Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів Клинівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області та Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання права на постійне користування земельною ділянкою в порядку спадкування за законом, в якому зазначив, що [INFO] року помер батько позивача [PERSON], свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 06.03.2015. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 37.1 га, яка знаходиться на території Клинівської сільської ради Голованівського району та використовувалась покійним відповідно до державного акту на право постійного користування землею серія [NUMBER] від 09.07.1998 року. Згідно державного акту на право постійного користування землею для ведення селянського (фермерського) господарства серії [NUMBER] вищезазаначена земельна ділянка надана для ведення селянського (фермерського) господарства у довічне успадкованне володіння. Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є позивач. В зв'язку з вищезазначеним позивач звернувся до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на право користування земельною ділянкою площею 37.1 га, яка розташована на території Клинівської сільської ради. 08.02.2016 року [PERSON] отримав постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії, з якої вбачається що нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва у зв'язку з тим що у покійного було відсутнє право власності, що спонукало позивача звернутися до суду з відповідним позовом. Представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Клинівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області в судове засідання не з'явився , надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, проти позовних вимог не заперечує. Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області в судове засідання не з'явився про місце, час та дату судового розгляду повідомлений вчасно, належним чином. Заяву про причини неявки суду не надали. Суд вважає, що у справі є достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, а тому справу можливо розглянути по суті у відсутності представників відповідачів та винести рішення по справі. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. [PERSON] помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER]. За життя [PERSON] мав в постійному користуванні земельну ділянки - площею 37.1 га, яка знаходиться на території Клинівської сільської ради Голованівського району. Право постійного користування земельною ділянкою [PERSON] підтверджується державним актом на право постійного користування землею для ведення селянського (фермерського) господарства серія [NUMBER] (копія державного акту а.с. ). Дані земельні ділянки відповідно до акту надавалися для ведення селянського (фермерського) господарства. Згідно державного акту на право постійного користування землею серії [NUMBER], зазначені земельні ділянки знаходяться на території Клинівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області. Після смерті [PERSON] заведено спадкову справу, спадкоємцем якої є позивач [PERSON], що підтверджується постановою нотаріуса від 08.02.2016 р. Постановою нотаріуса від 08.02.2015 р. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті його батька [PERSON] у зв'язку з відсутністю права приватної власності на земельну ділянку 37,1 га, що знаходиться на території Клинівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області. Згідно державного акту на право постійного користування землею для ведення селянського (фермерського) господарства серії [NUMBER] вищезазаначена земельна ділянка надана для ведення селянського (фермерського) господарства у довічне успадкованне володіння. Статтями 7, 17, 19, 23, 50, 51, 52 ЗК України від 18 грудня 1990 року (із змінами), який був чинний на час набуття [PERSON] права постійного користування земельною ділянкою для ведення селянського (фермерського) господарства, було передбачено, що земельні ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства надаються громадянам України відповідними радами у власність або постійне чи тимчасове користування. Таке право посвідчувалося державним актом на право постійного користування землею, розмір яких не повинен перевищувати 50 гектарів сільськогосподарських угідь і 100 гектарів усіх земель. Згідно ч.ч. 2, 4 ст. 13 Закону України «Про фермерське господарство» членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність із раніше наданих їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. Земельні ділянки, на яких розташовані житлові будинки, господарські будівлі та споруди фермерського господарства, передаються безоплатно у приватну власність у рахунок земельної частки (паю). Громадяни України, які до 1 січня 2002 року отримали в постійне користування або оренду земельні ділянки для ведення фермерського господарства, мають переважне право на придбання (викуп) земельних ділянок розміром до 100 гектарів сільськогосподарських угідь, у тому числі до 50 гектарів ріллі, у власність з розстрочкою платежу до 20 років. Надання громадянам земель державної або комунальної власності у постійне користування для ведення фермерського господарства, ні нормами Закону України «Про фермерське господарство», ні ЗК України (2001 року), не передбачено. Згідно п. 6 Перехідних положень ЗК України (2001 року) громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 1 січня 2008 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них. При переоформленні права постійного користування земельними ділянками, наданими для ведення селянських (фермерських) господарств, у довгострокову оренду строк оренди визначається селянським (фермерським) господарством відповідно до закону. При цьому розмір орендної плати за земельні ділянки не повинен перевищувати розміру земельного податку. Проте положення пункту 6 Розділу X ЗК України щодо зобов'язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.09.2005 року N 5-рп/2005. У зв'язку з цим не переоформлення права особами, які мають у постійному користуванні земельні ділянки до 1 січня 2008 року не має негативних правових наслідків для таких осіб, тобто їх право не припиняється. Таким чином, не зважаючи на зміну земельного законодавства, та законодавства про фермерські господарства, належне право постійного користування землею для ведення селянського (фермерського) господарства не припинилося. Вичерпний перелік підстав для припинення права користування земельною ділянкою встановлений ст. 141 ЗК України (2001 року). Смерть особи - користувача земельною ділянкою не є підставою припинення права користування земельною ділянкою. Не передбачалася ця обставина і ст. 27 ЗК (1990 року). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право постійного користування земельною ділянкою не відноситься до переліку прав, визначених ст. 1219 ЦК України, які не входять до складу спадщини. Право членів фермерського господарства передавати земельну ділянку у спадщину передбачено п. а) ч. 1 ст. 14 Закону України «Про фермерське господарство». З врахуванням встановлених обставин справи та положень вищевказаних норм законодавства, суд з'ясував (що підтверджено постановою нотаріуса від 08.02.2016р.), що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON], який прийняв спадщину (підтверджено свідоцтвом про право на спадщину); що земельна ділянка була надана спадкодавцю у постійне користування на підставі державного акту для ведення селянського (фермерського) господарства; що належне спадкодавцю право користування земельною ділянкою на момент відкриття спадщини не припинилося і входить до складу спадщини, а отже перейшло до позивача. У зв'язку з неможливістю оформлення права на спадкове майно в нотаріальному порядку, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити.

Outcome: approved