Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «Харківжитло», в якому просив стягнути з відповідача пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за період з 1 листопада 2018 по 31 січня 2019 року у відповідності до п. 4.7, п. 10.3 Договору №45157 в сумі 39 659 грн. 30 коп. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що між ним та відповідачем ТОВ «Харківжитло» 10 січня 2006 року був укладений договір пайової участі у будівництві [ADDRESS]. Відповідно до умов договору позивач вніс на розрахунковий рахунок ТОВ «Харківжитло» пайовий внесок в розмірі 438264 грн., що на день укладання договору складало 86 785 у.о.; відповідач, в свою чергу, зобов'язався завершити будівництво об'єкту у 2-му кварталі 2009 року. По завершенню будівництва позивачу повинна була виділитися в натурі, із створеної учасниками спільної часткової власності, трикімнатна квартира, будівельний номер [ADDRESS], на четвертому поверсі, загальною проектною площею 102,10 кв.м. На момент подання позовної заяви відповідач взяті на себе зобов'язання щодо введення в експлуатацію об'єкта будівництва у другому кварталі 2009 року та передати його під заселення до теперішнього часу не виконав, що є істотним порушенням умов договору, у зв'язку з чим позивач позбавлений можливості отримати те, на що розраховував при укладанні договору. . За цей період позивач неодноразово звертався з позовом до відповідача про стягнення пені за невиконання зобов'язань, рішеннями судів його позовні вимоги задоволено, однак відповідач продовжує не виконувати свої зобов'язання, тому відповідно до п. 4.7, п. 10.3 Договору №45157 повинен сплатити пеню за період з 1 листопада 2018 по 31 січня 2019 року в сумі 39 659 грн. 30 коп. Ухвалою суду від 12 лютого 2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. Відповідачем відзив на позов не наданий. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. 10 січня 2006 року між [PERSON] та ТОВ «Харківжитло» був укладений договір пайової участі у будівництві №45/57 з додатками. З вказаного договору вбачається, що його предметом є домовленість сторін спільно діяти на підставі об'єднання своїх пайових внесків для досягнення спільної мети: будівництво та введення в експлуатацію багатоквартирного житлового будинку за адресою [ADDRESS] Згідно п.3.1. вказаного договору до обов'язків позивача входило внесення грошових коштів ( Пай) загальна сума якого на дату укладання договору склала 438 264 грн., що на день укладення договору рівнялось 86785 у.о. Відповідач, в свою чергу, зобов'язався по закінченню будівництва виділити позивачу з багатоквартирного будинку за вищевказаною адресою в натурі його частку у вигляді трикімнатної квартири будівельний номер [ADDRESS], на четвертому поверсі , загальною проектною площею 102,10 кв.м., та у відповідності до п.2.4. завершити будівництво Об'єкту в другому кварталі 2009 року. На підтвердження виконання взятих на себе зобов'язань по договору, щодо внесення грошових коштів 29.01.2007 року [PERSON] на депозитний рахунок відвідача було внесено 86 785 у.о. (в доларах США), що в еквіваленті складало 438 264 грн., що підтверджується відповідною довідкою в матеріалах справи. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо в договорі передбачений строк його виконання, то він підлягає виконанню в цей строк. У ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження виконання відповідачем своїх зобов'язань щодо завершення будівництва у другому кварталі 2009 року та передачі позивачу квартири, відповідно до умов укладеного з [PERSON] договору. Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 23.09.2013 року, яке було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області 04.12.2013 року, встановлено порушення зобов'язань відповідачем за договором від 10.01.2006 року №45/57, вирішено стягнути з ТОВ «Харківжитло» на користь позивача пеню за прострочення виконання зобов'язань у розмірі 65739,78 грн. Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 25.04.2014 року, яке було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області 09.07.2014 року, вирішено стягнути з ТОВ «Харківжитло» на користь позивача пеню за прострочення виконання зобов'язань у розмірі 60840,64 грн. Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 21.03.2016, яке було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області 22.06.2016 року та постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 квітня 2018 року , підлягає стягненню з ТОВ «Харківжитло» на користь позивача пеня за прострочення виконання зобов'язань за період з 1 лютого 2015 по 31 січня 2015 у розмірі 227 681, 15 грн. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до п. 10.3 договору № 45/57 у разі порушення ТОВ «Харківжитло» своїх зобов'язань відповідно до п. 2.4 (строк закінчення будівництва - 2-й квартал 2009 року), більш ніж на 90 банківських днів, товариство сплачує пайщику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми фактично внесених пайщиком грошових коштів за кожний день прострочення, починаючи з 91-го дня. Згідно зі ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання по номінальній вартості на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися у випадках та в порядку, встановленими законом. Відповідно до ст.533 ЦПК України грошове зобов'язання має бути виконано в гривнях, а якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач відповідно до ст. 81 ЦПК України не спростував надані позивачем докази в обґрунтування позовних вимог. Отже, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача пені за прострочення виконання зобов'язання за період з 1 листопада 2018 по 31 січня 2019 року, виходячи із внесеної позивачем суми у розмірі 438264 грн., у відповідності до п. 4.7, п. 10.3 Договору №45157 в сумі 39 659 грн. 30 коп., враховуючи розмір облікових ставок НБУ в цей період - 18% із розрахунку: (438264х2х18) : 100: 366х92) = 39 659 грн. 30 коп., Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивач як інвалід 2 групи звільнений від сплати судового збору, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved