Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів та зазначив, що у травні 2014 року, він, звернувшись до відділення банку, отримав копію оскаржуваного договору, необхідність отримання вказаного договору виникла у нього через те, що на його автомобіль ВАЗ 2121 «Ніва» накладено арешт в звязку з невиконанням відповідачем [PERSON] умов кредитного договору № 11304966000 від 25.02.2008 року, звернувшись до останнього, дізнався, що дійсно він брав кредит, але хто є поручителем [PERSON] не памятав, оскільки сплинуло багато часу. Отримавши оскаржуваний договір в банку, йому стало відомо що за цим договором поруки № 182708 від 25.02.2008 року він є поручителем [PERSON] Позивач зазначає, що заперечує, що договір поруки № 182708 від 25.02.2008 року укладений за його згоди і що він особисто його підписував і з цих підстав просить суд визнати оспорюваний договір недійсним. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити та пояснили про обставини викладені вище. Представник ПАТ «Укрсиббанк» позовні вимоги не визнав, заперечував щодо їх задоволення, під час надання пояснень зазначив, що з часу укладання оспорюваного договору і до часу звернення позивача із зазначеним позовом пройшло більш трьох років, що свідчить про сплив строків позовної давності, в судових дебатах пояснив, що оскільки експертиза встановила, що підпис від імені позивача на оспорюваному договорі вчинено не ним, то не заперечує щодо позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про визнання позову позивача. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Відповідно до копії договору поруки № 182708 від 25.02.2008 року сторонами договору є АКІБ «Укрсиббанк» та [PERSON]. Оскільки сторона позивача зазначали, що договір поруки позивач не підписував для встановлення істини у справі ухвалою суду від 02.03.2015 року по справі було призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Харківського науково-дослідного інституту ім. Заслуженого проф. [PERSON]. Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи №5339 від 12.08.2015 року підпис від імені [PERSON] у договорі поруки № 182708 від 25.02.2008 року, укладеному між [PERSON]. і АКІБ «Укрсиббанк», виконаний не [PERSON], а іншою особою, з наслідуванням його справжнього підпису. Згідно частини 3 статті 203ЦК України правочин є дійсним, якщо він відповідає загальним умовам дійсності правочину, зокрема, волевиявлення учасника правочину, має бути вільним та відповідати його внутрішній волі.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Між тим, судом встановлено, що сторони договору (позивач та відповідач) не досягли згоди з усіх істотних умов, повного волевиявлення між ними на укладення договору поруки № 182708 від 25.02.2008 року, не було. Дана обставина підтверджується висновком експерта№5339 від 12.08.2015, якого було попереджено про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України. Частиною першою статті 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.3 ст.203 ЦК України.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Отже наявність вільного волевиявлення учасників правочину є однією з необхідних умов визнання останнього дійсним, а відсутність волі учасника правочину\~при\~\~його укладенні\~\~є підставою для визнання такого недійсним.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Таким чином, в суді встановлена відсутність\~\~ волевиявлення [PERSON] на укладення спірного договору поруки, так як підпис в цьому договорі не його, тому суд приходить до висновку, що правочин з укладання договору поруки №5339 від 12.08.2015 рокує недійсним, в звязку з чим позовні вимоги предявлені до ПАТ «УкрСиббанк» підлягають задоволенню. Твердження представника ПАТ «Укрсиббанк» щодо пропуску позивачем строків позовної давності судом до уваги не приймаються, оскільки як встановлено в судовому засіданні позивач не підписував оскаржуваний договір, а от же і не міг знати про його існування до обставин, зазначених ним у позові (накладання арешту на його автомобіль), доводів, які б це спростовували сторона відповідача суду не надала. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved