Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 29 грудня 2003 року між сторонами укладено угоду про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти у розмірі 11500,00 грн. Одержувач кредиту зобов`язувався повернути суму кредиту та 3 % річних за користування кредитом після закінченням навчання, починаючи з 12 місяця. У порушення умов угоди відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за договором відповідач станом на 19.04.2019 року має заборгованість 20160,19 грн., яка складається з наступного: 8296,80 грн. -тіло кредиту; 3733,56 грн. - відсотки за користування кредитом; 4272,79 грн. - пеня; 3857,04 грн. - інфляційні збитки. Тому представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь Сумського національного аграрного університету заборгованість за угодою про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти у розмірі 20160,19 грн., яка складається з наступного: 8296,80 грн. -тіло кредиту; 3733,56 грн. - відсотки за користування кредитом; 4272,79 грн. - пеня; 3857,04 грн. - інфляційні збитки, та судові витрати. Представник позивача, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив чи заперечення проти позову суду не надав. Суд, згідно ст. 280 ЦПК України, вважає за необхідне заочно розглянути справу у відсутності сторін, оскільки зібрано достатньо доказів щодо їх прав та обов`язків. Перевіривши матеріали справи та дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 29 грудня 2003 року між Сумським аграрним університетом та [PERSON] укладено угоду №367 про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти, згідно якого навчальний заклад відповідно до Порядку надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 червня 2003 року №916, надає одержувачу кредиту цільовий пільговий державний кредит для здобуття у Навчальному закладі вищої освіти за рахунок коштів Державного бюджету за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліст та напрямом підготовки економіка підприємства за денною формою навчання у розмірі 11500,00 грн. Наказом №1116 від 05.08.2003 року [PERSON] зарахований на навчання до Сумського національного аграрного університету. Згідно наказу №1591-н від 29.06.2006 року закінчив навчання у Сумському національному аграрному університеті та отримав вищу освіту по спеціальності «Економіка і підприємництво» (кваліфікація бакалавр). Після одержання диплому бакалавра у 2006 р. відповідач продовжив навчання у Сумському національному аграрному університеті, про що виданий наказ ректора університету №2032-н від 30.08.2006 р. про зарахування на 5 курс денної форми навчання, та у 2007 р. отримав диплом магістра згідно наказу №1230-н від 22.06.2017 р. Постанова Кабінету Міністрів України від 16 червня 2003 р. № 916, «Про затвердження Порядку надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти», якою керувались сторони при укладанні вищезгаданої Угоди втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 673 від 29 серпня 2018 року «Про затвердження Порядку пільгового кредитування для здобуття професійнотехнічної та вищої освіти». Пунктом 2 вищезазначеної постанови КМУ (№ 673 від 29 серпня 2018 року) встановлено, що з 1 вересня 2018 р. повернення цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти, що надавалися відповідно до Порядку надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти (надалі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 червня 2003 р. № 916, та виплата відсотків за зазначеними кредитами здійснюються відповідно до Порядку, затвердженого цією постановою. Пунктом 24 Порядку зазначено, що строк повернення кредиту продовжується на період вступу одержувача кредиту до навчального закладу для здобуття вищого рівня освіти або до аспірантури (ад`юнктури). Тому, одержувач кредиту повертає кожного року 1/15 частину від загальної суми кредиту та відсотки за користування ним, починаючи з 01.07.2008 року. Згідно п. 3.3 Угоди одержувач кредиту зобов`язався повернути протягом 15 років всю суму наданого навчальним закладом кредиту та три відсотки річних за користування кредитом після закінчення навчання, починаючи з дванадцятого місяця, а у разі відрахування одержувача кредиту із навчального закладу - починаючи з третього місяця після відрахування. Судом встановлено, що в порушення зазначених норм та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. 3 метою досудового врегулювання спору, Сумським національним аграрним університетом неодноразово надсилались листи-претензії № 2242/1 від 02.07.2014 року. № 3251 від 26,10.2015 року, № 1758 від 24.06.2016 року з вимогами щодо сплати заборгованості по кредиту, але листи повертались за закінченням встановленого строку зберігання та жодних дій для погашення кредиту зі сторони відповідача не вчинялось. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в згідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно із частиною другою ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною першою ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Крім того за змістом приписів параграфу 2 глави 49 ЦК України особливість пені у тому, що вона нараховується з першого дня прострочення та доти, поки зобов`язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов`язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов`язання. Тобто, вона може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано у законі чи в договорі. Але відповідно до пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік. Відтак, стягнути неустойку (зокрема і пеню незалежно від періоду її нарахування) можна лише у межах спеціальної позовної давності. Згідно з частиною першою статті 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього кодексу. Позовна давність за вимогою про стягнення пені обчислюється окремо за кожен день (місяць), за який нараховується пеня. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення його права на стягнення пені. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 19.04.2019 року має заборгованість 20160,19 грн., яка складається з наступного: 8296,80 грн. -тіло кредиту; 3733,56 грн. - відсотки за користування кредитом; 4272,79 грн. - пеня; 3857,04 грн. - інфляційні збитки. Таким чином між сторонами склались цивільно-правові правовідносини, які регулюються загальними положеннями про зобов`язальне право, виконання зобов`язань, правові наслідки порушення зобов`язання та оскільки відповідач не виконав своїх зобов`язань перед кредитором, позивачем по справі, по укладеному договору, то право останнього порушене, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі і зазначена позивачем сума підлягає стягненню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачене при зверненні до суду з даним позовом судовий збір у розмірі 1921 грн.

Outcome: approved