Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 26 вересня 2008 року між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк») та відповідачем-1 укладено кредитний договір №КР052 (надалі Кредитний договір) на підставі якого банк надав позичальнику кредит у сумі 48000,00 грн. на термін до 26 вересня 2009 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 28 % на рік на умовах повернення суми кредиту, сплати процентів та пені. З метою забезпечення належного та своєчасного виконання відповідачем взятих на себе зобовязань перед банком, 26 вересня 2008 року між позивачем та відповідачем-2 укладено договір Поруки № 052-3 (надалі Договір поруки), у відповідності до якого [PERSON] поручилась перед Банком у повному обсязі за своєчасне виконання зобов`язань [PERSON] за Кредитним договором. Відповідач-1 порушив умови кредитного договору в частині своєчасної сплати кредиту, відсотків по ньому та пені у встановленні договором терміни, у звязку з цим станом на 25 травня 2016 року сума заборгованості відповідача-1 складає 93336,52 гривень. У зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором, заборгованість за відсотками за користування кредитом, пеню та судові витрати, понесені при зверненні до суду. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі, кожен окремо, у судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності не надавали. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача, який в наданій заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, 26 вересня 2008 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (правонаступником якого позивач /а.с.31-35/ та [PERSON] укладено кредитний договір № КР052 /а.с.15-19/ (надалі Кредитний договір) на підставі якого банк надав позичальнику кредит у сумі 48000,00 грн. на термін до 26 вересня 2009 року, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в період з дати списання коштів з позичкового рахунка до дати погашення Траншу кредиту у розмірі 28 %. Кредитним договором передбачено, що у разі порушення позичальником умов цього договору та договорів про видачу Траншу, позичальник сплачує Банку відсотки за користування Траншем кредиту у розмірі 50% /а.с.15-19/. Позивач свої зобов`язання за договором виконав належним чином, надав відповідачу-1 грошові кошти в розмірі 48000,00 грн., що підтверджується договором про видачу Траншу № КР052/І від 26 вересня 2008 року /а.с.21-22/. З огляду на викладене вбачається, що між сторонами склались правовідносини передбачені главою 71 ЦК України. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлено розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Як передбачено ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Отже, позичальник зобов'язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та вимог закону. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконує, допустив прострочення термінів повернення кредиту і сплати відсотків за його користування внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем. З урахуванням наданого розрахунку, перевіреного судом, сума заборгованості станом на 25 травня 2016 року становить 93336,52 гривень, що складається з наступного: 14057,52 грн. заборгованість за кредитом, 34301,13 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 120,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 40175,18 пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також 250,00 грн. штраф (фіксована частина), 4432,69 грн. штраф (процентна складова). Згідно з ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. В зв`язку з порушенням графіку погашення заборгованості, не сплати чергової частини суми заборгованості, визначеної договором 28 березня 2016 року на адресу відповідача-1 направлено лист-вимогу про усунення порушень Кредитного договору та можливість використання права на дострокове повернення позики /а.с.8-9/. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, суд вбачає підстави для задоволення позову та присудження до стягнення заборгованості за договором на користь позивача з відповідача заборгованості за кредитним договором у зазначеному вище розмірі. Таким чином, з відповідача-1 підлягає стягненню на користь позивача вказана заборгованість на підставі ст.1049 ЦК України, згідно якої позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Щодо вимог про солідарне стягнення заборгованості, суд виходить з наступного. Матеріалами справи підтверджено, що з метою забезпечення належного та своєчасного виконання відповідачем взятих на себе зобовязань перед банком, 26 вересня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір Поруки № 052-3 (надалі Договір поруки), у відповідності до якого [PERSON] поручилась перед Банком у повному обсязі за своєчасне виконання зобов`язань [PERSON] за Кредитним договором /а.с.25-26/. Ч.1 ст.553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У відповідності до ч.2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. З матеріалів справи вбачається, що 28 березня 2016 року на адресу відповідача-2 направлено лист-вимогу із повідомленням про не виконання відповідачем-1 зобов`язання за кредитним договором та вимогою погасити заборгованість відповідача-1 перед позивачем /а.с.8/. Згідно з ч.1 ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. За таких обставин, оскільки боржником не виконане зобов`язання, забезпечене порукою та на вимогу кредитора поручитель не усунув порушення зобов`язання боржника, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача в частині солідарного стягнення заборгованості з відповідачів. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що позивачем документально підтверджено сплату судового збору у сумі 1400,05 гривень, тому у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача пропорційно.

Outcome: approved