Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що 27.05.2013 між відповідачем та позивачем було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якої відповідач отримала кредит у розмірі 10331,42 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач за вказаним договором свої зобов'язання не виконала. Станом на 22.01.2017 має заборгованість у розмірі 23066,90 грн., яка складається з: 6863,89 грн. - заборгованість за кредитом; 2250,44 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 7412,85 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 6539,72 грн. - штраф (відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди). Просить стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу в розмірі 23066,90 грн., а також судовий збір у сумі 1600,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, у позовній заяві просив суд проводити розгляд справи без його участі. Відповідач у суді проти позову заперечувала, просила відмовити у його задоволенні. Від її представника - [PERSON] надійшло клопотання про застосування наслідків спливу позовної давності. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 20.08.2007 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг шляхом звернення до банку із заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. У зв'язку з укладенням договору про надання банківських послуг відповідачу було видано платіжну картку, на якій встановлено кредитний ліміт. 27.05.2013 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та Правил надання продукту кредитних карт. За змістом генеральної угоди сторони дійшли згоди про реструктуризацію заборгованості по кредитному договору від 20.08.2007, домовилися про зменшення кредитної заборгованості та визначили остаточний розмір боргу у сумі 10331,42 грн., яку відповідач зобов'язалася погасити до 31.05.2014, а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 0,833% на місяць. Сторони погодили, що погашення заборгованості здійснюється відповідачем шляхом сплати щомісячних платежів у сумі 908,94 грн. (а.с. 7) Згідно з п. 2.2. Генеральної угоди при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, зазначених в цій угоді, Умовах та правилах, більш ніж на 31 день, по зобов'язаннях, строк яких не настав, сторони дійшли згоди, що строк повернення кредиту рахується 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту, починаючи з 32-го дня, вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф в розмірі 6539,84 грн. При порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої зазначений в Умовах та правилах за кожен день прострочення (п. 2.8. Генеральної угоди). Підписавши Генеральну угоду, сторони підтвердили свої права та обов'язки за кредитним договором, погодились з усіма його умовами, у зв'язку з чим зобов'язані їх виконувати належним чином. Частиною 1 статті 6 ЦК України встановлено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як вбачається зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Матеріалами справи підтверджено, що між сторонами виникли договірні правовідносини, пов'язані з видачею кредитних коштів на користь відповідача. Відповідач допустила порушення строків повернення кредитних коштів та сплати процентів. Останній платіж в рахунок погашення заборгованості здійснений відповідачем 24.09.2013, що підтверджується випискою по кредитному договору. Згідно з розрахунком позивача станом на 22.01.2017 заборгованість за кредитним договором становить 23066,90 грн., яка складається з: 6863,89 грн. - заборгованість за кредитом; 2250,44 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 7412,85 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 6539,72 грн. - штраф (відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди). Під час розгляду справи представником відповідача заявлено клопотання про застосування наслідків спливу позовної давності. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України). Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. За правилами ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Матеріалами справи підтверджено, що строк позовної давності у даних спірних правовідносинах розпочався з 24.09.2013, тобто з дати здійснення останнього платежу по кредиту. Пунктом 1.1.7.31 Умов та правил надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною Генеральної угоди від 27.05.2013, передбачено, що строк позовної давності відносно вимог банку про повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки (пені, штрафів) складає 50 років. Підписавши Генеральну угоду від 27.05.2013, відповідач підтвердила, що ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг, повною інформацією про умови кредитування, а отже надала свою згоду на збільшення строку позовної давності в 50 років. Відтак, в даних зобов'язаннях позовна давність, встановлена законом, була збільшена за домовленістю сторін відповідно до ст. 259 ЦК України. Позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором у січні 2017 року. Таким чином, ПАТ КБ «Приватбанк» не пропущено строк позовної давності, а тому відсутні підстави для застосування наслідків його пропуску, передбаченого ст. 267 ЦК України. Оцінюючи зібрані докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги в суді знайшли своє підтвердження і підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 23066,90 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1600,00 грн. судового збору (а.с. 2). З викладеного,

Outcome: approved