Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 16 серпня 2015 року о 19 годині 00 хвилин відповідач, керуючи автомобілем марки «Peugeot - 2008», державний номерний знак [NUMBER], на 19 км Житомирського шосе в м. Києві, в порушення п. 13.1 Правил дорожнього руху України, не дотримався безпечної швидкості та дистанції руху, внаслідок чого допустив зіткнення з належним йому, позивачу, автомобілем марки «Nissan X-Trail», державний номерний знак [NUMBER], який через це скоїв зіткнення з автомобілем марки «Daewoo Lanos», державний номерний знак [NUMBER], що призвело до механічного пошкодження його автомобіля. Зазначає, що 15.09.2015 року постановою Святошинського районного суду, відповідача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована в ПАТ «Страхова компанія Брокбізнес» - Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ-0951234 від 04.10.2014 року. Посилається на те, що відповідно до згідно Звіту №586 з визначення вартості матеріального збитку, завданого власникові транспортного засобу, виконаного 16.09.2015 року ТОВ «Незалежна Експертно-Асистуюча Компанія», вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Nissan Х-Тгаіі», державний номерний знак [NUMBER], в результаті його пошкодження в ДТП складає 118640,87 грн. Вартість послуг ТОВ «Незалежна Експертно-Асистуюча Компанія» з визначення вартості матеріального збитку, завданого власникові транспортного засобу, склала 1300,00 грн., з яких 1200,00 грн. - вартість проведення авто товарознавчого дослідження, 100,00 грн. - вартість відправлення телеграми Відповідачу. Крім того, враховуючи технічну несправність його автомобіля марки «Nissan X-Trail», державний номерний знак [NUMBER], та неможливість його самостійного пересування, що настали внаслідок ДТП, він був вимушений скористатися послугами авто евакуатора, вартість цих послуг склала 502,00 грн. Зазначає, що згідно Полісу цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Брокбізнес». Відповідно до листа ПАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» за вих. №ЦВ 56235/У від 05.10.2015 року, ПАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» було прийнято рішення про виплату на його користь страхового відшкодування за пошкоджений у ДТП автомобіль, згідно Полісу, у розмірі 49 490, 00 грн. Посилаючись на норми статті 1194 ЦК України, та враховуючи погоджений ПАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» розмір страхової виплати (страхового відшкодування) у сумі 49490,00 грн., різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яку вважає відповідач зобов'язаний сплатити на його користь в рахунок повного відшкодування завданої шкоди, становить 69150,87 грн. і розрахована наступним чином: 118640,87 грн. (вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням автомобіля «Nissan X-Trail», державний номерний знак [NUMBER]) мінус 49490,00 грн. (розмір страхової виплати за Полісом), дорівнює 69150,87 грн. Загальний розмір майнової шкоди, завданої відповідачем внаслідок ДТП, та такої, що підлягає відшкодуванню на його користь, становить 70952 (сімдесят тисяч дев'ятсот п'ятдесят дві) грн. 87 (вісімдесят сім) коп. Його розраховано наступним чином: 69150,87 грн. (розмір матеріальної шкоди, завданої пошкодженням автомобіля (різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) плюс 1200,00 грн. (вартість проведення авто товарознавчого дослідження (Звіт №586 від 16.09.2015 року) плюс 100,00 грн. (вартість відправлення телеграми відповідачу) плюс 502,00 грн. (вартість послуг авто евакуатора). Крім того, обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказував на те, що йому діями відповідача було завдано також моральної шкоди, яку він оцінив в 3 000, 00 грн. та яку просив стягнути з відповідача на його користь, а також відшкодувати судові витрати у відповідності до документів, що їх підтверджують. В зв'язку з відмовою відповідача добровільно відшкодувати завдану як матеріальну так і моральну шкоду вимушений звертатись до суду з даним позовом за захистом свого порушеного права. В судовому засіданні позивач підтримує свої вимоги з вищевикладених підстав, обґрунтувавши поясненнями, просить суд позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відповідача, відповідно до вимог ст. 169 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 16.08.2015 року о 19 год. 00 хв., на 19 км Житомирського шосе в м. Києві, відповідачем, який керував автомобілем марки «Peugeot - 2008», державний номерний знак [NUMBER] в порушення п. 13.1 Правил дорожнього руху України, не було дотримано безпечної швидкості та дистанції руху, внаслідок чого допустив зіткнення з належним позивачу, автомобілем марки «Nissan X-Trail», державний номерний знак [NUMBER], який через це скоїв зіткнення з автомобілем марки «Daewoo Lanos», державний номерний знак [NUMBER], що призвело до механічного пошкодження зазначених транспортних засобів. Судом встановлено, що винним у вищезазначеній дорожньо-транспортній пригоді було визнано водія автомобіля «Peugeot - 2008», державний номерний знак [NUMBER], що підтверджується наданою постановою Святошинського районного суду м. Києва від 15.09.2015 року ( а.с. 8). Зазначена постанова набрала законної сили. Частина четверта статті 61 ЦПК України визначає, що вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Враховуючи вищевикладене, факт винуватості [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 16.08.2015 року о 19 год. 00 хв. на 19 км Житомирського шосе в м. Києві , є встановленим і доказуванню не підлягає. Як вбачається із Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу складеного 01.09.2015 року ТОВ « Незалежна Експертно-Асистуюча Компанія», який не оскаржений та не спростований сторонами, а тому приймається до уваги судом як належний та допустимий доказ, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ марки «Nissan X-Trail», державний номерний знак [NUMBER] складає 118 640,87 грн. ( а.с. 9-24). Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. З системного аналізу вказаних норм чинного цивільного законодавства можна прийти до висновку, що особа, якій завдано шкоди джерелом підвищеної небезпеки має право на її відшкодування або винною особою або юридичною чи фізичною особою якщо шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що після вчинення [PERSON] дорожньо-транспортної пригоди в нього виник обов'язок перед [PERSON] з відшкодування завданої йому шкоди в розмірі 118 640,87 грн. Судом встановлено, що на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована у ПАТ «Страхова компанія «Брокбізнес». Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено порядок та підстави відшкодування страховиком оціненої шкоди, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Так згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» чинної на момент виникнення правовідносин, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Судом встановлено що ПАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» прийнято рішення щодо здійснення виплати на користь позивача суми страхового відшкодування за пошкоджений у ДТП автомобіль, згідно Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ-0951234 від 04.10.2014 року, у розмірі 49 490,00 грн. (а.с. 26). Виходячи із загальної вартості матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ станом на 16.09.2015 року, яка складала 118 640,87 грн., не відшкодованою залишилася сума в розмірі 69 150,87 грн. (118 640,87 грн. - 49 490, 00 грн.). Крім того судом встановлено та не спростовано відповідачем, що позивачем понесені витрати за проведення авто товарознавчого дослідження в розмірі 1200 грн. та 100 грн. - вартість відправлення телеграми відповідачу, а також і витрати на послуги евакуатора в розмірі 502,00 грн.( а.с.24,27). Стаття 1166 ЦК України визначає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Крім того відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», від 27.03.1992 року № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до п. 4 вищезазначеної Поставнови, джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об'єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Під власником джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Стаття 1194 ЦК України визначає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Судом встановлено та не заперечується позивачем, що станом на день постановлення рішення ПАТ « Страхова компанія» Брокбізнес» виплатила йому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) в розмірі 49 490,00 грн., а відповідачем будь-яких виплат не проведено. Як вже зазначалося вище, позивач звертаючись з даним позовом до суду, серед іншого просить стягнути з відповідача на його користь завдану йому моральну шкоду. Стаття 23 ЦК України визначає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Пленум ВСУ у пункті третьому своєї Постанови № 3 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Враховуючи вищевикладене, а також встановлені в судовому засіданні обставини, які свідчать про те, що доведення своїх прав в суді позивачем носить обґрунтований характер, оскільки відповідачем відшкодування завданої позивачу шкоди не було здійснено в добровільному порядку, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення його позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, а саме в розмірі 1000, 00 грн., що відповідає вимогам розумності і справедливості виходячи з усіх обставин справи. Стаття 11 ЦПК України визначає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє часткове доведення в судовому засіданні з підстав та в частині зазначеній вище, а тому позов підлягає частковому задоволенню. Крім того, частина перша статті 88 ЦПК України визначає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно статті 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз. Враховуючи ту обставину, що суд прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення позову позивача, з врахуванням приписів вказаних норм цивільно-процесуального закону на його користь з відповідача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 719,53 грн. пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, в порядку визначеному ЗУ «Про судовий збір» в редакції чинній на день його сплати позивачем, а також підлягають стягненню понесені ним витрати за проведення авто товарознавчого дослідження в розмірі 1200, 00 грн.,100 грн. витрат вартості відправлення телеграми відповідачу та витрати на послуги евакуатора в розмірі 502, 00 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 11, 16, 22, 23, 1166, 1167, 1172, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України, ст. 22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», від 27.03.1992 року № 6, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»,

Outcome: partial