Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, яким просить визнати останніх такими, що втратили право на користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS] із зняттям з реєстраційного обліку. Вимоги позову мотивує тим, що позивачу згідно рішення Московської районної ради народних депутатів м. Харкова від 14.03.1995 за № 42/81 на період роботи у ВЖРЕП-1 зварником ЖЕД № 183 на сім`ю із шести осіб надано службове приміщення у квартирі [ADDRESS] та виданий службовий ордер на квартиру, де позивач і проживає до сьогоднішнього часу. У квартирі зареєстровано 4 осіб, а саме, позивач, його син [PERSON] , пасинок [PERSON] та малолітня онука [PERSON] [PERSON] син першої дружини позивача, який після смерті останньої, у 2000 залишив житло за місцем реєстрації, де мешкає позивачу невідомо. Син [PERSON] у вказаній квартирі з 2016 також не проживає, добровільно залишив житло та місце його перебування позивачу невідомо. Отже, відповідачі тривалий час у квартирі не мешкають та до неї не з`являються, участі у сплаті комунальних та інших послуг не приймають, речей, що їм належать у квартирі не має, будь яких перешкод у користуванні квартирою ніхто не чинив. Наявність реєстрації відповідачів створює для позивача великі проблеми через необхідність самостійно сплачувати комунальні послуги тощо. Представник позивача звернувся до суду із заявою, якою просить розглянути справу у його відсутності, вимоги позову підтримує та не заперечує щодо постановлення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими судом про день, час та місце розгляду справи належним чином, заяв про причини неявки або слухання справи за їх відсутністю не надали, правом надання відзиву проти позову не скористались, у зв`язку з чим, суд зі згоди представника позивача, розглядає справу у відсутності відповідачів, постановляючи заочне рішення, що не суперечить вимогам ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що на підставі рішення Московської районної ради народних депутатів м. Харкова від 14.03.1995 за № 42/81 на період роботи у ВЖРЕП-1 зварником ЖЕД № 183 на [PERSON] на сім`ю із шести осіб надано службове приміщення у квартирі [ADDRESS] та виданий службовий ордер № [NUMBER] від 14.03.1995 на вказану квартиру. У квартирі зареєстровані такі особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Такі обставини підтверджено копіями рішення Московської районної ради народних депутатів м. Харкова від 14.03.1995 за № 42/81, службового ордеру [NUMBER] від 14.03.1995, довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (а.с.6-8). Із акту про не проживання від 21.03.2019 вбачається, що у квартирі [ADDRESS] [PERSON] не проживає без поважних причин з 2000, а [PERSON] не проживає без поважних причин з 2016. Речей вказаних осіб у квартирі не має (а.с.9). Із інформації Московського ВП ГУ НП в Харківській області вбачається, що з 01.01.2017 та по теперішній час заяв, повідомлень від [PERSON] та [PERSON] за фактом перешкоджання у праві на користування житлом за адресою: [ADDRESS] , не надходило (а.с.10). Таким чином, відповідачі більш ніж 6 місяців без поважних причин не мешкають у спірній квартирі, де зареєстровані, комунальні послуги не сплачують, ніяких повідомлень про місце фактичного проживання не надають. Відповідно до вимог ст. 71, 72 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Отже, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved