Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів та просить визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна - 221/1000 частини квартири [ADDRESS], укладений 9 грудня 1996 року на товарній біржі «Центральна Одеська біржа» під № 1953 між [PERSON], паспорт [NUMBER], виданий ОВД Роздільнянського райвиконкому Одеської області 10.05.1990 року, що діяла в своїх інтересах та в інтересах [PERSON] на підставі довіреності серії ААА № 489389 р № 3-3297, посвідченої П'ятою держнотконторою м. Одеси 26.11.1996 року, [PERSON], паспорт [NUMBER], виданий ОВД Роздільнянського райвиконкому Одеської області 11.09.1978 року, [PERSON], 1985 року народження та [PERSON], 1991 року народження, що діяли на підставі рішення опікунської ради № 231 Жовтневої районної адміністрації від 4 грудня 1996 року - з однієї сторони, та [PERSON], паспорт [NUMBER], виданий Ленінським РО УМВД України в Одеській області - з іншої, дійсним. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що цей договір укладався на товарній біржі «Центральна одеська біржа» під № 1953, всі істотні умови договору сторонами виконані, договір купівлі-продажу [PERSON] 17 грудня 1996 року зареєстрований в Одеському міському бюро технічної інвентаризації виконавчого комітету народних депутатів Одеської міської ради. [PERSON] померла, проте позивач є її донькою та спадкоємцем першої черги за законом. Відповідачі надали суду клопотання, яким позовні вимоги визнали у повному обсязі, не заперечували проти задоволення вимог позову та просили розглядати справу за їх відсутності. Представник позивача надав суду заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На товарній біржі «Центральна Одеська біржа» 9 грудня 1996 року під № 1953 між [PERSON], паспорт [NUMBER], виданий ОВД Роздільнянського райвиконкому Одеської області 10.05.1990 року, що діяла в своїх інтересах та в інтересах [PERSON] на підставі довіреності серії ААА № 489389 р № 3-3297, посвідченої П'ятою держнотконторою м. Одеси 26.11.1996 року, [PERSON], паспорт [NUMBER], виданий ОВД Роздільнянського райвиконкому Одеської області 11.09.1978 року, [PERSON], 1985 року народження та [PERSON], 1991 року народження, що діяли на підставі рішення опікунської ради № 231 Жовтневої районної адміністрації від 4 грудня 1996 року - з однієї сторони, та [PERSON], паспорт [NUMBER], виданий Ленінським РО УМВД України в Одеській області - з іншої, укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна № 1953 - 221/1000 частини квартири [ADDRESS]. Підтвердженням наміру сторін, досягнення домовленості щодо усіх істотних умов договору, а також змісту умов домовленості про передачу права власності на спірну квартиру є договір купівлі-продажу нерухомого майна № 1953 від 9 грудня 1996 року, укладений на товарній біржі «Центральна Одеська біржа» без наступного нотаріального посвідчення. Після укладення зазначеного договору сторони повністю виконали всі його умови. Відповідачі виселилися зі спірної квартири, його було знято з реєстраційного обліку за адресою спірної квартири. Факт передачі покупної ціни продавцям, відповідачам по цій справі, від покупця, підтверджується пунктом 3 умов зазначеного договору від 9 грудня 1996 року, зареєстрованого на товарній біржі «Центральна Одеська біржа», відповідно до якого продавцем отримана сума за відчужувану квартиру до підписання зазначеного договору. Підтвердженням виконання сторонами договору є видача покупцю екземпляра договору, другий екземпляр залишений на збереження в біржі. Оскільки зазначений договір зареєстрований в Одеському міському бюро технічної інвентаризації виконавчого комітету народних депутатів Одеської міської ради, квартира продавцями передана покупцю, суд вважає, що до [PERSON] перейшло право власності на спірну частину квартири. До укладання зазначеного договору купівлі-продажу нерухомого майна це житло належало на праві власності відповідачам, що підтверджується розпорядженням органу приватизації № 85835 від 11 листопада 1996 року, тому згідно ст. 225 ЦК УРСР [PERSON], [PERSON] чи [PERSON], що діяла в інтересах дітей, вправі були здійснювати її відчуження. Як вбачається зі свідоцтва про смерть, виданого 27 квітня 2015 року Відділом реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, [PERSON] у квітні 2015 року померла, у зв'язку із чим, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М., відкрито спадкову справу № 25/2015. Втім, для отримання свідоцтва про право на спадщину позивачу слід надати правовстановлюючі документи на спадщину, які б відповідали чинному законодавству. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON]. Згідно з Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища після укладання шлюбу позивачки з [PERSON] її прізвище було змінено з «[PERSON]» на «[PERSON]». Як вбачається з довідки за вих. № 473436.72.16 від 11 липня 2016 року право власності на 221/1000 частини квартири [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Таким чином, враховуючи, що позивач є спадкоємцем [PERSON], реалізація її прав є неможливою без надання захисту судом в обраний нею спосіб, суд вважає за можливе визнати зазначений договір купівлі-продажу нерухомого майна дійсним, враховуючи, при цьому, що у цьому провадженні не вирішується питання про право власності на спірне нерухоме майно, а лише про дійсність договору купівлі-продажу цього нерухомого майна. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права та інтересу у випадку його порушення, невизнання або оспорювання з вимогою про застосування судом передбачених законом способів захисту.

Outcome: approved