Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 25.07.2013 року відповідач отримала кредит у розмірі 1 700грн. 00коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зазначає, що відповідач не виконувала умов кредитного договору належним чином, внаслідок чого станом на 30.04.2016 року утворилась заборгованість перед банком в сумі 17 363грн. 90коп. На підставі викладеного, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 17 363грн. 90коп. за кредитним договором №б/н від 25.07.2013 року, а також стягнути з відповідача судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, від нього до суду надійшла заява, в даній заяві просить суд справу розглядати в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідач не з'явився, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, а саме шляхом опублікування в газеті «Урядовий кур'єр» оголошення про виклик до суду, суд про причини неявки не повідомив. Внаслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу за його відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлено, що 25.07.2013 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір за № б/н. Згідно даного договору відповідач отримав кредит у розмірі 1700грн. 00коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом /а.с.6-32/. Відповідно до ст.526 ЦК України, - зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з розрахунку заборгованості, в наслідок несвоєчасного виконання зобов'язання, відповідач станом на 30.04.2016 року, заборгував перед банком борг в сумі 17 363грн. 90коп., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 1 700грн. 00коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 11 551грн. 34коп., заборгованість по комісії та пені - 2 809грн. 52коп., штраф (фіксована частина) - 500грн. 00коп., штраф (процентна складова) - 803грн. 04коп. /а.с.5/. Однак, при визначенні суми стягнення, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитом в сумі 16 060грн. 86коп. виходячи з наступного. Відповідно достатті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина другастатті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - порядку й строків погашення кредиту суперечить частині першій статті 61 Конституції України. За положеннямистатті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно достатті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених устатті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладений у справі №6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року. Таким чином, у звязку з тим, що суд стягує з відповідача пеню за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, позовні вимоги у частині стягнення штрафів у сумі 1 303грн. 04коп. з відповідача задоволенню не підлягають, а сума, що підлягає стягненню з відповідача становить 16 060грн. 86коп. Дослідивши матеріали справи в судовому засіданні суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: partial