Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачаТериторіально відокремленого безбалансового відділення 10026/066 філії - Головного управління по м. Києву та Київській області Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», про зобов'язання надати безвідсоткову позику. Вказаний позов обґрунтував тим, що 30.05.2016 року звернувся до відповідача з заявою про надання йому для будівництва будинку в СТ «ДЕСЕНКА» позику у розмірі 3 мільйони гривень. Однак, 23.06.2016 року отримав листа від відповідача в якому зокрема вказувалось, що видача безвідсоткового кредиту є неможливою. Позивач вважає, що відповідачем порушено його право на отримання безвідсоткової позики. При цьому вказує на той факт, що він як учасник бойових дій має статус інваліда війни. В 2004 році на підставі договору купівлі-продажу придбав у власність земельну ділянку у садовому товаристві (СТ) «ДЕСЕНКА». Відповідно до пункту 19 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» він має право на одержання позики на будівництво, реконструкцію або капітальний ремонт жилих будинків і подвірних будівель, приєднання їх до інженерних мереж, комунікацій, а також позики на будівництво або придбання дачних будинків і благоустрій садових ділянок з погашенням її протягом 10 років починаючи з 5 року після закінчення будівництва. Зазначені позики надаються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Отже, позивач вважає, що відповідачем порушено його право на отримання безвідсоткової позики. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити у повному обсязі, з підстав викладених в ньому. Вказував на те, що він є учасником бойових дій та має статус інваліда війни, отже має пільги, встановлені законодавством України, а саме вiн має право на отримання безвідсоткової позики. Представник відповідача позовні вимоги не визнав в повному обсязі, з підстав необґрунтованості та недоведеності. Зазначив, що в позові відсутні будь-які докази того, що саме відповідач зобов'язаний надати позивачу безвідсоткову позику. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Згідно із ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Суд вважає за необхідне зауважити те, що зазначена норма передбачає правові наслідки за порушення зобов'язання боржника, який перебуває у договірних правовідносинах з кредиторами. Проте, позивач не перебуває з відповідачем у договірних правовідносинах, тобто для них не було створено обов'язків з виконання кредитних договорів. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] має статус інваліда війни, підтверджується ксерокопією посвідчення серії [NUMBER] (а.с. 4). 30.05.2016 року позивач звернувся до відповідача з заявою про надання йому позики у розмірі 3 млн. грн. (а.с.5). В обґрунтування поданої заяви посилався на пункт 19 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідно до якого він має право на одержання позики на будівництво, реконструкцію або капітальний ремонт жилих будинків і подвірних будівель, приєднання їх до інженерних мереж, комунікацій, а також позики на будівництво або придбання дачних будинків і благоустрій садових ділянок з погашенням її протягом 10 років починаючи з 5 року після закінчення будівництва. Зазначені позики надаються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Листом від 23.06.2016 року позивачу було надано відповідь щодо його звернення до АТ «Ощадбанк». У вказаному листі відповідачем зазначено, що згідно діючих на даний час нормативних документів Банку позивач може отримати кредит за однією з діючих стандартизованих умов споживчого кредитування фізичних осіб під іпотеку об'єктів нерухомості, які надають можливість задовольняти будь-які споживчі потреби населення, в том числі й будівництво нерухомості. Відсоткова ставка за користування таким кредитом в системі Банку договірна, тобто визначається в залежності від терміну, на який видається кредит, платоспроможності позичальника та запропонованого забезпечення кредиту, і в середньому складає від 24% до 25% річних. Одноразова комісія за надання кредиту становить 1,5% від суми, але не менше 1000 грн., з можливістю оформлення відновлювальної лінії до двох років. Крім того, обов'язковою умовою надання необхідного кредиту є оформлення забезпечення повернення кредиту - іпотеки (застави нерухомого майна-житлової нерухомості або земельної ділянки із цільовим призначенням на будівництво та обслуговування житлового будинку і господарських будівель) (а.с.6). Згідно ст. Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту фінансування затрат, пов'язаних з його реалізацією здійснюється за рахунок державного бюджету. Положення Конституції України, а саме ст. 95 встановлює, що виключно Законом України «Про Державний бюджет України» визначаються витрати держави на всезагальні потреби, розмір та цільове спрямування цих видатків. Згідно п. 2 ст.4 Бюджетного Кодексу України при здійснені бюджетного процесу в Україні положення нормативно - правових актів застосовується лише в частині в якій вони не суперечать положенням Конституції України, Бюджетного Кодексу і закону про Державний бюджет. Відповідно до ч. 1 статті 17 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» фінансування витрат, пов'язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів. Відповідно ст. 49 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банк зобов'язаний при наданні кредитів додержуватись основних принципів кредитування, у тому числі перевіряти кредитоспроможність позичальників та наявність забезпечення кредитів, додержуватись встановлених Національним банком України вимог щодо концентрації ризиків. Банк не може надавати кредити під процент, ставка якого є нижчою від процентної ставки за кредитами, які бере сам банк, і процентної ставки, що виплачується ним по депозитах. Виняток можна робити лише у разі, якщо при здійсненні такої операції банк не матиме збитків. Однак в обґрунтування вимог вказаного позову позивач не надав доказів того, що відповідач зобов'язаний надати позивачу безвідсоткову позику. Відповідно до пункту 19 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» інвалідам війни та прирівняним до них особам надаються такі пільги: одержання позики на будівництво, реконструкцію або капітальний ремонт жилих будинків і подвірних будівель, приєднання їх до інженерних мереж, комунікацій, а також позики на будівництво або придбання дачних будинків і благоустрій садових ділянок з погашенням її протягом 10 років починаючи з п'ятого року після закінчення будівництва. Зазначені позики надаються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Однак, на даний час Кабінетом Міністрів України не розроблений порядок та умови одержання позики на будівництво, реконструкцію або капітальний ремонт жилих будинків і подвірних будівель, приєднання їх до інженерних мереж, комунікацій, а також позики на будівництво або придбання дачних будинків і благоустрій садових ділянок з погашенням її протягом 10 років починаючи з п'ятого року після закінчення будівництва. Отже, у зв'язку з вищевикладеним посилання позивача у своєму позові на звуження його прав, а також на порушення його прав, які встановлені для нього Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» відповідачем у відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України в судовому засіданні належними доказами підтверджені не були. Таким чином, враховуючи вищевикладене, позов необґрунтований та задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed