Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ФОП [PERSON] про стягнення грошових коштів. Свої вимоги мотивувала тим, що 01.09.2016 між нею, в той момент фізичною особою-підприємцем, як покупцем, та фізичною особою-підприємцем [PERSON], як постачальником, укладено договір АК № 01-09/16 поставки дошки з акації та бруска з акації. Як фізична особа-підприємець, вона припинила свою діяльність 12.04.2017, що підтверджується випискою з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формвань від 04.10.2018 № [NUMBER]. Згідно п 1.1. договору постачальник зобов'язується передати у власність покупцю, а покупець - прийняти й оплатити товар на складі постачальника у повному розмірі на умовах та в порядку, визначених цим договором та специфікаціями. Пунктом 2.1. договору встановлено, що асортимент, ціна на товар, що виробляється, дата поставки товару, визначаються на підставі специфікації постачальника, погодженої покупцем, яка є невід'ємною частиною даного оговору. Постачальник гарантує, що поставлений товар відповідає вимогам специфікації. Мінімальна партія відвантаження 10 мЗ товара (п. 3.1. - 3.2. договору). Покупець оплачує за відвантажений товар суму, яка вказана у товаросупроводжувальній документації, на умовах даного договору, за фактом виробленої партії товару, в порядку і формах, які не суперечать чинному законодавству України. Розрахунки за віжвантажений постачальником товар здійснюються шляхом 100% оплати на поточний рахунок постачальника після його прийомки на виробництві постачальника. По домовленості між сторонами може бути передбачена передоплата за товар в розмірі 30% від виставленого рахунку постачальником, (пункти 4.1. - 4.3 договору). Пунктами 4.6., 4.7 договору встановлено, що договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31 грудня 2016 року. В разі, якщо за тридцять днів до закінчення строку дії договору жодна сторона не виявить бажання розірвати його, то дія договору автоматично продовжується на один рік на тих же умовах. Закінчення строку дії даного договору не звільняє сторони від виконання своїх обов'язків (пункт 4.9 Договору). Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким, чином зобов'язання відповідача, які виникли на підставі договору станом на сьогодні не припинені. 01.09.2016 між нею та відповідачем укладено специфікацію № 1 до договору, за умовами якої між сторонами узгоджено партію для відвантаження, а саме: брусок 29x29x800/1000, дошка 29x105/135x1200/1500/2000, та узгоджено ціну товару. 21.09.16 на виконання умов договору та специфікації № 1 від 01.09.2016 відповідач виставила для неї рахунок №3 на загальну суму 54112,50 грн. 07.10.16 згідно умов договору та вище означеного рахунку вона перерахувала на рахунок відповідача передоплату в загальному розмірі 21990 (двадцять одна тисяча дев'ятсот девяносто) гривень. Відповідно до договору, відповідач мала передати у власність їй готовий товар по факту готовності повної партії. Проте, протягом усього часу відповідач жодного разу не повідомила про готовність партії. Невиконання умов договору з боку відповідача стало причиною недоотриманого прибутку і збитків, так як вона не змогла здійснити обробку і продаж даного матеріалу, тобто фактично не могла здійснювати підприємницьку діяльність. Та незважаючи на її численні усні (в телефонному режимі) прохання поставити відповідно до договору та специфікації № 1 від 01.09.2016 товар, станом на сьогоднішній день для неї товар на суму 21990,00 грн. відповідачем не поставлено. Таким чином, ухиляючись від поставки товару на суму 21990,00 грн. по договору, відповідач порушив умови вищенаведеного правочину. 05.04.2018 вона надіслала для відповідача претензію з вимогою в десятиденний термін з дня отримання цієї претензії повернути її кошти в розмірі 21990,00 грн, сплачені 07.10.16 по договору, означена претензія отримана відповідачем 10.04.2018, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення № 3010004219968 (зворотній №2211600013198). Згідно із вимогами ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, у яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог у умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Нормою частин 2, 3 ст. 693 ЦК України передбачено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. На суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов'язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання і при простроченні виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми. Перераховані нею для відповідача грошові кошти перебували у користуванні відповідача 635 днів, за цей час грошова одиниця України «гривня» значно знецінилась, а тому вважає, що відповідач зобов'язана повернути отриману від неї за договором суму грошових коштів з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період користування коштами. Інфляційне збільшення суми грошових коштів що підлягає стягненню з відповідача становить 5556 (п'ять тисяч п'ятсот п'ятдесят шість) гривень 55 копійок. В судове засіданя позивач [PERSON] не зявилася, надіслала заяву, про розгляд справи без її участі позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовільнити. Відповідач ФОП [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала заяву на адресу суду, про розгляд справи без її участі, позов визнає частково, а саме в розмірі 21990, 00 грн., інфляційне збільшення суми грошових коштів, що підлягає стягненню в розмірі 5556, 55 грн. не визнає. Взявши до уваги заяви сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність ї достовірність доказів по справі, сприяючи всебічному й повному зясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, оцінюючи наведені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.129\~Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов'язковість рішень суду. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно ч.3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно ч.ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ч.1-4 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ч.1 ст.. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судом встановлено, що 01.09.2016 між ФОП [PERSON], як покупцем, та ФОП [PERSON], як постачальником, укладено договір АК № 01-09/16 поставки дошки з акації та бруска з акації (а.с. 10). Як, фізична особа-підприємець [PERSON] припинила свою діяльність 12.04.2017, що підтверджується випискою з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формвань від 04.10.2018 № [NUMBER] (а.с. 21). 01.09.2016 між ФОП [PERSON], та ФОП [PERSON] укладено специфікацію № 1 до договору, за умовами якої між сторонами узгоджено партію для відвантаження, а саме: брусок 29x29x800/1000, дошка 29x105/135x1200/1500/2000, та узгоджено ціну товару (а.с. 11). 21.09.16 на виконання умов договору та специфікації № 1 від 01.09.2016 ФОП [PERSON] виставила для ФОП [PERSON] рахунок №3 на загальну суму 54112,50 грн. (а.с. 12) 07.10.16 згідно умов договору та вище означеного рахунку ФОП [PERSON] перерахувала на рахунок ФОП [PERSON] передоплату в загальному розмірі 21990 (двадцять одна тисяча дев'ятсот девяносто) гривень (а.с. 13). Відповідно до договору, ФОП [PERSON] мала передати у власність ФОП [PERSON] готовий товар по факту готовності повної партії. Проте протягом усього часу ФОП [PERSON] жодного разу не повідомила про готовність партії. Невиконання умов договору з боку відповідача стало причиною недоотриманого прибутку і збитків, так як вона не змогла здійснити обробку і продаж даного матеріалу, тобто фактично не могла здійснювати підприємницьку діяльність. Та незважаючи на ФОП [PERSON] численні усні (в телефонному режимі) прохання поставити відповідно до договору та специфікації № 1 від 01.09.2016 товар, станом на сьогоднішній день для ФОП [PERSON] товар на суму 21990,00 грн. відповідачем не поставлено. Таким чином, ухиляючись від поставки товару на суму 21990,00 грн. по договору, відповідач порушив умови вищенаведеного правочину. 05.04.2018 ФОП [PERSON] надіслала для ФОП [PERSON] претензію з вимогою в десятиденний термін з дня отримання цієї претензії повернути її кошти в розмірі 21990,00 грн, сплачені 07.10.16 по договору, означена претензія отримана відповідачем 10.04.2018, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення № 3010004219968 (зворотній №2211600013198) (а.с. 14). Згідно із вимогами ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, у яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог у умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) \~ \~ \~ \~припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно із вимогами ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України, якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Нормою ч. 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. За ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Згідно із вимогами ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до вимог ст. ст. 662 та 663 ЦК України, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу у встановлений у договорі строк. У відповідності до ст. 664 ЦК України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) \~ \~ \~ \~вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар; 2) \~ \~ \~ \~надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов'язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування. Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов'язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв'язку для доставки покупцеві. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання і при простроченні виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми. Перераховані ФОП [PERSON] для ФОП [PERSON]\~ грошові кошти перебували у користуванні відповідача 635 днів, за цей час грошова одиниця України «гривня» значно знецінилась, а тому відповідач зобов'язана повернути позивачу, отриману від неї за договором суму грошових коштів з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період користування коштами. Інфляційне збільшення суми грошових коштів що підлягає стягненню з ФОП [PERSON] становить 5556 (п'ять тисяч п'ятсот п'ятдесят шість) гривень 55 копійок Отже, підсумовуючи вищенаведене, та відповідно до вимог ст. ст. 625, 662-664 ЦК України відповідач не виконала належним чином не виконала умови договору, та в встановлений час не передала покупцеві товар, за які було покупцем сплачено кошти в сумі 21990, 00 грн. та інфляційне збільшення суми грошових коштів в сумі 5556,55 грн. Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений ним при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved