Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що 26.11.1994 року він уклав шлюб з відповідачем [PERSON] Після укладення шлюбу вони мешкали разом за адресою: [ADDRESS]. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Їх сумісне життя не склалося та 15.11.2003 року вони розлучилися. Після розлучення вони проживали окремо, але він завжди допомагав та допомагає фінансово своїм дітям. У 2009 році вони помирилися та почали знову жити разом за адресою: [ADDRESS]. Маючи на меті знову почати сімейне життя 27 липня 2010 року вони знову одружилися. Але, протягом останнього року у нього з дружиною склалися погані відносини, постійно виникали сварки, скандали. На теперішній час їх відносини дуже складні. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу та сім`ї неможливим та просить суд ухвалити рішення, яким шлюб укладений між ним та відповідачем розірвати та стягнути з відповідача на його користь суму судового збору та витрати за надання юридичної допомоги. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнала повністю, пояснивши, що заперечує проти стягнення судових витрат. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, перевіривши матеріали справи, вважає позов про розірвання шлюбу таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Судом встановлено, що 26 листопада 1994 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Сумської міської ради, актовий запис №2115 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають двох дітей: доньку [PERSON], [INFO] (а.с.6) та сина [PERSON], [INFO] (а.с.5). Вказаний шлюб між сторонами був розірваний 15 листопада 2003 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції від 13.11.2007 року (а.с.7). У 2009 році позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] помирилися та почали знову жити разом. 27 липня 2010 року між сторонами вдруге було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського районного управління юстиції Сумської області, актовий запис № 37 (а.с.8). За час перебування у шлюбі сімейні стосунки між позивачем і відповідачем не склалися із-за різниці в їх характерах, різних поглядів на життя, відсутності взаєморозуміння. Сторони фактично припинили спільне життя, не ведуть спільного господарства, разом не проживають з листопада 2014 року. Примирення між сторонами неможливе. Між подружжям втрачено почуття любові, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим. За таких обставин суд вважає, що сім'я існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, суперечить як їх інтересам, так і інтересам їх неповнолітньої дитини, тому шлюб необхідно розірвати. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені нею судові витрати. З врахуванням викладеного, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 243грн. в відшкодування судового збору. Витрати на оплату правової допомоги адвоката в сумі 2000грн. не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача з таких підстав: Між позивачем [PERSON] та адвокатом [PERSON] був укладений договір про надання юридичних послуг, а саме представництво в судах України з усіма правами, наданими позивачу та відповідачу, винагорода за юридичні послуги встановлюється в розмірі 2000грн., що підтверджується договором та товарним чеком (а.с.10, 11). Згідно з п.п.47, 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. В договорі про надання юридичних послуг не зазначено, які саме дії вчиняє адвокат для представництва інтересів позивача, в якій справі, чи пов'язані ці дії з розглядом саме справи про розірвання шлюбу чи іншої справи. В договорі чи в додатку до договору не наведений розрахунок витрат на правову допомогу в розмірі 2000грн. Отже, з викладених підстав не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 2000грн.

Outcome: approved