Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до колективного сільськогосподарського підприємства «Руськополівський» де третя особа Тячівська міська рада про зобов'язання вчинити окремі дії щодо формування земельної ділянки. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, 16 лютого, відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за №172 придбав у відповідача навіс, що розташований по вул.. [ADDRESS] в с. Руське Поле . Вказаний об'єкт розташований на земельній ділянці, що є у користуванні відповідача у відповідності до державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серія [NUMBER]. Посилаючись на аб.2 ч.6 ст. 120 Земельного кодексу України стверджує, що земельна ділянка в розмірах необхідних для обслуговування придбаного навісу по вул. [ADDRESS] в с. Руське Поле, підлягає передачі йому в оренду або у власність її власником - Тячівською міською радою, однак цьому повинно передувати припинення права постійного користування землею колективного сільськогосподарського підприємства «Руськополівське». Ще до укладення договору купівлі-продажу навісу відповідач зобов'язаний був вжити заходи по формуванню земельної ділянки, на якій розташований навіс, однак до сьогоднішнього дня цього не зробив. Тому просить суд зобов'язати КСП «Руськополівське» невідкладно укласти з розробником виконання робіт із землеустрою договір на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, якою воно користується відповідно до Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою (серія [NUMBER]) з утворенням окремої земельної ділянки для обслуговування навісу (реєстраційний номер об'єкту нерухомості - 1149300721244), площею не менше 0,37 га, який розташовано по вул.. [ADDRESS] в с. Руське Поле, Тячівського району, Закарпатської області, визначивши в договорі строк виконання таких робіт не довшим 30 днів та подати Державному кадастровому реєстратору заяву про державну реєстрацію новоутворених земельних ділянок в Державному земельної кадастрі. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить позов задовольнити. Представник відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив обґрунтовуючи тим, що відповідач придбав будівлю навісу, площею 820,0 м. кв., що розташований в [ADDRESS]., на земельній ділянці, яка використовується як господарський двір, і перебуває у користуванні КСП «Руськополівське» на підставі державного акту на право постійного користування землею серія [NUMBER] від 24.06.1994 року, з таким цільовим призначенням, площею 1487,9 га. Правовий статус земельної ділянки, що перебуває у користуванні відповідача є землі державної власності. Стверджує, що згідно земельного законодавства відповідач не має права на розпорядження землями, що не перебувають у його власності, що не унеможливлює виникнення у КСП «Руськополівського» будь-яких зобов'язань, зокрема щодо замовлення землевпорядних робіт. Таким чином стверджує, що вимога позивача щодо укладення цивільно-правової угоди на його умовах, суперечить цивільному законодавству України та порушує права відповідача. Разом з цим стверджує, що позивач укладаючи договір купівлі-продажу будівлі навісу у 2017 році погоджувався з умовами правочину та достовірно знав про правовий статус земельної ділянки під будівлею. Крім цього стверджує, що позивачем не надано доказів того, що саме відповідач перешкоджає йому в оформленні цієї земельної ділянки. Вважає, що даний позов пред'явлено до неналежного відповідача, оскільки позивач не довів, що реалізація оформлення його прав на землю під будівлею, яку він купив у відповідача пов'язано з КСП « Руськополівське», а також позивач не реалізував своє право на оформлення земельної ділянки під будівлею у власність чи користування у встановленому законом порядку. Тому просить суд відмовити в задоволенні даного позову в повному обсязі. Заслухавши учасників процесу та дослідивши письмові докази суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що позивач 16 лютого 2017 року, відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за №172 придбав у відповідача навіс, що розташований по вул.. [ADDRESS] в с. Руське Поле . Вказаний об'єкт розташований на земельній ділянці, що є у користуванні відповідача у відповідності до державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серія [NUMBER]. Виходячи із норм ч.ч.1,2,5, аб 2 ч.6 ст. 120 ЗК України позивач просить суд зобов'язати КСП «Руськополівське» невідкладно укласти з розробником виконання робіт із землеустрою договір на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, якою воно користується відповідно до Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою (серія [NUMBER]) з утворенням окремої земельної ділянки для обслуговування навісу (реєстраційний номер об'єкту нерухомості - 1149300721244), площею не менше 0,37 га, який розташовано по вул.. [ADDRESS] в с. Руське Поле, Тячівського району, Закарпатської області, визначивши в договорі строк виконання таких робіт не довшим 30 днів та подати Державному кадастровому реєстратору заяву про державну реєстрацію новоутворених земельних ділянок в Державному земельної кадастрі. Відповідно до.ч.1,2,5, аб 2 ч.6 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на житловий, будівлю або споруду фізичними або юридичними особами, які можуть мати у власності земельних ділянок, до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташований жилий будинок, будівля або споруда, на умовах оренди. Укладення договору, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що пов'язане з переходом права на частину земельної ділянки, здійснюється після виділення цієї частини в окрему земельну ділянку та присвоєння їй окремого кадастрового номеру. Площа купленої позивачем будівлі навісу становить 820. м.кв. Таким чином у відповідності до вище вказаної статті до [PERSON] повинно, було, перейти право власності на таку ж саму площу земельної ділянки, однак відповідач не вжив заходів по формулюванню земельної ділянки, на якій розташований навіс та присвоєння їй кадастрового номеру, про що було відомо позивачу. Дана обставина підтверджується договором купівлі-продажу від 16.02.2017 року, де згідно п. 3.8 позивачу було роз'яснено зміст статей 377 ЦК України та 81,120, 132 ЗК України. Зокрема ст. 377 ЦК передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків). Однак позивач, при укладенні договору купівлі-продажу на ці норми закону уваги не звернув і купив нерухоме майно без визначення розміру земельної ділянки чим позбавив себе прав гарантованих йому статтями 120 земельного кодексу та 377 цивільного кодексу. За таких обставин, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. Судові витрати покласти на позивача.

Outcome: dismissed