Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку в житловому будинку, під час розгляду справи позивач позовні вимоги зменшив, в обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 14 грудня 2015 року Дніпропетровським районним Дніпропетровської області винесено заочне рішення по цивільній справі № 2-175/4721/15-ц, яким право власності на земельну ділянку та житловий будинок, що розташовані за адресою: Дніпропетровська область. Дніпропетровський район, с. Олександрівка, вул. Вавілова, 62 визнано за [PERSON], надалі підставі даного рішення внесено відповідний запис про те, що позивач є власником вказаного нерухомого майна. Після цього позивач почав дії стосовно реєстрації себе та членів своєї родини у житловому будинку № 62 за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Олександрівка, вул. Вавілова. Як стало відомо, за вище вказаною адресою зареєстрована [PERSON], яка не є членом сім'ї позивача, та відповідно не має права користування житловим будинком, який належить позивачу на праві приватної власності. Вказана особа є родичкою колишнього власника будинку, право власності якого припинено на підставі рішення суду. Просить суд вважати [PERSON] (15 квітня 1939 р.н.) такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком № 62, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Олександрівка, вул. Вавілова, з моменту реєстрації права власності на ім'я [PERSON] (ІПН [NUMBER]). Зобов'язати Виконавчий комітет Олександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області зняти [PERSON] (15 квітня 1939р.н.) з реєстрації місця проживання у житловому будинку № 62 за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Олександрівка, вул. Вавілова. Судові витрати покласти на відповідача. До початку відкритого судового засідання представник позивача надала заяву в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі не заперечувала проти заочного розгляду справи, просила справу розглянути без її участі. У відкрите судове засідання відповідач [PERSON] не зявилася з невідомої суду причини, хоча про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином. У відкрите судове засідання представник Олександрівської сільської ради не зявився, але надав суду заяву в якій просить справу розглянути без участі представника сільської ради. Представники третіх осіб в судове засідання не зявилися. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вирішив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, суд встановив наступне. [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Олександрівка, вул. Вавілова, 62, на підставі рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2015 року, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 19.02.2016 року. В матеріалах справи є довідка видана Олександрівською сільською радою від 11.08.2016 року №300, з якої вбачається, що у будинку №62, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Олександрівка, вул. Вавілова згідно даних по господарських книг зареєстрована одна особа [PERSON], [INFO] [PERSON], [INFO] є членом сімї колишнього власника спірного житлового будинку. Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 319 ЦК України власник майна володіє, користується, розпоряджається своїм майнам на власний розсуд. Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, а частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Приписами ч.1 ст. 321 ЦК України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Реєстрацією відповідача в належному позивачу на праві власності житловому будинку порушуються його законні права та інтереси. Згідно ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову про визнання відповідача втратившим право користування житловим приміщенням. Позивачем при подачі позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 1102,40 грн. Під час розгляду справи позивач зменшив обсяг позовних вимог. Тому суд вважає позовні вимоги про стягнення судових витрат задовольнити частково відповідно до обсягу позовних вимог, тому на підставі ст.88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial