Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Петро-Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] помер її співмешканець, [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки сільськогосподарського призначення. У встановлений законом строк вона звернулася до приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Кравченко О.М. із заявою про прийняття спадщини на підставі ст.1264 ЦК України. Інших спадкоємців немає, ніхто із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався. Відповідно до довідки виконавчого комітету Матвіївської сільської ради Вільнянського району Запорізької області від 12.07.2021 №200 померлий [PERSON] був зареєстрований за адресою : [ADDRESS] з 2004 по день смерті. Згідно з довідкою виконавчого комітету Петро-Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області від 22.07.2021 №1179 вона, [PERSON] , та [PERSON] до його смерті мешкали разом однією сім`єю та вели спільне господарство більше 10 років за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, вона є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] і встановлення такого факту необхідно їй для оформлення спадщини. 23 вересня 2021 року судом відкрито провадження у цій справі та призначено судовий розгляд в порядку загального позовного провадження, витребувано у приватного нотаріуса Запорізького нотаріального округу Запорізької області Кравченко О.М. витяг із спадкового реєстру та завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 07 жовтня 2021 року на адресу суду на виконання вищезазначеної ухвали надійшла відповідна копія спадкової справи, а також інформаційні довідки зі спадкового реєстру із супровідним листом від приватного нотаріуса Запорізького нотаріального округу Запорізької області Кравченко О.М. У судове засідання позивач не з`явилася, її представником надіслана заява про розгляд справи за відсутності позивача та представника, на задоволенні позовних вимог наполягала. Представник відповідача у судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позовних вимог не заперечував. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позову і наявності підстав для його задоволення. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, [INFO] помер [PERSON] , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Васильківському, Межівському, Покровському районах Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) 20.01.2021 складений актовий запис за № 82 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . 07.07.2021 позивач звернулася до приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Кравченко О.М. із заявою про прийняття спадщини на підставі ст.1264 ЦК України. Інші заяви про прийняття спадщини в матеріалах спадкової справи відсутні. Відповідно до довідки виконавчого комітету Матвіївської сільської ради Вільнянського району Запорізької області від 12.07.2021 №200 померлий [PERSON] був зареєстрований за адресою : [ADDRESS] з 2004 по день смерті. Згідно з довідкою виконавчого комітету Петро-Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області від 22.07.2021 №1179 вона, [PERSON] , та [PERSON] до його смерті мешкали разом однією сім`єю та вели спільне господарство більше 10 років за адресою: [ADDRESS] . За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст.1220, ч. 1 ст.1270 ЦК України). Відповідно до ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Нормами ст.1264 ЦК України визначено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Верховним Судом України, у абзацах 1 та 3 п. 23 Постанови Пленуму від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформлені спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини; у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Частиною 3 статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, факт спільного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на момент смерті останнього відноситься до фактів, що мають юридичне значення, оскільки від нього залежить реалізація права на спадщину. Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Таким чином, термін «місце проживання», вжитий у ЦК України, є більш широким у порівнянні із відповідним терміном, закріпленим у ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», і охоплює також вжитий у цьому Законі термін «місце перебування». Відтак, факт спільного проживання осіб, у розумінні норм ЦК України, який відповідно до ч. 2 ст. 4 цього Кодексу, є основним актом цивільного законодавства, не залежить від реєстрації місця проживання осіб за однією адресою. Реєстрація місця проживання чи місця перебування фізичної особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод або підставою для їх обмеження, згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Разом з цим, фактом, що має юридичне значення, встановлення якого є предметом позову у даному випадку, є саме постійне спільне проживання спадкоємця зі спадкодавцем на момент смерті останнього не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Визначаючи постійне місце проживання, з огляду на приписи ст. 29 ЦК України, ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», необхідно брати до уваги те місце проживання, у якому особа протягом року знаходиться найбільший час. Таким чином, факт постійного спільного проживання [PERSON] та [PERSON] по день смерті останнього підтверджується дослідженими судом належними і допустимими доказами. Судовий збір, сплачений позивачем при поданні позовної заяви, не відшкодовується оскільки позивач не висував вимог щодо стягнення судових витрат з сільської ради. На підставі викладеного,

Outcome: approved