Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на будинок, посилаючись не те, що 25.02.2010 року йому на підставі рішення Комарської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області від 20.08.2009 року № 5/23-285 був виданий державний акт серії ДН № 182128 на право власності на земельну ділянку , загальною площею 0,25 га,кадастровий номер 1421282400: 03: 001: 0115 для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель іспоруд. З 10 вересня 2010 року на вищезазначеній ділянці, за цільовим призначенням почалося будівництво садибного житлового будинку за адресою :[ADDRESS] Великоновосілківського району Донецької області згідно з робочим проектом, який був узгоджений з відділом архітектури,містобудування та комунального господарства.Про початок виконання будівельних робіт по возведенню житлового будинку,загальною площею 383,73 кв.м. 09.09.2010 року була повідомлена Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю у Донецькій області, від якої не надійшло ніяких заборон щодо будівництва Під час проведення будівельних робіт були дотримані архітектурні, будівельні, санітарні та екологічні норми, а з початком будівництва жодних заяв,претензій та скарг не надходило, що свідчить про відсутність факту порушення прав інших осіб цим будівництовм. Після завршення будівництва, КП «Великоновосілківське РБТІ» на садибний житловий будинок [ADDRESS] 19.03.2014 року, був виготовлений технічний паспорт,відповідно до якого загальна фактична площа будинку склала 967,4 кв.м., з яких житлової -440,7 кв.м.. З декларацією про готовність об*єкта до експлуатації , позивач звернувся до Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Донецькій області(надалі- Інспекція), яка відмовила у реєстрації декларації про готовність об*єкта до експлуатації,мотивуючи тим,що повідомлення не дає право виконувати роботи на даному об*єкті. Але ,як вважає позивач, на теперішній час не виявляється можливим усунути недоліки, так як на початок будівництва через незнання норм закону про необхідність отримання спеціального дозволу,інший документ окрім повідомлення не подавався до Інспекції. Тому позивач і звернувся до суду з позовом про визнання права власності на самочинно збудований об*єкт. Позивач [PERSON] надав суду письмову заяву, в якій,підтримуючи свої вимоги , просить про розгляд справи за його відсутності . В судовому засіданні представник позивача -[PERSON]позовні вимоги підтримала в повному обсязі , пояснив, що при забудові позивачем було дотримано архітектурних, будівельних, санітарних та екологічних норм, а з моменту будівництва жодних заяв, претензій та скарг в сільську раду не надходило, що свідчить про відсутність факту порушення прав інших осіб даним будівництвом. Вважає відмову відповідача формальною, оскільки будівельні норми при самозабудові об'єкту були дотримані, що виключає небезпеку при експлуатації будинку. Просить визнати за позивачем право власності на самочинно збудований на власній земельній ділянці садовий будинок загальною площею 967,4 кв.м, з яких 440,7 кв.м.- житлової,а також господарські бідівлі та споруди , які зафіксовані в технічному паспорті станом на 19.03.2014 року. Відповідач надав суду письмову заяву, в якій, визнаючи позовні вимоги [PERSON], просить про розгляд справи за відсутності його представника. Третя особа не направила свого представник в судове засідання ,хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено в судовому засіданні, 25.02.2010 року на підставі рішення Комарської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області від 20.08.2009 року № 5/23-285 позивачу був виданий державний акт серії ДН № 182128 на право власності на земельну ділянку,загальною площею 0,25 га, кадастровий номер 1421282400: 03: 001: 0115 для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд,яка розташована по [ADDRESS] Великоновосілківського району Донецької області (а.с.7). Тобто вищезазначена земельна ділянка належить позивачу на праві власності. Згідно з робочим проектом,який був узгоджений з відділом архітектури,містобудування та комунального господарства,позивач розпочав будівництво житлового будинку,загальною площею 383,73 кв.м і про початок виконання будівельних робіт він повідомив 09.09.2010 року Інспекцію, від якої не надійшло ніяких заборон( а.с.8-44). З технічного паспорту на садовий (дачний) будинок(а.с.45-57) вбачається, що по [ADDRESS] Великоновосілківського району станом на 19.03.2014 роу позивачем збудовані : житловий будинок, загальною площею 967,4 кв.м.під літ. А-3, з яких житлової-440,7 кв.м. та побудови і споруди, і,зокрема: підвал під літерою А/П ; замощення під літ.І; замощення під літ.ІІ ; свердловину під літ. ІІІ; ганок під літ.а ; пандус під літ.а * ;ганок під літ.а**; ганок під літ.а***; пандус під літ.а****; вигрібну яму під літ. Б-1; вигрібну яму під літ. В-1; ворота під № 1 ;хвіртку під №2; хвіртку під № 3 ; огорожу під № 4; хвіртку під № 5; огорожу під № 6; огорожу під № 7. Згідно експертного висновку служби держпожнагляду головного управління МНС України в Донецькій області від 10.08.№1329(а.с.59),висновку відділу містобудування,архітектури та та житлово-комунального господарства від 19.05.2014 р. № 71/16-23(а.с.63) будівлі та споруди,що збудовані на земельній ділянці,яка належить [PERSON], відповідають будівельними нормами та вимогам вибухо-пожежної безпеки (а.с.14-29). Згідно довідки виконкому Комарської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області від 12.06.2014 р. № 736(а.с.64) за період будівництва позивачем житлового будинку і на теперішній час жодних претензій та скарг від інших осіб на порушення їх прав цим будівництвом, до нього не надходило. Згідно листа заступника начальника Інспекції від 12.05.2014 року (а.с.62) позивачу відмовлено у задоволенні його заяви про введення в експлуатацію будівництва житлового будинку у зв*язку з тим,що сакме повідомлення про виконання будівництва не дає право виконувати роботи на данному об*єкті. Відповідно до ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частинами 1 та 2 статті 319 Цивільного кодексу України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо), відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Згідно ст. 375 Цивільного кодексу України, власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. В судовому засіданні встановлено, що позивач не мав належного дозволу на ведення будівництва на власній земельній ділянці, однак, з наданих письмових доказів, суд не вбачає істотних порушень будівельних норм і правил, відхилень від проекту, і вважає, що дане самочинне будівництво не порушує права інших осіб та не суперечить суспільним інтересам. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки, суд, згідно ч. 5 ст. 376 ЦК України, може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо не порушує права інших осіб. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного, ст.ст. 319, 328, 331, 375, 376 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, -

Outcome: approved