Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд: - визнати за ним, [PERSON], право на земельну частку (пай) особи, яка є членом КСП «ім. Свердлова» Злинської сільської ради в середньому розмірі частки (паю) 5,45 умовних кадастрових гектарів; - виділити земельну ділянку в розмірі 5,45 га на території Злинської сільської ради або прилеглих сільських рад в розмірі середньої частки (паю) 5,45 га із земель запасу у разі відсутності із земель Державної власності (а.с. 2-3, 70-72). В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в період з 1974 року по 27 січня 1996 року він був членом КСП «ім. Свердлова» Злинської сільської ради. На підставі розпорядження Маловисківської районної державної адміністрації № 148-р від 03 квітня 1996 року було розпайовано землю, що перебувала у колективній власності КСП «ім. Свердлова» Злинської сільської ради, середній розмір частки (паю) земельної ділянки у данному КСП становив 5,45 умовних кадастрових гектарів. У 2017 році позивач звернувся до державних органів та установ з метою з»ясування чому йому не було виділено земельну ділянку під час розпаювання земель, що перебувала у колективній власності КСП «ім. Свердлова» та просив виділити йому земельну ділянку, однак йому було повідомлено, що йому необхідно звертатися із зазначених питань до суду. Крім того, позивач просить у позові поновити строк на звернення до суду з позовом, як пропущений з поважних причин, так як він є мешканцем с. Злинка, а тому державні службовці на яких було покладено обов»язок щодо роз»яснення прав пайовиків не здійснювали такої роботи належним чином, а тому він не мав можливості своєчасно дізнатися про порушені свлї права під час розпаювання КСП «ім. Свердлова». В судовому засіданні представник позивача підтримав пред»явлений його довірителем позов та просив його задовольнити, з підстав викладених у ньому, а також посилаючись на приписи статтей 257, 261 ЦК України просив поновити строк на звернення з позовом до суду, ввважати строк позовної дати не пропущеним та не застосовувати до даних правовідносин позовну давність, оскільки про порушені права його довіритель дізнався у лютому 2017 року. Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області в судове засідання не з»явився, надав до суду письмові заперечення на позовну заяву, у якій просив відмовити в задоволенні позову, як пред»явленому безпідставно та необгрунтовано (а.с. 54-56). Представник відповідача Маловисківської районної державної адміністрації Кіровоградської області в судове засідання не з»явився, надав до суду письмові заяви, в яких просив розглядати справу у його відсутність, застосувати до спірних правовідносин позовну давність, зазначив, що вільних земельних ділянок на території Злинської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області не має та вказав, що в задоволенні позову необхідно відмовити (а.с. 60). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Злинська сільська рада Маловисківского району Кіровоградської області, будучи повідомлена належним чином про день, час та місце розгляду справи, свого представника в судове засідання не направила та не надала письмових пояснень з приводу пред»явленного позову. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм провавідносини. З трудової книжки колгоспника виданої на ім»я позивача [PERSON] вбачається, що в період часу з 1986 року по 27 січня 1996 року він працював на різних посадах в КСП «ім Свердлова» Злинської сілької ради, вказана обставина також підтверджується і архівною довідкою (а.с. 10, 15). Згідно Державного акту на право колективної власності на землю серії КР МВ 08, який видано Колективному сільськогосподарському підприємству «ім. Сверлова» Злинської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області було передано у колективну власність 4512,5 гектарів землі у межах згідно з планом, разом із списком членів пайового КСП, які мають право на одержання земельного паю (а.с.32-34). Зі списку громадян членів пайового КСП «ім. Сверлова» «Ленінське», які мають право на одержання земельного паю вбачається, що під порядком номером «15» зазначено прізвище «[PERSON]», однак вказане прізвище громадянина вичеркнуто (а.с. 31, 34). На підставі розпорядження Маловисківської РДА Кіровоградської області № 148-р від 03 квітня 1996 року був затверджений розрахунок вартості частки (паю) та її розміру в умовних кадастрових гектарах (а.с. 37, 36). З Довідки Злинської сільської ради Маловисківского району Кіровоградської області № 117 від 03 травня 2017 року вбачається, що на території Злинської сільської ради вільних земельних ділок не має (а.с. 36). З архівної довідки виданої архівним відділом Маловисківської РДА в Кіровоградській області від 25 квітня 2017 року вбачається, що в протоколі загальних зборів КСП «ім. Свердлова» від 10 лютого 1995 року № 1 міститься запис проте, що було прийнято рішення виключення [PERSON], як особи, яка не виробила встановленого мінімуму у 1994 року (а.с. 35). З протоколу загальних зборів членів КСП «ім. Свердлова» від 10 лютого 1995 року вбачається, що на зборах членів КСП вирішувалося питання щодо виключення з членів КСП колгоспників, які не відпрацювали встановленого трудового мінімуму 270 годин, де під номер № 3 міститься прізвище «[PERSON]», який відпрацював лише 108 годин. За наслідками чого було прийнято рішення зарахувати колгоспникам, які не допрацювали до встановленого мініму 10 днів - зарахувати їм рік у трудовий стаж, а технічному складу працівників - не зараховувати 1994 рік у трудовий стаж. При цьому на цих же зборах членів КСП «ім. Свердлова» було прийнято рішення щодо внесення змін до пункту № 39 Статуту, а саме: члени КСП, які не виконанли без поважних причин встановленого мінімуму 200 вихододнів трудової участі у народному господарстві, прогуляли чи з»являлись на роботу у нетверезому стані - автоматично виключити з колективу (63-67). З матеріалів справи вбачається, що починаючи з лютого 2017 року позивач звертався до Маловисківської РДА в Кіровоградській області, Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області щодо виділення йому земельної частки (паю) із земель колективної власності КСП «ім. Свердлова» та з цього часу почав цікавитися розпаюванням землі вказаного вище КСП (а.с. 8, 9, 11-14). Листами Відділу Держгеокадастру у Маловисківському району Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 01 лютого 2017 року та 21 березня 2017 року було повідомлено позивачу про час розпаювання земель КСП ім. Свердлова і те, що він викреслений зі списку громадян який є додатком до Державного акту (а.с. 12, 13). В частині 1 статті 1 Закону України N 2114-XII від 14 лютого 1992 року «Про колективне сільськогосподарське підприємство» колективне сільськогосподарське підприємство (надалі - підприємство) є добровільним об'єднанням громадян у самостійне підприємство для спільного виробництва сільськогосподарської продукції та товарів і діє на засадах підприємництва та самоврядування. Стаття 5 Закону України N 2114-XII від 14 лютого 1992 року «Про колективне сільськогосподарське підприємство» передбачає, що членство в підприємстві грунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодного виходу із складу його членів. Членами підприємства можуть бути громадяни, які досягли 16-річного віку, визнають і виконують його статут. Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України N 2114-XII від 14 лютого 1992 року «Про колективне сільськогосподарське підприємство» земля може належати підприємству на праві колективної власності, а також може бути надана у постійне або тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, а право тимчасового користування землею, в тому числі на умовах оренди, оформляється договором.( Пункт 1 статті 10 в редакції Закону N 3180-12 від 05.05.93 ) У відповідності до приписів частини 1 статті 19 Закону України N 2114-XII від 14 лютого 1992 року «Про колективне сільськогосподарське підприємство» трудові відносини членів підприємства регулюються цим Законом і статутом підприємства, а громадян, які працюють за трудовим договором або контрактом, - законодавством про працю України. Стаття 23 Закону України N 2114-XII від 14 лютого 1992 року «Про колективне сільськогосподарське підприємство» передбачає, що вищим органом самоврядування у підприємстві є загальні збори його членів або збори уповноважених. У період між зборами справами підприємства керує правління. Повноваження загальних зборів (зборів уповноважених) і правління визначаються статутом підприємства. Загальні збори (збори уповноважених): приймають статут підприємства, вносять до нього зміни та доповнення; вирішують питання про обрання правління, його голови та ревізійної комісії підприємства; приймають рішення про реорганізацію і ліквідацію підприємства, про його участь в акціонерних товариствах, корпораціях, асоціаціях, концернах та інших об'єднаннях; вирішують інші важливі питання діяльності підприємства. Суд не може прийняти, як доказ виключення з членів КСП «ім. Свердлова» позивача [PERSON] протокол загальних зборів членів КСП «ім. Свердлова» від 10 лютого 1995 року, оскільки прийняте рішення на загальних зборах членів КСП стосувалося 88 громадян, серед яких крім прізвищ громадян стосовно яких вирішувалося обговорюване питання під № 3 зазначено «[PERSON].», що не може переконливо свідчити проте, що воно стосується саме [PERSON], а резолютивна частина рішення зборів КСП даного питання є неконкретизованою, і зокрема в частині щодо можливого вирішення питання про припинення членства в КСП позивача. Тобто, в протоколі загальних зборів членів КСП «ім. Свердлова» від 10 лютого 1995 року не зазначено чи був позивач виключений з членів КСП, чи йому лише не було зараховано до трудового стажу 1994 рік роботи, в свою чергу суд не може робити висновки на припущеннях. Згідно статті 23 Земельного кодексу України (в редакції станом на 23 жовтня 1995 року) право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України. У відповідності з пунктом 2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Пунктами 4-6 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» передбачено, що розміри земельної частки (паю) обчислюються комісіями, утвореними у підприємствах, кооперативах, товариствах з числа їх працівників. Рішення щодо затвердження обчислених цими комісіями розмірів земельної частки (паю) по кожному підприємству, кооперативу, товариству окремо приймається районною державною адміністрацією. Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією . У разі виходу власника земельної частки (паю) з колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства за його заявою здійснюється відведення земельної ділянки в натурі в установленому порядку і видається державний акт на право приватної власності на цю земельну ділянку. Після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації. Зі змісту наведеного вбачається, що особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Тобто, таке право виникає у члена КСП з моменту одержання цим підприємством (товариством, кооперативом) Державного акта на право колективної власності на землю. Таким чином, право на одержання земельної частки (паю) у членів КСП виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному КСП, членом якого він є. Суд вважає, що право на одержання земельної частки (паю), перебуваючи членом КСП «ім. Свердлова» у [PERSON] винико з 23 жовтня 1995 року - моменту передачі КСП «ім. Свердлова» Державного акта про право колективної власності на землю, оскільки земельна ділянка передавалась у колективну власність юридичній особі, а її члени почали спільно володіти нею після одержання державного акта про право колективної власності. [PERSON] рішення щодо виключення та/або не включення його до списків осіб які мають право на земельну частку (пай) у КСП «ім. Свердлова» не оскаржував. Відповідно до пункту 6 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України 2004 року правила цього Кодексу про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом. На пред»явлення позову про витребування належного громадянину майна, інших вимог про захист приватної власності поширюється встановлений статті 71 ЦК УРСР (діючого на час виникнення спірних правовідносин) трирічний строк позовної давності. Тобто, у позивача право звернення до суду з позовом виникло у жовтні 1995 року, з моменту одержання КСП «ім. Свердлова» Державного акта на право колективної власності на землю, і з цього часу починається перебіг позовної давності, а відтак трирічний строк позовної давності минув у жовтні 1998 року. Таким чином, [PERSON] на протязі трьох років не звернувся за захистом порушеного права, пропустивши строк позовної давності. Згідно з частини 1 статті 80 ЦК Української РСР закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові. Позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін (стаття 75 ЦК УРСР). Тобто, чинним на той час законодавством не передбачалась подача заяви про застосування строку позовної давності. Доводи позивача та його представника проте, що державні службовці не роз»яснили йому у жовтні 1995 року право на захист своїх прав щодо одержання права на земельну частку (пай) і те, що про своє порушене право він дізнався лише у лютому 2017 року, тобто зі спливом 16 (шістнадцяти) років суд визнає недоведеним, оскільки позивач повинен бути обізнаним щодо своїх майнових прав та інтересів і крім того, як вбачається з позовної заяви він і на даний час проживає на території с. Злинка де розташовувався КСП «ім. Свердлова» та зареєстрований за адресою свого місця проживання: [ADDRESS], з 13 червня 1977 року, що підтверджується копією паспорту. Оскільки судом встановлено, що позивачем пропущено строк позовної давності, то у задоволенні позовної вимоги щодо визнаня за ним права на земельну частку (пай) особи, яка є членом КСП «ім. Свердлова» Злинської сільської ради в середньому розмірі частки (паю) 5,45 умовних кадастрових гектарів необхідно відмовити, у зв»язку із пропуском позовної давності. В задоволенні позовної вимоги щодо виділення земельної ділянки в розмірі 5,45 га на території Злинської сільської ради або прилеглих сільських рад в розмірі середньої частки (паю) 5,45 га із земель запасу у разі відсутності із земель Державної власності, необхідно відмовити у зв»язку із тим, що вона є похідною позовною вимогою від первісної, задоволення якої з підстав та у передбаченому законом порядку можливо лише після набуття позивачем права на земельну частку (пай). На підставі викладеного,

Outcome: dismissed