Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 27.04.2013 року. Однак, на цей час в належної йому квартирі зареєстровані відповідачі, які з моменту їх реєстрації в квартиру не вселялися і ніколи в ній не проживали, комунальні послуги не сплачують, ніяких речей відповідачів в квартирі не має. Факт реєстрації відповідачів в належній йому на праві власності квартирі значно обмежує його права як власника в частині володіння, користування і розпорядження своїм майном, а саме спірною квартирою. В зв'язку з чим, з посиланням на норми ст..405 ЦК України, просив визнати [PERSON] та її неповнолітню доньку [PERSON], 2004 року народження, такими, що втратили право користування жилим приміщення квартири [ADDRESS]. Позивач [PERSON] у судовому засіданні повністю підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити, надавши пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася по невідомим суду причинам, про день та час слухання справи повідомлялася через житлову організацію, про що свідчать складані акти. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Орджонікідзевської районної адміністрації міста Маріуполя - Халайджян К.А., діюча на підставі довіреності, до судового засідання не з'явилася, відповідно до наданого письма начальника служби у справах дітей Орджонікідзевській районній адміністрації Маріупольської міської ради, у зв'язку з неможливістю присутності представника служби просив розглянути справу без його участі, при винесенні рішення максимально врахувати права неповнолітньої дитини. Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено судом, квартира [ADDRESS] належить на праві власності позивачу по справі [PERSON] на підставі договору купівлі продажу від 27.04.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] зареєстровано в реєстрі за № 532 та внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 3028803 від 27.04.2013 року (а.с.6-8). З довідки ПП «Альянс Гіс» від 29.12.2014 року вбачається, що в квартирі [ADDRESS] з 07.06.2013 року зареєстровані [PERSON] та її неповнолітня донька [PERSON], 2004 року народження, але за вказаною адресою з моменту реєстрації не проживають (а.с.27). Згідно з вимогами ст. 150 ЖК України, ст..383 ЦК України громадяни, що мають у приватній власності будинок (квартиру), користуються ним для особистого проживання та проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ст.155 ЖК України, ст..321 ЦК України громадянин не може бути позбавлений права власності на своє майно чи обмежений в його здійсненні. Згідно ст..391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Із змісту позовної заяви, пояснень позивача вбачається, що після придбання ним спірної квартири він зареєстрував в ній відповідачів, але вони в дану квартиру не вселялися та ні коли в ній не проживали, є його родичами, але членами його сім'ї не являються. Дані обставини підтверджуються складеними житловою організацією актами від 29.09.2014 року, 12.01.2015 року та 19.01.2015 року, відповідно до яких відповідачі не проживають у спірній квартирі з 07.06.2013 року, що також підтвердили у судовому засіданні допитані свідки [PERSON] та [PERSON], які проживають з позивачем по сусідству та ні коли не бачили відповідачів, як осіб, які проживають в квартирі [ADDRESS]. Більш того, відповідачка [PERSON] не прибувши до судового засідання, не побажала реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування наявності зв'язку зі спірним жилим приміщенням або наявності поважних причин відсутності в спірному помешканні понад встановлені строки. За таких обставин, враховуючи, що відповідачка та її неповнолітня дитина [PERSON], 2004 року народження понад встановлені законодавством строки відсутній за місцем реєстрації без поважних причин, суд вважає за можливе постановити рішення про визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS], тим самим по суті задовольнити позовні вимоги. У судовому засіданні позивач [PERSON] відмовився від стягнення із відповідача судових витрат, тому суд не зважаючи на вимоги ст..88 ЦПК України не стягує на його користь понесені судові витрати за розгляд немайнового спору.

Outcome: approved