Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення заборгованості за депозитними договорами, укладеними між сторонами, посилаючись на такі обставини. Сторони 04 вересня 2014 року уклали договір № 328823/71871/3-14, за умовами якого відповідач прийняв від позивача внесок (вклад) на депозитний рахунок грошову суму в розмірі 33 930,00 доларів США строком до 04.12.2014 року та зобов'язався повернути таку суму та проценти на неї у встановлений договором строк. 24 жовтня 2014 року сторони уклали договір 328823/84977/3-14, за умовами якого відповідач прийняв від позивача внесок (вклад) на депозитний рахунок грошову суму в розмірі 101 298,08 доларів США строком до 24.01.2015 року та зобов'язався повернути таку суму та проценти на неї у встановлений договором строк. 04 грудня 2014 року сторони уклали договір 328823/102425/3-14, за умовами якого відповідач прийняв від позивача внесок (вклад) на депозитний рахунок грошову суму в розмірі 12 500,0 доларів США строком до 04.03.2015 року та зобов'язався повернути таку суму та проценти на неї у встановлений договором строк. 18 грудня 2014 року сторони уклали договір 328823/108286/3-14, за умовами якого відповідач прийняв від позивача внесок (вклад) на депозитний рахунок грошову суму в розмірі 6 460,0 доларів США строком до 18.03.2015 року та зобов'язався повернути таку суму та проценти на неї у встановлений договором строк. Оскільки у порушення договорів відповідач ухиляється від належного виконання прийнятих на себе зобов'язань в частині своєчасного повернення суми за депозитним договором, позивач змушений звернутися до суду з цим позовом. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення заявлених вимог позивачем, вказував на їх безпідставність та необґрунтованість, зазначив про відсутність спору з приводу розрахунку сум заборгованості банку перед позивачем, вважаючи, що нормативними приписами НБУ заборонено видавати позивачу суму боргу разом. Позивач та його представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, наполягали на їх задоволенні, посилаючись на те, що банком порушено взяті на себе договірні зобов'язання, вкладені кошти потрібні позивачу для лікування, що має бути невідкладним. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із частковим задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів, пояснень сторін, їх представників. Відповідно до укладеного договору № 328823/71871/3-14 від 04 вересня 2014 року відповідач отримав від позивача внесок (вклад) на депозитний рахунок грошову суму в розмірі 33 930,00 доларів США строком до 04.12.2014 року, зі сплатою відсотків за вкладом у розмірі 14,0 % річних. У подальшому строк дії депозитного договору подовжено до 05.03.2015 року. Згідно з п. 2 вказаного договору-заяви вкладник має право отримувати суми процентів, що нараховані на вклад, протягом строку, визначеного п. 1. цього договору-заяви щомісячно, у порядку та у строки, передбачені п.п. 4.2, 4.3.2 Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит». Відповідно до укладеного договору 328823/84977/3-14 від 24 жовтня 2014 відповідач отримав від позивача внесок (вклад) на депозитний рахунок грошову суму в розмірі 101 298,08 доларів США строком до 24.01.2015 року, зі сплатою відсотків за вкладом у розмірі 14,0 % річних. За цим договором відповідач повернув [PERSON] грошові кошти у розмірі 29570,70 доларів США. Згідно до п. 2 вказаного договору-заяви вкладник має право отримувати суми процентів, нараховані на вклад, протягом строку, визначеного п. 1. цього договору-заяви щомісячно, у порядку та у строки, передбачені п.п. 4.2, 4.3.2 Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та кредит». Відповідно до укладеного договору 328823/102425/3-14 від 04 грудня 2014 року відповідач отримав від позивача внесок (вклад) на депозитний рахунок грошову суму в розмірі 12 500,0 доларів США строком до 04.03.2015 року, зі сплатою відсотків за вкладом у розмірі 14,0 % річних. Згідно до п. 2 вказаного договору-заяви вкладник має право отримувати суми процентів, нараховані на вклад, протягом строку, визначеного п. 1. цього договору-заяви щомісячно, у порядку та у строки, передбачені п.п. 4.2, 4.3.2 Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та кредит». Відповідно до укладеного договору 328823/108286/3-14 від 18 грудня 2014 року відповідач отримав від позивача внесок (вклад) на депозитний рахунок грошову суму в розмірі 6 460,0 доларів США строком до 18.03.2015 року, зі сплатою відсотків за вкладом у розмірі 14,0 % річних. Згідно до п. 2 вказаного договору-заяви вкладник має право отримувати суми процентів, нараховані на вклад, протягом строку, визначеного п. 1. цього договору-заяви щомісячно, у порядку та у строки, передбачені п.п. 4.2, 4.3.2 Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та кредит». Зазначені договори-заяви, підписані сторонами - позивачем та відповідачем - є формою укладення між ними договору приєднання. Відповідно до частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Умови договору про банківський строковий вклад (депозит) встановлені банком-відповідачем в односторонньому порядку в Основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит», що затверджені наказом голови правління банку № 630-0 від 8 серпня 2013 року (надалі - Основні умови). Зазначені Основні умови є складовою частиною договору, що діє між сторонами, та є обов'язковими як для позивача, так і для відповідача як боржника у досліджуваних відносинах. Відповідно до п. 6.3.2 Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та кредит», банк, при припиненні дії договору, зобов'язаний здійснити розрахунок, повернути вкладнику суму вкладу та нараховані проценти в дату повернення вкладу, та закрити вкладний рахунок. Таким чином, відповідач зобов'язався виконати свої зобов'язання за цими договорами банківського вкладу, укладеними з позивачем, відповідно, до 05 березня 2015 року, 24 січня 2015 року, 04 березня 2015 року та 18 березня 2015 року, повернути грошові кошти разом із усіма сумами нарахованих відсотків, втім, в порушення умов договорів зазначені зобов'язання банк не виконав. 18 березня 2015 року позивачем подано до відповідача письмову заяву про розірвання вказаних договорів депозитного вкладу у зв'язку з закінченням строку їх дії. З огляду на те, що станом на день звернення позивача [PERSON] до банку з такими вимогами строк дії договорів банківських вкладів сплив, у банку не було підстав для відмови у задоволенні заяви вкладника та неповернення депозитних вкладів за вказаними договорами. Відповідно до розрахунку, представленого позивачем та відповідно до виписок з його особових рахунків складених банком 27.03.2015 року, станом на цю дату заборгованість відповідача перед [PERSON] складає: І. за договором №328823/71871/3-14 від 04.09.2014 року - 34161,60 доларів США, що еквівалентно 803 139,22 гривень; ІІ. за договором № 328823/84977/3-14 від 24.10.2014 року - 71710,64 доларів США, що еквівалентно 1 685 917,15 гривень; ІІІ. за договором № 328823/102425/3-14 від 04.12.2014 року - 12509,14 доларів США, що еквівалентно 294 089,88 гривень; ІV. за договором № 328823/108286/3-14 від 18.12.2014 року - 6460,94 доларів США, що еквівалентно 151 896,69 гривень. Згідно зі ч.ч. 1, 3 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором, до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунку, якщо інше не випливає із суті договору банківського вкладу. Згідно з абзацом третім пункту 1.1. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2003 року за № 1256/8577 , вклад (депозит) - це грошові кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, або банківські метали, які банк прийняв від вкладника або які надійшли для вкладника на договірних засадах на визначений строк зберігання чи без зазначення такого строку (під процент або дохід в іншій формі) і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. За правилом п. 1.6. зазначеного Положення банк сплачує вкладнику суму вкладу (депозиту) і нараховані за ним проценти: у національній валюті, якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок у національній валюті; у валюті вкладу (депозиту), якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті, або на умовах та в порядку, передбачених договором, відповідно до заяви вкладника - в іншій іноземній чи в національній валюті. Відповідно до правила пункту 2.1. наведеного Положення грошові кошти в національній та іноземній валюті або банківські метали, залучені від юридичних і фізичних осіб, обліковуються банками на відповідних рахунках, відкриття яких здійснюється банком на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту) або договору банківського рахунку та інших документів відповідно до законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України з питань відкриття банками рахунків у національній та іноземній валюті. Наведені правила зобов'язують відповідача повернути позивачу суму вкладів і нараховані за ними відсотки у валюті вкладу в повному обсязі. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» до відносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів» належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» клієнт банку - це будь-яка фізична чи юридична особа, що користується послугами банку. Таким чином, вкладник за договором банківського вкладу є споживачем послуг банку (клієнт банку), зокрема, у сфері залучення коштів на депозитні рахунки. Відповідно, захист його прав як споживача регламентується Законом України «Про захист прав споживачів» та відповідними нормами Цивільного кодексу України. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на належну якість обслуговування. Правилом статті 1074 ЦК України забороняється обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, крім випадків, встановлених законом. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. За положенням ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Договір банківського вкладу є одностороннім, тобто з моменту його укладення у банку виникає обов'язок повернення суми вкладу та нарахованих відсотків чи доходу в іншій формі, а у вкладника - право вимагати виконання зазначених дій. Додатково судом враховано, що згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відмовляючи задовольнити вимогу вкладника про розірвання договорів та повернути вкладені грошові кошти, які належать на позивачу, відповідач порушив положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст. 5 цього ж протоколу, є додатковою статтею Конвенції. Таке порушення виявилося в наступному. У ст. 1 Протоколу №1 вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Цей же принцип закріплено і в ст. 41 Конституції України. Відповідно до змісту ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимог Цивільного кодексу. Всупереч умов цього договору до цього часу відповідач не дотримався вказаних зобов'язань, у зв'язку із чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з п. п. 1 та 3 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Оскільки грошове зобов'язання відповідачем не виконано, є наявним порушення п. 3.3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, відповідно до якого банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком. За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ст. 524 ЦК України валютою зобов'язання є національна валюта України. Згідно з правилом частини 3 статті 533 ЦК України, використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Згідно із абз.3 п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом. Таким чином, право на повернення депозитних вкладів у позивача у іноземній валюті, так само, як і обов'язок відповідача повернути суму вкладів виникло у сторін після звернення позивача до банку із заявою про повернення депозитних вкладів - тобто з 18 березня 2015 року, а тому суд вбачає правові підстави для задоволення цих позовних вимог до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» - розірвати ці договори та повернути суму банківських вкладів за ними. Визначення грошового еквіваленту належних позивачу до сплати відповідачем сум не відповідає характеру правовідносин, що існували між сторонами, з огляду на це позов підлягає частковому задоволенню. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Також суд вбачає підстави, відповідно до положень ст. 88 ЦК України, для задоволення вимоги про стягнення з відповідача витрат по сплаті суми сплаченого судового збору у розмірі 3654,0 гривень.

Outcome: partial