Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього заборгованості за договорами позики. У підтвердження своїх позовних вимог зазначає, що між ним та відповідачем були укладені договори позики, так як за розписками, складеними 15.09.2006 року, 21.09.2006 року, 10.10.2006 року, 25.10.2006 року, 09.11.2006 року, 16.11.2006 року, 14.12.2006 року, 26.12.2006 року, - [PERSON] отримав від нього у борг 484800,00 грн. Окрім цього, за розпискою від 03.11.2006 року відповідач отримав у [PERSON] в борг грошові кошти в сумі 464500,00 грн. Згідно з договором про відступлення права вимоги від 15.12.2006 року, укладеним між [PERSON] та [PERSON], первісний кредитор [PERSON] передав, а новий кредитом [PERSON] прийняв право вимоги боргу до [PERSON] за розпискою, складеною ним власноручно 03.11.2006 року про отримання у борг від [PERSON] грошових коштів у сумі 464500,00 грн. Отже загальна сума боргу відповідача перед позивачем складає 949300,00 грн. У звязку з цим, позивач просить стягнути з відповідача суму боргу з урахуванням індексу інфляції 3237113,00 грн., та 3% річних у сумі 227832,00 грн., а також судові витрати по справі. У судовому засіданні представник позивача, яка є також представником третьої особи, підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, надала пояснення аналогічні викладеним у позові. Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала, посилаючись на пропуск позивачем строку позовної давності для звернення з даними вимогами до суду. Крім того, посилалась на той факт, що фактично вказані розписки були написані відповідачем у звязку з веденням спільного бізнесу з позивачем та зберігались у відповідача в сейфі та були викрадені.. Вислухавши учасників процесу, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами були укладені договори позики від 15.09.2006 року, 21.09.2006 року, 10.10.2006 року, 25.10.2006 року, 09.11.2006 року, 16.11.2006 року, 14.12.2006 року, 26.12.2006 року, відповідно до якого відповідач взяв в борг у позивача 484800,00 грн., що підтверджується розписками відповідача. Окрім цього, за розпискою від 03.11.2006 року відповідач отримав у [PERSON] в борг грошові кошти в сумі 464500,00 грн. Згідно з договором про відступлення права вимоги від 15.12.2006 року, укладеним між [PERSON] та [PERSON], первісний кредитор [PERSON] передав, а новий кредитом [PERSON] прийняв право вимоги боргу до [PERSON] за розпискою, складеною ним власноручно 03.11.2006 року про отримання у борг від [PERSON] грошових коштів у сумі 464500,00 грн. Відповідач до тепер не повернув позивачу позичені в нього гроші кошти на загальну суму 949300,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Згідно зі змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК). Як передбачено ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов?язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення основної суми боргу на загальну суму 949300,00 грн. за договорами позики, на укладення яких відповідачем були надані вищевказані розписки, є законними та обгрунтованими. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На думку суду, вимоги позивача щодо стягнення суми боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних задоволенню не підлягають, оскільки вказана відповідальність передбачена за прострочення виконання зобовязання, а в наданих суду розписках на підтвердження укладених договорів позики строк виконання договору не зазначений. Крім того, суд не приймає до уваги заперечення проти позову представника відповідача щодо фактичного не укладення договорів позики та крадіжки розписок у відповідача, оскільки вказані твердження належними та допустимими доказами суду не підтверджені. Також суд вважає, що не підлягає застосуванню позовна давність, оскільки згідно ст. 261 ЦК України за зобовязанням, строк яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимоги про виконання зобовязання. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 3654,00 грн.

Outcome: partial