Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що з 1983 року він перебував в трудових відносинах з Публічним Акціонерним Товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання», працюючи на посаді інженера до провідного інженера-технолога. 22 березня 2018 року він припинив трудові відносини з відповідачем через порушення ним законодавства про працю згідно із ч.3 ст.38 КЗпП. На день його звільнення сума заборгованості по заробітній платі йому виплачена не була. Крім того, відповідно до ст.44 КЗпП, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у ст.38 (внаслідок невиконання власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю) працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше тримісячного середнього заробітку. Така вихідна допомога йому виплачена також не була, хоча і була нарахована у розмірі тримісячного середньомісячного заробітку в сумі 35205грн. 06коп., виходячи з чого його середньомісячний заробіток складає 11735грн. (35205:3=11735грн.), але також не була виплачена при звільненні. У відповіді на запит адвоката відповідач послався на те, що згідно з наказом від 21.03.2014 року №75 в Товаристві встановлений режим неповного робочого тижня, а саме триденний робочий тиждень з робочими днями: понеділок, вівторок, середа, але на нього це не розповсюджувалось і він останні місяці своєї роботи працював з п`ятиденним робочим тижнем. Про його повний робочий тиждень свідчить і розмір нарахованої йому вихідної допомоги в сумі 35205грн. До цього часу заборгованість із заробітної плати йому не виплачена, вихідна допомога, передбачена наказом про звільнення йому також не виплачена, чого не заперечує відповідач і що підтверджується довідкою відповідача від 23.05.18 року. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача його користь заборгованість із заробітної плати та вихідної допомоги в сумі 70890грн. та середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні з часу звільнення, тобто з 22 березня 2018 року по день ухвалення судового рішення або проведення остаточного розрахунку (на день звернення з позовом до суду (30 травня 2018 року) ця сума складає 26510грн. 40коп. В судовому засіданні позивач вказані позовні вимоги підтримав повністю з зазначених в позові підстав та просив суд їх задовольнити. В судове засіданні представник відповідача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Ухвалою суду від 31.05.2018 року витребувано у відповідача довідку про розмір середньомісячного заробітку [PERSON] за два повних місяці, які передували звільненню з роботи [PERSON] та остаточний розрахунок заборгованості середньої заробітної плати [PERSON] станом на день розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав: Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 1983 року перебував в трудових відносинах з Публічним Акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання», працюючи на посаді інженера до провідного інженера-технолога. 22 березня 2018 року позивач припинив трудові відносини з відповідачем через порушення останнім законодавства про працю згідно із ч.3 ст.38 КЗпП. Викладені обставини підтверджуються копією трудової книжки позивача (а.с.4-6). Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України). Судом встановлено, що в день звільнення позивачки ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» не виплатило належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України, що визнано відповідачем. Згідно довідки ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» №16-07/769 від 23.05.2018 року заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] становить 70898грн.64коп. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі в розмірі 70898грн.64коп. (ця сума визначена з урахуванням утриманого податку на доходи фізичних осіб та військового збору). Відповідно до Наказу № 75 від 21.03.2014 року у ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» з 26.05.2014 року встановлено всім працівникам робочу неділю з режимом роботи 3 робочі дні: понеділок, вівторок, середа. Згідно з довідкою Товариства середньоденна заробітна плата позивача становить 572грн.44коп. Період затримки розрахунку при звільненні позивача на дату ухвалення цього рішення, тобто з 22.03.2018 року по 19.06.2018 року становить 34 робочих днів: березень 3, квітень 12, травень 11, червень 8, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 19462грн.96коп. (572,44 х 34 = 19462грн.96коп.). З огляду на викладене, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити та стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» на користь позивача заборгованість по заробітній платі у розмірі 70898грн.64коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 19462грн.96коп. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 903грн.62коп.

Outcome: partial