Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів для захисту своїх прав, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до рішення Городоцької міської ради народних депутатів від 17 червня 1993 року, йому, як працівнику райвідділу внутрішніх справ та членам його сім'ї виділена чотирикімнатна квартира [ADDRESS] у місті Городок, загальною площею 133,3 м2, житловою площею 52 м2. Вказана квартира 01 серпня 1995 року передана позивачу та членам його сім'ї на праві приватної власності, про що свідчить свідоцтво на право приватної власності на житло. З моменту отримання квартири у власність позивач сам дбає про квартиру, присадибну ділянку, а також ним укладені окремі договори про надання комунальних послуг. Даний двоквартирний будинок розміщений на земельній ділянці загальною площею 3219 кв.м. та належить сторонам на праві спільної часткової власності. Відповідно до п.1. ч.1 ст.92 Конституції України виключно законами України визначаються права і свободи громадянина, гарантії цих прав і свобод. Згідно ч.1 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності(спільне майно). Згідно ч.1 ст.364 ЦК України, співвласник має право на виділ своєї частки у спільному майні. Відповідно ст.365 ЦК України право спільної сумісної власності може бути припинене за рішенням суду на підставі позову за вимогою одного із співвласників. Перешкод у виділі згідно ч.2 ст.183 ЦК - немає. Згідно висновку Городоцького бюро технічної інвентаризації технічна можливість реконструкції квартири [ADDRESS] в окремий об'єкт нерухомого майна з присвоєнням поштової адреси можлива - до даної квартири є окремий вхід-вихід, приміщень, кімнат спільного користування немає. Ст.380 ЦК України визначено, що житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для проживання. Виходячи із висновку БТІ часткова власність існує лише формально, оскільки конструктивно будинок об'єднує лише одна спільна стіна. Відповідно до п.п. 2.1, 2.2. Інструкції «Щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 06 липня 2007 року за № 774/14041 - Об'єкти нерухомого майна, які підлягають технічній інвентаризації відповідно до Інструкції «Про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна», а також єдині майнові комплекси, що належать на праві власності і розташовані на одній земельній ділянці, можуть бути поділені на самостійні об'єкти нерухомого майна. Поділ спільного майна можливий за спільною згодою між усіма співвласниками, а у раз недосягнення спільної згоди між співвласниками про поділ спільного майна, поділ цього майна відбувається за рішенням суду. Неодноразові звернення до Городоцької міської ради з цього приводу належних результатів не дали, про що свідчать прийняті рішення. Зміст позову полягає у реалізації права, визначеного в ч.1 ст.364 ЦК, що полягає у припиненні спільної часткової власності, яка не обов'язково має бути здійснена за спільною згодою, а в разі недосягнення спільної згоди між співвласниками, поділ цього майна відбувається за рішенням суду; відмовляючи у прийнятті вказаного позову здійснюється порушення ст.6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод, оскільки порушується доступ до правосуддя. Зважаючи на викладене, а також те, що спірний будинок складається з двох квартир, які мають окремі, не пов'язані між собою вхідні двері у відповідні квартири, відокремлені одна від одної, знаходяться на утримані та обслуговуванні кожного із сторін, позивач просить визнати квартиру [ADDRESS] окремим домоволодінням. Відповідачі позов не визнали і пояснили, що є власниками квартири [ADDRESS]. Згоду на визнання квартири №2 в їхньому будинку окремим домоволодінням вони не дають, оскільки позивач самовільно здійснив добудову до будинку, розміщення якої унеможливлює їх доступ до каналізаційної та водопровідної мережі. Ознайомившись з матеріалами справи, оцінивши докази в їх сукупності суд вважає, що у задоволенні даного позову слід відмовити з таких підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 01.08.1995 року позивачі відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» є власниками приватизованої квартири [ADDRESS]. Прізвище [PERSON] змінено на «Матвейцова» відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу від 08.06.2000 року. Інша квартира - власниками якої є [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], має свою поштову адресу - квартира [ADDRESS]. Таким чином квартири розділені іншими поштовими адресами. Даний двоквартирний будинок розміщений на земельній ділянці загальною площею 3219 кв.м. [PERSON] у встановленому законом порядку звернувся до Городопької міської ради і рішенням виконавчого комітету № 119 від 29.05.2014 року йому було відмовлено у виході в окреме будинковолодіння у зв'язку з відсутністю заяви власника другої половини житлового будинку по [ADDRESS] Не погоджуючись з таким рішенням міської ради [PERSON] та члени його сім'ї оскаржили його у судовому порядку. Постановою Городоцького районного суду від 28.07.2014 року, яке залишено в силі ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 15.10.2014 року, відмовлено в задоволенні позову [PERSON], [PERSON], [PERSON] до Городоцької міської ради, виконкому Городоцької міської ради Хмельницької області про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Городоцької міської ради Хмельницької області №119 від 29.05.2014 року. Тобто суд прийшов до висновку що Городоцька міська рада правомірно відмовила у задоволенні заяви [PERSON] про визнання квартири [ADDRESS] окремим домоволодінням. Відповідно до ст. З7 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вихід в окреме домоволодіння та розподіл поштових адрес віднесено до компетенції органів місцевого самоврядування. Вихід в окреме домоволодіння та поштова адреса присвоюється об'єктам нерухомості до їх місця розташування місцевими органами виконавчої влади за звернення зацікавленої особи. Згідно п.п. 1,3. ст.41 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» питання організації управління районами в містах належить до компетенції міських, рад. Тому, якщо компетентний орган місцевого самоврядування правомірно відмовив [PERSON] у визнанні його квартири окремим домоволодінням, то відповідно у суда немає підстав для задоволення даного позову. Суд не приймає до уваги посилання позивача на висновок КП «Городоцьке БТІ» від 16.05.2014 року №39 про можливість реконструкції квартири [ADDRESS] в окремий об'єкт нерухомого майна, оскільки згідно цього ж висновку останній виїзд техніка-інвентаризатора за вказаною адресою був 01.08.1995 року. Однак комісія Городоцької міської ради 12.11.2014 року виявила самочинну добудову до будинку збудовану [PERSON], розміщення якої унеможливлює доступ [PERSON] до його каналізаційної та водопровідної мережі. Таким чином у [PERSON] відсутнє рішення компетентного органу та згода власників суміжної квартири на виділення його квартири в окреме домоволодіння, наявне самочинне будівництво, що перешкоджає [PERSON] у доступі до його каналізаційної та водопровідної мережі, тому у задоволенні даного позову слід відмовити.

Outcome: dismissed