Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, зменшивши вимоги якого просить стягнути з відповідача на його користь 2630 грн. недоплаченої частини заробітної плати за роботу у шкідливих умовах праці та понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що працював у ЛМКП «Львівтеплоенерго» на посаді електрослюсаря з обслуговування автоматики і засобів вимірювань електростанції Служби вимірювань, наладки і випробувань ТЕЦ-1 ЛМКП «Львівтеплоенерго» за 4 розрядом. Згідно з наказом №382-к від 09.06.2015 звільнений з посади 10 червня 2015 року у зв'язку із скороченням штату працівників. Починаючи з 01 січня 2010 року по день звільнення відповідач здійснював йому нарахування заробітної плати з порушенням норм чинного законодавства, що призвело до суттєвого заниження розміру заробітної плати. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 12.09.2016, яке набрало законної сили, ухвалено стягувати з відповідача на його користь 35\~800 грн. 33 коп. невиплаченої заробітної плати та 1778 грн. 24 коп. витрат на правову допомогу, а всього 37\~578 грн. 57 коп. Дане рішення та розрахунки, на основі яких було прийнято дане рішення підтверджують, що стягнена з ЛМКП «Львівтеплоенерго» заборгованість по заробітній платі за період з січня 2010 року по квітень 2015 року в сумі 35\~800 грн. 33 коп. становить лише основну частину заробітної плати та не стосується доплат за шкідливі умови праці. А відтак, факт заниження виплати основної заробітної плати ЛМКП «Львівтеплоенерго» за період з січня 2010 року по квітень 2015 року встановлений у вищезгаданому рішенні. Відповідно до пункту 17.8 Колективного договору ЛМКП «Львівтеплоенерго» на 2009-2010 рр. за роботу у важких і шкідливих умовах праці визначено доплату у розмірі до 12 відсотків тарифної ставки (посадового окладу). В пункті 17.6 Колективного договору ЛМКП «Львівтеплоенерго» на 2012-2013 роки теж визначено доплату за роботу у важких і шкідливих умовах праці в розмірі до 12 відсотків тарифної ставки (посадового окладу). Зазначає, що з відомостей, що містяться в розрахункових листах про виплату заробітної плати [PERSON], вбачається, що доплата за шкідливі умови праці встановлена йому ЛМКП «Львівтеплоенерго» в розмірі 8% від тарифної ставки (посадового окладу). А оскільки є заниженим розмір тарифної ставки (посадового окладу), то відповідно заниженим і є розмір доплат за шкідливі умови праці. А відтак просить позов задовольнити у повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просить такі задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що не заперечує, що позивачу проводилась оплата за шкідливі умови праці, однак заперечує щодо підставності стягнення повторно на його користь заборгованості, яка фактично йому оплачена. Ствердила, що рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 12.09.2016 фактично було стягнуто на користь [PERSON] недоплачену заробітну плату, в тому числі і заборгованість з доплати за шкідливі умови праці. Зазначила, що поданий позивачем розрахунок є некоректним, враховуючи і той факт, що розрахунок проводиться виходячи із погодинної тарифної ставки. Позивачу встановлено посадовий оклад, який змінювався пропорційно зміні мінімальної заробітної плати. Однак, без достатніх правових підстав позивачем було проведено перерахунок доплат за шкідливі умови праці, виходячи із погодинної ставки. А відтак просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Заслухавши пояснення представників сторін, оглянувши матеріали цивільної справи № 464/3030/16-ц, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] у період з 01.01.2010 року по 10.06.2015 року працював у ЛМКП «Львівтеплоенерго» на посаді електрослюсаря з обслуговування автоматики і засобів вимірювань електростанції Служби вимірювань, наладки і випробувань ТЕЦ-1, що стверджується копією трудової книжки Серія АТ-І №2060839. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 12.09.2016 у справі №464/3030/16-ц позов [PERSON] до ЛМКП «Львівтеплоенерго» задоволено, ухвалено стягувати з відповідача на користь позивача 35\~800 грн. 33 коп. невиплаченої заробітної плати та 1778 грн. 24 коп. витрат на правову допомогу, а всього 37\~578 грн. 57 коп. Дане рішення залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 03.11.2016 та ухвалою Вищого спеціалізованого суду Україну з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.09.2017 та набрало законної сили 03 листопада 2016 року. Даним рішенням встановлено, що з наданих позивачем розрахунків вбачається, що відповідач ЛМКП «Львівтепленерго» за період з січня 2010 року по квітень 2015 року заборгував йому 35 800,33 грн., з яких: за 2010 рік - 7 442,56 грн.; за 2011 рік - 6 528,63 грн., за 2012 рік - 7 603,18 грн., за 2013 рік - 7 392,63 грн., за 2014 рік - 5 740,70 грн., за 2015 рік - 1 092,63 грн. З оглянутих у судовому засіданні матеріалів цивільної справи №464/3030/16-ц, зокрема, розрахунків, які містяться у ній у томі 1 а.с. 196-207, та враховуючи встановлені у вищезгаданому рішенні обставини, які згідно з вимогами ч.4 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню у межах даної справи, суд приходить до висновку, що стягнута у ньому сума невиплаченої заробітної плати на користь [PERSON] становить лише основну частину заробітної плати та не включає доплат за шкідливі умови праці. Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Відповідно до ч.2 ст. 2 Закону України «Про оплату праці» додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Згідно з ч.2 ст.100 КЗпП України на важких роботах, на роботах із шкідливими і небезпечними умовами праці, на роботах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я встановлюється підвищена оплата праці. Та обставина, що позивач має право на нарахування доплати за шкідливі умови праці, відповідачем визнається та не оспорюється, а відтак згідно з ч.1 ст.82 ЦПК України є такою, що не підлягає доказуванню. Пунктом 17.8 Колективного договору ЛМКП «Львівтеплоенерго» на 2009-2010 рр. за роботу у важких і шкідливих умовах праці визначено доплату у розмірі до 12 відсотків тарифної ставки (посадового окладу). Згідно з пунктом 17.6 Колективного договору ЛМКП «Львівтеплоенерго» на 2012-2013 роки теж визначено доплату за роботу у важких і шкідливих умовах праці в розмірі до 12 відсотків тарифної ставки (посадового окладу). З відомостей, що містяться в розрахункових листах про виплату заробітної плати [PERSON] за період з січня 2010 року по травень 2015 року, вбачається, що нараховувалася доплата за шкідливі умови праці в розмірі 8% від тарифної ставки (посадового окладу). Однак, як встановлено рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 12.09.2016 у справі №464/3030/16-ц, розмір тарифної ставки (посадового окладу), який зокрема брався при даному розрахунку, був заниженим та не відповідав вимогам чинного законодаства, а відтак відповідно заниженими є і розмір доплат за шкідливі умови праці. З поданого представником відповідача розрахунку недоплаченої заробітної плати електрослюсаря з обслуговування автоматики та засобів вимірювання електростанцій 4 гр. ТЕЦ-1 [PERSON] за період з січня 2010 року по травень 2015 року різниця за доплату за шкідливі умови праці такому становить 2630 гривень. Даний розрахунок суд приймає як належний та допустимий доказ, оскільки такий сторонами не оспорюється. Відповідно до ч.ч.4, 7 ст.43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч.1 ст.21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. З огляду на вищевикладене та оскільки судом встановлено, що відповідачем порушено права позивача, суд приходить до висновку, що з нього слід стягнути невиплачену позивачу частину заробітної плати за роботу у шкідливих умовах праці у розмірі 2630 грн. Згідно з\~п.1\~ч.3\~ст.\~133\~ЦПК України до\~витрат,\~повязаних з\~розглядом справи,\~належать витрати на професійну правничу допомогу. Для захисту свого порушеного права та представництва інтересів в суді позивачем було укладено договір про надання правової допомоги від 19.02.2018 з [PERSON], ордер серія ВН № 068407 від 19.02.2018 (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №681 від 29.03.2010). З акту виконаних робіт (наданих послуг) від 20.02.2018 вбачається, що витрати на професійну правичу допомогу становлять 900 грн. та включають 600 грн. за підготовку та подання позовної заяви та здійснення розрахунку невиплаченої заробітної плати та 300 грн. за правовий аналіз документів та надання консультацій, що підтверджується і квитанцією до прибуткового касового ордера №34 від 20.02.2018. А відтак, стягнення судових витрат за надання професійної правничої допомоги з відповідача в користь позивача підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.100 К3пП України, ст.ст.2, 21 Закону України «Про оплату праці» та

Outcome: approved