Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про У своєму позові позивач вказав, що він є інвалідом 2 групи після отримання травми на Запорізькому підприємстві електричного транспорту в 1999 році. Після отримання довідки про інвалідність в 2001 році, він подав заяву на перевід на легшу роботу на посаду підсобного робітника, в котрій вказав що при виконанні цієї роботи повинен оплачуватись втрачений заробіток 40% як застрахованій особі та чинного законодавства. Але керівник депо № 2 Попович проігнорував його заяву і на ній поставив резолюцію про оплату згідно штатного розкладу підсобного робітника. Позивач вважає, що було порушено його трудове право, оскільки знаходячись на лікарняному з моменту переводу його лікарняні оплачувались з 2001 року чомусь по окладу підсобного робітника, хоча повинен заробіток відповідати місячному заробітку до отримання травми, тобто заробіток кондуктора. Позивач звертався до генерального директора з заявою про порушення його права, але на теперішній час заява не розглянута. Після цього позивач звернувся в комісію по трудовим спорам, але відповідач Теплицька Н.В. особисто відмовила йому у реєстрації його заяви та не передала в комісію по трудовим спорам для розгляду по суті його заяви, що підтверджується рекомендованим листом за підписом Теплицької Н.В., чим перевищила свої обов'язки, тобто взяла на себе обов'язки всіх членів комісії. У своєму позові позивач просить визнати лист відповідача Теплицької Н.В. не законним, неправомірним, як такий, що не відповідає чинному трудовому законодавств України; зобов'язати негайно Теплицьку Н.В. зареєструвати його заяву в комісії по трудовим спорам для розгляду її по суті; та визнати дії Теплицької Н.В. як перевищення службових повноважень. Представник позивача - [PERSON] у судовому засідання позов підтримала і просить його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов не визнала і суду пояснила, що позов необґрунтований, оскільки дане питання вже було предметом розгляду судами усіх інстанцій. За такими обставинами комісії по трудовим спорам не мала право розглядати заяву [PERSON] повторно. Дослідивши докази по справі вислухав пояснення представника позивача, відповідача, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що позивач з 1998 року працював на Запорізькому комунальному підприємстві міського електротранспорту. 28.02.2014 року він подав заяву в КТС ЗКМЕТ з приводу виплати середнього заробітку у зв'язку з переведенням його на посаду підсобного робітника. Згідно ч.2 ст.224 КЗпП України трудовий спір підлягає розгляду в комісії по трудовим спорам якщо працівник самостійно або з участю профспілкової організації, що представляє його інтереси, не врегулював розбіжності при безпосередніх переговорах з власником або уповноваженим ним органом. Тобто, із вищенаведеної норми витікає, що КТС приймає та розглядає заяви лише у випадках, коли заяву подана працівником підприємства і трудовий спір не вирішено по суті. На момент подачі заяви позивач [PERSON] не був вже працівником вказаного підприємства а питання про виплату середнього заробітку, вже було предметом розгляду судами першої інстанції, апеляційної та касаційної інстанції. Із рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11.01.2005 року вбачається, що судом встановлено відсутність підстав для виплати середнього заробітку Із ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 11.05.2005 року встановлено, що рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11.01.2005 року залишено в силі. Із ухвали Верховного Суду України від 13.11.2006 року рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11.01.2005 року та ухвала Апеляційного суду Запорізької області від 11.05.2005 року залишені без змін. Суд вважає, що у комісії по трудовим спорам були відсутні підстави для прийняття заяви [PERSON] для розгляду. Згідно ст..14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадови чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Таким чином, суд приходе до висновку, що позов [PERSON] не знайшов свого обгрунтування і доказів у судовому засіданні і тому задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed