Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлої 19.06.2014 року, на квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що згідно договору купівлі-продажу від 20.08.1991 року, [PERSON] була власником квартири [ADDRESS]. Після смерті [PERSON], померлої 19.06.2014 року, відкрилась спадщина у вигляді вищевказаної квартири, належної померлій. 06.07.2005 року [PERSON] залишила заповіт, згідно якого, заповідала [PERSON] все належне їй майно. 19.06.2014 року [PERSON] померла. У встановлений законом строк позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріальною конторою йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку із тим, що правовстановлюючий документ, щодо належності майна спадкодавцеві не додано, у звязку із втратою. Просить визнати за ним право власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом. Позивач та його представник [PERSON] надали суду письмові заяви про підтримання позовних вимог та розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволених вимог не заперечує. Відповідно до поданих сторонами заяв суд розглянув справу у їх відсутності. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, у звязку із розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до реєстраційного посвідчення виданого МКП «Маріупольське БТІ» від 27.08.1991 року за №35046, за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу від 20.08.1991 року №2-6960. Відповідно до заповіту від 06 липня 2005 року, посвідченого державним нотаріусом Першої маріупольської державної нотаріальної контори, [PERSON] на випадок її смерті розпорядилася: все належне їй майно де б воно не знаходилося, з чого б не складалося та взагалі все те, на що вона за законом матиме право заповідає [PERSON]. [PERSON] померла 19 червня 2014 року у місті Маріуполі, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-НО №774468, актовий запис №1193 від 20.06.2014р. зареєстрований Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського МУЮ у Донецькій області. За даними приватного нотаріусу Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON] від 25.02.2015 року, в її провадженні знаходиться спадкова справа №43/2014 від 28.08.2014 року до майна померлої [PERSON] за заявою [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON]. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки правовстановлюючий документ (договір купівлі-продажу), щодо належності майна спадкодавцеві не надано, у звязку із його втратою. Відповідно до ст.1216, ст.1218, ст.1223, ст.1268 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON], померлій 19 червня 2014 року, належала на праві власності квартира [ADDRESS]. Позивач є спадкоємцем за заповітом, а тому має право звернутися до суду з вимогою про визнання за ним права власності за правом спадкування на майно, яке належало померлій. В звязку з викладеним суд вважає необхідним захистити права позивача та визнати в судовому порядку за ним право власності на квартиру [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 19.06.2014 року, а визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі Цивільного кодексу України,

Outcome: approved