Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання незаконною бездіяльності посадових осіб органу державної влади та відшкодування матеріальної і моральної шкоди, в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 30.05.2017 року о 04 год. 45 хв. за участю іі чоловіка [PERSON], який керуючи автомобілем Мазда\~6,\~д.н.з.\~[NUMBER] на автодорозі Київ-Одеса у с. Саливінки у напрямку м. Києва, відбулося ДТП з автомобілем Деу Ланос,\~д.н.з.\~[NUMBER] під керуванням громадянина [PERSON]. На повідомлення про ДТП прибули працівники Васильківського відділу поліції ГУ НП в Київській області, за результатами склали протокол відносно [PERSON], який чоловік позивачки не визнав, та вважає протокол таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки поліцейський [PERSON], який складав даний протокол не врахував пояснення водія Деу Ланоса. Так будучи переконаним у дотриманні ПДР України, чоловік позивачки [PERSON] змушений був звертатися з відповідним заявами і скаргами на непрофесійні дії працівників поліції, а також звертатися до судового експерта щодо проведення експертного дослідження обставин та механізму вказаної ДТП з наданням всіх документів, які складалися працівниками Васильківського відділу поліції. 20.06.2017 року судовим експертом ТОВ «Українська експертна компанія» [PERSON] підготовлено експертний висновок № 100, згідно якого водій автомобіля ДЕУ Ланос, д.н.з. [NUMBER] [PERSON] значно перевищив допустиму швидкість на ділянці автошляху, де було скоєно ДТП, чим своїми діями грубо порушив вимоги дорожнього знаку 3.29 ПДР України «50 км/год», а саме швидкість руху даного автомобіля складала більше (64,8 ....67.7) км/год., оскільки це визначена швидкість виключно гальмівному шляху (без врахування удару, так як частина кінетичної енергії була погашена внаслідок зіткнення з автомобілем Мазда 6). Разом з тим, за результатами проведення службової перевірки керівництвом ГУ НП в Київській області за скаргою [PERSON] було складено висновок від 21.07.2017 року, з якого також вбачається, що працівники поліції при оформленні матеріалів ДТП допустили численні порушення вимог «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07.11,2015 року, що мало наслідком передачу матеріалів до суду, які потребували проведення додаткової перевірки та відповідних експертних досліджень. Із цих підстав, чоловік позивачки звернувся до посадових осіб поліції Васильківського ВП ГУЦ НП в Київській області із проханням про притягнення водія Деу\~Ланоса [PERSON] до відповідальності та складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, однак відповіді не отримав. Натомість протокол про адміністративне правопорушення, що був складених відносно нього направлений до суду за яким провадження закрито за відсутності події та складу адміністративного правопорушення. В зв'язку з чим позивачпросить визнати протиправною бездіяльність Головне управління Національної поліції в Київській області щодо нескладання протоколу про адміністративне правопорушення відносно [PERSON], а також стягнути судові витрати. Ухвалою Обухівського районного суд Київської області від 15.11.2018 року у справі вирішено питання про доцільність розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, учасникам процесу роз'яснено право подати заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань відповідно до положень чинного ЦПК України. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, пояснення дав аналогічні викладеним в ньому. Просив позов задовольнити. Відповідач Головне управління Національної поліції в Київській області, про розгляд справи повідомлявся належним чином, в судове засідання свого представника не направив, надав заяву, в якій просить розглянути справу у відсутність їхнього представника, позовні вимоги не визнає та заперечує в повному обсязі, просить відмовити в задоволенні позову. Третя особа в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного. Як передбачає ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ч.1, 2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно ст. 4 ЦПК України Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом установлено, що 30 травня 2017 року відносно чоловіка позивачки [PERSON] дільничним офіцером поліції Васильківського Відділу поліції ГУ НП в Київській області лейтенантом поліції [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 157153 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП , відповідно до якого він, 04 год. 45хв. в с. Саливінки на а/д Київ-Одеса, керуючи автомобілем «MAZDA 6», номерний знак [NUMBER], в порушення п. 10.3 Правил дорожнього руху України, при перестроюванні не надав перевагу автомобілю Деу Ланос номерний знак [NUMBER], що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися та скоїв з ним зіткнення. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Протокол про адміністративне правопорушення направлений до суду та за результатами розгляду провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] закрито, у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченогост.124 КУпАП. Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Згідно Розділу 8 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, на місці дорожньо-транспортної пригоди складається протокол про адміністративне правопорушення стосовно цих осіб, до якого додаються:1)схема місця ДТП (додаток 7), яку підписують учасники ДТП та поліцейський;2)пояснення учасників пригоди та свідків (у разі їх наявності);3)показання технічних приладів (у разі їх наявності);4)показання засобів фото- та/або відеоспостереження (у разі їх наявності);5)інші матеріали, які необхідні для прийняття рішення у справі. У випадках, коли для прийняття об'єктивного рішення виникає необхідність для отримання додаткових даних, поліцейський, який оформлює матеріали ДТП, протягом доби передає оформлені матеріли ДТП для подальшого розгляду уповноваженій особі підрозділу патрульної поліції, на території обслуговування якого сталася пригода. Уповноважена особа підрозділу патрульної поліції під час розгляду матеріалів ДТП повинен(на) в найкоротший строк, але не більше одного місяця з дати вчинення ДТП, встановити всі обставини її скоєння, вжити інших заходів щодо об'єктивного визначення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП, скласти відносно такої особи протокол про адміністративне правопорушення та в п'ятиденний строк надіслати його до відповідного суду. За змістом ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу зазначених норм законодавства, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Право на захист - це самостійне суб'єктивне право, яке з'являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд звертає увагу також на те, що відповідно до положень ст. 55 Конституції України та статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України). Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи наведене, позивач повинен довести обставину порушення, невизнання або оспорювання його прав, свобод чи інтересів відповідачем. В судовому засіданні представником позивача не надано доказів тим обставинам, що не складання протоколу відносно [PERSON], порушують права, свободи або інтереси саме позивача. Крім того, складання або не складання протоколу про адміністративне правопорушення входить до повноваження особи, якій законодавством таке право надано, в даній справі - відповідачу. Також, слід прийняти до уваги, що відповідач виконав обов'язок щодо оформлення ДТП. Не визнання такого рішення відповідача, позивач, мав би в вправі довести перед судом з розгляду протоколу, складеного відносно нього, позивача. З огляду на викладене, вище суд не вбачає підстав для задоволення позову про визнання протиправною бездіяльності відповідачі та відшкодування матеріальної і моральної шкоди. Дослідивши обставини справи, проаналізувавши вищезазначені правові норми, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed