Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про зняття арешту з рухомого та нерухомого майна, накладені: постановою про відкриття виконавчого провадження № 16776492 від 21.01.2010 року, постановою про відкриття виконавчого провадження № 16897528 від 27.01.2010 року; постановою про відкриття виконавчого провадження № 16896083 від 27.01.2010 року, постановою про відкриття виконавчого провадження без номеру від 05.05.2010 року, постановою про відкриття виконавчого провадження № 26051189 від 21.04.2011 року, постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.04.2011 року по виконавчому провадженню № 26045435, постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.04.2011 року по виконавчому провадженню № 26045882 та постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 05.06.2012 року по виконавчому провадженню № 3741/3, також просив зняти арешти з рахунків, відкритих в установах банків на його ім'я, як фізичної особи так і фізичної особи-підприємця. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Чернігівській області знаходились виконавчі провадження з примусового стягнення заборгованості з позивача, як поручителя на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк «Аваль», Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» грошових коштів за кредитними договорами як з поручителя, оскільки ПП «Союз - лідер», поручителем якого виступав позивач було ліквідоване, позивач вважає, що його зобов'язання припинені на підставі ст. 609 ЦК України, а тому на підставі ч. 5 ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», вказані арешти суд повинен зняти, задовольнивши позовні вимоги, враховуючи також те, що на даний час в результаті накладення арештів на рухоме та нерухоме майно, позивач не може вільно здійснювати своє право власності, придбати будь-яке майно, а тому його права та законні інтереси порушені. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, після оголошеної перерви, в судове засідання 20.08.2014 року не з'явилась, про причини неявки в судове засідання не повідомила, суд вважає за можливе завершити розгляд справи без присутності представника позивача. Представники відповідачів Головного управління юстиції в Чернігівській області та ПАТ «Рійффайзен Банк «Аваль» в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомили, суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Постановою про відкриття виконавчого провадження № 16776492 від 21.01.2010 року, постановою про відкриття виконавчого провадження № 16897528 від 27.01.2010 року; постановою про відкриття виконавчого провадження № 16896083 від 27.01.2010 року, постановою про відкриття виконавчого провадження без номеру від 05.05.2010 року, постановою про відкриття виконавчого провадження № 26051189 від 21.04.2011 року, постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.04.2011 року по виконавчому провадженню № 26045435, постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.04.2011 року по виконавчому провадженню № 26045882 та постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 05.06.2012 року по виконавчому провадженню № 3741/3 накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно [PERSON] в рамках виконавчого листа № 2-1784/10 з приводу виконання рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 17.08.2010 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» 6443312 грн. 89 коп. (а.с. 49), виконавчого листа № 2-4400/09 від 14.01.2010 року з приводу виконання рішення Деснянського районного суду м. Чернігова про стягнення з позивача на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 1069029,03 доларів США заборгованості за кредитним договором, виконавчого листа № 2-4381/09 виданого 15.01.2010 року на підставі рішення Деснянського районного суду м. Чернігова про стягненняґ з позивача на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 1075428 доларів США заборгованості за кредитним договором, виконавчого листа № 2-63/10 виданого 13.04.2011 року на підставі рішення Деснянського районного суду м. Чернігова про стягнення з позивача на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 701816 доларів США заборгованості за кредитним договором що підтверджується витягом з реєстру обтяжень рухомого майна та витягом з реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (а.с. 5-13) та постановами державних виконавців ( а.с. 67, 68, 69) Згідно із повідомленням відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області від 26.05.2014 року № 3, станом на 26.05.2014 року у відділі на виконанні не перебувають виконавчі провадження щодо стягнення боргів з [PERSON] ( а.с. 36). Відповідно до ухвали господарського суду Львівської області від 16.11.2012 року приватне підприємство «Союз - Лідер» ліквідоване (а.с. 104-108). Суд не погоджується з доводами позивача стосовно того, що зобов'язання за вказаними вище судовими рішеннями припиняються на підставі ст.. 609 та 559 ЦК України, оскільки на час винесення судових рішень, юридична особа, поручителем якої був [PERSON] не була ліквідована, крім того рішення апеляційного суду Чернігівської області та рішення Деснянського районного суду м. Чернігова, на підставі яких було видані виконавчі листи, зазначені вище не скасовані, набрали законної сили, а відповідно до ст.. 124 Конституції України, є обов'язковими для виконання. З огляду на положення ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», до компетенції суду відносять повноваження щодо зняття арешту з майна в усіх випадках незавершеного провадження, оскільки на даний час всі виконавчі провадження закінчені, що підтверджується повідомленням відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області від 26.05.2014 року № 3, постановами про повернення виконавчого листа від 29.12.2012 року (а. с. 52) від 29.12.2011 року (а. с. 75) від 29.12.2011 року (а. с. 77), від 29.12.2011 року (а. с. 79), від 29.10.2010 р. (а. с. 83 - 88), постановою про закінчення виконавчого провадження від 14.05.2014 року (а. с. 70) та копією акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення від 30.01.2014 року, то вказана правова норма не може бути застосована до даних правовідносин. Також підставою позову вказано наявність перешкод в реалізації права власності, неможливість реалізації права власності та придбання будь-якого майна. Відповідно до ст.. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до статті 38 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції що діяла до 09.03.2011 року, у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Згідно із п. 2 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягнення не провадилося або було проведено частково, повертається стягувачеві: якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Відповідно до частин 1 та 2 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, що діє з 09.03.2011 року, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Отже із аналізу вище наведених правових норм слідує, що державний виконавець не був наділений повноваженнями щодо припинення чинності арешту у випадку повернення виконавчого документу стягувачу у зв'язку із відсутністю майна у боржника, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Отже на підставі вищевикладеного суд вважає, що позовні вимоги щодо зняття арешту з рухомого та нерухомого майна [PERSON], накладеного постановою про відкриття виконавчого провадження № 16776492 від 21.01.2010 року, постановою про відкриття виконавчого провадження № 16897528 від 27.01.2010 року; постановою про відкриття виконавчого провадження № 16896083 від 27.01.2010 року, постановою про відкриття виконавчого провадження без номеру від 05.05.2010 року, постановою про відкриття виконавчого провадження № 26051189 від 21.04.2011 року, постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.04.2011 року по виконавчому провадженню № 26045435, постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.04.2011 року по виконавчому провадженню № 26045882 підлягають задоволенню, оскільки наявність арешту, накладених вказаними постановами порушують право позивача на розпорядження своєю власністю. В постанові державного виконавця від 14.05.2014 року в рамках виконавчого провадження № 32863606 року «про закінчення виконавчого провадження», дані про зняття арешту з рухомого та нерухомого майна, накладені постановою державного виконавця від 05.06.2012 року в рамках вищезазначеного виконавчого провадження, відсутні (а.с.14). Дана постанова боржником в установленому порядку не оскаржувалася. Дані про звернення [PERSON] до суду в порядку ст. 383 ЦПК України відсутні. Відповідно до ч. 2 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», саме державний виконавець зобов'язаний вказати у постанові про закінчення виконавчого провадження про зняття арешту, накладеного на майно боржника, а отже до компетенції суду не відноситься зняття арешту з майна, накладеного постановою заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області від 05.06.2012 року. Щодо позовних вимог про зняття арештів з рахунків, відкритих в установах банків на ім'я [PERSON], то позивачем не надано доказів, що було накладено арешт на рахунки позивача в межах виконавчих проваджень, в рамках яких було повернуто виконавчі листи стягувачам, крім того, в рамках виконавчого провадження накладається арешт на грошові кошти, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, а не на рахунки, тому вказана позовна вимога не підлягає задоволенню.

Outcome: partial