Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, а саме просить суд розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON]. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що спільне подружнє життя з відповідачкою у нього не склалося. Спільне господарство не ведеться з липня 2013 року, а подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам та не заперечував, щоб спільна дитина [PERSON] [INFO], залишилась проживати із матір'ю [PERSON] Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив розірвати шлюб укладений між ним та відповідачкою, 20 листопада 2009 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, підтверджений актовим записом № 1586 та Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] Відповідачка проти позову заперечувала та просила надати строк для примирення. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає позов обґрунтованим, доведений та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 листопада 2009 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], про що складено відповідний актовий запис № 1586 (Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]). В шлюбі у сторін народилась дитина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] виданим 28.02.2013 року, Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі, реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції. Позивач зазначає, що спору щодо проживання та утримання дитини між сторонами не має. Позивач та відповідач шлюбні відносини припинили, спільне господарство не ведеться, подружні стосунки не підтримують з липня 2013 року. Майнової суперечки між сторонами немає. Відповідачка, звернулась до суду із клопотанням про надання строку для примирення, яке було задоволено судом та наданий був строк для примирення терміном в один місяць. Після спливу відведеного судом терміну для примирення, родина не відновилась примирення не відбулось. Позивач продовжував наполягати на задоволенні своїх позовних вимог, а відповідачка почала штучно затягувати судовий розгляд справи, зловживаючи своїми правами як сторона процесу. Так, суд звертає увагу на той факт, що позивачка неодноразово та особисто перед черговим судовим засіданням зверталась до канцелярії суду з клопотаннями про перенесення судового засідання, та надавала до суду довідки про знаходження її на лікуванні. Потім вже після перенесення судового засідання знову особисто зверталась до суду з намаганням дізнатись чергову дату, на яку було перенесено слухання справи. Згідно відповіді «Центру первинної медико-санітарної допомоги №2» отриманої за запитом суду, встановлено, що відповідачці було надане направління на госпіталізацію в кардіологічне відділення №9 міської клінічної лікарні. Будь яких документів про те, що відповідачка на час розгляду справи знаходилась на стаціонарному лікуванні в кардіологічному відділені №9 міської клінічної лікарні, суду представлені не були. Замість цього, на чергову дату призначення судового розгляду відповідачка знову особиста звернулась до канцелярії суду з черговим клопотанням про перенесення слухання справи в в'язку із хворобою дитини, але жодних підтверджуючих цей факт документів до суду не представила. Враховуючи положення ч.2 ст.59 ЦПК України, за якою,- обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, та положення ч.1 ст.60 ЦПК України, за якою, - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням ч.1 ст.157 ЦПК України, за якою, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, суд критично оцінює надані відповідачкою заяви щодо знаходження на лікуванні та перенесення судових засідань. Задовольняючи позовні вимоги та увалюючи рішення, суд, перед усе бере до уваги слідуючи вимоги закону, а саме: в силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи те, що однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, суд вважає, що у зв'язку з відсутністю вільної згоди позивача на продовження шлюбу, подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить його інтересам, а також принципу добровільності шлюбу, у зв'язку з чим, є неможливим . Згідно ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, які мають істотне значення. Таким чином, суд вважає, що позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу ґрунтується на законі та є такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved