Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON] та неповнолітнього [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначає, що він, [PERSON], є наймачем, зареєстрований та постійно проживає в [INFO], б. 11 в м. Харкові. Разом з ним у вказаному житловому приміщенні зареєстрований його брат, [PERSON], та його син [PERSON], [INFO]. Проте [PERSON] більше року у вказаному житловому приміщенні не мешкає, а його син [PERSON] жодного дня від самого свого народження фактично у вказаній квартирі не проживав, має інше постійне місце проживання, був зареєстрований у квартирі на прохання його матері, [PERSON], яка зазначала, що має намір продати квартиру і просила тимчасово прописати його. Проте, як виявилося пізніше квартиру, остання продавати не збиралася і вже більше 10 років син брата позивача прописаний у [ADDRESS], хоча має інше фактичне місце проживання, досяг 10 річного віку, після якого його місце проживання визначається за згодою батьків, і таким місцем є [ADDRESS]. В судове засідання позивач не зявився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачі та законний представник [PERSON] [PERSON] в судове засідання не зявилися, викликалися належним чином. Позовні вимоги не оспорюють, письмових заперечень суду не надали. Відповідач [PERSON] надав через канцелярію суду заяву про визнання позову, в якій підтвердив викладені в позові обставини, не заперечував проти задоволення позову та просив розглядати справу у його відсутність. Представник третьої особи Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської Ради [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала заяву в якій просила розглядати справу у її відсутність, при вирішенні спору просить врахувати інтереси дитини, у рішенні покладається на висновок суду. Також вказала в заяві, що за їх інформацією [PERSON] навчається в СШ №75 та проживає з матірю за адресою: м. Харків, вул. Шарикова, б. 43, кв. 81 Суд вважає можливим розглядати справу у порядку ст. 77, 169 п. 2, 3 ЦПК України, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дослідивши інші докази окремо та в їх сукупності з іншими доказами, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з огляду на наступне. Позивач звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON] та неповнолітнього [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою за адресою [ADDRESS]. Судовим розглядом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з ордеру № 1811 виданого на підставі рішення виконкому Орджонікідзевської ради депутатів трудящих № 210 від 13.06.1967 року квартира за адресою [ADDRESS] 19.06.1967 року була одержана сімєю, у складі 5 осіб. Наймачами даного житла на момент вселення були: [PERSON] (основний наймач), [PERSON], [PERSON], його [PERSON], [PERSON] На даний час квартира належить до житла державного житлового фонду, у приватну власність в порядку безоплатної приватизації державного житлового фонду - не передана, що підтверджується листом КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 22.04.2014 року № 25-734. Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім`ї, виданої Комунальним підприємством «Жилкомсервіс» Дільниця № 49 на даний момент в житловому приміщенні за адресою [ADDRESS] зареєстровані наступні особи: позивач [PERSON], мати позивача [PERSON], відповідач 1 [PERSON] та його неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 223007, виданого міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції, батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Позивач у позовній заяві зазначив, що відповідач [PERSON] не мешкає у зазначеній квартирі з січня 2014 року, житлове приміщення покинув добровільно, за комунальні послуги не сплачує, участі в утриманні квартири не приймає, нинішнє фактичне місце проживання [PERSON] позивачу не відоме, а його син [PERSON] взагалі жодного дня від самого свого народження фактично у вказаній квартирі не мешкав, має інше постійне місце проживання - [ADDRESS]. Вказані обставини підтверджується заявою [PERSON] Відповідно ч. 1\~ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Зазначене не оскаржуються другим законним представником відповідача [PERSON] матірю [PERSON], яка в судові засідання не зявляється, письмових заперечень суду не надала, крім того, зазначене вище підтверджується наявними в матеріалах справи та дослідженими в ході судового розгляду письмовими доказами, зокрема наступними: -актом обстеження квартири від 10.03.2015 року, відповідно до якого в квартирі особисті речі відповідачів відсутні, за місцем реєстрації сусіди [PERSON] не бачили з січня 2014 року, [PERSON] жодного разу, про його проживання в квартирі за адресою [ADDRESS] їм нічого не відомо; -довідкою Орджонікідзевського РВ ГУМВС України в м. Харкові від 31.01.2015 року, в якій зазначено, що до Орджонікідзевського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області заяв, скарг та повідомлень, щодо обмеження гр. [PERSON] та гр. [PERSON], [INFO], у праві користування ними квартирою 113, розташованої у будинку 11 по вул. Роганська в м. Харкові, в тому числі від гр. [PERSON], не надходило; -довідкою Дитячої поліклникиі № 16 Орджонікідзевського району м. Харкова від 02.02.2015 року, відповідно до якої в медичній картці дитини неповнолітнього [PERSON], [INFO], адресою обліку від самого народження зазначена адреса [ADDRESS], за цією адресою його спостерігає лікар педіатр, здійснюються виклики дільничного лікаря. Крім того, суду надана інформація Управлінням служб у справах дітей ДПСП ХМР, відповідно до якої [PERSON] навчається у школі № 75 та постійно проживає із матірю за адресою: м. Харків, вул. Шарикова, б. 43, кв. 81. Згідно ст. 3 Закону України від 11.12.2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,\~\~реєстрація - це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції;\~\~ а місце проживання - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Таким чином, реєстрація місця мешкання особи фіксує офіційне та фактичне місце проживання особи. Залишення зареєстрованим місце мешкання відповідачів у квартирі суперечить вищенаведеним нормам закону та порушує права позивача, який має нести тягар утримання житлового примішення та сплати комунальних послуг за осіб, що фактично мешкають в іншому місті, проте залишаються зареєстрованими в квартирі за адресою - [ADDRESS]. Водночас, відповідно до\~ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою;\~\~4) оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до ч. 4 ст. 156, ч. 2 ст. 64 Житлового кодексу до членів сім'ї власника житла належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відповідно до ч. 2 ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ст. 71 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення на протязі шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи викладене, оскільки відповідачі у спірній квартири не проживають більше шести місяців, не сплачують плату за користування жилим приміщенням і комунальними послугами, не несуть інших витрат по утриманню спірної квартири та не приймають участі у спільному побуті, суд вважає, що позовні вимоги заявлені обґрунтовано та підлягають задоволенню з урахуванням досліджених у судовому засіданні доказів та думки відповідача [PERSON], який не заперечує проти задоволення позову та підтвердив викладені у позові обставини. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved