результаті наїзду на дерево під час руху заднім ходом отримати не міг. У відповідності до вимог ч.1,2 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язується довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Оцінюючи докази по справі, суд вважає, що слід віддати перевагу висновку комплексної судової транспортно-трасологічної та автотоварознавчої експертизи над іншими доказами, оскільки у суду не виникає сумніву щодо правильності висновку експертів, які мають спеціальну експертну підготовку по дослідженню обставин дорожньо-транспортних пригод, технічного стану транспортних засобів та їх деталей, транспортної трасології. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач свідомо надав страховику неправдиві відомості про факт настання страхового випадку, а тому страховик правомірно відмовив йому у виплаті страхового відшкодування. Суд не погоджується з посиланнями представника позивача на постанову суду від 20.09.2012 року, як на підставу для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Постанова судді Київського районного суду м.Полтави від 20.09.2012 року про притягнення[PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП лише встановлює, що 14.08.2012 року о 21.00 годин [PERSON], керуючи автомобілем «Toyota Camry» реєстраційний номер [NUMBER] на 14 км автодороги М.Рублівка-Полтапва під час розвороту, рукаючись заднім ходом, не дотримався безпечної дистанції, допустив наїзд на дерево, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.13.1 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Тобто, постановою про адміністративне правопорушення встановлено факт ДТП та вина водія у його вчиненні, і лише у цій частині вона має, відповідно до ст. 61 ЦПК України, преюдиціальне значення, але постановою про адміністративне правопорушення не встановлено, які саме технічні пошкодження отримав автомобіль внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди, як і не встановлено, що ці пошкодження автомобіль отримав при обставинах, на які вказує позивач. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦНК України понесені відповідачем судові витрати за проведення судової експертизи в розмірі 2460 гривень слід покласти на позивача.

Outcome: approved