Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Держпраці у Київській області, третя особа товариство з обмеженою відповідальністю про скасування акту проведення спеціального розслідування групового нещасного випадку за формою Н-5 та акту про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, за формою Н-1. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 16.10.2016 року на 420 км автошляху «Київ-Харків-Довжанський» внаслідок дорожньо-транспортної пригоди загинули [PERSON] - бурильник експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин на нафту і газ ТОВ «Регіон», і [PERSON] , який на підставі укладеного з ТОВ «Регіон» договору виконував роботи пов`язані з веденням технологічного процесу буріння свердловин на нафту і газ. Наказом Головного управління Держпраці у Київській області від 18.10.2016 року №162Р було призначено комісію зі спеціального розслідування групового нещасного випадку із смертельним наслідком, що стався 16.10.2016 року з [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до висновку комісії, що викладений в шостому розділі Акту за формою Н-5, нещасний випадок з [PERSON] був визнаний таким, що пов`язаний з виробництвом і складається акт за формою Н-1. Щодо потерпілого [PERSON] комісія дійшла висновку, що у зв`язку із тим, що потерпілий не перебував в трудових відносинах з ТОВ «Регіон» нещасний випадок з ним не може бути визнаний таким, що пов`язаний з виробництвом і акт за формою Н-1 не складається. Вважає, що нещасний випадок, жертвою якого став [PERSON] , має лише ознаку обмеженої в часі події, що сталася не у процесі виконання ним трудових обов`язків, а її настання жодним чином не зумовлене раптовим впливом на потерпілого небезпечного виробничого фактору чи середовища. Тому, акти за формами Н-5 і Н-1 складені комісією з порушенням вимог встановленого Порядку та є неправомірними, а тому не можуть бути підставою для відшкодування Фондом шкоди відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування і повинні бути скасовані. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07.06.2017 р. відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду, копію позову з відповідними додатками направлено відповідачам. Розпорядженням керівника апарату Шевченківського районного суду м. Києва від 22.11.2017 р. справу передано на повторний автоматичний розподіл у зв`язку зі звільненням судді [PERSON] , здійснено повторний автоматичний розподіл справи та визначено головуючого суддю. 24.11.2017 р. суддею Шевченківського районного суду м. Києва винесено ухвалу про прийняття справи до провадження, справу призначено до розгляду. Разом з тим, 15 грудня 2017 року набули чинності зміни, внесені до Цивільного процесуального кодексу України Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017, № 2147-VIII, яким ЦПК України викладено в новій редакції. Згідно п. 9 Розділу XIII Перехідні положення ЦПК України (в редакції від 03.10.2017), справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Згідно положень п. 2 ч. 2 ст. 19 ЦПК України (в редакції від 03.10.2017), цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 22 лютого 2018 року у справі відкрито провадження для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Як вбачається із матеріалів справи, 25 березня 2019 року відповідачем Головним управлінням Держпраці у Київській області було надано до суду відзив на позовну заяву, в яких зазначено наступне. [PERSON] був задіяний до робот на базі ТОВ «Регіон» , розташованої у м. Первомайський Харківської області, згідно наказу Товариства № 10 від 10.10.2016 р. для проведення технічного обслуговування обладнання з 15 по 16 жовтня 2016 р. Нещасний випадок трапився при прямування потерпілого з місця відрядження. Крім того, не може бути основною причиною нещасного випадку з [PERSON] його стан, зважаючи на те, що потерпілий не перебував за кермом. Суд, дослідивши надані докази, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. 16.10.2016 року на 420 км автошляху «Київ-Харків-Довжанський» внаслідок дорожньо-транспортної пригоди загинули [PERSON] та [PERSON] . Як свідчать матеріали справи, [PERSON] працював ТОВ «Регіон» бурильником експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин на нафту і газ. В свою чергу [PERSON] на підставі укладеного з ТОВ «Регіон» договору виконував роботи пов`язані зведенням технологічного процесу буріння свердловин на нафту і газ. Наказом Головного управління Держпраці у Київській області від 18.10.2016 р. № 162Р було призначено комісію зі спеціального розслідування групового нещасного випадку із смертельним наслідком, що стався 16.10.2016 року з [PERSON] та [PERSON] . За результатами проведеного комісією розслідування було складено Акт проведення спеціального розслідування групового нещасного випадку за формою Н.5 та Акт про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, за формоюН-1, які були затверджені 28.12.2016 р. Як свідчать висновок комісії, що викладений в Акті за формою Н0-5 , нещасний випадок, що трапився з [PERSON] був визнаний пов`язаним з виробництвом, щодо потерпілого [PERSON] , комісія дійшла висновку, у зв`язку із тим, що потерпілий не перебував у трудових відносинах із ТОВ «Регіон», нещасний випадок з ним не може бути визнаний таким, що пов`язаний з виробництвом. Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Києві звернулось до відповідача з вимогою про проведення повторного розслідування нещасного випадку у зв`язку із незгодою позивача з висновками, зробленими комісією відносно [PERSON] , невідповідності таких висновків фактичним обставинам та наявним матеріалів. Як вбачається з наданим доказів, у відповідь на таку вимогу, Головне управління Держпраці у Київській області повідомило позивача про відсутність підстав для організації повторного розслідування нещасного випадку. Так, представник позивача вважає, що відсутні будь - які підтвердження перебування [PERSON] у відрядженні і як наслідків відсутні підстави для застосування п. 12 п. 15 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою КМУ від 30.11.2011 року №1232. Крім того, основною причиною ДТП стало перебування [PERSON] у стані сильного алкогольного сп`яніння. Так, як свідчать матеріали справи, в Акті проведення спеціального розслідування групового нещасного випадку, що стався 16.10.2016 р. о 13 год. 20 хв. в ТОВ «Регіон» зазначено, що дорожньо - транспортна пригода сталась на 420 кілометрі автодороги Київ-Харків-Довжанський біля села Корсунівка, Валківського району Харківської області. Обставини, за яких сталась дорожньо-транспортна пригода наступні. Відповідно до наказу ТОВ «Регіон» № 10-о від 10.01.2016 р. для проведення технічного обслуговування обладнання з 15 жовтня по 16 жовтня 2016 року задіяні д ороботи: механік [PERSON] , бурильник [PERSON] , машиніст [PERSON] , та [PERSON] на базі ТОВ «Регіон» м. Первомайський Харківській області (бурильник [PERSON] - 15 жовтня 2016 року). [PERSON] виконував роботи на базі ТОВ «Регіон» 15 жовтня 2016 р. згідно договору про виконання робіт» № 57 від 15.06.2106 р. Роботи по ремонту притискачів ланцюга інжектора колтюбінгової установки та технічне обслуговування інжектора були завершені 15.10.2016 р. о 17 год. 00 хв. відмітка про виконання роботи відсутня, контролював початок та кінець роботи механік [PERSON] . Відпочивши після роботи [PERSON] та [PERSON] вирішили виїхати з м. Первомайський вранці 16.10.2016 року. 16.10.2016 р. о 11 год. 15 хв. [PERSON] та [PERSON] на власному автомобілі та під керуванням [PERSON] , марки «КІА CERATO» номерний знак [NUMBER] , виїхали в напрямку свого місця проживання, [PERSON] [ADDRESS] , [PERSON] [ADDRESS] . Як вказано в п. 4 Акту - причини настання нещасного випадку - будуть встановлені після надання інформації від слідчого управління ГУ Національної поліції у Харківській області. Також в розділі Акту щодо обставин, за яких стався нещасний випадок зазначено, що згідно висновків Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи [PERSON] та [PERSON] отримали несумісні з життям тупі сукупні травми тіла та виявлено алкоголь в крові [PERSON] - 3,57% та [PERSON] - 2,45%. За висновками комісії нещасний випадок з [PERSON] , працівником ТОВ «Регіон» трапився при «прямуванні потерпілого з місця відрядження згідно з установленим завданням, у тому числі на транспортному засобі будь - якого виду та форми власності згідно п.п. 12 п. 15 Порядку. Нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом і на нього складається акт за формою Н-1. Членом комісії - страховим експертом сектору профілактики нещасних випадків та професійних захворювань Правобережного відділу Управління ВД Фонду ССНВ у м. Києві Даниленком Ф. В. викладено окрему думку в якій зазначено, що даний нещасний випадок не пов`язаний з виробництвом, так як підпадає під дію «Порядку розслідування та обліку нещасних випадків невиробничого характеру», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22 березня 2001 року №270. За приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. При цьому за положеннями ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. В свою чергу за положеннями ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Приймаючи рішення по суті спору, суд має зазначити про застосування положень цивільного процесуального законодавства щодо змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства. Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, згідно до ст. 79 ЦПК України. В свою чергу положеннями ст. 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до положень ст. 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом. Розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності, виду економічної діяльності або в їх філіях, представництвах, інших відокремлених підрозділах чи у фізичних осіб - підприємців, які відповідно до законодавства використовують найману працю (далі - підприємство), а також тих, що сталися з особами, які забезпечують себе роботою самостійно, за умови добровільної сплати ними внесків на державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання (далі - особи, які забезпечують себе роботою самостійно) проводиться відповідно до Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою КМУ від 30.11.2011 року №1232. Відповідно до п. 14 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1232 від 30.11.2011 року, комісія зобов`язана, зокрема, протягом трьох робочих днів з моменту її утворення: обстежити місце настання нещасного випадку, одержати письмові пояснення потерпілого, якщо це можливо, опитати осіб - свідків нещасного випадку та причетних до нього осіб; визначити відповідність умов праці та її безпеки вимогам законодавства про охорону праці; з`ясувати обставини і причини настання нещасного випадку; вивчити первинну медичну документацію (журнал реєстрації травматологічного пункту лікувально-профілактичного закладу, звернення потерпілого до медичного пункту або медико-санітарної частини підприємства, амбулаторну картку та історію хвороби потерпілого, документацію відділу кадрів, відділу (служби) охорони праці тощо); визначити, пов`язаний чи не пов`язаний нещасний випадок з виробництвом; установити осіб, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, а також розробити план заходів щодо запобігання подібним нещасним випадкам. Відповідно до п.п 12 п. 15 Порядку обставинами, за яких нещасний випадок визнається таким, о пов`язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1, є прямування потерпілого до місця чи з місця відрядження згідно з установленим завданням,у тому у числі на транспортному засобі будь - якого виду та форми власності. Так, як свідчать матеріали справи, комісією приймались до уваги в тому числі наказ роботодавця № 10-о/д одо задіяна до роботи працівників 15 та 16 жовтня 2016 р. у зв`язку із терміновою необхідністю проведення технічного огляду обладнання та пояснювальної записки [PERSON] - механіка ТОВ «Регіон» щодо направлення бригади для ремонту на виробничу базу м. Первомайськ Харківської області та виїзд [PERSON] та [PERSON] 16.10.2016 р. об 11 год. з території бази до місця проживання. Обставинами ж за якими нещасні випадки не визнаються такими, що пов`язані з виробництвом є алкогольне чи наркотичне сп`яніння, не зумовлене виробничим процесом, що стало основною причиною нещасного випадку за відсутності технічних та організаційних причин його настання, що підтверджено відповідним медичним висновком. Разом з тим, зробити висновок про те, що основною причиною нещасного випадку, що стався з [PERSON] став стан сп`яніння останнього можливість відсутня, беручи до уваги до уваги, що останній не перебував за кермом транспортного засобу. Згідно положень пункту 7 Порядку, розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема від одержання поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, які призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше. Пунктом 36 Порядку № 1232 передбачено, що спеціальному розслідуванню підлягають, зокрема, нещасні випадки, що спричинили тяжкі наслідки, у тому числі з можливою інвалідністю потерпілого. Віднесення нещасних випадків до таких, що спричинили тяжкі наслідки, у тому числі з можливою інвалідністю потерпілого, здійснюється відповідно до Класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості , затвердженого МОЗ. За приписами 22 Закону України «Про охорону праці», роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об`єднаннями профспілок. За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов`язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування. У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов`язковим для роботодавця. Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці може бути оскаржене у судовому порядку. Зважаючи, що розслідування нещасного випадку проведено відповідно до вимог Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 30.11.2011 року №1232, за результатами розслідування складено відповідні висновки, які не спростовані позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed