Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування позову зазначив, що 21.08.2004 року з відповідачкою було укладено шлюб, який розірвано 28.04.2010 року. Від їх шлюбу 27.11.2006 року народилась донька [PERSON]. 15.08.2012 року від другого шлюбу у нього також народилась донька [PERSON]. Рішенням суду від 06.12.2010 року з нього на корить відповідача було стягнуто аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON], в розмірі 200,00 грн. щомісяця до повноліття дитини, які рішенням суду від 16.11.2015 року було збільшено до 400,00 грн. Весь час він вчасно сплачував аліменти. Рішенням суду від 18.06.2018 року було змінено спосіб стягнення аліментів на доньку [PERSON], в розмірі 1/4 частки від всіх видів його заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, до досягнення повноліття дитиною. Сплачувати аліменти в такому розмірі на утримання доньки [PERSON] не в змозі, оскільки також сплачує аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання доньки [PERSON]. Таким чином вважає, що розмір стягнутих аліментів на утримання доньки [PERSON] в рішенні суду від 18.06.2018 року є завищена і не відповідає законодавству. Тому просить суд зменшити розмір аліментів стягнутий рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.06.2018 року на утримання доньки [PERSON], до 1/4 частки його заробітку, але не менше ніж 30% для дитини відповідного віку. Ухвалою від 07.09.2018 року суд вирішив питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідачем отримано копію ухвали та позовну заяву з додатками 09.01.2019 року. Станом на 15.02.2019 року відповідачем відзиву не надано, а також клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, учасниками справи не подавались. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.. Положеннями ч. 13 ст. 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази цивільної справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.06.2018 року змінено спосіб стягнення аліментів з [PERSON], на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, до досягнення повноліття дитиною, з дня предявлення позову до суду. (а.с. 7-9). Позивач [PERSON], звертаючись до суду з позовом, просить зменшити розмір аліментів визначений вище наведеним рішенням суду, з 50% прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку до 30% прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку. 08.07.2017 року набрав чинності Закон України № 2037-VIII від 17.05.2017 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів». Частину 2 ст.\~182\~СК України викладено в наступній редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Вказана вище норма передбачає гарантію, що надана державою, дитині та тому з батьків, з ким вона проживає, щодо мінімального розміру аліментів, які можуть стягуватись з їх платника. Підвищивши мінімальний розмір аліментів, держава підвищила соціальні стандарти в галузі охорони прав дитини. В підтвердження позовних вимог позивач [PERSON] посилається на те, що при ухваленні рішення Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу від 18.06.2018 року не було досліджено виконавчий лист на підставі якого з нього також сплачуються аліменти на доньку від другого шлюбу [PERSON]. Однак, як вбачається з рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.06.2018 року, [PERSON] позовні вимоги про зміну способу стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частки від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, до досягнення повноліття дитиною, з дня предявлення позову до суду, визнав у повному обсязі. Згідно з ч. 4 ст. 182 СК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відтак, ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також на положення ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Статтею 23 Конвенції про права дитини, визначено, що дитина має вести повноцінне і достойне життя в умовах, які забезпечують її гідність, сприяють почуттю впевненості в собі і полегшують її активну участь у житті суспільства. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.\~180\~СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з частинами 1-3 ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст.\~80\~ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин, які входять до предмета доказування. Позивачем не надано суду жодного доказу, який відповідно до ст. 192 СК України підтвердив підставу для ухвалення судом рішення про зменшення розміру аліментів, а твердження позивача про необхідність зменшення розміру аліментів з 50% до 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку суперечить нормам чинного законодавства та не є підставою для зменшення розміру аліментів. Частиною 1 ст.\~81\~ЦПК України встановлено імперативний обов'язок щодо доказування і подання доказів у цивільному процесі, а саме зазначеною нормою вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зокрема, згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Аналізуючи викладене, суд приходить висновку про відмову [PERSON] в задоволенні позову в повному обсязі. Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України судовий збір віднести на рахунок держави. На підставі вище викладеного,

Outcome: dismissed