Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Московської сільської ради Вільнянського району Запорізької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] про смерть виданим 14.02.2015 року виконавчим комітетом Московської сільської ради Вільнянського району, актовий запис №02. Згідно свідоцтва про народження, виданого 11.09.1974 року Московською сільською радою, позивач по справі, дівоче прізвище « [PERSON] » є донькою [PERSON] та [PERSON] , про що також зазначено у свідоцтвах про право на спадщину. [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим 21.10.2017 року Вільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області серії [NUMBER] , актовий запис №619. У встановленому законом порядку позивач звернулась до Вільнянської державної нотаріальної контори: після смерті батька - [INFO] , що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі за номером 40056233, та отримала свідоцтво про право на спадщину від 20.10.2015 року, та після смерті матері - [INFO] , що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі за номером 51401329, та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 20.10.2015 року; та свідоцтво про право на спадщину з заповітом від 21.07.2018 року. Відповідно до вказаних свідоцтв про спадщину, позивач по справі є донькою померлого [PERSON] та [PERSON] . Разом із тим, після смерті [PERSON] , залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 0.59 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , право на яку підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ЗП № 04-509941, виданого 10 січня 1995 року Московською сільською радою, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №94, виданого на ім`я [PERSON] . Відповідно до листа Московської сільської ради Вільнянського району від 12.08.2020 №285, згідно по господарської книги №6 с.Райське, головою домогосподарства розташованого за адресою [ADDRESS] був [PERSON] . Єдиним спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є позивач по справі, та на час його смерті останній проживав спільно із позивачем у с.Миролюбівка Вільнянського району, про що у графі «місце смерті» зазначено у свідоцтві про смерть. Позивач звернулась до Вільнянської державної нотаріальної контори для прийняття спадщини та оформлення правовстановлюючих документів стосовно земельної ділянки площею 0.59 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] на території Московської сільської ради Вільнянського району, право на яку підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ЗП № 04-509941, виданого 10 січня 1995 року Московською сільською радою, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №94, виданого на ім`я [PERSON] . Проте, держаним нотаріусом було рекомендовано звернутись до суду. Представником позивача до суду подано заяву про розгляд цивільної справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає, просить позов задовольнити, судові витрати залишити за позивачем. Представником відповідача до суду подано заяву про визнання позову та розгляд цивільної справи за його відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають рідні діти спадкодавця. Частиною 3 статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, оцінивши надані докази у сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання права власності на земельну ділянку площею 0.59 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] , право на яку підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ЗП № 04-509941, виданого 10 січня 1995 року Московською сільською радою, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №94, виданого на ім`я [PERSON] в порядку спадкування є обґрунтованими та законними. За встановлених обставин суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Враховуючи, що позивач не наполягав на стягненні судових витрат з відповідача, суд залишає за ним. На підставі викладеного,

Outcome: approved