Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним право власності за набувальною давністю на житловий будинок, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, місто Олександрія, провулок Волховський, будинок 5. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в 1972 році його мати [PERSON] уклала шлюб з [PERSON]. В цьому ж році вітчим придбав житловий будинок за адресою: м. Олександрія, пров. Волховський, 5. У 1983 році вказаний будинок вітчим з матірю знесли та побудували новий, який був прийнятий в експлуатацію та на імя вітчима видано свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння від 06.12.183 року. 12.03.2005 року померла мати і він залишився проживати з вітчимом. 01.05.2006 року помер вітчим. Після його смерті він продовжував безперервно проживати у вказаному житловому будинку та проживає без реєстрації по теперішній час, добросовісно та відкрито володіє ним більше десяти років. У вересні 2017 року він звернувся до державного нотаріуса Олександрійської міської державної нотаріальної контори №1 із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, яке належало вітчиму, але постановою нотаріуса йому відмовлено у видачі свідоцтва через відсутність документального підтвердження факту родинних відносин, а також факту проживання однією сімєю за спадкодавцем не менше пяти років до часу відкриття спадщини. Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16.08.2017 року встановлено факт його постійного проживання з 1990 року по 01.05.2006 року разом з вітчимом, який помер 01.05.2006 року за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, пров. Волховський, 5. Спадкоємців, які б прийняли спадщину після смерті вітчима або заявили про її прийняття відсутні, свідоцтво про право на спадщину за законом або за заповітом на майно вітчима нікому не видано. Враховуючи те, що він добросовісно заволодів житловим будинком вітчима, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, пров. Волховський, 5 і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно володіти ним, просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок за набувальною давністю. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав зазначених у позові. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Заслухавши думку позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] являється рідною матірю [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії VI УР №423168 від 21.01.1964 року. 14.07.1973 року [PERSON] та [PERSON], уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ОЛ № 284163 від 14.07.1973 року. 01.05.2006 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОЛ №028293. Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 06.12.1983 року, зареєстрованому в Бюро технічної інвентаризації та записано в реєстраційну книгу за №21/1, житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: м. Олександрія, пров. Волховський, 5 дійсно належить [PERSON]. На вказаний житловий будинок видано технічний паспорт від 12.05.1983 року. Позивач, [PERSON], з 1980 року проживає у житловому будинку, який розташований за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія. пров. Волховський, 5 без реєстрації, що підтверджується довідкою Квартального комітету №25 від 28.12.2017 року. Постановою державного нотаріуса Олександрійської міської державної нотаріальної контори №1 від 19.09.2017 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно [PERSON], померлого 01 травня 2006 року в звязку з відсутністю документального підтвердження факту родинних відносин чи інших відносин, а також факту проживання однією сімєю зі спадкодавцем не менше пяти років до часу відкриття спадщини. Позивач на даний час проживає за адресою: [INFO], позивачем укладено договір №106494 від 26.04.2016р. про надання населенню послуг з газопостачання. Статтею 41 Конституції України визначено, що право власності набувається в порядку визначеному законом. Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Нормою ст. 344 ЦК України встановлено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно частини 4 статті 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Статтею 344 ЦК України регламентовано, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно з пунктом 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Крім того, ч. 8 розділу Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Таким чином, оскільки ЦК України набрав чинності 01.01.2004, норма ст. 344 даного Кодексу може застосовуватися до правовідносин, які виникли після 01.01.2001. Як убачається, від дати смерті [PERSON] та на час подання даного позову, орган місцевого самоврядування не заявляв вимог щодо визнання спадщиною відумерлою, в порядку передбаченому статтею 1277 ЦК України, про заперечення проти задоволення позову не заявив та не вказував на підстави, які можуть перешкоджати у постановленні такого рішення суду. Крім того, як убачається з наданої завідувачем Олександрійської міської державної нотаріальної контори №1, спадкова справа після померлого [PERSON] не заводилась. Таким чином, судом встановлено, що позивач у справі добросовісно, відкрито та безперервно володіє нерухомим майном, а саме: житловим будинком по пров. Волховському, 5 в м. Олександрії Кіровоградській області, який згідно свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 06.12.1983 року належав померлому [PERSON], протягом останніх 12 років - терміну, яким охоплюється передбачений законом для можливості застосування положень ст. 344 ЦК України строк, а відтак, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved