Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у володінні та розпорядженні майном шляхом зняття з реєстрації місця проживання, а саме з квартири [ADDRESS] , посилаючись на те, що у вказаній квартирі, власником якої є позивач, зареєстрований відповідач, який продав позивачу належну йому частку вказаної квартири, тобто перестав бути її співвласником. При цьому відповідач зобов`язався знятися з реєстраційного обліку за вказаною адресою протягом місяця, проте свої зобов`язання не виконав, у квартирі не проживає, його речей в ній немає, участі в утриманні квартири він не бере. Реєстрація відповідача перешкоджає позивачу повною мірою володіти та розпоряджатися квартирою на власний розсуд. На підставі викладеного, позивач просить усунути перешкоди їй у володінні та розпорядженні майном шляхом зняття відповідача з реєстрації місця проживання - квартири [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В матеріалах справи міститься заява позивача про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Відзиву на позов не надав, явку представника не забезпечив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належала позивачу та відповідачу на підставі свідоцтва про право власності від 30.03.2015, виданого органом приватизації державного фонду - управління житлово-комунального господарства Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації (а.с. 9). Згідно договору купівлі-продажу Ѕ частки квартири від 06.02.2019, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пальорою Г.Ю., [PERSON] (відповідач) передає у власність, а [PERSON] (позивач) приймає у власність Ѕ частку квартири [ADDRESS] (а.с. 10-11). Пунктом 8 договору відповідач взяв на себе зобов`язання знятись з реєстраційного обліку квартири протягом одного місяця з дня нотаріального посвідчення цього договору. Як убачається з пояснень позивача, відповідач після продажу своєї частки з реєстраційного обліку не знявся, проте в спірній квартирі він не проживає, його особистих речей там немає, їй невідомо де відповідач мешкає на сьогоднішній день. Відповідно до вимог ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 150 ЖК Української РСР громадяни, які мають в приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою є підставою для зняття з реєстрації місця проживання. Окрім того, відповідно до п.26 Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №207 від 02.03.2016, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Позивачем не заявлялись вимоги про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відомостей про те, що відповідач визнаний таким, що втратив право користування квартирою у встановленому законом порядку, матеріали справи не містять. На підставі викладеного суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed