Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Заболотської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті матері позивача залишилось спадкове майно, інших спадкоємців на дане майно немає, тому просив суд визнати за ним у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла 11.08.2008 року у віці 81 рік в с. Заболоть, Радомишльського району Житомирської області право власності на спадкове майно, а саме: - земельну ділянку площею 2,8016 га (кадастровий номер 1825082900:02:000:0178) цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Житомирська область, Радомишльський район, Заболотська сільська рада, що належала померлій [PERSON] згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 060419 від 31 липня 2003 року, виданий на його імя на підставі розпорядження голови Радомишльської РДА № 139 від 15.05.2003 року; - та земельну ділянку площею 3,2100 га (кадастровий номер 1825082900:02:000:0081) цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Житомирська область, Радомишльський район, Заболотська сільська рада, що належали померлому, [PERSON], згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 060418 від 31 липня 2003 року, виданого на його імя на підставі розпорядження голови Радомишльської РДА № 139 від 15.05.2003 року. Позивач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, надав до суду заяву про розгляд справи без її участі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву, про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечує, позовні вимоги визнає. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], народився 16.05.1949 року в с. Заболоть, Радомишльського р-ну Житомирської області, де на даний час зареєстрований та проживає, даний факт підтверджує 11-та сторінка його паспорта. Відповідно до свідоцтва про народження серії I-ТП № 489809 від 13.05.1980 року, що видане повторно Заболотською сільською радою Радомишльського р-ну Житомирської області, матірю позивача є: [PERSON]. 28 серпня 2004 року помер вітчим позивача (даний факт підтверджує свідоцтво про одруження серії ЯФ № 378211 від 13.11.1953р.), [PERSON], у віці 74 роки в с. Заболоть, Радомишльського району Житомирської області даний факт підтверджує свідоцтво про смерть серії 1-ТП № 527502, видане виконавчим комітетом Заболотської сільської ради Радомишльського району Житомирської області 30.08.2004 року. Як вбачається з матеріалів справи, спадщину після смерті [PERSON], у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, яка зазначає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї прийняла мати позивача, [PERSON], шляхом проживанням з покійним, доглядом за будинком, обробкою земельної ділянки та сплатою необхідних платежів, даний факт підтверджує довідка № 109 від 08.04.2015 року з виконавчого комітету Заболотської сільської ради, Радомишльського району, Житомирської області. Судом встановлено, що 11.08.2008 року померла мати позивача, [PERSON], в с. Заболоть, Радомишльського району Житомирської області у віці 81 рік, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ТП № 090896, що видане виконкомом Заболотської сільської ради, Радомишльського району, Житомирської області, 12.08.2008 року. Спадщину після смерті [PERSON], у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, прийняв її син [PERSON], шляхом проживання з покійною, доглядом за будинком, обробітком земельної ділянки, сплатою необхідних платежів та отримував кошти за землю дані факти підтверджують довідки № 301 від 24.03.2016 року та № 589 від 21.10.2016 року, що видані виконавчим комітетом Заболотської сільської ради, Радомишльського району, Житомирської області. Спадщину після смерті матері, [PERSON], ніхто не приймав, до нотаріуса із заявою ніхто досі не звертався, спадкова справа після її смерті не заводилась дані факти також підтверджує інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 45545945 від 25.10.2016 року. До складу спадкового майна, що залишилося після смерті [PERSON] зокрема всього іншого, входить дві земельні ділянки, а саме: - земельна ділянка площею 2,8016 га (кадастровий номер 1825082900:02:000:0178), з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Заболотська сільської ради Радомишльського району Житомирської області, і яка належала померлій [PERSON] згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 060419 від 31 липня 2003 року, виданого на її імя на підставі розпорядження голови Радомишльської райдержадміністрації № 139 від 15.05.2003 року; - та земельна ділянка площею 3,2100 га (кадастровий номер 1825082900:02:000:0081), з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Заболотської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, і яка належала померлому, [PERSON] згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 060418 від 31 липня 2003 року, виданого на його імя на підставі розпорядження голови Радомишльської райдержадміністрації № 139 від 15.05.2003 року, які у свою чергу успадкувала після його смерті мати позивача, [PERSON], однак за життя не встигла виготовити на себе правовстановлюючий документ. Відповідно до п. 216 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 3 березня 2004 року за № 20/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. Однак, набути вищезазначене майно в порядку передбаченому ст. 1298 ЦК України, шляхом отримання свідоцтв про право на спадщину за законом на земельні ділянки позивач, як єдиний спадкоємець за законом (ст. 1261 ЦК України) не має можливості через те, що покійна [PERSON], фактично успадкувала майно покійного вітчима, однак за своє життя не встигла виготовити на себе правовстановлюючій документ, а що стосується її земельної ділянки, то оригінал Державного акту вважається втраченим, що в свою чергу, згідно ЗУ «Про нотаріат», є перешкодою для вчинення необхідної нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину. У відповідності до п.4.12 та п.4.18 глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України за № 296/5 від 22.02.2012 року: «Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів, за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі відповідного свідоцтва документів, нотаріус розяснює йому процедуру вирішення даного питання в судовому порядку». Відповідно до листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Спадкоємець має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст. 1269 ЦК, та набути право на спадщину відповідно до ч. 5 ст. 1268, статей 1296-1299 ЦК України. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини. Згідно до п. 23 Постанови ПВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отож, вищевикладені обставини стали перешкодою для позивача у отриманні документів на спадкове майно. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. За змістом ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадкової маси можуть переходити тільки ті права і обов»язки, носієм яких був спадкодавець і на момент відкриття спадщини вони не припинилися внаслідок його смерті. Згідно положень частин 1, 2 ст. 1220, частини 1 ст. 1222, частини 3 ст. 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність належних правових підстав для визнання права власності позивача на спадкове майно, а відтак позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved