Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Ківшовата АО», Ківшоватської сільської ради, третя особа міжрайонне управління у Ставищенському та Таращанському районах Головного управління Держгеокадастру у Київській області про визнання права власності на земельну частку (пай. В ході розгляду справи, уточнивши позовні вимоги, просить суд визнати за ним право власності на земельну частку (пай) в пайовому фонді КСП «Ківшовата» с. Ківшовата Таращанського району Київської області, в розмірі 2,76 в умовних кадастрових гектарах землі, вартістю 13624 грн, яка знаходиться в адміністративних межах Ківшоватської сільської ради Таращанського району Київської області. Свої вимоги мотивував тим, що у 1993 року позивач був прийнятий на роботу в колгосп ім. Леніна с. Ківшовата Таращанського району Київської області. 17.02.1994 рішенням правління колгоспу ім. Леніна с. Ківшовата його було прийнято до членів колгоспу, що підтверджується протоколом засідання правління. Після прийняття та введення в дію ЗУ «Про колективне сільськогосподарське пілприємство» на базі колишніх колгоспів, радгоспів та інших були створені колективні сільськогосподарські підприємства. Основним завданням створення КСП було роздержавлення земель: передача земель із державної власності в колективну власність, а потім в результаті розпаювання майна КСП - у приватну. В зв`язку з перетворенням колгоспів району у колективні сільськогосподарські підприємства та на підставі розпорядження райради від 11.04.1995 р. № 62 колгосп ім. Леніна с. Ківшовата було реорганізовано у КСП «Ківшовата». Пізніше рішенням зборів уповноважених членів КСП «Ківшовата» від 14.04.2000 р. шляхом реорганізації на його базі створено СТОВ «Ківшовата АО». Відповідно до статті 5 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» від 14.02.1992 2114-ХІІ, членство в підприємстві ґрунтується на праві добровільного вступу до колективу підприємства і безперешкодного виходу із складу його членів. На підставі Указу Президента України «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» в березні 1997 року в КСП «Ківшовата» с. Ківшовата Київської області проведено розпаювання земель. Згідно п. 2 згаданого Указу право власності на земельну частку (пай) мають члени КСП, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства. На момент розпаювання земель КСП «Ківшовата» с. Ківшовата Таращанського району Київської області з членів колгоспу позивач не вибував та продовжував працювати там до 1997 року. Відповідно до ст.ст. 5, 6 Земельного Кодексу України в редакції 1992 року, п. 2 Указу Президента «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року №720/95, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, які працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю. Згодом були проведені збори пайщиків КСП «Ківшовата», якими був затверджений список працівників та пенсіонерів по розпаюванню землі. На момент складання цих списків позивач мав право на земельний пай. Розмір земельної частки (пай) по даному господарству складає 2,76 в умовних кадастрових гектара вартістю 13624,00 грн. Після того як позивачу стало відомо, що його помилково не включили в списки осіб, які мають право на земельну часку (пай), він звернувся до підприємства, де йому пообіцяли згодом включити його прізвище до додаткових списків. Проте з невідомих на те причин його так і не було включено до даного додаткового списку. СТОВ «Ківшовата АО» припинило свою діяльність на території села, тому позивач так і не отримав належну йому земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. За змістом статей 22, 23 Земельного кодексу України (в редакції 1990 року) та Указу Президента України від 08.08.1995 року №-720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта. Згідно частини 1 статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають зокрема колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. У відповідності до частини 3 статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено судом. У 2019 році позивачу стало відомо, згідно технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів на території Таращанського району Київської області площ земель сільськогосподарського призначення державної власності, які пребувають в запасі Ківшоватської сільської ради Таращанського району становить 89, 7436 га. В зв`язку з цим тоді ж позивач прийшов на консультацію до адвоката, який за своїм запитом від 13.03.2019 року офіційно отримав інформацію про наявність в запасі Ківшоватської сільської ради Таращанського району 89, 7436га земель сільськогосподарського призначення. Тобто, позивач дізнався про порушення свого права лише після отримання інформації про наявність земель резерву та консультації з адвокатом, яка відбулась в 2019 році. Відповідач про наявність земель запасу офіційно до 2019 року не повідомляв. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», невнесення до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) особи, яка була членом колективного сільськогосподарського підприємства на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Земельна частка такій особі має бути надана згідно п.7 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» із земель резервного фонду, створеного місцевою радою під час передачі земель у колективну власність. Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 5 червня 2003 року N 899-IV, в ч. 1 ст. 1 вказується, що право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Також ч. 3 ст. 1 Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 5 червня 2003 року N 899-IV, передбачено, що право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до п. 3 Порядку організації робіт та методики розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 лютого 2004 р. № 122, у разі виявлення після розробки проекту факту не включення одного чи кількох громадян, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку, спадкоємців права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом, інших громадян та юридичних осіб України, які відповідно до законодавства набули право на земельну частку (пай), до списку власників земельних часток (паїв), на підставі якого був складений проект, сільська, селищна, міська рада чи райдержадміністрація може прийняти рішення (розпорядження) про коригування проекту землевпорядною організацією з метою забезпечення громадян необхідною кількістю земельних ділянок (на підставі відповідного договору); надання зазначеним громадянам земельних ділянок із земель запасу чи резервного фонду у розмірі відповідної земельної частки (паю). У разі неприйняття сільською, селищною, міською радою чи райдержадміністрацією рішення (розпорядження) щодо коригування проекту або надання таких ділянок із земель запасу чи резервного фонду питання вирішується у судовому порядку. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належно, проте представник позивача надав заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі і просять їх задовольнити. В разі неявки у судове засідання відповідача, не заперечують проти ухвалення судом заочного рішення. Представник відповідача - Ківшоватської сільської ради Таращанського району Київської області в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у відсутність представника відповідача. Позовні вимоги сільська рада визнає в повному обсязі. Представник третьої особи - міжрайонного управління у Ставищенському та Таращанському районах Головного управління Держгеокадастру у Київській області також в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи належним чином повідомлений. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що у 1993 року позивач був прийнятий на роботу в колгосп ім. Леніна с. Ківшовата Таращанського району Київської області. 17.02.1994 рішенням правління колгоспу ім. Леніна с. Ківшовата його було прийнято до членів колгоспу, що підтверджується протоколом засідання правління. Після прийняття та введення в дію ЗУ «Про колективне сільськогосподарське пілприємство» на базі колишніх колгоспів, радгоспів та інших були створені колективні сільськогосподарські підприємства. Основним завданням створення КСП було роздержавлення земель: передача земель із державної власності в колективну власність, а потім в результаті розпаювання майна КСП - у приватну. В зв`язку з перетворенням колгоспів району у колективні сільськогосподарські підприємства та на підставі розпорядження райради від 11.04.1995 р. № 62 колгосп ім. Леніна с. Ківшовата було реорганізовано у КСП «Ківшовата». Пізніше рішенням зборів уповноважених членів КСП «Ківшовата» від 14.04.2000 р. шляхом реорганізації на його базі створено СТОВ «Ківшовата АО». Відповідно до статті 5 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» від 14.02.1992 2114-ХІІ, членство в підприємстві ґрунтується на праві добровільного вступу до колективу підприємства і безперешкодного виходу із складу його членів. На підставі Указу Президента України «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» в березні 1997 року в КСП «Ківшовата» с. Ківшовата Київської області проведено розпаювання земель. Згідно п. 2 згаданого Указу право власності на земельну частку (пай) мають члени КСП, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства. На момент розпаювання земель КСП «Ківшовата» с. Ківшовата Таращанського району Київської області з членів колгоспу позивач не вибував та продовжував працювати там до 1997 року. Відповідно до ст.ст. 5, 6 Земельного Кодексу України в редакції 1992 року, п. 2 Указу Президента «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року №720/95, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, які працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю. Згодом були проведені збори пайщиків КСП «Ківшовата», якими був затверджений список працівників та пенсіонерів по розпаюванню землі. На момент складання цих списків позивач мав право на земельний пай. Розмір земельної частки (пай) по даному господарству складає 2,76 в умовних кадастрових гектара вартістю 13624,00 грн. Після того як позивачу стало відомо, що його помилково не включили в списки осіб, які мають право на земельну часку (пай), він звертався до підприємства, де йому пообіцяли згодом включити його до додаткових списків. Проте з невідомих на те причин, його прізвище так і не було включено до даного додаткового списку. СТОВ «Ківшовата АО» припинило свою діяльність на території села, тому позивач так і не отримала належну їй земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. За змістом статей 22, 23 Земельного кодексу України (в редакції 1990 року) та Указу Президента України від 08.08.1995 року №-720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта. Згідно частини 1 статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають зокрема колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. У відповідності до частини 3 статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено судом. У 2019 році позивачу стало відомо, згідно технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів на території Таращанського району Київської області площ земель сільськогосподарського призначення державної власності, які пребувають в запасі Ківшоватської сільської ради Таращанського району, становить 89.7436 га. В зв`язку з цим тоді ж позивач прийшов на консультацію до адвоката, який за своїм запитом від 13.03.2019 року офіційно отримав інформацію про наявність в запасі Ківшоватської сільської ради Таращанського району земель сільськогосподарського призначення. Тобто, позивач дізнався про порушення свого права лише після отримання інформації про наявність земель резерву та консультації з адвокатом, яка відбулась в 2019 році. Вказані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Враховуючи дані обставини, суд вважає за можливе задовольнити даний позов, оскільки як було встановлено в судовому засіданні позивач на момент розпаювання земель колективної власності членів колгоспу ім. Леніна, який було реорганізовано у КСП «Ківшовата» із членів вказаного підприємства не вибував, а тому відповідно до п. 2 Указу Президента «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» мав право на земельну частку (пай) розміром 2,76 в умовних кадастрових гектара вартістю 13624,00 грн.

Outcome: approved