Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом провизнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування за заповітом. В своїй заяві позивач зазначив, що [INFO] року померла [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS]. Він є спадкоємцем за заповітом, проте не має можливості успадкувати зазначений будинок через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, у зв'язку з чим державний нотаріус Градизької державної нотаріальної контори Глобинського району Полтавської області відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину. Інші спадкоємці відсутні. Посилаючись на викладене, позивач просив суд, визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] року [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] У підготовче засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності та вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача - Пронозівської сільської ради Глобинського району Полтавської області в підготовче засідання не з'явилися, подали до суду заяви в яких просили справу розглядати за їх відсутності та вказали, що заперечень проти позову не мають. Відповідно до ч. 1 ст. 198 ЦПК України підготовче судове засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 цього розділу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи - Сектору державної реєстрації Глобинської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, не повідомивши суд про причину неявки, належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового розгляду. Відповідно до п.2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України,якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об'єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серія [NUMBER], виданого Пронозівською сільською радою Глобинського району Полтавської області [INFO] року (а.с. 11). Відповідно до довідки виконавчого комітету Пронозівської сільської ради Глобинського району Полтавської області від 02 травня 2018 року, згідно із записом в погосподарській книзі №020069-5 сільської ради померлій [PERSON] належав житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS] на неприватизованій земельній ділянці площею 0,25 га ( а.с.20,21) [PERSON], за життя - 18 квітня 2007 року склала заповіт, яким все належне їй майно заповідала позивачу - [PERSON], [INFO]. Заповіт посвідчено секретарем Пронозівської сільської ради Глобинського району Полтавської області та зареєстровано в реєстрі за №61 (а.с. 10). Згідно довідки виконавчого комітету Пронозівської сільської ради Глобинського району Полтавської області №366 від 02 травня 2018 року [PERSON] на день смерті - [INFO] року була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] у такому склад сім'ї: самотня (а.с. 12). Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні копії спадкової справи№239, заведеної після померлої [INFO] року [PERSON] заяву про прийняття спадщини подав [PERSON], який є спадкоємцем за заповітом. Нотаріусом визначено коло спадкоємців та встановлено, що єдиним спадкоємцем, який у встановленому порядку прийняв спадщину після померлої, є [PERSON], на ім'я якого видавалося свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с. 35-49). [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Градизької державної нотаріальної контори Глобинського району Полтавської області із заявою про видачу на його ім'я свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [INFO] року [PERSON]. 13 квітня 2018 року державний нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва, оскільки позивачем не було надано правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.15). Відповідно до технічного паспорту від 30 березня 2018 року та висновку по будівництву №204/02-04 від 26 квітня 2018 року, житловий будинок літ. «А», загальна площа 66,5 кв. м; житлова площа 33,4 кв. м; погріб з шийкою літ. «Г», прибудова літ. «а», літня кухня-гараж літ. «Б», сарай літ. «В», убиральня літ. «Д», сарай літ. «Е», ворота з хвірткою №1, огорожа №2 - збудовані без істотних порушень діючих будівельних норм та правил (а.с. 17-19,23). Як вбачається із довідки КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Полтавської обласної ради» №61/1326 від 04 квітня 2018 року, за даними архівного обліку станом на 31.12.2012 року право власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано (а.с. 16). Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №127611862 від 14 червня 2018 року, право власності за житловим будинком [ADDRESS] не зареєстровано (а.с. 50). Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, тому позивач позбавлена можливості отримати правовстановлюючий документу на ім'я померлого. На час будівлі будинку в якому розташована квартира (у 1959 році) питання набуття права власності регулювалися Указом Президії Верховної ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків». Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Запис в погосподарській книзі сільської ради про належність домоволодіння певній особі, був офіційним доказом права власності даної особи на це домоволодіння. У відповідності до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Частиною 5 статті 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частинами 1,2 статті 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] за життя на передбачених законом підставах набула право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS] позивач є особою, яка прийняла спадщину за заповітом, інші спадкоємці, які прийняли спадщину, у тому числі які мають право на обов'язкову частку у спадщині, відсутні, а отже позивач [PERSON] має право на успадкування названого майна. Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що позов є законним та обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved