Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 15 581,94 долари США за кредитним договором №Д08-02-07 МК від 19.02.2008 року та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача Звєрєв Є.В. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, мотивуючи тим, що 19.02.2008 року між [PERSON] та позивачем було укладено кредитний договір № Д 08-02-07 МК, за умовами якого позивач надав відповідачу строковий кредит у сумі 30 474 доларів США на строк з кінцевим терміном погашення кредиту 10.02.2015 року. Погашення заборгованості згідно з умовами договору повинне здійснюватись в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, [PERSON] здійснив останнє погашення кредиту, відповідно до розрахунку заборгованості наданої позивачем, було здійснено 17.02.2014 року, у той час як з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом банк звернувся 31.07.2016 року, чим порушив строк позовної давності. Саме тому відповідач просив відмовити у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк». Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову потрібно відмовити, виходячи із наступного. 19.02.2008 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір № Д 08-02-07 МК, за умовами якого позивач надав відповідачу [PERSON] кредит у сумі 30 474 доларів США на термін до 10.02.2015 року, а відповідач [PERSON] зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 16 % річних в дату сплати процентів (11-14 а.с.). У відповідності до ст.610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконанням з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). А ст.611 ЦК України зазначає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: ... 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Вказаний кредит за даним договором відповідач [PERSON] отримав від позивача 19.02.2008 року. Згідно з умовами договору погашення кредиту повинне здійснюватись в наступному порядку: щомісяця в період сплати надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками у розмірі 16 % річних, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Тобто сторони встановили строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню в строк до 10.02.2015 року. Отже, поряд із встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. На виконання умов кредитного договору, 19.02.2008 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено договір поруки №08-02-07-11, предметом якого є надання [PERSON] поруки перед кредитором за виконання [PERSON] свого обов'язку щодо повернення взятого кредиту у розмірі 30 474 доларів США у строк до 10 лютого 2015 року. Відповідно до пункту 4 Договору поруки, у випадку невиконання боржником обов'язків за кредитним договором, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. У зв'язку з невиконанням Боржником умов договору кредиту, 31.07.2016 року позивач звернувся до [PERSON] з вимогою про погашення протягом 5днів заборгованості по договору кредиту. У разі неналежного виконання позичальником свої зобов'язань за договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватись з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, що тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явлення вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Як вбачається з п. 11 договору поруки, сторони встановили, що строком припинення поруки, встановленої цим договором, є повне виконання зобов'язань за Кредитним договором. Така умова договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника не свідчить про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251 ЦПК України, оскільки в цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Оскільки поряд з установленням строку виконання основного зобов'язання, а саме сплати кредиту у розмірі 30 474 (тридцять тисяч чотириста сімдесят чотири) доларів США до 10 лютого 2015 року, сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), у разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої ст. 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Строк виконання основного зобов'язання встановлений договором - 10 лютого 2015 року (останнє погашення кредиту, відповідно до розрахунку заборгованості наданої позивачем, [PERSON] було здійснено 17.02.2014 року), позивачем було пред'явлено вимоги до поручителя 31 липня 2016 року, тобто після спливу шести місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання. Таким чином, вже починаючи з 10 лютого 2015 року позивач фактично знав про своє порушене право, проте не заявляв про це, і саме з цього моменту і починається перебіг позовної давності, як щодо основного зобов'язання так і щодо окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів). Тобто починаючи з 10 лютого 2015 року по сьогоднішній день строк позовної давності, щодо договору поруки № 08-02-07-11 від 19.02.2008 року сплив. Позивач звернувся за захистом свої прав лише 17.08.2016 року. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство встановлює два види позовної давності - загальну та особливу. Загальною позовною давністю є три роки з дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права. Ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно ч.4 ст. 267 ЦПК України сплив позовної давності є підставою для відмови у задоволенні позову. Поскільки позивачем позовну заяву було подано після спливу позовної давності, тому суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити. Згідно ст.88 ЦПК України поскільки у задоволенні позову відмовлено, тому кошти, сплачені позивачем при подачі позовної заяви до суду, не підлягають стягненню з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк».

Outcome: dismissed