Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів, які стягуються з нього на користь відповідача на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. до досягнення сином повноліття на ? частину всіх видів його заробітку починаючи з дня звернення до суду до досягнення сином повноліття. Зазначає, що на час ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів у твердій грошовій в розмірі 3000,00 грн. на кожну дитину займався підприємницькою діяльністю і мав можливість відповідно до отриманих доходів сплачувати аліменти у визначеному розмірі. Проте, на теперішній час такої можливості не має, так як змінився його матеріальний стан. 13 липня 2018 року припинив підприємницьку діяльність. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін,\~на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову\~з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 07.08.1999 року. Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Ленінського районного суду м.Миколаєва від 27 липня 2015 року (а.с.5). Сторони від шлюбу мають двоє дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], яка на даний час є повнолітньою, що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії 1-ФП №138475, 1-ФП №138893. Рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 18 вересня 2015 року стягуються на користь [PERSON] з [PERSON], який народився 08 вересня 1975 р. в м. Миколаєві, номер картки платника податків [NUMBER], на утримання\~ доньки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO] аліменти щомісячно в розмірі 3000 грн. на кожного, починаючи з 18\~ червня\~ 2015 р. і до досягнення повноліття. Позивач, зазначає, що рішенням Ленінського районного суд м. Миколаєва від 4 вересня 2018 року з нього на користь відповідача [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) на утримання доньки [PERSON], яка після досягнення повноліття 11.12.2017 року продовжує навчання. За заявою [PERSON] від 21.02.2018 року винесено Постанову Центрального відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області від 22.02.2018 про відкриття провадження про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей. 13 липня 2018 року позивач припинив підприємницьку діяльність, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 12 вересня 2018 року за №1004418100. З 26 липня 2018 року працює водієм автотранспортних засобів і його заробітна плата складає 3800,00 грн. на місяць про що свідчить трудовий договір між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю та наказ (розпорядження) №ПВС-001 про прийняття [PERSON] на роботу від 26 липня 2018 року. За змістом ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3\~ст. 181 СК України). Згідно ч. 2 ст.\~182\~СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини . Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного вік. Відповідно до с. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень; а тому з урахуванням приписів ст.. 180 СК України, оскільки обовязок по утриманню дітей є рівним, як батька так і матері, то розмір аліментів не може бути меншим ніж 930,00 грн., що відповідає 50 % прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини. Статтею 192 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст ст. ст.\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів отримувач аліментів може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до статті\~183\~та статті\~184 СК України\~за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~статті 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Даний висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 5 лютого 2014 року (справа № 6-143цс13). Аналогічні обставини викладені в п.17\~постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». В той же час слід зазначити, що відповідно до\~Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08.07.2017 року, внесено зміни до\~Сімейного кодексу України, де частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і він може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З огляду на зазначене для зміни способу стягнення аліментів необхідно наявність певних підстав, зокрема погіршення чи поліпшення матеріального стану чи стану здоровя платника аліментів, зявлення на утриманні непрацездатних осіб, тощо. У відповідності з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1\~ст. 2 ЦПК України). Згідно\~ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивач вказує, що з часу винесення рішення суду про стягнення аліментів, що впливали на визначення розміру аліментів істотно змінились, оскільки ним припинено підприємницьку діяльність та на даний час він не має можливості сплачувати аліменти визначені рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. 00 коп.. Враховуючі надані позивачем докази в їх сукупності, суд вважає що позов підлягає задоволенню. Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved