Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. На обґрунтування вимог позивач в заяві зазначив, що є власником будинку, розташованого за адресою: вул. О.Гапішка, 4, м. Баштанка Баштанського району Миколаївської області, на підставі свідоцтва про право власності від 16.03.2004 року, виданого Баштанською міською радою Баштанського району Миколаївської області. У вказаному житлі з 1989 року до 2004 року проживала відповідач [PERSON] дочка позивача. Також з 2001 року до 2015 року у вказаному будинку зареєстрований та проживав відповідач [PERSON] син його дружини від першого шлюбу. На даний час відповідачі проживають за іншими адресами, місце знаходження яких позивачу невідоме, але з реєстрації за вказаною адресою не зняті. Посилаючись на те, що відповідач [PERSON] з 2004 року, а відповідач [PERSON] з 2015 року без поважних причин не проживають в будинку, що йому належить, позивач просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: вул. О.Гапішка, 4, м. Баштанка Баштанського району Миколаївської області. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду не зявився, про час слухання справи повідомлявся рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням. До суду не надійшло відзиву на позов. Відповідач [PERSON] до суду не зявилася, про час слухання справи повідомлялася рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням. До суду не надійшло відзиву на позов. З огляду на те, що сторони належним чином повідомлені, відповідачі не зявилися в судове засідання та не подали відзиву, суд ухвалив про заочний розгляд справи. \~ \~ \~ \~Вислухавши пояснення позивача, показання свідків [PERSON] та [PERSON], які підтвердили, що відповідач [PERSON] з 2015 року, а відповідач [PERSON] .В. з 2005 року не проживають в будинку позивача та виїхали на інші місця постійного проживання, дослідивши наявні у справі матеріали (світлокопію свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16.03.2004 року; світлокопію будинкової книги для прописки громадян, що проживають в [INFO]; акти депутата №№ 586, 587 від 26.06.2018 року про встановлення факту непроживання відповідачів в будинку позивача), суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про необхідність задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що позивачу на праві власності належить будинок, розташований за адресою: вул. О.Гапішка, 4, м. Баштанка Баштанського району Миколаївської області. Відповідач [PERSON] з 09.02.2001 року зареєстрований у вказаному будинку, але з 2015 року у вказаному житлі не проживає, а відповідач [PERSON] з 05.04.1989 року зареєстрована у вказаному будинку, але з 2005 року у вказаному житлі не проживає. При цьому з реєстрації за даною адресою відповідачі не знялися. Вказані обставини обмежують право позивача володіти, користуватись та розпоряджатись належною йому нерухомістю. Між сторонами відсутні будь-які договірні правовідносини з приводу володіння та користування відповідача житловим будинком позивача, оскільки в судовому засіданні не добуто належних та допустимих доказів укладення між позивачем та відповідачем договорів найму належного позивачу житла (який відповідно до ст. 811 ЦК України має укладатись в письмовій формі) та такі факти позивачем заперечуються і відсутні будь-які дані про досягнення між сторонами домовленостей по всім істотним умовам договору найму житла (предмет, строк, плата). Згідно з ч. 1 ст. 311 та ст. 391 ЦК України житло фізичної особи є недоторканним, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.ст. 150, 156 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч.2 ст. 64 ЖК України. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені ст.162 ЖК України. Згідно з вимогами ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі зареєстровані в [INFO] та з моменту їх реєстрації у вказаному житлі вони набули право користування ним. Але відповідач [PERSON] з 2015 року та відповідач [PERSON] з 2005 року не реалізовують своє право користування вказаним житлом і на даний час фактично проживають за іншою адресою, та будь-яких правочинів стосовно володіння та користування будинком позивача відповідачі не укладали, тому реєстрація відповідачів у будинку позивача неправомірно обмежує його правомочності по користуванню та розпорядженню належним йому майном. У звязку з наведеним відповідачі підлягають визнанню такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: вул. О.Гапішка, 4, м. Баштанка Баштанського району Миколаївської області. Внаслідок задоволення позову з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст. 150, 156 Житлового кодексу України, ст. 405 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved