Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 09.01.2013 року між [PERSON] та ПАТ КБ ПриватБанк був укладений договір фінансового лізингу №HM00A+02007861, відповідно до умов якого відповідач отримав від банку у платне користування автомобіль марки «Daewoo», модель Nexia ND 19, 2012 року випуску, тип ТЗ: седан/лифтбек, № кузова/ шасі: XWB3K32EDCA242066, реєстраційний номер: АА 3672 НН та зобовязався сплачувати щомісячні платежі у строк та у розмірі, встановлених у додатку 2 Графік лізингових платежів, з переходом права власності на предмет лізингу по закінченню строку виконання договору. Вказаний автомобіль належить на праві власності ПАТ КБ «Приватбанк». Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання фінансового лізингу складає між ним та позивачем договір, що підтверджується підписом у заяві. У звязку із неналежним виконанням умов договору фінансового лізингу станом на 31.03.2016 року загальна сума заборгованості за фактичний строк користування предметом лізингу становить 42045 грн. 16 коп.. Просить суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судовий збір. Представник позивача у судове засідання не зявився, однак в позовній заяві вказує, що просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити. Відповідач в судове засідання не зявилася, однак від неї надійшла заява, згідно якої вбачається, що між [PERSON] та представником ПАТ КБ «Приватбанк» досягнуто домовленість, а саме, що відповідач в добровільному порядку на протязі двох місяців сплачує по пятнадцять тисяч гривень заборгованості за договором і банк не буде мати до неї претензій, просить справу слухати у її відсутності. Ч. 2 ст. 158 ЦПК України передбачено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи дану норму закону, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних в ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено та доведено, що 09.01.2013 року між [PERSON]та ПАТ КБ ПриватБанк був укладений договір фінансового лізингу, відповідно до умов якого відповідач отримав від банку у платне користування автомобіль марки марки «Daewoo», модель Nexia ND 19, 2012 року випуску, тип ТЗ: седан/лифтбек, № кузова/ шасі: XWB3K32EDCA242066, реєстраційний номер: АА 3672 НН та зобовязався сплачувати щомісячні платежі у строк та розмірі, встановлених у додатку 2 Графік лізингових платежів, з переходом права власності на предмет лізингу по закінченню строку виконання договору. Вказаний автомобіль належить на праві власності ПАТ КБ «Приватбанк». Згідно з ч. 1 ст. 626, ст. 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому (ч. 1 ст. 634 ЦК України). Частиною 1 статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобовязується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі) (ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг»). Договір лізингу має бути укладений у письмовій формі (ст. 6 цього ж Закону). Сторони визначили, що заява [PERSON] про приєднання до договору фінансового лізингу №HM00A+02007861 від 09.01.2013 року, Умови та правила надання фінансового лізингу складають укладений між ними договір фінансового лізингу. Подавши ПАТ КБ Приватбанк заяву лізингоодержувача від 09.01.2013 р., відповідач приєднався до запропонованих банком умов фінансового лізингу, які встановлені у стандартних формах - Умовах та правилах надання банківських послуг і тарифах. Сторони підписали названі документи, які містять усі істотні умови договору, які передбачені ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг». При цьому, відповідач своїм підписом підтвердила, що вона ознайомилася та погоджується із запропонованими банком умовами надання фінансового лізингу. Статтею 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» визначено, що сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Свої зобов'язання відповідно до умов договору та ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг» відповідач належним чином не виконував: своєчасно та в повному розмірі не вносив лізингові платежі за користування автомобілем, що підтверджується розрахунком заборгованості. Наслідки неналежного виконання договору фінансового лізингу зі сторони лізингоодержувача визначені у ст. 10 Закону України «Про фінансовий лізинг», яка передбачає право лізингодавця на відшкодування збитків. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином згідно умовам договору та вимогам цього Кодексу. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання (ст. 625 ЦК). Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь банку слід стягнути заборгованість в сумі 42045 грн. 16 коп., що складається з: 37805, 79 грн. заборгованість по залишку вартості предмету лізингу, 2729,97 грн. заборгованість за винагородою за користування предметом лізингу; 567,39 грн. заборгованість за винагородою за проведення моніторингу предмету лізингу; 942,01 грн. заборгованість з пені. Отже, заборгованість до стягнення становить 42045 грн. 16 коп., в звязку з чим, суд рахує за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача дану суму заборгованості. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України суд рахує за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1378 грн. 00 коп. судових витрат по справі судовий збір.

Outcome: approved