Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», [PERSON] про визнання незаконним та скасування договору купівлі продажу. Позов мотивує тим, що довготривалий час проживає [INFO] разом з [PERSON] за яким понад десять років доглядав та оплачував комунальні послуги. В квітня 2018 року позивач дізнався, що 26.01.2018 року ПАТ «Дельта Банк» в звязку з ліквідацією продав кредит іншій установі «Кредит Кепітал». Квартира [ADDRESS] була продана за результатами відкритих торгів, оформлених протоколом електронних торгів від 19.04.2018 року. Позивач просить незаконним та скасування договору купівлі продажу, укладений між відповідачем [PERSON]А, та ПАТ «Дельта Банк», як на підставу такого скасування вказує порушення процедури проведення прилюдних торгів. 20.09.2018 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшли заперечення на позов, які останній мотивував тим, що що позивач немає права на звернення до суду з даним позовом, адже він ніколи не був власником спірного майна і конкретно його права нічним не порушені. Як на підставу недійсності правочину, вказує на недотримання процедури прилюдних торгів, посилаючись при цьому на певні норми закону. Однак в той же час не надає жодних доказів в підтвердження визнання прилюдних торгів недійсними. Той факт, що позивач проживав з власником майна не дає йому правових підстав порушувати будь які питання стосовно даного майна. Цивільним законодавством чітко регламентовано підстави визнання правочинів недійсними, зокрема це вказано в ст. 215 ЦП України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. 28.09.2018 року від представника відповідача ПАТ «ДельтаБанк» надійшло колотання про розглдя даної справи без їх участі, в задоволенні позову просять відмовити з тих підстав, що згідно із рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 02.11.2015 року АТ «Дельта Банк» набув права власності на предмет іпотеки: квартиру [ADDRESS]. 19.04.2018 року відбулися відкриті торги, згідно протоколу торгів переможцем торгів став [PERSON] з яким 08.05.2018 року було укладено договір купівлі продажу вище вказаної квартири. Також представник відповідача вказав, що позивач [PERSON] не є стороною ні кредитного договору, ні іпотечного договору ні договору купівлі продажу, отже вимоги позивача є безпідставними. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, вказаних у позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти задоволенні позову та просив відмовити в його задоволенні з підстав, вказаних у відзиві. Судом встановлено, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 02.11.2015 року АТ «Дельта Банк» набув права власності на предмет іпотеки: квартиру [ADDRESS]. 19.04.2018 року відбулися відкриті торги, згідно протоколу торгів переможцем торгів став [PERSON] з яким 08.05.2018 року було укладено договір купівлі продажу вище вказаної квартири. 06.07.2018 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання вище вказаного договору купівлі продажу недійсним, посилаюсь на те, що проживав в даній квартирі з колишнім власником [PERSON] Дослідивши наявні у справі докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Цивільним законодавством чітко регламентовано підстави визнання правочинів недійсними, зокрема це вказано в ст. 215 ЦП України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій,стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до частини 1 статті 81 Цивільного Процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що також встановлено статтею 12 цього Кодексу. Позивач, в свою чергу не надав жодного доказу, на підтвердження порушення його прав, той факт, що позивач проживав з попереднім власником квартири не дає йому будь яких правових підстав для визнання договору купівлі продажу недійсним. За таких обставин суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed