Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19.07.2012 року між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON], було укладено договір № 006-Z/045574 про відкриття карткового рахунку, надання використання платіжної картки миттєвого випуску Visa Elektron Instant Issue. При укладенні даного договору сторони домовились, що його метою є відкриття на ім'я позичальника карткового рахунку, видача платіжної карти та її обслуговування, покладене на Банк. 19.07.2012 року між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON], було укладено договір № 035-019957/12-00938-вкл-к про відкриття відновлювальної лінії у формі овердрафту, згідно якого банк відкриває на картковий рахунок позичальника, на якому обліковуються операції здійснені з використанням картки Visa Elektron Instant Issue № [NUMBER] на умовах забезпеченості, зворотності та платності відновлювальну кредитну лінію з розміром ліміту овердрафту в сумі 15000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитними ресурсами в розмірі процентної ставки 54 % річних, а позичальник зобов'язується повернути отримані в рахунок відновлювальної кредитної лінії кредитні ресурси в строк до 20.07.2015 року та сплатити проценти за користування кредитними ресурсами в розмірі та у строки, передбачені договором. Відповідно до п.п.4.2.1.,4.2.2.,4.2.3. договору - 1 при виявленні спірних трансакцій позичальник має право вимагати від банку проведення розслідування; за письмовою заявою отримувати засвідчені копії документів, що підтверджують правильність списання коштів карткового рахунку та виникнення спірних питань чи спорів з іншими учасниками платіжних систем, а випадку невиконання банком своїх зобов'язань - розірвати визначений договір у встановленому чинним законодавством порядку. Згідно п.3.3. кредитного договору, відповідач уповноважує банк списувати необхідні суми, за умов їх наявності, з картрахунку позичальника та зараховувати їх у рахунок погашення позичкової заборгованості та процентів за користування кредитними ресурсами, у тому числі й при настанні строків повернення кредиту та процентів, відповідно до кредитного договору. Відповідно до п.п.4.1.,4.2. кредитного договору позичальник сплачує банку проценти за користування кредитними ресурсами у валюті кредиту по процентній ставці 54 %. Нарахування процентів проводиться щомісяця, один раз в місяць, у день нарахування процентів на залишок заборгованості позичальника за період з попереднього по поточний день нарахування процентів по методу факт/360. Позичальник сплачує проценти щомісяця, у день нарахування процентів. У зазначений строк сплачуються проценти нараховані за користування кредитними ресурсами в період з попереднього по поточний день нарахування процентів. Позичальник сплачує проценти за останній звітний період не пізніше терміну повернення кредитних ресурсів. Згідно п.6.1. кредитного договору, за прострочення повернення кредитних ресурсів і/або сплати процентів, відповідач сплачує пеню в розмірі 60 % річних від простроченої суми за кожен день прострочення. Зазначена пеня сплачується у випадку порушення позичальником строків платежів, передбачених п. 3.2.,2.1.1,4.3.,4.4. цього договору, а також у будь-яких інших строків платежів, передбачених цим договором. Сплата пені не звільняє позичальника від зобов'язання сплатити відсотки за весь час фактичного користування кредитними ресурсами. Банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором у повному обсязі, відкривши відповідачу кредитну лінію. Позичальник свої зобов'язання належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість станом на 22.10.2014 року у сумі 64162,05 грн., яку і просить стягнути позивач, а також судовий збір, сплачений при подачі ним позовної заяви до суду. Представник позивача в судове засідання не з'явився, в поданій заяві до суду просить справу розглянути в його відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.57-58). Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснивши при цьому що, визнає заборгованість за кредитом, заборгованість за прострочення ( несанкціонованої) за кредитним договором, однак не визнає відсотки по заборгованості за кредитним договором, нараховані відсотки по простроченій ( несанкціонованій) заборгованості та пеню, оскільки він хоча і уклав даний договір, але не користувався кредитними коштами. Вважає, що оскільки він не користувався даними коштами, то відсотки по заборгованості та відсотки по простроченій заборгованості нараховані неправомірно. Також зазначив, що банк повинен був звернутись до суду в жовтні 2014 року після внесення останнього платежу. Погоджувався з тим, що пеня нарахована в межах строку позовної давності , але не погоджувався з її сумою і вважає, що її потрібно зменшити, відповідно до вимог ч 3 ст. 551 ЦК України, оскільки наявні обставини, які мають істотне значення, а саме внесення до ЄРДР відомостей щодо вчинення [PERSON] кримінального правопорушення. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з слідуючого. Судом встановлено, що 19.07.2012 року між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON], було укладено кредитний договір № 006-Z/045574 про відкриття карткового рахунку, надання і використання платіжної картки миттєвого випуску Visa Elektron Instant Issue (а.с.5-13). 19.07.2012 року між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON], було укладено договір № 035-019957/12-00938-вкл-к про відкриття відновлювальної лінії у формі овердрафту, згідно якого банк відкриває на картковий рахунок позичальника, на якому обліковуються операції здійснені з використанням картки Visa Elektron Instant Issue № [NUMBER] на умовах забезпеченості, зворотності та платності відновлювальну кредитну лінію з розміром ліміту овердрафту в сумі 15000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитними ресурсами в розмірі процентної ставки 54 % річних, а позичальник зобов'язується повернути отримані в рахунок відновлювальної кредитної лінії кредитні ресурси в строк до 20.07.2015 року та сплатити проценти за користування кредитними ресурсами в розмірі та у строки, передбачені договором (а.с.14-22, 27-34). Згідно з вимогами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Банк свої зобов'язання виконав належним чином, відкривши [PERSON] картковий рахунок та надавши йому платіжну картку Visa Elektron Instant Issue № [NUMBER], що підтверджується розпискою про отримання платіжної картки (а.с. 26). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідач свої зобов'язання передбачені кредитним договором належним чином не виконав, в зв'язку з чим станом на 22.10.2014 року виникла заборгованість в сумі 64162,05 грн.(а.с.23-25), яка складається з: заборгованості за кредитним договором - 3749,91 грн.; простроченої (несанкціонованої) заборгованості за кредитним договором - 10803,91 грн.; відсотків по заборгованості - 30241,13 грн.; відсотків по простроченій (несанкціонованій) заборгованості - 2145,25 грн.; пені - 17221,85 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. В п. 27 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року « Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК України, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Положення статті 616 ЦК передбачають право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Зазначене стосується цивільно-правової відповідальності боржника, а не сплати ним основного грошового боргу за кредитним договором, що суд на підставі вказаної норми закону змінити не може. Відповідач, вважаючи суму пені завищеною просив її зменшити, посилаючись на вимоги ч. 3 ст. 551 ЦК України обґрунтовуючи тим, що до ЄРДР внесено відомості щодо вчинення [PERSON],5, кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України ( 1960 р). що є обставиною, яке має істотне значення і є підставою для зменшення пені. Однак суд не може взяти до уваги дане твердження, оскільки розмір неустойки значно не перевищує розмір боргу, відповідач працює, отримує заробітну плату, про що особисто повідомив під час судового засідання, а тому суд вважає, що внесення відомостей до ЄРДР щодо вчинення [PERSON] кримінального правопорушення не обставиною, що має істотне значення для зменшення пені, оскільки наявність в матеріалах справи витягу з ЄРДР не підтверджується вчинення шахрайства стосовно отримання та використання коштів отриманих відповідачем по вищезазначеному договору, а тому відсутні підстави для зменшення суми пені. Крім того, суд також не може прийняти до уваги твердження відповідача, що він не користувався коштами зазначеними в договорі від 19.07.2012 року, оскільки не надав суду відповідних доказів, а згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Отже, враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані і з відповідача підлягає стягненню заборгованість в сумі 64162,05 грн., а також судовий збір в сумі 641,62 грн., сплачений банком при подачі позовної заяви до суду (а.с.4), підтверджений документально, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved