Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Юрківської сільської ради Тульчинського району Вінницької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, мотивуючи свої вимоги тим, що 03.02.1997 [PERSON] склала заповіт, яким усе своє майно заповіла йому. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно. Він у визначений законом шестимісячний строк в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини не подав, так як вважав, що наявність заповіту дає йому право власності на майно належне спадкодавцеві на час її смерті, а отримання свідоцтва на право на спадщину є лише формальним. Про те, що треба звернутись до нотаріуса йому ніхто не повідомив. Вважає причину з якої він пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини поважною і просить визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , терміном на три місяці. Позивач в підготовче засідання не з`явився. Від представника позивача надійшла заява, згідно якої він просить розглянути справу у його та позивача відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, судові витрати залишити за позивачем. Відповідач - представник Юрківської сільської ради Тульчинського району Вінницької області у підготовче засідання не з`явився. В матеріалах справи наявна заява від нього, згідно якої він просить слухати справу без участі представника сільської ради, позов визнає. Відповідно до ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у підготовчому засіданні за відсутності учасників справи, на підставі наявних в матеріалах справи доказах, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що згідно копії заповіту від 03.02.1997 (а.с.7), [PERSON] заповіла [PERSON] після своєї смерті усе своє майно. Згідно копії свідоцтва про смерть від 28.01.2019 серія [NUMBER] (а.с.8), [INFO] в с.Станіславка, Тульчинського району, Вінницької області померла [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за заповітом, яка складається із: житлового будинку з погосподарськими будівлями, який розташований в [ADDRESS] та земельних ділянок площами 0,5504 га, 3,2348 га в межах згідно з планом, які розташовані на території Юрківської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, про що свідчить копія довідки, виданої виконкомом Юрківської сільської ради Тульчинського району Вінницької області від 03.09.2019 №467 (а.с.9). \~ \~ \~ \~Згідно повідомлення\~ Тульчинської державної нотаріальної контори від 13.09.2019 №471/01-16 (а.с.10), позивачу було роз`яснено, що видати свідоцтво на спадщину після смерті [PERSON] не представляється можливим з посиланням на ст. ст.1268, 1269, 1270 ЦК України. \~ \~ \~ \~Згідно повідомлення\~ Тульчинської державної нотаріальної контори від 12.11.2019 №601/01-16 (а.с.21), після [PERSON] , померлої [INFO] , спадкова справа не відкривалась. Статтею 15 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. Згідно ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву при прийняття спадщини, що передбачено ч. 1\~ст. 1269 ЦК України. У відповідності до ч. 1\~ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3\~ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття і вищевказана норма закону зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч. 3\~ст. 1272 ЦК України, можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини визнані судом поважними. Відповідно до п. 24 ПП ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, при цьому суд повинен виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, не переробними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Аналогічно правової позиції притримується Верховний Суд у постанові 198/476/16-ц від 18.01.2018. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Нормами ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку визнання позову представником відповідача не суперечить закону, не порушує нічиїх прав, свобод та законних інтересів. Враховуючи те, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини на невеликий строк, що не перевищує двох місяців, через свою юридичну необізнаність, що в свою чергу суд вважає поважною причиною, а також те, що представник відповідача не заперечує проти визначення позивачу додаткового строку, достатнього для прийняття спадщини, суд вважає можливим визначити позивачу додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх задоволення. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, згідно вимог представника позивача та позовних вимог, залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved