Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди, посилаючись на те, що 28 липня 2013 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Опель-Астра», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля «ВАЗ-21061», державний номерний знак [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON]. Постановою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2013 [PERSON] визнано винним у скоєнні вказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності. Дана постанова була змінена постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2013 року в частині накладення адміністративного стягнення. Автомобіль «ВАЗ-21061», державний номерний знак [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] застрахований згідно Полісу №АЕ/1774455 від 30 листопада 2012 Страховим товариством з додатковою відповідальністю «Гарантія». 06 листопада 2013 позивачем була подана заява про виплату страхового відшкодування. Однак до теперішнього часу страхове відшкодування позивач не отримав. Позивачу було лише повідомлено, що сума страхового відшкодування складає 7328,50 грн. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в розмірі 7328,50 грн., моральну шкоду у розмірі 5000 грн. та судові витрати по справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій просив слухати справу у його відсутність, на задоволенні позову наполягав, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Гарантія», у судове засідання не з'явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином, про причини не явки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи суд вважає, позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково. В судовому засіданні встановлено, що 28 липня 2013 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Опель-Астра», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля «ВАЗ-21061», державний номерний знак [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON]. Постановою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2013 [PERSON] визнано винним у скоєнні вказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності. Дана постанова була змінена постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2013 року в частині накладення адміністративного стягнення. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справах, що набрало чинності, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті ж самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно Полісу №АЕ/1774455 від 30.11.2012 автомобіль «ВАЗ-21061», державний номерний знак [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] застрахований Страховим товариством з додатковою відповідальністю «Гарантія». Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Гарантія» 06 листопада 2013 письмово було повідомлено про настання страхового випадку, однак відповідач ухиляється від виконання своїх зобов'язань за Полісом №АЕ/1774455 від 30 листопада 2012. Відповідно до ч. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Відповідно до ч.1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Частиною 37.1. статті 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: 37.1.1. навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов'язані з виконанням ними громадянського чи службового обов'язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров'я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону; 37.1.2. вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного злочину, що призвів до страхового випадку (події, передбаченої статтею 41 цього Закону); 37.1.4. неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди; 37.1.5. одержання страхувальником повного відшкодування шкоди за договором майнового страхування від особи, яка її завдала. Таким чином відмова Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія», у виплаті страхового відшкодування є такою, що не відповідає нормам чинного законодавства, а відтак позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі, тобто стягненню підлягає розмір страхового відшкодування в сумі 7328,50 грн. Враховуючи те, що підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, згідно з пунктом 1 частини 2 ст. 11 ЦК України, є договір який в силу вимог ч.1 ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами, суд відмовляє позивачу в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди у розмірі 5000 грн., оскільки відшкодування даних витрат не передбачено умовами Полісу АЕ/1774455 від 30.11.2013 року. З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати віднести на рахунок позивача.

Outcome: partial