Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про звільнення його від сплати аліментів на утримання дочки в якому посилався на те, що рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 2.07.2013 з нього на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання їх доньки [PERSON] [INFO]. Разом із тим, дочка сторін після закінчення школи навчається і проживає разом із позивачем та його батьками в м.Києві, а майже всі кошти по виконавчому листу, враховуючи і заборгованість по аліментам, знаходиться в розпорядженні відповідачки, яка не несе ніяких витрат на утримання доньки. В судовому засіданні позивача і його представник позов підтримали із викладених в ньому підстав та просили звільнити відповідача від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання вже повнолітньої доньки [PERSON] у розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно які стягуються відповідно до рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 2.07.2013 у справі 761/5105/13-ц провадження №2/761/3735/13, а відповідний виконавчий лист відкликати та зобов»язати Відділ державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві своєю постановою закрити виконавче провадження відносно [PERSON] від 25.03.2014 ВП №42646683. Відповідач та третя особа в судове засідання не з»явились, про день час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за своєї відсутності не подали. Суд, з урахуванням думки позивачки, яка не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення, вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача на підставі ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. На виконання рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 2.07.2013 пред»явлено до виконання виконавчий лист від 21.03.2014 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на лоньку [PERSON] [INFO] у розмірі ? частини від заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 14 травня 2014 року, починаючи від дня пред»явлення позову - 18 лютого 2013 року (а.с.7). Згідно вказаного виконавчого листа головним державним виконавцем О.В. Лисенко винесено постанову про відкриття виконавчого провадження 25.03.2014 ВП №42646683 та за місцем роботи боржника по виконавчому провадженню направлено головному бухгалтеру Адміністрації Державної прикордонної служби України постанову про направлення копії виконавчого листа з пропозицією проводити утримання в розмірі ? частини заробітку, із яких : ? частина - в рахунок погашення заборгованості з 18.02.2013, а ? частина - поточні аліменти (а.с.8, 9, 10). Згідно довідки №59 від 23.04.2014 вбачається, що станом на 23.04.2014 залишок заборгованості по сплаті аліментів станом на 23.04.2014 складає 18480,98 грн. (а.с.11). Нормами ст.183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову. Відповідно до вимог ст.180 СК України, батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що спільній доньці сторін [PERSON] [INFO] виповнилось 18 років і наразі вона є повнолітньою особою. Разом із тим, пред»являючи вищевказані позовні вимоги до відповідача по справі - стягувача по вищевказаному виконавчому провадженню щодо звільнення позивача від сплати аліментів на вже повнолітню дитину, сторона позивача помилково обрала вказаний спосіб захисту своїх прав щодо звільнення від сплати аліментів, посилаючись на вимоги ст.273 СК України, яка регулює відносини зміни розміру чи звільнення від сплати аліментів, оскільки вони стосуються обов»язку по утриманню інших членів сім»ї та родичів. Адже в даному випадку поточне стягнення щомісячно аліментів у розмірі ? частини заробітку (доходу) з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] не здійснюються у зв»язку із повноліттям дитини, натомість, позивач [PERSON] вимог про звільнення його від сплати заборгованості по аліментам - не заявляв. Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. В даному випадку питання щодо звільнення від сплати заборгованості по аліментам в даному провадженні стороною позивача не ставилось, а суд самостійно за власною ініціативою не може, враховуючи диспозитивність цивільного судочинства, вийти за межі заявлених позовних вимог. При цьому, в даному випадку підстав для задоволення позовних вимог щодо звільнення позивача від сплати аліментів на утримання доньки в розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно - не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки встановлено, що наразі з 16.05.2014 такі вирахування аліментів із доходів позивача не здійснюються у зв»язку із повноліттям доньки [PERSON]. Враховуючи викладене, позовні вимоги про відкликання виконавчого листа і зобов»язання закрити виконавче провадження, які являються від похідними від вищевказаних, також задоволенню не підлягають. При цьому, судом враховується і та обставина, що статус третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору визначений ст. 35 ЦПК України і залучаються чи вступають у справу зазначені треті особи, якщо рішення в справі може вплинути на їх права або обв'язки щодо однієї із сторін. Виходячи із вимог ст. 31 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору не є сторонами у справі та не наділені процесуальними правами позивача чи відповідача. Відділ державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві, якого позивач просить зобов'язати закрити відносно позивача виконавче провадження, не є відповідачем по справі, а тому пред'явлені до нього вимоги суперечать чинному процесуальному законодавству. Відповідно до правил ст.88 ЦПК України при відмові у задоволенні позовних вимогах судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed