Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що наказом від 25.04.2017 року він був звільнений з роботи, відповідно до ч.3 ст.38 КЗпП України. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. При звільненні з ним не був проведений остаточний розрахунок. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути на його користь невиплачену заробітну плату, компенсацію за невикористану відпустку, вихідну допомогу при звільненні та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 26.04.2017 року по день ухвалення рішення суду, а також судові витрати на правову допомогу у сумі 3000 грн. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позов підтримують повністю. В судове засіданні представник відповідача не з`явився, про час на місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали письмові пояснення щодо позову, зазначивши, що тимчасові складнощі із строками виплати заробітної плати виникли з обставин, що не залежать від волевиявлення Товариства, це втрата ринків збуту у РФ, несвоєчасні розрахунки за поставлену продукцію замовниками, постійна заборгованість держави з відшкодування ПДВ. Середньоденна заробітна плата на день звільнення позивача складала 149грн. 01коп. (обчислена у відповідності до вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100). При визначенні кількості робочих днів для обчислення стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні для позивача необхідно виходити із робочих днів, встановлених наказом відповідача від 21.03.2014 року №75 (понеділок, вівторок, середа), яка на 26.10.2017 року (дату розгляду судом справи) складає 72 робочих дні. Підлягає стягненню з Товариства 10728грн. 72коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Щодо відшкодування витрат на правову допомогу, то зазначив, що позивачем не надано доказів сплати вказаних витрат. Суд, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав: Судом встановлено, що позивач [PERSON] працював в ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» та наказом від 25.04.2017 року був звільнений з роботи 26.04.2017 року на підставі ч. 3 ст.38 КЗпП України. Викладені обставини підтверджуються копією трудової книжки позивача [PERSON] (а.с.6-7). Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України). Судом встановлено, що в день звільнення [PERSON] ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» не виплатило належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України, що визнано відповідачем. Згідно довідки ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» №16-07/1223 від 12.10.2017 року заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] становить 14461грн.10коп. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі в розмірі 14461грн.10коп. (ця сума визначена з урахуванням утриманого податку на доходи фізичних осіб та військового збору). Відповідно до Наказу № 75 від 21.03.2014 року у ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» з 26.05.2014 року встановлено всім працівникам робочу неділю з режимом роботи 3 робочі дні: понеділок, вівторок, середа. Згідно з довідкою Товариства середньоденна заробітна плата позивача становить 149грн.01коп. Період затримки розрахунку при звільненні позивачу на дату ухвалення даного рішення, тобто з 27.04.2017 року по 26.10.2017 року становить 72 робочих дні (травень 12, червень 10, липень 13, серпень -14, вересень 12, жовтень - 11), а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 10728грн.72коп. (149,01 х 72 = 10728грн.72коп.). Суд вважає необхідним стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у розмірі 14461грн.10коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 10728грн.72коп. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 640грн. Стосовно стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 3000грн. Сплата цих коштів підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру. Згідно з Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій (640грн. за 1 годину роботи). Безпосередньо в суді першої інстанції представник позивача адвокат [PERSON] участі не приймала. Представником позивача адвокатом [PERSON] були вчинені інші дії, необхідні для розгляду справи, а саме складання і подання позову до суду, звернення з адвокатським запитом до Товариства стосовно надання інформації, і відповідно суд вважає, що є обгрунтованим розмір таких витрат в сумі 640грн. Розрахунку витрат на правову допомогу в сумі 3000грн. представником позивача до суду не надано. Отже, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 640грн. в відшкодування витрат на правову допомогу.

Outcome: partial