Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, вказавши в заяві, що 14.01.2014р. з вини водія [PERSON] була скоєна дорожньо-транспортна пригода. Відповідач керував автомобілем «ВАЗ», державний номер AР2283ВІ, на дату скоєння цієї пригоди відповідач не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних, транспортних засобів. В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль [NUMBER], який належав на праві власності [PERSON]. У звязку з настанням події, передбаченої п. п. а) п. 41.1 ст. 41 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, позивач здійснив виплату відшкодування потерпілій особі [PERSON], платіжним дорученням від 21.07.2014р. №6742 в розмірі 5950,68грн. Крім того, згідно акту виконаних робіт, рахунку №8129 та платіжного доручення від 03.04.2014р. №5817 за послуги аварійного комісару позивачем [PERSON] перерахована сума 910,00грн., що разом становить 6860,68 грн., якіпозивач просить стягнути з відповідача, а також стягнути понесені судові витрати: судовий збір в розмірі 1378,00грн.та витрати за надання правових послуг в розмірі 1500,00грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні пояснив, що він не заперечує проти обставин вчинення ДТП, але в звязку із скрутним матеріальним становищем він не має змоги сплатити суму, яку вимагає позивач. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.01.2014р. по вул. Ладозька з боку вул. Товариська у напрямку вул. Силова в м. Запоріжжя з вини водія [PERSON] була скоєна дорожньо-транспортна пригода. Відповідач керував автомобілем «ВАЗ», державний номер [NUMBER], який належав йому на праві власності. На дату скоєння цієї пригоди відповідач не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних, транспортних засобів. Вина відповідача у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07.02.2014р. та матеріалами справи про адміністративне правопорушення. В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль [NUMBER], який належав на праві власності [PERSON]. Розмір завданих збитків, за пошкоджений транспортний засіб, становить 7140,81грн., відповідно до Звіту №7 спеціаліста-автотовароведа від 06.02.2014р. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою. Договірних зобовязань між позивачем, потерпілою особою, відповідачем не виникало. Нормами ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Відповідно до п. п. а) п. 41.1. ст. 41 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно ст. 22 Закону, позивач відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоровю та майну третіх осіб під час ДТП. У звязку з настанням події, передбаченої п. п. а) п. 41.1 ст. 41 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, позивач здійснив виплату відшкодування потерпілій особі платіжним дорученням від 21.07.2014р. №6742 в розмірі 5950,68грн., Крім того, згідно акту виконаних робіт, рахунку №8129 та платіжного доручення від 03.04.2014р. №5817 за послуги аварійного комісару позивачем перерахована сума 910,00грн. Всього затрати позивача складають 6860,68 грн. Ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону передбачено, що особа яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Тому, відповідно до ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів після проведення виплати потерпілій особі у позивача виникло право зворотної вимоги до відповідача. Позивач звернувся до відповідача з листами: № 10644/3-2-05 від 08.05.2012р. та №23267/3-2-05 від 17.09.2012р. про компенсацію витрат в добровільному порядку, але відповідач не надіслав відповідь на листи та добровільно не відшкодував витрати МТСБУ. Томузаявлені позовні вимоги, щодо відшкодування витрат в порядку регресу в розмірі 6860,68грн.є законними та обґрунтованими та підлягають задоволенню. Однак вимоги позивача, щодо стягнення понесених судових витрати: судового збору в розмірі 1378,00грн.та витрати за надання правових послуг в розмірі 1500,00грн. задоволенню не підлягають у звязку з наступним. Судом встановлено, що [PERSON] відповідно до довідки Сер.ВТЭ-28 №035894 є інвалідом другої групи, тому у відповідності до п.9 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору. Крім того, згідно наданих позивачем документів Моторне (транспортне) страхове бюро України, 27.09.2012р. уклало контракт про надання правової допомоги №67 з ТОВ «ТАЛІОН», яке взяло на себе зобовязання виконання правової допомоги по всім питанням повернення суми витрат відшкодування в порядку регресу, повязаних з виплатою страхового відшкодування. Послуги адвоката на підставі Контракту від 27.09.2012р. №67 про надання правових послуг по вищезазначеній справі, склали 1500,00грн., однак позивач не надав суду доказів з чого саме розраховується сума виплат за правову допомогу, які саме послуги були надані адвокатом, та чи мало місце перерахування позивачем вказаної суми особі, яка надає правову допомогу у вказаній справі, тому суд вважає за необхідне відмовити позивачу у відшкодуванні цих витрат.

Outcome: partial