Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, вказавши в ньому, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], шлюб з якою 29 березня 2015 року був розірваний. Під час шлюбу була придбана квартира [ADDRESS]. Квартиру придбали в рівних частках (по ? кожному). На момент придбання даної квартири вони з дружиною фактично не проживали однією сім*єю. [PERSON] категорична була проти його вселення в дану квартиру. Він допоміг переїхати до квартири, однак сам в неї не заселявся, ключів від квартири він не має.. На даний час досягнути згоди щодо користування вказаною квартирою неможливо, сумісне проживання в даній квартирі є неможливим. Таким чином, [PERSON] створює перешкоди у користуванні квартирою, відмовляється надати ключі, пояснюючи, що його ? частина належить їй та дітям. Зазначив, що виходячи її загальною площі квартири, яка становить 63,10 кв.м., в тому числі житлової 37,90 кв.м., влаштувати дві ізольовані квартири неможливо та недопустимо відповідно до ДБН. Крім того, зазначив, що на даний час він перебуває у шлюбі із [PERSON], його сім*я складається з 5 чоловік, в тому числі трьох дітей і проживати в даній квартирі спільно з відповідачами не зможе. Метою здійснення виділу його частки в натурі та стягнення грошової компенсації вартості ? частки вказаної квартири є майбутнє придбання власного повноцінного житла для своєї родини. В результаті неможливості виділу в натурі його ? частки квартири, він як співвласник має право на одержання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки. Просить припинити право власності [PERSON] на ? частину у спільній частковій власності квартири за адресою м. Чернівці, бульвар Героїв Сталінграду, 18/97, визнати за [PERSON], [PERSON], [PERSON] право власності по 1/12 частині квартири за адресою м. Чернівці, бульвар Героїв Сталінграду, 18/97 за кожним та стягнути з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на свою користь компенсацію за належну йому ? частку квартири [ADDRESS] в сумі 216\~900 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги, викладені в позові підтримала, просила позов задовольнити. Відповідачка [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що позивач бажання користуватися своєю часткою квартири ніколи не виявляв, в даній квартирі він ніколи не проживав і не з*являвся, комунальні платежі не сплачував. Виплатити компенсацію вартості частки майна позивача вона не в змозі, оскільки працює, отримує заробітну плату біля 3000 грн., інших сторонніх доходів у неї не має, виховує і утримує двох дітей. Таким чином, стягнення грошової компенсації частки позивача, який бажає виділу, вона сплатити не в змозі та визнання за нею, усупереч її волі, права власності на частку позивача є використання позивачем свого права власності на шкоду їй. Просить в задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явився, надав суду заперечення, в яких зазначив, що позов не визнає, просить відмовити в його задоволенні. Представник третьої особи на стороні відповідачів, Служби у справах дітей Чернівецької міської ради, пояснила, що виходячи з інтересів дитини, вона підтримує правову позицію відповідачки [PERSON] та просить в задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. У силу положень ст.ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст.ст. 319, \~358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Виходячи з цих положень правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів всіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється з згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Згідно ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Крім вказаної спеціальної норми слід врахувати і загальні засади цивільного законодавства, а саме ст. 3 ЦК України щодо справедливості, добросовісності та розумності з врахуванням прав та інтересів усіх співвласників. Судом встановлено, що відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 23 липня 2003 року квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Частка кожного складає ? вказаної квартири. Відповідно до довідки про склад сім*ї ЖБК-46 від 13 серпня 2015 року в квартирі [ADDRESS] зареєстровані та проживають [PERSON], її сини - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. [PERSON] після придбання даної квартири в квартирі не був зареєстрований і в неї не заселявся. Бажає отримати грошову компенсацію вартості ? частки квартири [ADDRESS]. Як вбачається з договору купівлі-продажу від 27 червня 2003 року квартира [ADDRESS] складається з трьох житлових кімнат, загальною площею 63,10 кв.м., в тому числі житловою 37,90 кв.м. Відповідно до вимог ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що позивач, який бажає виділу своєї частку шляхом отримання грошової компенсації, не довів належними та допустимими доказами, що виділ його частку в натурі є неможливим, що дійсна ринкова вартість ? частини спірної квартири складає 216\~900 грн., що реалізація його права на виділ та отримання грошової компенсації не порушить прав інших осіб, які не мають змоги сплатити співвласнику грошову компенсацію вартості його частки, враховуючи що один з відповідачів є неповнолітньою особою, яка не має власних доходів. Всі докази позивача є припущеннями, які не можуть судом бути прийняті як докази. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі викладеного, ст.ст. 3, 319, 358, 364 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 21, 24, 41 Конституції України, суд, -

Outcome: dismissed