Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за послуги обслуговування машиномісця №50 у розмірі 10494,79 грн. Свої вимоги мотивують тим, що 13.07.2011 позивач прийняв в управління підземний паркінг, що розташований за адресою: м. Київ, вул. Майорова, 7. 01.09.2012 позивач розпочав експлуатацію підземного паркінгу, про що власників паркомісць було повідомлено відповідним оголошенням. Зазначений паркінг обладнано відповідно до вимог Державних будівельних норм України «Споруди транспорту, автостоянки і гаражі для легкових автомобілів ДБР В.2.3.-15:2007». Для обслуговування паркінгу та утримання його в належному стані, позивачем було укладено договори з постачальниками електроенергії, води, теплопостачання, здійснюється пропускний і внутрішній режим, постійна охорона автостоянки,\~та було складено калькуляцію вартості утримання одного машиномісця, вартість послуг по утриманню якого станом на 01.09.2012 склала 420,00 грн. на місяць. Оскільки частина власників машиномісць скаржилась на завелику суму їх утримання, позивачем було зменшено суму вартості утримання машиномісця та станом на 01.10.2012 ця вартість становила 291,34 грн. на місяць. Відповідач є власником машиномісця №50 підземного паркінгу, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Майорова, 7. Крім того, відповідачу та іншим власникам машиномісць було запропоновано укласти з позивачем договір на технічне обслуговування підземної автостоянки, однак відповідач від укладання зазначеного договору відмовився. Відповідач регулярно користується послугами позивача, однак не оплачує їх у звязку з чим, у нього перед позивачем утворилась заборгованість, яка станом на 01.06.2015 складає 10494,79 грн. На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, 3% річних від простроченої суми заборгованості в розмірі 458,34 грн., втрати від інфляції в сумі 4754,13 грн., та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги частково та просив стягнути з відповідача розмір наявної заборгованості. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про що в матеріалах справи містяться відповідні документи, заяв, заперечень суду не надав, у звязку з чим, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність. Суд, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Для обслуговування паркінгу, утримання його у належному стані і забезпечення безпеки майна третіх осіб (власників автомобілів), позивач уклав відповідні договори з підрядними організаціями щодо постачання електроенергії, води, теплопостачання, також надається цілий ряд інших послуг по обслуговуванню вказаної підземної автостоянки, відповідно до умов договорів та вимог правил, та склав калькуляцію вартості утримання одного парко місця (а.с. 8-37). Вартість послуг по утриманню одного паркомісця підземного паркінгу відповідно до розрахунку оплати щодо експлуатації машиномісця від 01.09.2012 складає 420,00 грн. на місяць (а.с. 40). У звязку з тим, що частина власників машиномісць не погоджувалась із визначеною сумою щодо оплати за користування своїм майном, позивачем було внесено зімни до умов договорів з підрядниками і проведено перерахунок вартості утримання одного машиномісця за рахунок зміни умов обслуговування та параметрів нарахування. Відповідно до розрахунку оплати щодо експлуатації машиномісця від 01.10.2012 вартість послуг по утриманню одного машиномісця підземного паркінгу склала 291,34 грн. на місяць (а.с. 40). Відповідач користується послугами, які надає позивач, однак не сплачує їх, у звязку з чим у відповідача утворилась заборгованість, яка станом на 01.07.2015 складає 10494,79 грн. (а.с. 40). Позивачем на адресу відповідача було направлено лист за вих. №512 від 27.07.2015, згідно якого відповідача було повідомлено про існуючу заборгованість за користування належним йому на праві приватної власності паркомісцем та запропоновано відповідачу укласти договір на обслуговування зазначеного машиномісця (а.с. 38-39). Таким чином, відповідач будучи обізнаним з необхідністю сплачувати кошти на утримання належного йому майна, постійно користуючись ним, проігнорував вимогу позивача. Відповідач постійно користується належним йому машиномісцем та ігнорує вимоги позивача на укладення договору. Враховуючи відсутність відмови відповідача на укладення з позивачем договору на утримання належного йому паркомісця, після направлення такої вимоги позивачем, суд приходить до висновку про те, що відповідач своїми діями прийняв пропозицію позивача. Крім цього, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов'язує, що свідчить про наявне у відповідача зобов'язання, нести витрати на утримання належного йому майна, чого він не робить. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Також, суд звертає увагу на те, що наявні в матеріалах справи докази свідчать про економічно обґрунтовані вимоги позивача на отримання компенсації від власників машиномісць витрат, які ним несуться на їх утримання. Таким чином, суд приходить до висновку про безпідставне ухилення відповідача від компенсації позивачу витрат на утримання належного йому майна. Згідно\~ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу. Відповідно до вимог ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок. Згідно ч. 1\~ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умову визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.\~ Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи, що положення ст. 625 ЦК України не розповсюджуються на відносини між сторонами, то будь-яких підстав для стягнення з відповідача трьох відсотків та інфляційних втрат не вбачається. За таких обставин, враховуючи те, що відповідач після направлення претензії позивачем продовжив користуватися машиномісцем та відповідними послугами, які надає позивач але не сплачує за них, то суд вважає правомірними вимоги позивача щодо стягнення з нього заборгованість за надані послуги відповідно до наданого позивачем розрахунку. На підставі викладеного,

Outcome: partial