Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до вказаного відповідача. У позовній заяві позивач посилається на те, що 11.06.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] (надалі Відповідач) було укладено договір споживчого кредиту №2004174483, згідно якого банком надано позичальнику кредит в розмірі - 23160 грн. зі сплатою фіксованої процентної ставки - 0,001 % річних, зі сплатою комісії - 1000 грн., на придбання послуг страхування - 2160 грн. строком на 36 місяців. За договором факторингу №24/03/2014 від 24.03.2014 року, що був укладений між ПАТ «ОТП банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна», позивач отримав право вимоги до відповідача на умовах, що випливають з кредитного договору від 11.06.2013 року. Позивач зазначає, що ПАТ «ОТП Банк» повністю виконав свої зобов'язання перед [PERSON] за кредитним договором, але Відповідач в порушення умов п.1.2.1, 1.2.2 договору не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, чим порушує прийняті на себе договірні зобов'язання. За порушення строків повернення кредиту, процентів за користування кредитом, позичальник зобов'язаний сплатити ТОВ «ОТП факторинг Україна» по кредитному договору №20044174483 від 11.06.2013 року станом на 17.10.2014 року кошти заборгованості по кредиту - 23 160 грн., нараховані відсотки в сумі - 1,82 грн., комісія за обслуговування в сумі - 4482,54 грн. На підставі вищевикладеного просив позов задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з викладених у позові підстав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак причини неявки суду не повідомив. Так, згідно ч.8 ст.76 ЦПК України у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну відмітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилась одержати судову повістку, вважається повідомленою. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечувала представник позивача. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. За правилами ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що за договором факторингу №24/03/2014 від 24.03.2014 року, що був укладений між ПАТ «ОТП банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна», позивач отримав право вимоги до відповідача на умовах, що випливають з кредитного договору від 11.06.2013 року (а.с.24-28). Згідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов»язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Вимоги ст.516 ЦК України передбачають, що заміна кредитора у зобов»язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому, вказаний договір факторингу ніким не оскаржений і діє на час розгляду справи, оскільки доказів втрати ним чинності суду не надано. З врахуванням викладеного, у цій справі належним позивачем дійсно стало ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Також, встановлено, що 11.06.2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] (надалі Відповідач) було укладено договір споживчого кредиту №2004174483, згідно якого банком надано позичальнику кредит в розмірі - 20 000 грн. Між тим, умовами договору передбачено необхідність сплати позивачем фіксованої процентної ставки - 0,001 % річних, зі сплатою комісії - 1000 грн., на придбання послуг страхування - 2160 грн. Договір було укладено строком на 36 місяців, а саме до 11.06.2016 року (а.с.10-14). Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Встановлено, що ПАТ «ОТП Банк» повністю виконав свої зобов'язання перед Відповідачем за кредитним договором №2004174483 від 11.06.2013 року, здійснивши перерахування кредитних коштів в повній сумі . Однак, взяті на себе зобов'язання за п.1.2.1 договору по погашенню кредиту та сплаті відсотків згідно п.1.1 договору за користування кредитними коштами в передбачені кредитним договорами строки в односторонньому порядку Відповідач не виконав. У відповідності до вимог п.п.1.2.2 кредитного договору з метою контролю за цільовим використанням кредиту на придбання послуг у продавця 1 (ПАТ «Страхова компанія ренесанс життя»), банк перераховує визначені п.1.1 цього договору частину суми кредиту на користь продавця. Згідно п.1.4.4 договору за обслуговування кредиту позичальник щомісяця, одночасно з погашенням кредиту, і процентами сплачує комісію, розмір якої визначено в графіку платежів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі, а відповідач всупереч умовам кредитних договорів, не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Частиною другою статті 625 цього ж кодексу передбачено, що боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу та розмір процентів встановлений договором. Відповідно до наданих та перевірених судом розрахунків позивача станом на 17.10.2014 року за відповідачем рахується заборгованість по кредитному договору №2004174483 від 11.06.2013 року становить - 23160 грн., яка складається із суми наданого і неповернутого кредиту в розмірі - 20 000 грн., сплаченої суми за договором страхування життя позичальника - 2160 грн., що передбачено умовами п.1.2.2 договору та комісії за оформлення кредиту в сумі - 1000 грн., також нараховані відповідно до вимог п.1.1 договору відсотки за користування кредитом в сумі - 1,82 грн. та нараховані відповідно до вимог п.1.4.4 договору кошти комісії за обслуговування кредиту згідно графіку в сумі - 4482,54 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, а всього на загальну суму в розмірі - 27 644 грн. 36 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суми сплаченого судового збору - 276,44 грн.

Outcome: approved