Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-31 00:00:00

\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з позовом до Панютинської селищної ради м. Лозова Харківської області про визнання права власності на 1/3 частину житлового будинку за набувальною давністю. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Свою вимогу позивач обґрунтовує тим, що їй, на праві приватної власності належить 2/3 частини домоволодіння №2 по вул. Лермонтова у смт. Панютине, м. Лозова, Харківської області, які вона отримала у спадок від своєї матері, [PERSON], яка померла 28 грудня 2012 року. 1/3 частина домоволодіння №2 по вул.. Лермонтова у смт. Панютине, м. Лозова, Харківської області належала [PERSON], яка померла 18 травня 2005 року, але цю частину домоволодіння в порядку спадкування ніхто не прийняв. Як зазначається у довідці КП «ЖУК» вих. № 75 від 26.02.2018 року, «….. станом на 01.01.2013 року домоволодіння, розташоване за адресою: Харківська область, м. Лозова, смт. Панютине, вулиця Лермонтова, будинок 2 оформлено та зареєстровано за: 1. [PERSON] в 1/3 частині а підставі Рішення Народного суду Лозівського району Харківської області від 21 серпня 1975 року; 2. [PERSON] в 2/3 частинах на підставі Дублікату договору купівлі продажу житлового будинку, посвідченого Лозівською державною нотаріальною конторою Харківської області 21 січня 2002 року р. №1-115, замість втраченого оригіналу Договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого Лозівською державною нотаріальною конторою Харківської області 02 серпня 1988 року, р. №3064….». За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 06 березня 2018 року майно за адресою: Харківська область, м. Лозова, смт. Панютине, вул. Лермонтова, будинок 2 оформлено на праві приватної спільної часткової власності: 2/3 частки за власником [PERSON]; відомості про реєстрацію іншого речового прав відсутні. [PERSON] сестра покійного батька позивача [PERSON] (помер 20.10.1986 року) була громадянкою [PERSON] Федерації та постійно мешкала у м. Москва. 11 вересня 1991 року вона склала заповіт у якому заповідала, належну їй 1/3 частину домоволодіння №2 по вул. Лермонтова у смт. Панютине, м. Лозова, Харківської області ,у рівних частинах своїм племінникам: позивачу [PERSON] (свідоцтво про розірвання шлюбу з [PERSON] та витяг з Державного реєстру актів цивільного стану про зміну прізвища) та [PERSON],синові рідного брата батька позивача. Мати позивача, [PERSON] була зареєстрована і проживала у домоволодінні №2 по вул. Лермонтова у смт. Панютине, м. Лозова, Харківської області з 05.01.1999 року по день смерті 28.12.2012 року, а позивачка зареєструвалася та постійно проживає в цьому домоволодінні з 16.01.2010 року. \~ \~ \~ \~Відповідно до викладеного, [PERSON] просить приєднати до часу її володіння 1/3 частини зазначеного будинку час володіння цим будинком матірю позивача та визначити, що загальний час добросовісного володіння 1/3 частини зазначеного будинку на день звернення до суду від дня смерті власниці цього майна складає майже 13 років. Також визнати за позивачем право власності за набувальною давністю на 1/3 частину вказаного домоволодіння. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~ 03.05.2018 року було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Відповідачу було надано строк для подання відзиву на позов. \~ \~ \~ \~Позивач у судове засідання не зявився, про час, місце та дату був повідомлений належним чином, про причини не явки не повідомив. Представник відповідача надав відзив на позов, в якому зазначив, що Панютинська селищна рада не заперечує проти вимог позивача, просив розглянути справу за відсутності сторін та задовольнити позов в повному обсязі. Представник третьої особи надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила прийняти рішення згідно чинного законодавства. Зважаючи на вище викладене, суд вважає за можливе, відповідно до ст. 279 ЦПК України, розглянути справу за наявними в матеріалах доказами. Не явка сторін та не надання пояснень третіх осіб на позов не перешкоджає розгляду справи. \~\~\~\~ Розглянувши матеріали справи, судом були встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.03.2018 року (а.с.16), будинок за адресою: Харківська область, [PERSON], смт. Панютине, вул. Лермонтова, буд. 2, належить на праві приватної спільної часткової власності: 2/3 частки за власником [PERSON]; відомості про реєстрацію іншого речового прав відсутні, що підтверджується також довідкою КП «ЖУК» (а.с.14). Згідно довідки Панютинської селищної ради від 19.02.2018 року (а.с.19), вищевказана особа (позивач) зареєстрована за адресою: [INFO]. Враховуючи свідоцтво про смерть серії І-ВЛ №381476 (а.с.9), [PERSON] померла 28.12.2012 року, актовий запис №08. Позивач зареєстрована та проживає в вище вказаному будинку, користується 1/3 частиною, яка належала померлій, утримує її з моменту смерті і по сьогоднішній день. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст.\~344\~ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно з п. 8 Прикінцевих і перехідних положень\~ЦК «Правила статті 344\~Цивільного кодексу\~України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом». Водночас, згідно роз'яснень, які містяться в п.п. 9, 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року за № 5, при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема таке: 1) володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; 2) володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; 3) володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч. 3 ст. 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч. 2 ст. 344 ЦК України). Враховуючи положення ст. ст.335 та 344\~ЦК України право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (ст. 263 ЦПК). Також, відповідно до роз'яснень, викладених у інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2013 року № 24-150/0/4-13 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» давнісний володілець повинен довести факти добросовісності, відкритості, безперервності і тривалості свого володіння. Добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. При вирішенні спорів про набувальну давність суд має врахувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто, на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Разом з тим, відповідно до роз'яснень, наданих в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» відповідно до змісту положень ст.\~344\~ЦК України набуття право власності на майно за набувальною давністю є самостійною підставою набуття права власності. В зазначеному випадку право власності на нерухоме майно не переходить від спадкодавця до спадкоємця (ст. 1216 ЦК України), а набувається за рішенням суду (ч. 4 ст. 344 ЦК України). Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі викладеного, враховуючи думку відповідача, суд вважає, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved