Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачка з метою отримання банківських послуг звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк», у звязку з чим підписала заяву б/н від 27.07.2012 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 6000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Правилами користування платіжною карткою, Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком Договір. Кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку. Позивач свої зобовязання за договором та угодою виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач зобов'язалася сплачувати кредит, відсотки та оплачувати комісії на умовах, встановлених договором. Проте, свої зобовязання не виконує, у зв'язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом, оскільки виникла заборгованість станом на 31.07.2017 року загальною сумою 49217,47 грн., яка складається з: - 2323,75 грн. - заборгованість за кредитом; - 40173,84 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; - 3900 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6. [PERSON] та правил надання банківських послуг: - 500 грн. - штраф (фіксована частина). - 2319,88 грн. - штраф (процентна складова). Просять стягнути з відповідача борг за договором кредиту загальною сумою 49217,47 грн. та судові витрати по справі. У судові засідання, призначені на 17.10.2017 та 30.10.2017, 07.11.2017 року представник позивача не з*явився, зазначивши у позові, що не заперечують проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення судом. Крім того, до позову додане окремо відповідне клопотання. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надіслала до суду заяву про слухання справи без її участі, просила про застосування строку позовної давності. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Банку не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.07.2012 року між Банком та [PERSON] фактично було укладено договір б/н про надання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Правилами користування платіжною карткою, складає між нею та Банком Договір. Позивач свої зобовязання за договором та угодою виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку. Відповідач зобов'язалася сплачувати кредит, відсотки та оплачувати комісії на умовах, встановлених договором. Проте, свої зобовязання не виконує, у зв'язку з чим позивач звернувся в суд з даним позовом, оскільки виникла заборгованість станом на 31.07.2017 року загальною сумою 49217,47 грн., яка складається з: - 2323,75 грн. - заборгованість за кредитом; - 40173,84 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; - 3900 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6. [PERSON] та правил надання банківських послуг: - 500 грн. - штраф (фіксована частина). - 2319,88 грн. - штраф (процентна складова). Згідно п. 2.1.1.2.3 [PERSON] та правил надання банківських послуг Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, та Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідно до п. 2.1.1.2.4 [PERSON] та правил надання банківських послуг, підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом і Пам*яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також, Тарифами між нею та банком є Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача у заяві. Відповідно до зазначеного Договору, який включає всі вказані документи банк наділений правом нараховувати відсотки за користування кредитом, комісії та штрафи за прострочення погашення заборгованості. Відповідач не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, чим порушено зобов'язання за вказаним Договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Надані по справі докази свідчать про те, що відповідач [PERSON] та правила банківських послуг не виконала, кредит не сплатила, як і відсотки за користування кредитом. Оцінивши усі докази по справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги по суті є обґрунтованими. Разом з тим, відповідно до\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Підставою для відмови у позові є сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі (ч. 4\~ст. 267 ЦК України). Згідно з частиною 2\~статті 264 ЦК України\~позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Спеціальна позовна давність тривалістю в один рік встановлена, зокрема, до позовних вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (п. 1 ч. 2\~ст. 258 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1\~ст. 261 ЦК України).Тобто, позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи. З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5\~ст. 261 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, в силу частини третьої статті 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому якщо виконання зобовязання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Вчинення боржником дій з виконання зобов'язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, коли такі дії здійснено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності. Згідно з наданим банком розрахунком заборгованості за договором № б/н від 27.07.2012 року, укладеним між позивачем та відповідачкою, останній платіж за кредитом був здійснений нею 26.02.2014 року у сумі 700 грн. З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити у звязку зі спливом строку позовної давності, оскільки не отримавши відповідні кошти у передбачений договором строк, позивач з того часу мав право звернутися до суду з даним позовом протягом трьох років, проте звернувся лише 27.09.2017 року через три роки і майже 7 місяців після здійснення відповідачкою ( 26.02.2014 року) останнього платежу. Тобто строк, у межах якого позивач міг звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права, сплинув. У позовній заяві позивач не обґрунтував поважності причин пропущення строку позовної давності. На підставі викладеного, ст. 509, 525, 526, 527, 530, 599, 610, 629, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed