Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» про стягнення інфляційних втрат в розмірі 9046,38 гривень, 3% річних в сумі 490,85 гривень. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 17.06.2014 р., яке залишено без змін на підставі ухвали Апеляційного суду Сумської області від 14.08.2014 р., з відповідача було стягнуто на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 10858,24 гривні, пеню за період з 20.01.2012 р. по 29.05.2014 р. в сумі 3735,89 гривень, 3% річних в розмірі 767,56 гривень за період з 20.01.2012 р. по 29.05.2014 р. та витрати на правову допомогу в розмірі 1000 гривень. На підставі зазначеного рішення суду був виданий виконавчий лист. Позивач посилається на те, що на момент звернення до суду відповідач не сплатив кошти за рішенням суду, в зв»язку з чим він просить стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3% річних від суми, присудженої до стягнення, посилаючись на норми ч.2 ст.625 ЦК України. В судове засідання позивач не з»явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідач в судове засідання не з»явився, про місце і час судового розгляду був повідомлений належним чином, в зв»язку з чим суд вважає за можливе провести розгляд справи у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.06.2014 р. Роменським міськрайонним судом Сумської області було ухвалено рішення у справі за позовом [PERSON] до ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, відповідно до якого суд стягнув з відповідача на користь позивача у відшкодування матеріальної шкоди кошти в сумі 10858,24 гривні, пеню за період з 20.01.2012 р. по 29.05.2014 р. в сумі 3735,89 гривень, 3% річних від простроченої суми грошового зобов»язання за період з 20.01.2012 р. по 29.05.2014 р. в розмірі 767,56 гривень та витрати на правову допомогу в розмірі 1000 гривень Зазначене рішення залишено без змін відповідно до ухвали Апеляційного суду Сумської області від 14.08.2014 р. Позивач звернувся до ВДВС Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві з заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області. На день розгляду даної справи відомості про виконання судового рішення з боку ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» відсутні в матеріалах справи. Звертаючись до суду позивач просить стягнути з відповідача на підставі положень ч.2 ст.625 ЦК України інфляційні втрати та 3 % річних від суми, присудженої до стягнення. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Між сторонами у даному спорі виникли правовідносини, пов»язані з відшкодуванням шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, які регулюються положеннями Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Сплата інфляційних втрат та 3 % річних від суми боргу є ступенем відповідальності боржника за невиконання грошового зобов»язання. Відшкодування шкоди є видом цивільної відповідальності за завдані збитки. Оскільки цивільно-правова відповідальність особи, яка була визнана винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої [PERSON] завдана матеріальна шкода, була застрахована ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», то саме на Страхову компанію в силу Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено відповідальність по відшкодуванню завданих збитків. Зобов»язання щодо відшкодування шкоди є деліктними зобов»язаннями, не ґрунтуються на договірних грошових зобов»язаннях, а тому положення ч.2 ст.625 ЦК України не можуть бути застосовані до даних правовідносин, які виникли між сторонами. Враховуючи викладене, позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню. На підставі ст..88 ЦПК України не підлягають стягненню з відповідача судові витрати у справі.

Outcome: dismissed