Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві посилався на те, що між КБ «ПриватБанк» та відповідачем 15 липня 2014 року було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт б/н. Відповідно до договору позивач надав відповідачу кредит в сумі 9832,92 грн., а відповідач [PERSON] взяв зобов'язання щодо повернення кредиту. Відповідач свої зобов'язання не виконав. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 29414,84 грн., з яких заборгованість по одержаному кредиту 9822,96 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 3,66 грн., заборгованість за пенею та комісією - 16502,22 грн., а також штраф в розмірі 3086,00 грн. відповідно до п.2.2.Генеральної угоди та судові витрати. Ухвалою судді від 23 квітня 2018 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Заперечення від позивача щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Відповідач з клопотаннями про розгляд справи з повідомленням сторін до суду не звертався. Надав суду відзив на позов, в якому посилався на відсутність доказів видачі йому кредитної карти, належних доказів наявності заборгованості, а також на пропуск позивачем строку позовної давності. Просив суд застосувати наслідки пропуску строку позовної давності та відмовити в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк». Будь-яких інших клопотань сторони суду не подавали. Дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 липня 2014 року між сторонами по справі укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт б/н (а.с.6). Згідно вказаної Генеральної угоди ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором №SAMDN44000022804485 від 22 липня 2008 року (Договір 1), № SAMDNS0000014869647 від 08 липня 2007 року (Договір 2), а також приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт уклали Генеральну угоду про наступне. Сторони погодили по Договору 2: зменшити заборгованість, а саме: проценти на 1406,21 грн., комісію на 872,95 грн. (п.1.2.1.), заборгованість по Договору 2 з дати підписання Генеральної угоди становить 9817,38 грн. (п.1.2.2.), дата остаточного погашення заборгованості по Договору 2 - 31.01.2015 року (п.1.2.3.). У випадку порушення позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених договорами та розділом 1 «Реструктуризація заборгованості» Генеральної угоди більше, ніж на 1 день, строком повернення кредиту, зазначеним в п.1.1.3, 1.2.3 Генеральної угоди є 2-й день з моменту такого порушення (п.1.4.1.). Пунктом 2.1. генеральної угоди передбачено, що банк надає позичальнику строковий кредит в сумі 9832,92 грн. на строк 06 місяців - з 15 липня 2014 року по 31 січня 2015 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в сумі 9832,92 грн. в обмін на зобов'язання позичальника з повернення кредиту, сплати процентів в розмірі 0,001% в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 01 по 25 число кожного місяці позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 1638,82 грн. для погашення заборгованості за кредитом. Дата останнього погашення заборгованості має бути не пізніше 31 січня 2015 року. При порушенні позичальником строків погашення заборгованості, зазначених в Генеральній угоді, Умовах та правилах, більш, ніж на 31 день, строком повернення кредиту рахується 32-й день з дня виникнення порушення. Заборгованість по кредиту, починаючи з 32-го дня порушення вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф у розмірі 3086,00 грн. При цьому в період з 15 липня 2014 року відповідачем не здійснено жодного платежу у передбаченому вказаною Генеральною угодою розмірі, що підтверджується розрахунком заборгованості. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Як встановлено судом, відповідачем умови Генеральної угоди не виконані. Кредитні кошти позивачу не повернуті, відсотки не сплачені. Станом на 02 квітня 2018 року заборгованість відповідача перед позивачем за вказаною Генеральною угодою становить: заборгованість за кредитом: 9822,96 грн., заборгованість по процентам - 3,66 грн. Також позивачем відповідачу нараховано заборгованість за пенею та комісією в розмірі 16505,22 грн. та штраф у розмірі 3086,00 грн. відповідно до п.2.2. Генеральної угоди. Загальний розмір заборгованості, обрахований позивачем відповдіачу за Генеральною угодою становить 29414,84 грн. Як вбачається з даних п.1.2.3. Генеральної угоди, дата остаточного погашення заборгованості по Договору 2 - 31 січня 2015 року. Пунктом 2.1. Генеральної угоди також передбачено, що кредит позичальнику наданий на шість місяців - з 15 липня 2014 року по 31 січня 2015 року. Крім того, у зв'язку з порушенням позичальником строку повернення кредиту, на підставі пункту 2.2. Генеральної угоди 26 вересня 2014 року (32-й день з дня прострочення першого ж передбаченого Генеральною угодою платежу) - строк повернення кредиту в повному обсязі. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою про застосування наслідків пропуску строку позовної давності позивачем. Трирічний строк позовної давності за вимогами про стягнення боргу за кредитом закінчився 26 вересня 2017 року. Позивач же звернувся до суду з даним позовом 12 квітня 2018 року, тобто після закінчення строку позовної давності. Тому в задоволенні позовної вимоги про стягнення боргу за кредитом необхідно відмовити у зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності. Відповідно до ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Тому позовні вимоги про стягнення відсотків за користування кредитом, заборгованості за пенею та комісією, а також за штрафами задоволенню не підлягають. Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне. Позивачем одночасно нараховано відповідачу заборгованість за пенею та комісією у розмірі 16502,22 грн., а також штраф в розмірі 3086,00 грн. відповідно до п.2.2.Генеральної угоди. Тобто за порушення позичальником строків виконання зобов'язання позивач просить стягнути з відповідача одночасно штраф і пеню, тобто за одне й те саме порушення застосувати подвійну відповідальність одного виду. Однак, в силу ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Окрім цього, в розрахунку заборгованості за кредитом відсутнє розмежування пені та комісії, в зв'язку з чим не можливо визначити розмір пені, яку просить стягнути позивач та спосіб її нарахування, а також неможливо визначити розмір комісії, яку просить стягнути позивач. Згідно з ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивач не надав деталізований розрахунок заборгованості за кредитним договором в частині пені та комісії, тобто докази на підтвердження даної позовної вимоги в матеріалах справи відсутні. На підставі викладеного в задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі. У зв'язку з відмовою в задоволенні позову понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Outcome: dismissed