Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди посилаючись на те, що відповідач працюючи на посаді начальника центру поводження з тваринами отримав згідно накладної, матеріальні цінності на суму 8004 грн.16 коп. Представник позивача уточнив позовні вимоги та надав суду пояснення, що відповідають змісту позовних вимог. Відповідач та його представник заперечив проти позову. Відповідач пояснив суду, що дійсно працював на посаді начальника центру поводження з тваринами та отримував матеріальні цінності згідно накладної для організації та проведення роботи. Вивчивши матеріали справи, заслухавши показання учасників процесу, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Судом встановлено, що [PERSON], працюючи на посаді начальника центру поводження з тваринами Хмельницького КМ «Спецкомунтранс» з 01.12.2011 року по 19.05.2014 року отримав згідно накладної №120 від 12.06.2012 року зі складу підприємства пристрій для відлову тварин - сіткомет «Спрут-3» вартістю 3950 грн.00 коп., 01.10.2012 року по накладній №218 жетони для реєстрації домашніх тварин в кількості 1000 шт., з яких використав лише 252 шт., решту 748 шт., не повернув на загальну суму 4054 грн.16 коп. Всього отримав з підприємства матеріальних цінностей на суму 8004 грн.16 коп. З даних накладної та акту інвентаризації вбачається, що позивачем отримано спірні матеріальні цінності на суму 4054 грн.16 коп. проте, їх залишкова вартість станом на 01 грудня 2014 рокустановить 2583 грн.69 коп. Отримання матеріальних цінностей відповідачем підтверджується накладними про отримання матеріальних цінносте та актом інвентаризації. Відповідно до ст.130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. Вимогами ст.134 КЗпП України визначено, що працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадку, коли майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В силу ст.60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.. Зважаючи на викладене, беручи до уваги, що представником відповідача та відповідачем не доведено та не представлено доказів, що спростовують заподіяння матеріальної шкоди підприємству суд вважає, що обставини щодо встановлення вини відповідача у привласненні матеріальних цінностей знайшли підтвердження у судовому засіданні тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Судові витрати, згідно ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до пропорційного задоволення позовних вимог.

Outcome: approved