Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності за набувальною давністю на квартиру, що знаходиться у [ADDRESS], який мотивує тим, що у 2004 р. ним у [PERSON] придбано спірну квартиру, після чого [PERSON] знялась з реєстрації і виїхала у Білорусію, а він з родиною заселились у цю квартиру та стали там проживати. Користувались спірною квартирою та робили там ремонт. У судовому засіданні позивач разом з своїм представником позов підтримали та додатково пояснили, що електронним звязком спілкувались з родичами [PERSON] у Білорусії, які повідомили, що вона померла і на підтвердження цього вислали копію свідоцтва про смерть. Відповідач свого представника до суду не направив. Від голови селищної ради надійшла заява, у якій він просить справу слухати без участі представника, проти позову не заперечує і покладається на розсуд суду. Вислухавши позивача та його представника, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши і перевіривши письмові докази та матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Пунктом 13 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» розяснено, що можливість предявлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 Цивільного кодексу України, а також частини четвертої статті 344 цього кодексу, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У звязку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту прав та інтересів у суді є, зокрема, визнання права. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За змістом ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. З копії свідоцтва про право власності на житло від 04.02.1994 р. слідує, що [PERSON] у власність було передано квартиру [ADDRESS] (а.с.13). З довідок Шалигинської селищної ради слідує, що [PERSON] не проживає у спірній квартирі з липня 2004 р., знята з реєстрації. Натомість з липня 2004 р. у даній квартирі проживає сімя [PERSON] у складі 3 осіб (а.с.7-12). Копією договору та технічною документацією на імя позивача, стверджується, що ним було здійснено облаштування спірної квартири системою газопостачання (а.с.14-28). З копії свідоцтва про смерть від 19.08.2013 р. вбачається, що [PERSON] померла 16.08.2013 р. у м. Вітебськ (а.с.61). За інформацією Глухівської районної нотаріальної контори, після смерті [PERSON], спадкова справа не заводилась, заповіти відсутні (а.с.67-69). Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], кожен окремо, надали свідчення про те, що вони добре були знайомі з [PERSON], яка мала у власності квартиру [ADDRESS]. У 2004 р. [PERSON] продала цю квартиру [PERSON] і виїхала у Білорусію до дочки, а [PERSON] з родиною заселились у цю квартиру та стали там проживати й облаштовувати житло. Отже, враховуючи досліджені у судовому засіданні докази та відсутність заперечень з боку відповідача, суд доходить до висновку, що позивач є добросовісним набувачем чужого майна, оскільки відкрито, безперервно з 2004 року володіє спірним нерухомим майном на яке ніхто не претендує окрім нього, а тому є підстави для визнання за позивачем права власності на вказане нерухоме майно за набувальною давністю. На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 15, 16, 316, 344 ЦК України,

Outcome: approved