Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 19 грудня 2012 року помер його дідусь [PERSON], після смерті якого залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки розміром 2,84 га, що знаходиться на території Нагірненської сільської ради Ренійського району Одеської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту про право власності на землю виданого на підставі рішення Нагірненської сільської ради Народних депутатів Ренійського району Одеської області від 19 квітня 2001 року № 126, серії IV ОД №023182, масив № 2, ділянка № 2. За життя померлий [PERSON] склав заповідальне розпорядження від 10 липня 2012 року, відповідно до якого державний акт на право власності на вказану земельну ділянку заповів позивачу [PERSON], тому спадкування здійснюється за заповітом. Через деякий час позивач звернувся до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, 16 травня 2017 року, своєю постановою, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів. Позивач у судове засідання не зявився, причини неявки суду не відомі, до суду надійшла заява від представника позивача - адвоката [PERSON], в якій вона просить розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не зявилися, причини неявки суду не відомі, надали суду заяви, відповідно до яких вони просять розглядати справу за їх відсутності, позов визнають та проти його задоволення не заперечують. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, 19 грудня 2012 року помер дідусь позивача - [PERSON], після смерті якого залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки розміром 2,84 га, що знаходиться на території Нагірненської сільської ради Ренійського району Одеської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту про право власності на землю виданого на підставі рішення Нагірненської сільської ради Народних депутатів Ренійського району Одеської області від 19 квітня 2001 року № 126, серії IV ОД №023182, масив № 2, ділянка № 2. За життя померлий [PERSON] склав заповідальне розпорядження від 10 липня 2012 року, відповідно до якого державний акт на право власності на вказану земельну ділянку заповів позивачу [PERSON], тому спадкування здійснюється за заповітом. Через деякий час позивач звернувся до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, 16 травня 2017 року, своєю постановою, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила їм у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів. У підтвердження своїх позовних вимоги, позивач надав суду копії документів, які підтверджують право власності та видавалися на імя померлого [PERSON], а відсутність оригіналів правовстановлюючих документів не може бути підставою для невизнання права власності за спадкоємцем. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України, \~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Частина 5 ст. 1268 ЦК України передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У даному випадку визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, надані суду документи у повному обсязі підтверджують право померлого [PERSON] на спірне спадкове майно, спадкоємцем якого є [PERSON], а тому позов має бути задоволено. На підставі викладеного та

Outcome: approved