Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, зазначивши, що 27 вересня 2015 року помер його дядько [PERSON], який склав заповіт від 23 жовтня 2007 року, згідно якого заповів усе належне йому майно [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. У встановлений законом термін позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] Позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], так як спадкоємець за заповітом [PERSON] померла 10 листопада 2013 року, та спадкоємець [PERSON] Юрієвич відмовився від прийняття спадщини на його користь, подавши до нотаріальної контори відповідну заяву. Відповідачі по справі [PERSON], [PERSON] та [PERSON], в свою чергу також звернулись до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом, однак на думку позивача не дивлячись на їх бажання отримати спадщину після смерті [PERSON] вони не мають права на спадщину, так як не являються особами визначеними спадкодавцем в заповіті на отримання спадщини після його смерті. 13 травня 2016 року постановою державного нотаріуса Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS], оскільки не надано правовстановлюючі документи на зазначене спадкове майно. У зв'язку з відсутністю в позивача оригіналів документів підтверджуючих право власності спадкодавця [PERSON] на квартиру [ADDRESS] він змушений звернутися до суду за захистом своїх прав, та просити суд визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON]. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити, надали суду пояснення аналогічні викладеним в змісті позовної заяви. Вважали, що відповідач [PERSON]О не має частки у праві власності на спірну квартиру, оскільки кооперативна квартира була отримана за обмінним ордером, вона не приймала участі в оплаті пайового внеску за спірну квартиру. Крім того, пропустила строк позовної давності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти позову, посилаючись на те що спадкове майно, а саме квартира [ADDRESS], була придбана під час шлюбу, оскільки пайові внески сплачувались в тому числі за рахунок її коштів, а тому відповідно є спільним майном подружжя та їй належить ? частина спірної квартири. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти позову, оскільки вважали, що вони мають право на спадкування спірної квартири, як спадкоємці першої черги після смерті батька, тому просили відмовити в позові. Третя особа [PERSON] та його представник в судовому засіданні надали пояснення, згідно яких не заперечували проти позову. Представник третьої особи, четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори до суду не зявився, повідомлений належним чином про час та місце слухання справи, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, рішення винести на розсуд суду. Представник третьої особи, обслуговуючого кооперативу «ЖБК 3151 Волошка» до суду не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, надав письмові пояснення, згідно яких вважав позовні вимоги законними та обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідка [PERSON] дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково з огляду на наступне. Судом встановлено, що 27 вересня 2015 року помер дядько позивача [PERSON], про що 28 вересня 2015року складено відповідний актовий запис № 1824 та Амур-Нижньодніпровським відділом актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції та видано свідоцтво про смерть серія І-КИ № 651998. 23 жовтня 2007 року на випадок своєї смерті [PERSON] склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON], згідно якого заповів все своє майно рухоме та нерухоме, де б воно не було та з чого не складалося, і в загалі все те, що буде належати йому на момент смерті в рівних частинах кожному: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч.1 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом. [PERSON] відмовився від прийняття спадщини на користь позивача, подавши до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори відповідну заяву в установлений законом строк. У встановлений законом термін позивач звернувся до четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] та 13 травня 2016 року постановою державного нотаріуса позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS], оскільки не надано правовстановлюючі документи на зазначене спадкове майно. Факт належності спадкодавцю [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] підтверджується довідкою № 100 від 27.05.2014 року виданою головою правління «Житлово-будівельного кооперативу №151 «Волошка» гр-ну [PERSON] в тім, що він проживає за адресою [INFO]. кв. 25 та є членом ОКЖБК № 151 «Волошка» і повністю сплатив членські внески за кооперативну квартиру. А також довідкою №144 від 01.09.2015 року, виданою головою правління «Житлово-будівельного кооперативу №151 «Волошка» громадянину [PERSON] в тім, що він сплатив вартість квартири в сумі 43473грн. Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року У разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Згідно ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Також судом встановлено, що спадкоємцем, визначеним у заповіті [PERSON] є [PERSON], яка померла 10 листопада 2013 року, тобто до відкриття спадщини після смерті [PERSON],померлого 27 вересня 2015 року. Відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Таким чином, 1/3 частка у спадковому майні спадкодавця [PERSON] підлягає спадкуванню за законом та є відкритою для спадкування спадкоємцями першої черги, відповідачами [PERSON] та [PERSON], які прийняли спадщину в установленому законом порядку, про що свідчать матеріали спадкової справи. Отже, з огляду на вищенаведені обставини, суд вважає за необхідне визнати за позивачем в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого 27 вересня 2015 року, право власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS]. Суд не приймає до уваги заперечення проти позову відповідача [PERSON] щодо належності спірної квартири до спільної сумісної власності подружжя з огляду на наступне. Судом встановлено, що спірна квартира була отримана спадкодавцем [PERSON] за обмінним ордером, а саме кооперативна квартира [ADDRESS] була обміняна на спірну. В свою чергу, квартира [ADDRESS] була отримана спадкодавцем [PERSON] за обмінним ордером, а саме було здійснено родинний обмін з матірю спадкодавця, [PERSON] на квартиру [ADDRESS]. Вищезазначені обставини визнані сторонами, тому не підлягають доказуванню відповідно до ст. 61 ЦПК України. На момент родинного обміну пайовий внесок за квартиру був внесений матірю спадкодавця, що підтверджено квитанцією №672800 від 16.08.1983 року. Крім того, згідно довідки ОК «ЖБК 3151 Волошка» від 2.02.2007 року №190 сума пайового внеску на момент реєстрації в жовтні 1991 року відповідача [PERSON] в спірній квартирі була повністю погашена. Проте, будь-яких належних та допустимих доказів тому, що пайовий внесок за спірну квартиру сплачувався за рахунок спільних коштів, та саме подружжям, відповідачем [PERSON] не надано. Суд критично ставиться до пояснень свідка [PERSON] про оплату пайових внесків за рахунок її коштів та коштів від реалізації ювелірних виробів відповідача [PERSON], оскільки вона є заінтересованою особою, як матір відповідача, та будь-яких належних доказів на підтвердження своїх пояснень суду не надала. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2721,38 грн..

Outcome: partial