Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок та земельна ділянка площею 0,1204 га, розташована за адресою : [ADDRESS]. Для з'ясування меж вказаної земельної ділянки був складений його кадастровий план, з якого вбачається, що частина земельної ділянки, площею 0,0340 га відчужена та огороджена сусідами - відповідачами по справі, які після смерті [PERSON] самовільно побудували гараж, інші господарчі прибудови та встановили огорожу. Вказана частина земельної ділянки на користь відповідачів не відчужувалась, а донька [PERSON] - [PERSON], якій в спадщину перейшла вся земельна ділянка площею 0,1204 га згоди на будівництво споруд на ній відповідачам не надавала, оскільки вказана земельна ділянка використовувалася під город. В результаті самовільного захоплення земельної ділянки порушено його право користування та розпорядження власністю. Відповідачам було запропоновано звільнити належну йому земельну ділянку, забрати свої будівельні матеріали та не створювати перешкод у користуванні вказаною частиною земельної ділянки. Відповідачі в добровільному порядку не звільнили зайнятої земельної ділянки. Потім він звернувся з заявою до Дніпрянської селищної ради про захоплення його земельної ділянки та вирішення спору, проте робочою групою з розгляду земельних спорів Дніпрянської сільської ради було рекомендовано звернутися до суду. Просив суд зобов'язати відповідачів знести гараж, огорожу і всі інші прибудови, що знаходяться на частині земельної ділянки площею 0,0340 га, розташованої по [ADDRESS], належної йому на праві приватної власності та не чинити йому перешкоди в користуванні та розпорядженні нею. Стягнути з відповідачів судові витрати по справі та витрати на правову допомогу, на виготовлення кадастрового плану. В судове засідання позивач не з'явився, просив справу розглядати в його відсутність. Представник позивача позовні вимоги підтримав. Відповідачі у судовому засіданні позову не визнали, пояснивши, що вказану земельну ділянку їм передав [PERSON] за проведення газопостачання до його будинку, з його згоди вони побудували на земельній ділянці гараж та сарай і поставили огорожу, проте не встигли оформити документи на відчуження частини земельної ділянки, оскільки [PERSON] помер, після нього померла його спадкоємиця - донька [PERSON], яка теж не заперечувала проти будівництва ними гаражу та сараю на частині земельної ділянки, оскільки вони доглядали за нею. Суд заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши докази по справі в їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.11.2013 року [PERSON] є власником житлового будинку садибного типу, розташованого за адресою : [ADDRESS]. Право власності на нерухоме майно зареєстроване 22.11.2013 року. Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 12.12.2013 року та ухвалою цього суду від 21.01.2014 року за [PERSON] визнано право власності на земельну ділянку площею 0,1204 га, що знаходиться в [ADDRESS] у порядку спадкування за заповітом від 16.01.2013 року після смерті [PERSON], що померла [INFO], яка була спадкоємицею після смерті [PERSON], на ім'я якого був виданий державний акт про право власності на вказану земельну ділянку. 08.02.2014 року вказане право власності на земельну ділянку зареєстроване Реєстраційною службою Новокаховського міського управління юстиції. До технічного паспорту на житловий будинок, розташований в [ADDRESS] долучено схематичний план земельної ділянки площа якої 1204 кв.м., під городом 603 кв.м. З кадастрового плану земельної ділянки, розташованої в [ADDRESS] Дніпрянської селищної ради, виготовленим ФОП [PERSON] слідує, що частина земельної ділянки зі сторони городу захоплена [PERSON] [ADDRESS]. На вказаній захопленій частині земельної ділянки розташовані кам'яна нежитлова будівля, нежитлова будівля, коптилки, навіс, кам'яна огорожа. Площа зайнятої земельної ділянки 0,0340 га. З витягу з протоколу № 26 засідання робочої групи по розгляду суперечок щодо суміжного землекористування громадян Дніпрянської селищної ради від 21.03.2014 року слідує, що під час обстеження земельної ділянки, розташованої в [ADDRESS] виявлено невідповідність конфігурації та площі відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого на ім'я [PERSON] На даний час її площа становить 0,0864 га. Зі слів [PERSON] вказана земельна ділянка була передана їм [PERSON] взамін за проведення газопостачання до його будинку. Документів не надано. З пояснень свідків [PERSON], [PERSON] слідує, що позивач по справі [PERSON] є родичем [PERSON], за життя допомагав їй, піклувався, останнім часом доглядав за нею, тому вона залишила йому в спадщину житловий будинок та земельну ділянку. [PERSON], колишній власник земельної ділянки не надавав дозволу сусідам на будівництво господарчих побудов на його земельній ділянці, а лише дозволяв користуватися частиною городу. З пояснень свідків [PERSON], [PERSON] слідує, що [PERSON] віддав частину земельної ділянки [PERSON] та [PERSON] взамін підведення до його будинку газопостачання. З акту виконаних послуг слідує, що [PERSON] сплатив гроші за правову допомогу в сумі 3400 грн. З квитанції до прибуткового касового ордеру слідує, що [PERSON] сплачено 500 грн. за виготовлення кадастрового плану. З журналів судового засідання вбачається, що представник позивача брав участь в судових засіданнях загальною тривалістю 1 год. 22 хв. Відповідно до ст. 321, 375, 376 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Відповідно до ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом:б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; З матеріалів справи вбачається, що позивач є власником житлового будинку та земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та рішення суду. Під час визначення меж земельної ділянки площею 0,1204 га було встановлено її невідповідність по конфігурації та по площі земельній ділянці, на яку виданий державний акт на право власності на землю колишньому власникові землі [PERSON] Як слідує з кадастрового плану та протоколу засідання робочої групи по розгляду суперечок щодо суміжного землекористування громадян Дніпрянської селищної ради від 21.03.2014 року, земельна ділянка площею 0,0340 га. самовільно зайнята відповідачами, які побудували на ній самочинні побудови - гараж, сарай, огорожу. Відповідачі не заперечують проти зайняття земельної ділянки, посилаючись на домовленість із колишнім власником земельної ділянки [PERSON], проте будь-які письмові докази відсутні, а показання свідків суд не може прийняти до уваги, оскільки вони заперечуються доказами про право власності позивача на земельну ділянку в цілому площею 0,1204 га. Таким чином, судом встановлено порушення прав на користування та розпорядження земельною ділянкою [PERSON] площею 0,0340 га., на вказаній частині земельної ділянки розташовані самочинні побудови, документи у відповідачів на будівництво вказаних об'єктів відсутні. Тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, а права позивача відновленню шляхом знесення відповідачами самочинних об'єктів будівництва на земельній ділянці [PERSON] площею 0,0340 га та зобов'язання їх не чинити перешкоди [PERSON] в користуванні та розпорядженні земельною ділянкою, розташованою за адресою : [ADDRESS]. Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Враховуючи участь представника позивача в судових засіданнях тривалістю 1год. 22 хв. суд вважає, що з відповідачів в порядку ст.84 ЦПК України підлягають стягненню в рівних частинах витрати на правову допомогу в сумі 665,84 грн. відповідно до розрахунку : 1218 грн. (мінімальна заробітна плата в 2014 році) Х 40 % = 487,20 грн. 487,20 грн. + 487,20 грн. : 60 хв. Х 22 хв. = 665,84 грн. Відповідно до ст. 79, 86 ЦПК України, витрати на виготовлення кадастрового плану не відносяться до судових витрат, тому відповідно до ст. 88 ЦПК України не підлягають стягненню з відповідачів. Проте з відповідачів підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,60 грн. в рівних частинах по 121,80 грн. з кожного.

Outcome: partial