Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов'язання вчинити дії посилаючись на те, що 05 січня 2010 року [PERSON] склав заповіт, яким заповідав все належне йому майно позивачу. Згідно свідоцтва про право на спадщину [PERSON] належала 1/3 частина домоволодіння за адресою [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер. Позивач звернулась до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, проте постановою від 07 лютого 2013 року їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та пояснила, що згідно рішення Київського райсуду м. Полтави від 15 червня 2011 року за [PERSON] визнано право власності на 33/100 частини домоволодіння за адресою [ADDRESS]. За час життя [PERSON] не встиг зареєструвати право власності на дане нерухоме майно, оскільки працівники БТІ відмовляли в реєстрації. Просила позов задовольнити. Представник позивача позовні вимоги підтримав та пояснив, що відповідач безпідставно відмовила позивачу у вчиненні нотаріальної дії, оскільки повинна була видати свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частину спірного нерухомого майна. Просив позов задовольнити, скасувати постанову відповідача від 07 лютого 2013 року та зобов'язати видати свідоцтво про право на спадщину на 33/100 частини домоволодіння за адресою [ADDRESS]. Відповідач позовні вимоги не визнала та пояснила, що позивач у судовому засідання підтвердила, що реєстрація права власності за [PERSON] на 33/100 частини нерухомого майна за адресою [ADDRESS] не була проведена. Просила відмовити у позові. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16 грудня 2003 року виданого Другою полтавською державною нотаріальною конторою [PERSON] є спадкоємцем майна після померлої [PERSON], яке складається з 1/3 частини жилого будинку з надвірними спорудами за адресою [ADDRESS]. 05 січня 2010 року [PERSON] склав заповіт, яким заповідав все належне йому майно [PERSON]. Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 15 червня 2011 року по цивільній справі за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно за померлим та поділ житлового будинку в натурі між власниками, виділення частки позовні вимоги задоволено. В порядку спадкування після померлої [PERSON] виділено [PERSON] згідно висновку № 28-11 додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 18.03.2011 року в житловому будинку «А1-1»: кухня 3-1 площею 10,6 м2, кімната 3-2 площею 9,1 м2, загальною площею 19,7 м2 на суму 9278 грн.; в добудові «а1» сіни 4 площею 4,1 м2 на суму 1755 грн. Ідеальна частка складає 33/100 частини. Рішення набрало законної сили. [INFO] [PERSON] помер. Позивач звернулась до відповідача з заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON], проте постановою від 07 лютого 2013 року їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії . Приватний нотаріус обґрунтовуючи постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій посилається на відсутність державної реєстрації відповідно до ст..4,5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за [PERSON] на 33/100 частини домоволодіння за адресою [ADDRESS] згідно рішення Київського районного суду м. Полтави від 15 червня 2011 року. Відповідно до ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Згідно зі статтею 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до Закону , виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У судовому засіданні позивач підтвердила, що [PERSON] за час життя не встиг зареєструвати право власності за собою на 33/100 частини домоволодіння за адресою [ADDRESS]. Таким чином, позивачем на час звернення до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Широкої О.М. не наданий правоустановчий документ щодо належності [PERSON] на час смерті 33/100 частини домоволодіння за адресою [ADDRESS]. Посилання позивача та представника позивача щодо відмови ПП ПБТІ «Інвентаризатор» у реєстрації за [PERSON] права власності є неприйнятними, оскільки жодної письмової відмови суду не надано та такі дії підлягають оскарженню в установленому законом порядку. Приймаючи до уваги вищевикладене, у судовому засіданні не здобуто доказів, що відповідач діяла неправомірно при винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed