Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, в якому просить зменшити розмір стягуваних з нього аліментів та встановити їх в розмірі 500,00 грн., щомісячно, з наступною індексацією відповідно до закону, до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачкою вони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Заочним рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 18.01.2016р. з позивача на користь відповідачки стягнуті аліменти на утримання дитини в розмірі 1000,00 грн., щомісячно, з наступною індексацією відповідно до закону, до досягнення дитиною повноліття, які позивач не може сплачувати, так як він не працює та не може працевлаштуватися, що унеможливлює виконання рішення суду, що призводить до постійного збільшення заборгованості по аліментам, у звязку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Представник позивача у судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність та у відсутність позивача, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідачки в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву, в якій просив суд про розгляд справи у його відсутність та надав до суду заперечення проти позову, згідно яких позовні вимоги позивача не визнав, зазначивши, що позивачем про зміну свого матеріального стану суду не надано жодного доказу та судом при визначенні розміру аліментів вже було враховано, що позивач має нерегулярний дохід, частину доходу одержує в натурі та інші обставини. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі за безпідставністю та необґрунтованістю, У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов'язані з обовязком батьків утримувати неповнолітню дитину, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Сімейним Кодексом України. Дослідивши та оцінивши в сукупності письмові докази, надані сторонами, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Як вбачається зі свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], її батьком вказаний [PERSON], позивач у справі (а.с. 7). Згідно заочного рішення Арцизького районного суду Одеської області від 18 січня 2016 року з [PERSON] стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1000,00 грн., щомісячно, з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з дня подачі позовної заяви, тобто з 11 серпня 2015 року і до досягнення повноліття дитиною, тобто до 05 травня 2024 року (а.с. 8-9). Постановою від 06 травня 2016 року відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 492/1183/15-ц, виданого Арцизьким районним судом Одеської області 15 березня 2016 року, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн., щомісячно, з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з дня подачі позовної заяви, тобто з 11 серпня 2015 року і до досягнення повноліття дитиною, тобто до 05 травня 2024 року (а.с. 15). Відповідно до довідки № 1911/10/15-07-13 від 10.03.2016р., виданої Арцизькою обєднаною державною податковою інспекцією головного управління державної фіскальної служби в Одеській області сума чистого оподаткування доходу ФОП [PERSON] від здійснення підприємницької діяльності за період з 01.01.2015р. по 31.12.2015р. склала 0,0 грн. (а.с. 10). Як вбачається з довідки № 163/14/03 від 03.03.2016р., виданої Арцизьким районним центром зайнятості [PERSON] станом на 03.03.2016р. не перебуває на обліку в Арцизькому районному центрі зайнятості у статусі безробітного, допомогу по безробіттю не отримує (а.с. 11). [PERSON] з 12 вересня 2014 року не працює, що підтверджується копією трудової книжки серії АХ № 112138 від 02.06.1997р. (а.с. 12-14). Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 Сімейного кодексу України на батьків покладено обовязок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Згідно з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. При цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Під зміною матеріального положення сторін розуміється як покращення, так і погіршення майнового положення платника або одержувача аліментів, під зміною сімейного стану розуміється зявлення у сімї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобовязані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Відповідно до розяснень, що надані в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~судам розяснено, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази не можуть свідчити про наявність підстав, передбачених ч. 1 ст. 192 СК України, тобто вони не свідчать про зміну матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя платника або одержувача аліментівтак як згідно заочного рішення Арцизького районного суду Одеської області від 18 січня 2016 року стан здоровя та матеріальне становище позивача на які посилається позивач, як на обґрунтування своїх вимог судом було враховано при визначенні розміру аліментів. Згідно статті 27 Конвенції ООН про права дитини від\~20.11.1989р. «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В обґрунтування заявлених вимог про зменшення розміру аліментів позивач послався на те, що він постійно проживає в [INFO], ніде не працює, доходу ніякого не має та працевлаштуватися не може, періодичні підробки в позивача вкрай рідкі та дохід від них дуже низький. Згідно розяснень, що викладені в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~судам розяснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У якості доказів на обґрунтування заявлених вимог позивачем суду надано довідку № 1911/10/15-07-13 від 10.03.2016р., видану Арцизькою обєднаною державною податковою інспекцією головного управління державної фіскальної служби в Одеській області, згідно якої дохід позивача від підприємницької діяльності складає 0,0 грн. (а.с. 10); довідку № 163/14/03 від 03.03.2016р., видану Арцизьким районним центром зайнятості, згідно якої позивач не перебуває на обліку у статусі безробітного, допомогу по безробіттю не отримує (а.с. 11); копію трудової книжки згідно якої позивач не працює (а.с. 12-14). Проте, при вирішенні питання про зміну розміру аліментів, присуджених судовим рішенням позивачу, відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, суду необхідно довести зміни його, як платника аліментів, матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя та в інші випадки, передбачені СК України, які призвели до неможливості сплачувати аліменти у присудженому розмірі, однак позивачем суду не надано доказів зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя, що мали наслідком виникнення у позивача прав на зміну аліментів, надані вищезазначені письмові докази містять відомості про дохід за 2015 рік, те що позивач не має статусу безробітного, не працює містять відомості, які були враховані при ухваленні рішення про стягнення аліментів. Суд не бере до уваги посилання позивача, як на обґрунтування своїх вимог, що позивач постійно проживає в [INFO], ніде не працює, доходу ніякого не має та працевлаштуватися не може, періодичні підробки в позивача вкрай рідкі та дохід від них дуже низький так як такі обґрунтування позивачем заявлених вимог не свідчать про погіршення його майнового стану та не є підставою для зменшення аліментів до 500,00 грн. Разом з тим, судом встановлено, що обґрунтування заявлених вимог про зменшення розміру аліментів зміною сімейного стану, погіршенням стану здоровя позивач у позові не наводив і цими підставами свої вимоги не мотивував. Отже, суд прийшов до висновку, що позивач є здоровою працездатною людиною, займається підприємницькою діяльністю. Суд зазначає, що обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька дитини. Виконання передбачених ст. 150 СК України обовязків батьків щодо виховання та розвитку дитини повязане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично, так і духовно. Документальних підтверджень про свої низькі фактичні доходи та зміни сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя та інших випадків, передбачених СК України, які б свідчили про матеріальну неспроможність сплачувати аліменти в розмірі 1000,00 грн. та були б підставою для зменшення раніше встановленого розміру аліментів, позивачем не надано, чим не виконано вимоги ст. ст. 10, 60ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази мають бути належними та допустимими. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, будь-яких належних та допустимих доказів про зміну матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя позивача, як платника аліментів, та в інших випадках, передбачених СК України, як підстав для зменшення визначеного судом розміру аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1000,00 грн., щомісячно, з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з дня подачі позовної заяви, тобто з 11 серпня 2015 року і до досягнення повноліття дитиною, тобто до 05 травня 2024 року позивачем не надано. Більш того, усі обставини, на які посилається позивач по наявній справі, повністю були враховані судом при ухваленні рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини та з урахування усіх цих обставин і був визначений розмір аліментів в сумі 1000,00 грн. На підставі вищезазначеного, суд, оцінивши в сукупності всі добуті в судовому засідання докази, прийшов до висновку про відмову [PERSON] в задоволенні його позовних вимог.

Outcome: dismissed