Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з позовом до Павлівської сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що 15 грудня 2004 року помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 5,7964 га. Та земельної частки (паю) площею 2,46 умовних кадастрових гектарів, що знаходяться на території Павлівської сільської ради Білокуракинського району Луганської області. Позивач звернувся до державного нотаріуса з завою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але отримав відмову у звязку з пропуском шестимісячного строку на подання заяви. У встановлений законом строк позивач не звертався за отриманням свідоцтва про право на спадщину у звязку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів. У зв'язку з цим позивач просить суд визначити йому додатковий строк для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини. В судове засідання позивач не з'явився, надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача Павлівської сільської ради\~у судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав суду заяву про визнання позовних вимог. Представник заінтересованої сторони - Білокуракинської районної державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії VII-АГ № 440033 [PERSON] народився 16.09.1987 року (а.с.3). Згідно копії свідоцтва про шлюб серії 1-ЕД № 224543 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Прізвище чоловіка після реєстрації шлюбу «Кулік» (а.с.23). Згідно копії свідоцтва про смерть серії 1-ЕД № 434069 [PERSON] помер 15.12.2004 року (а.с.7). Постановою виконуючого обов'язки державного нотаріуса Білокуракинської державної нотаріальної контори позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с.4). Згідно ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст.1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позивач пропустив встановлений строк для прийняття спадщини, тому вправі звернутись в суд з позовом для визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272ЦК України. Позивач пропустив встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини з поважних причин у звязку з відсутністю у нього правовстановлюючих документів на спадкове майно. Згідно до ст. 77 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд визнає зазначену обставину поважною причиною та вважає за можливе визначити позивачеві додатковий строк для прийняття спадщини.

Outcome: approved