Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до кредитного договору № 014/1647/74/100193 від 03.06.2008 р. укладеного між ВАТ «[PERSON] Аваль» (кредитор) (відповідно до п. 1.3. статуту, ПАТ «[PERSON] Аваль» є правонаступником за всіма правами та обовязками ВАТ «[PERSON] Аваль») та [PERSON] (позичальник), кредитор надав позичальнику кредит у сумі 24\~000,00 дол. США строком до 03.06.2028 року із сплатою 13% річних, а позичальник зобовязався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобовязання в порядку та строки, визначені договором. У звязку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору, виникла заборгованість, яка станом на 02.03.2015 р. становить 21516,61 дол. США, в тому числі прострочена заборгованість за кредитом 185,18 дол. США. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутністю, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений вчасно та належним чином, причини неявки не повідомив, заяву про відкладення розгляду справи не надавав. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до положень ст. ст. 169, 197 ЦПК України суд розглядає справу за відсутності сторін на підставі наявних в ній доказів та без фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до кредитного договору № 014/1647/74/100193 від 03.06.2008 р. укладеного між ВАТ «[PERSON] Аваль» (кредитор) (відповідно до п. 1.3. статуту, ПАТ «[PERSON] Аваль» є правонаступником за всіма правами та обовязками ВАТ «[PERSON] Аваль») та [PERSON] (позичальник), кредитор надав позичальнику кредит у сумі 24\~000,00 дол. США строком до 03.06.2028 року із сплатою 13% річних, а позичальник зобовязався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобовязання в порядку та строки, визначені договором (а.с.5-13). У звязку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору, станом на 02.03.2015 р. виникла заборгованість, яка становить 25061,51 дол. США (673\~104,88 грн.), у тому числі: заборгованість за кредитом 21\~516,61 дол. США (577\~895,56 грн.), заборгованість по сплаті відсотків 1\~576,31 дол. США (42\~336,71 грн.), пеня за невчасну сплату кредиту та відсотків 1\~968,59 дол. США (52\~872 грн.), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.26-29). Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, зобов'язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 524 ЦК України зобовязання має бути виражено у грошовій одиниці України гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. Відповідно до ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязанням допускається у випадку, порядку та на умовах, встановлених законом. Виходячи з ч. 2 ст. 192, ч.3 ст. 533, декретом «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.93 р. № 15-93 суд має право стягувати грошові кошти в іноземній валюті в правовідносинах, які виникли при здійсненні валютних операцій і у випадку і в порядку встановлених законом. Таким чином, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved