Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що він являється власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] на підставі договору обміну будинку від 06.09.1991 року, посвідченого державним нотаріусом Чигиринської нотконтори Кашицькою О.Г., та зареєстрованого в реєстрі за №1167. В даному житловому будинку також зареєстрований відповідач, його дружина [PERSON], та відповідачі, які не проживають більше чотирьох років в даному будинку. Оскільки, за вищезазначеною адресою відповідачі не проживають, у позивача виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються за них, чим порушують його права, тому він змушений звернутися до суду з даним позовом. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просилв їх задовольнити, з підстав зазначених у позовній заяві, а також додавши, що з 2014 року, відповідач і не проживають за даною адресою. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі, будучи належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з'явилися, не повідомивши суд про причини своєї неявки. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що являються сусідами позивача, а тому можуть підтвердити, що відповідачі [PERSON], та [PERSON], не проживають за даною адресою більше п'яти років, позивач сам оплачує комунальні послуги та доглядає за будинком. На даний час фактичне місце перебування та проживання відповідачів - не відоме. Суд, вислухавши позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності позивачу по справі, на підставі Договору обміну будинку від 06 вересня 1991 року, посвідченого державним нотаріусом Чигиринської нотконтори Кашицькою О.Г., та зареєстрованого в реєстрі за №1167, від 07.9.1991 року. ( а.с.5). Частиною 1 статті 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно довідки про склад сім'ї від 14.01.2019 року №34-02-35/5, виданої виконавчим комітетом Чигиринської міської ради вбачається, що в даному житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] зареєстрована [PERSON], та [PERSON]. Права власника житлового будинку визначені ст. 383 Цивільного кодексу України та ст. 150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном. Відповідно до акту обстеження умов проживання жителів м.Чигирина та с.Чернече від 12.11.2018 року № 523-02-33/7, [PERSON], та [PERSON], за адресою: [ADDRESS] зареєстровані, але фактично не проживають більше ніж чотири роки. Той факт, що з 2014 року [PERSON], та [PERSON] жодного разу не з'являвся за місцем своєї реєстрації в судовому засіданні підтверджується зокрема і показаннями свідків. Відповідно до ч.1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Тобто право члена сім'ї власника квартири користуватись цим житлом існує лише за наявності у власника права власності на це майно. Виникнення права членів сім'ї власника квартири на користування цим житлом та обсяг їх прав залежить від виникнення у власника квартири права власності на неї, а припинення права власності особи на квартиру припиняє право членів сім'ї на користування цією квартирою. А у відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно до ст.72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що відповідачі, не проживаючи в домоволодінні за адресою: [ADDRESS] більше одного року без поважних причин і, не маючи права власності на нього, втратили право користування даним жилим приміщенням.

Outcome: approved