Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, де просить: - зобов'язати відповідача [PERSON] усунути перешкоди в користуванні належним їй на праві власності колодязем шляхом знесення надвірної вбиральні, побудованої ним в порушення будівельних правил; - зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні належним їй на праві власності колодязем шляхом знесення надвірної вбиральні, побудованої нею в порушення будівельних правил. Позов мотивує тим, що їй на праві власності належить жилий будинок з надвірними будівлями за [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності. Її земельна ділянка межує з земельною ділянкою [ADDRESS], яка належить [PERSON], де остання, в грудні 2013 року побудувала вбиральню на відстані 2 метра 40 сантиметрів від її колодязя з питною водою. На неодноразові її звернення відповідачі відмовляються знести туалет та зачистити яму. На її неодноразові звернення в різні органи щодо усунення перешкод в користуванні колодязем, вона отримує відповіді, що відстані від артсвердловин та колодязів до окремих будівель і споруд та інших джерел забруднення слід приймати 20 метрів, що передбачено п.3.25.а* ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських та сільських поселень» та те, що [PERSON] направлено відповідні роз'яснення. Але не дивлячись на це, відповідачі продовжують користуватись вбиральнею, не виконують вимоги Головного управління Держсанепідслужби у Кіровоградській області та чинять їй перешкоди у користуванні колодязем. Посилаючись на ст.391 ЦК України просить її вимоги задовольнити. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі з підстав зазначених в позові, пояснивши, що їй на праві власності належить жилий будинок [ADDRESS]. Там мається колодязь, який зазначено - літерою «Ж» об'єкт нерухомого майна - свердловина. Сусіди в грудні 2013 року побудували на відстані 2,40 м від її свердловини надвірний туалет з вигрібною ямою, а оскільки там пісчана земля, то всі нечистоти проходять до свердловини. Відповідач [PERSON] пояснив, що власником земельної ділянки [ADDRESS] є його дружина. Туалет будували з 04.12.2013 року по 15.12.2013 року, всі бачили та знали, що туалет будується, бо там їх торговий павільйон, розміром 7м х 3 м. На теперішній час вбиральню використовують під склад, внизу мається дерев'яна підлога. Знести туалет та засипати вигрібну яму не можуть, так як на це потрібно витратити багато грошових коштів. Вже мають план забудови земельної ділянки та встановили дерев'яний туалет, яким і користуються. Відповідачка [PERSON] пояснила, що вона є власницею земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS] та надала державний акт на право власності на земельну ділянку від 24.05.2012 року. Дійсно вони побудували в грудні 2013 року на її земельній ділянці надвірний туалет з вигрібною ямою (вбиральню) без розробленого належним чином плану забудови. На день розгляду справи в суді, даний туалет вони не використовують, оскільки встановили дерев'яний туалет та надала в підтвердження відповідні документи. Не згодна на те, щоб добровільно знести туалет та засипати вигрібну яму, так як на це буде витрачено багато грошових коштів. Вислухавши пояснення осіб, які приймають участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що сторони є землекористувачами суміжних земельних ділянок, на одній з них розташований належний [PERSON] жилий будинок з надвірними будівлями за [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.8 - 10). Земельна ділянка, яка розташована за адресою: [ADDRESS], цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) належить на праві власності [PERSON], що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку від 24.05.2012 року (а.с.32). [PERSON] пояснила, що самовільно побудувала в грудні 2013 року на своїй земельній ділянці надвірний туалет з вигрібною ямою (вбиральню) без розробленого належним чином плану забудови. Відповідно до ст.15 Закону України «Про забезпечення санітарного та підемічного благополуччя населення» підприємства, установи, організації та громадяни при розробленні і використанні нових технологій, проектуванні, розміщенні, будівництві, реконструкції та технічному переобладнанні підприємств, виробничих об'єктів і споруд будь-якого призначення, плануванні та забудові населених пунктів, курортів, проектуванні і будівництві каналізаційних, очисних, гідротехнічних споруд, інших об'єктів зобов'язані дотримувати вимог санітарного законодавства. Але, в порушення норм діючого законодавства, відповідачка не надала суду дозвільні документи на будівництво туалету. Колодязь (свердловина), про усунення перешкод в користуванні яким заявила позивач [PERSON], перебуває у її власності, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, де зазначено - літера «Ж» об'єкт нерухомого майна - свердловина (а.с.8 - 10) та технічним паспортом (а.с.11 - 14). Відстані від артсвердловин та колодязів до окремих будівель і споруд та інших джерел забруднення слід приймати 20 метрів, що передбачено п.3.25.а* ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських та сільських поселень» (а.с.7). З акту комісії Протопопівської сільської ради Олександрійського району від 16.12.2013 року вбачається, що при розгляді скарги [PERSON], комісія провела заміри відстані від побудованого туалету на земельній ділянці [PERSON] до колодязя [PERSON] та встановила, що туалет від колодязя знаходиться на відстані 2 метри 40 сантиметрів (а.с.5). Як вбачається зі змісту відповідей на заяви [PERSON] від голови Олександрійської районної державної адміністрації від 25.12.2013 року (а.с.15); з Олександрійського міжрайонного управління Головного управління Держсанепідслужби у Кіровоградській області від 25.12.2013 року (а.с. 19) зазначено, що факти підтвердились надвірний туалет [PERSON] розташований на відстані 2 метри до колодязя [PERSON], що не відповідає вимогам п.3.25.а* ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських та сільських поселень», оскільки відстань від туалету до колодязя повинна бути не менше 20 метрів. Як пояснили відповідачі в судовому засіданні надвірний туалет з вигрібною ямою вони побудували без дозвільних документів, оскільки не знали, що потрібно їх брати та з початку будівництва туалету у позивачки не було ніяких претензій до них, таким чином надвірний туалет (вбиральня) побудовані самовільно. Головне управління Держсанепідслужби у Кіровоградській області у своїй відповіді від 26.12.2013 року на звернення [PERSON] повідомило, що на адресу [PERSON] направлено листи з пропозицією ліквідувати існуючу дворову вбиральню та до моменту ліквідації не використовувати її, а місце розташування нової вбиральні узгодити з відділом містобудування архітектури ЖКГ та будівництва Олександрійської РДА (а.с.22). На момент розгляду справи дворова вбиральня, яка побудована на земельній ділянці, що належить на праві власності [PERSON] не ліквідована, хоч відповідач запевнила суд, що не використовує її по призначенню, а буде використовувати для зберігання садово-городнього інвентаря. Вищезазначена споруда туалету (вбиральні) побудована на земельній ділянці, що належить [PERSON] на праві власності, самовільно, на відстані 2 м від колодязя (артсвердловини), що належить [PERSON], що суперечить державним будівельним нормам, якими передбачено розміщення таких споруд на відстані 20 м від колодязя питної води та відповідачам було запропоновано Олександрійським міжрайонним управлінням Головного управління Держсанепідслужби у Кіровоградській області від 25.12.2013 року та Головним управлінням Держсанепідслужби у Кіровоградській області від 26.12.2013 року не використовувати туалет до закінчення ремонтних робіт (бетонування вигрібної ями), власник земельної ділянки не виконала ці рекомендації щодо усунення порушення та не забетонувала яму (а.с. 19, 30). Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки доказів, які б спростовували доводи позивачки і свідчили про виконання рекомендації Головним управлінням Держсанепідслужби у Кіровоградській області від 26.12.2013 року відповідачі не надала, суд, виходячи з вимог ст. 391 ЦК України, вважає необхідним, зобов'язати [PERSON], яка є власником земельної ділянки, знести самочинну будівлю; щодо вимог позивачки до [PERSON] відмовити, оскільки останній не є власником земельної ділянки, де збудований туалет. Відповідно до ст.88 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задоволені, то з відповідачки підлягають стягненню сплачені позивачкою і документально підтвердженні судові витрати, що складаються з судового збору в сумі 243,60грн грн..

Outcome: partial