Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 09 листопада 2015 року між КС «Можливість» та [PERSON] було укладено кредитний договір №204, згідно з яким остання отримала кредит у розмірі 4000,00 гривень на строк 6 місяців. Відповідно до вказаного договору позичальник зобов'язалася повернути кредит під умовою сплати 60% річних за строковою позикою, однак в порушення вимог не виконала вказане зобовязання. На підставі викладеного просить стягнути з відповідачки суму заборгованості у розмірі 6569,10 гривень, з якої: 1764,78 гривень основний борг, 762,97 гривень заборгованість за відсотками; 4041,35 гривень додаткові проценти. Також просить стягнути на свою користь сплачені судові витрати. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі на підставах, зазначених у позовній заяві, у разі відсутності у судовому засідання відповідачки, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка у судове засідання не зявилася, причини неявки суду не повідомила, про день та час розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Суд вважає, що причини неявки відповідачки, належним чином повідомленої про час та місце розгляду справи, не є поважними, у звязку з чим, зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитор) зобовязується передати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і умовах передбачених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит і сплатити відсотки. Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на отримання з позичальника відсотків на суму позики, якщо інше не встановлене договором або законом. Розмір і порядок отримання відсотків встановлюється договором. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, відповідно до ст.1048 ЦК України, якщо інше не встановлено договором. Судом встановлено, що 09 листопада 2015 року між КС «Можливість» та [PERSON] було укладено кредитний договір №204, за яким КС «Можливість» надала позичальниці кредит на ремонт у розмірі 4000,00 гривень строком на 6 місяців (з 09.11.2015 року по 09.05.2016 року),за умови сплати останньою відсотків за його використання у розмірі 60% річних. Відповідно до п.3.3. вказаного договору, сторони погодили строки та розміри погашення кредиту та виплати процентів відповідно до графіку розрахунків. Із аналітичної відомості по рахунку №301/1 вбачається, що [PERSON] частково погашала кредит, остання сплата за кредитом здійснена 25.12.2015 року у сумі 1300,00 гривень. Станом на 13 вересня 2016 року заборгованість відповідачки за договором кредиту складає 6569,10 гривень, з якої: 1764,78 гривень основний борг, 762,97 гривень заборгованість за відсотками; 4041,35 гривень додаткові проценти, яка на теперішній час не погашена. Відповідно до ст.526, ст.530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства України. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, суд вважає, що відповідачка не виконала взяте на себе грошове зобовязання, що порушує право позивача, за захистом якого він звернувся до суду. Суд приходить до висновку, що позовну заяву про стягнення заборгованості за кредитним договором слід задовольнити, та стягнути з [PERSON] суму заборгованості по кредитному договору №204 від 09 листопада 2015 року у розмірі 6569,10 гривень. Також, згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача понесені ним витрати по оплаті судового збору в сумі 1450,00 гривень.

Outcome: approved