Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до суду та просить виселити [PERSON] з квартири за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що на підставі виконавчого листа Деснянського районного суду м. Чернігова від 31.07.2019 року про стягнення з Відповідача на користь [PERSON] грошового боргу за договором позики приватним виконавцем Палігіним О.П. відкрито виконавче провадженння №60416494. У межах виконавчого провадження відбулась примусова реалізація квартири [ADDRESS] . 22 липня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Палігіним О.П. видано акт про проведені електронні торги, яким засвідчено факт придбання та оплати Позивачем спірної квартири за 356000,00 грн. 06 серпня 2020 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Борисовою Т.А. видано позивачу свідоцтво №1435 про право власності на квартиру. Отже, Відповідач втратила право власності на Квартиру, а Позивач добросовісно набув його шляхом укладення договору купівлі-продажу. При цьому, з Відповідача стягувалась сума боргу у розмірі 172865 грн., але Квартира продана за 365000 грн. Решта суми (за вирахуванням витрат виконавчого провадження) була повернута Відповідачу на її рахунок за її заявою, проте, відповідно до довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради №09-05/287 від 25.01.2021 року та ухвали Деснянського районного суду м. Чернігова від 12.01.2021 року у справі №750/9001/20 Відповідач зареєстрована та постійно проживає у Квартирі. Відповідач добровільно виселитись з квартири не бажає, користується квартирою, але не сплачує за комунальні послуги, чим порушує право Позивача мирно володіти, розпоряджатись та користуватись своїм майном. У зв`язку з цим Позивач звертається до суду. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, представник відповідача проти задоволення позову заперечувала Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку. Судом встановлено, що на підставі виконавчого листа Деснянського районного суду м. Чернігова від 31.07.2019 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошового боргу за договором позики в розмірі 172 865, 13 грн., приватним виконавцем Палігіним О.П. відкрито виконавче провадженння №60416494. У межах виконавчого провадження відбулась примусова реалізація квартири [ADDRESS] , що належала відповідачу. 22 липня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Палігіним О.П. видано акт про проведені електронні торги, яким засвідчено факт придбання та оплати Позивачем спірної квартири за 356000,00 грн. 06 серпня 2020 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Борисовою Т.А. видано позивачу свідоцтво №1435 про право власності на квартиру. Таким чином, відповідач втратила право власності на спірну квартиру, а позивач добросовісно набув його шляхом укладення договору купівлі-продажу. При цьому, враховуючи те, що з Відповідача стягувалась сума боргу у розмірі 172865 грн., а Квартира продана за 365000 грн., решта суми (за вирахуванням витрат виконавчого провадження) була повернута відповідачу на її рахунок за її заявою. Відповідно до довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради №09-05/287 від 25.01.2021 року відповідач зареєстрована та постійно проживає у Квартирі. Добровільно виселитись з квартири відповідач не бажає, користується квартирою, чим порушує право Позивача мирно володіти, розпоряджатись та користуватись своїм майном. Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Верховний Суд у постанові від 03 червня 2020 року у справі № 196/476/13-ц зазначив, про те, що Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК Української РСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Враховуючи викладене вище, позов, за викладеними в ньому підставами, обґрунтований та підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved