Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

Позивач \~звернувся до\~суду з\~позовом до\~ Синельниківської\~міської ради\~про визнання\~права власності\~на гараж.\~ В\~обґрунтування позовних\~вимог позивач\~зазначив,\~що згідно виписки виконкому Синельниківської міської ради народних депутатів № 206 від 25 травня 1984 року позивачу [PERSON] було видано дозвіл на будівництво гаража по [ADDRESS] розміром 3,5 x 5,5, який позивачем у 1986 році було побудовано. Право власності на збудований гараж із за необізнаності позивачем на той час не було отримано. Відповідно до інвентаризаційної справи виданої Синельниківським міським бюро технічної інвентаризації підтверджується будівництво гаражу володільцем [PERSON] 25 вересня 2019 року на підставі рішення виконкому Синельниківської міської ради № 298 на збудований гараж присвоєна поштова адреса : [ADDRESS] . 08 листопада 2019 року рішенням Синельниківської міської ради [PERSON] , який зареєстрований по [ADDRESS] , на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0021 га, розташованої по [ADDRESS] під збудованим гаражем відповідно до рішення виконавчого комітету Синельниківської міської ради народних депутатів від 25.05.1984 р. № 206 «Про дозвіл будівництва приміщення для зберігання інвентарю і твердого палива, гаражів, літніх кухонь, добудов жилих будинків, капітальному ремонті» для будівництва індивідуального гаражу/код згідно КВЦПЗ-В.02.05/, категорія земель - землі житлової та громадської забудови, з метою передачі земельної ділянки у власність шляхом безоплатної приватизації. Позивач звернувся до державного реєстратора прав власності на нерухоме майно відділу і реєстрації Синельниківської міської ради з приводу здійснення державної реєстрації права власності на вищезазначений гараж. Але йому було в усній формі роз`яснено, що він повинен надати документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує право власності на збудований гараж. У департаменті ДАБІ Дніпропетровської області позивачеві усно було роз`яснено, що на даний час в Управлінні відсутні правові підстави для прийняття в експлуатацію об`єкта, оскільки на момент будівництва гаражу (1986 рік) інспекції ще не існувало. Тому системне врегулювання вказаного питання можливе лише в рамках судового розгляду. Процедура прийняття в експлуатацію та форми бланків необхідних документів визначені Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, який затверджено постановою КМУ від 13.04.2011 року № 461 (зі змінами). Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (CCI), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації (далі - декларація). Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми (СС2) та значними (ССЗ) наслідками, а також комплексів (будов), до складу яких входять об`єкти з різними класами наслідків (відповідальності), здійснюється на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації шляхом видачі відповідними органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката. У випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта. У зв`язку з вищенаведеним просить визнати за ним, [PERSON] , [INFO] , що проживає по [ADDRESS] , право власності на гараж (Г-1) та погріб (П-1), розміром 20,7 кв.м., які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явився, однак до його початку надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, однак до його початку надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Рішення просила прийняти відповідно до чинного законодавства. Суд, дослідивши матеріали справи, надані письмові докази, встановив наступне. Стаття 41 Конституції України\~декларує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до ч. 1\~ст. 15 Цивільного Кодексу України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно вимог ч. 1\~ст. 16 Цивільного Кодексу України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За вимогами п. 1 ч. 2 цієї ж статті одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Зміст права власності встановлено\~статтею 317 Цивільного Кодексу України\~і полягає у належності власникові права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, при цьому на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Судом встановлено, що рішенням виконкому Синельниківської міської ради народних депутатів № 206 від 25 травня 1984 року [PERSON] було видано дозвіл на будівництво гаража розміром 3,5 x 5,5, по [ADDRESS] . Відповідно до інвентаризаційної справи виданої Синельниківським міським бюро технічної інвентаризації підтверджується будівництво 21.07.1986 р. гаражу володільцем [PERSON] . З рішення виконкому Синельниківської міської ради № 298 від 25 вересня 2019 року «Про присвоєння поштової адреси гаражу по [ADDRESS] , що збудований гр. [PERSON] » вбачається, що присвоєно поштова адреса : [ADDRESS] - гаражу, що збудований [PERSON] , згідно з рішенням виконавчого комітету Синельниківської міської ради народних депутатів від 25.05.1984 р. №206 «Про дозвіл будівництва приміщення для будівництва приміщення для зберігання інвентарю і твердого палива, гаражів, літніх кухонь, добудов жилих будинків, капітального ремонту». Згідно рішення Синельниківської міської ради №874-45/VІІ від 08.11.2019 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва індивідуального гаражу», було надано дозвіл гр. [PERSON] який зареєстрований по [ADDRESS] , на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0021 га, розташованої по [ADDRESS] , під збудованим гаражем відповідно до рішення виконавчого комітету Синельниківської міської ради народних депутатів від 25.05.1984 р. № 206 «Про дозвіл будівництва приміщення для будівництва приміщення для зберігання інвентарю і твердого палива, гаражів, літніх кухонь, добудов жилих будинків, капітального ремонту» для будівництва індивідуального гаражу/код згідно КВЦПЗ-В.02.05/, категорія земель - землі житлової та громадської забудови, з метою передачі земельної ділянки у власність шляхом безоплатної приватизації. Позивачу [PERSON] державним реєстратором прав власності на нерухоме майно відділу і реєстрації Синельниківської міської ради було в усній формі роз`яснено, що він повинен надати документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує право власності на збудований гараж. Таким чином, позивач позбавлений можливості оформити своє право власності на гараж в зв`язку із відсутністю документів про прийняття спірного гаража в експлуатацію та відсутністю правовстановлюючих документів на нього. Нормою\~\~ст. 319 ЦК України\~\~передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до\~\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень\~ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч.ч. 1, 2\~ст. 331 Цивільного Кодексу України\~право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Ст. 392 ЦК України\~визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року право власності та інші речові права на нерухоме майно набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 року № 6-54цс12). Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з ч. 1,2 ст.3 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Так, постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 499 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність) вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва. Тобто до 05.08.1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об`єкти (лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 01 вересня 2011 року № 40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об`єктів, закінчених будівництвом до 05.08.1992 року»). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Відповідно до додатку 3 «Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно» рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до\~статті 6 Європейської конвенції з прав людини\~та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Суд вважає, що позов є обґрунтованим, підтверджений документами та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved