Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про зобов'язання вчинити певні дії та просить суд зобов'язати приватного нотаріуса Орджонікідзевського міського нотаріального округу Кулика Олександра Петровича посвідчити договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS], який розташований на земельній ділянці без зазначення кадастрового номеру цієї земельної ділянки. Позивач у судове засідання не з'явився, але надав суду письмову заяву, у якій підтримує позов в повному обсязі та просить розглянути справу за його відсутності. Відповідач - Кулик Олександр Петрович в судове засідання не з'явився, але надіслав до суду заяву, у якій просить розглянути справу за його відсутності, при розгляді справи покладається на розсуд суду. Представник відповідача - Територіальна громада м. Орджонікідзе в особі виконкому Орджонікідзевської міської ради в судове засідання повторно не з'явився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем вимоги необґрунтовані, не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та не підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 23.01.2015 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Орджонікідзевського міського нотаріального округу Кулика Олександра Петровича щодо посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований в [ADDRESS]. Вказаний житловий будинок з надвірними спорудами належить позивачу на підставі дублікату свідоцтва про право власності [NUMBER], виданого відділом комунальної власності міськвиконкому м. Орджонікідзе 17.07.2013 року. Вказаний житловий будинок позивач придбав ще у 1963 році за договором купівлі-продажу. На той час с. П-Хутори, де і розташований його будинок, ще не було приєднано до м. Орджонікідзе. Тому, після приєднання цього селища до м. Орджонікідзе, він замість договору купівлі-продажу отримав свідоцтво про право власності на його житловий будинок від 30.12.1987 року, яке було видане на підставі рішення виконкому Орджонікідзевської міської ради Дніпропетровської області від 09.12.1987 року. Цей факт підтверджується вказаним свідоцтвом на право власності на житловий будинок з надвірними спорудами. Житловий будинок з надвірними спорудами розташований на земельній ділянці загальною площею 1000 кв.м., яка знаходиться фактично у користуванні позивача. Вказана земельна ділянка була надана в постійне користування колишньому користувачу для обслуговування вказаного житлового будинку та надвірних споруд. Вказана земельна ділянка перейшла у фактичне постійне користування відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України. Земельна ділянка позивачем не приватизована. 19.09.1997 року виконком Орджонікідзевської міської ради Дніпропетровської області прийняв рішення №303/1, яким вирішив передати позивачу у приватну власність для обслуговування житлового будинку та господарських споруд земельну ділянку площею 1000 кв.м. по [ADDRESS]. Відповідно до ч. 2 ст. 120 Земельного кодексу України, якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Відповідно до ст. 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Позивач має намір здійснити відчуження вказаного житлового будинку, тому що за станом свого здоров'я та за віком він вже не в змозі самостійно утримувати вказаний житловий будинок. Тому позивач має намір змінити своє постійне місце проживання, а саме буде проживати разом зі своєю дочкою. В зв'язку з чим позивач звернувся до приватного нотаріуса Кулика О.П. щодо посвідчення договору купівлі-продажу цього житлового будинку. Однак 23.01.2015 року приватний нотаріус Кулик О.П. відмовив позивачу у вчиненні вказаної нотаріальної дії, посилаючись на те, що земельна ділянка, на якій розташований вказаний житловий будинок з надвірними спорудами не приватизована і вона немає кадастрового номеру. Інших підстав, які б забороняли позивачці, як власнику нерухомого майна реалізувати своє право на відчуження, не існує. Позивач отримав право користування земельною ділянкою, на якій розташований житловий будинок з надвірними спорудами, коли вона була без кадастрового номеру. І якщо до нього відповідно до ч. 2 ст. 120 Земельного кодексу України, перейшло право користування вказаною земельною ділянкою разом з житловим будинком на тих самих умовах, що і до колишнього її користувача, то позивач також має право на відчуження житлового будинку на тих самих умовах, на яких його придбав, тобто без кадастрового номеру земельної ділянки, на якій цей житловий будинок розташований. Згідно ч. 3 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підстави своїх вимог. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З доводами позивача, викладеними в позовній заяві, суд погодитись не може, оскільки вони є голослівними, безпідставними, недоведеними, нічим не підтвердженими, не відповідають вимогам Цивільного та Земельного законодавства України і спростовуються матеріалами справи в їх сукупності. Відповідно до ст.. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. З цією метою позивач 23.01.2015 року звернувся до приватного нотаріуса Орджонікідзевського міського нотаріального округу Кулика Олександра Петровича щодо посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований в [ADDRESS], однак нотаріусом було відмовлено у вчиненні вказаної нотаріальної дії посилаючись на те, що земельна ділянка, на якій розташований вказаний житловий будинок з надвірними спорудами не приватизована і вона немає кадастрового номеру. Статтею 47 закону України «Про нотаріат» передбачені вимоги до документів, що подаються для вчинення нотаріальної дії. В даному випадку нотаріусу позивачем були надані не всі необхідні документи, які б надавали відповідачу законне та обґрунтоване право на посвідчення договору купівлі - продажу житлового будинку. Відповідно до ч. 1 ст.. 377 Цивільного кодексу України право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника. Зі змісту даної норми закону вбачається те, що позивач, як власник житлового будинку, має лише право на користування земельною ділянкою, на якій розташований житловий будинок, а не право розпорядження нею на власний розсуд, тобто право на її продаж, обмін та інше. Згідно до ч. 2 ст. 377 Цивільного кодексу України розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків). За договором відчужується об'єкт нерухомого майна без земельної ділянки, а тому суд вважає, що нотаріус на законних підставах відповідно до ст.. 49 закону України «Про нотаріат» відмовив позивачу у вчиненні вказаної нотаріальної дії, оскільки позивачем не наданий був ні нотаріусу, ні суду правовстановлюючий документ - державний акт про право власності на земельну ділянку, розташовану на території домоволодіння [ADDRESS]. Відповідно до пункту 20 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України ненадання відомостей або документів на вимогу нотаріусу є підставою для відкладення, зупинення нотаріальної дії або відмови в іі вчиненні, а не підставою для звернення позивача з дійсним позовом до суду. Таким чином, суд прийшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги цілком є необґрунтованими, безпідставними, недоведеними, ґрунтуються на доказах, наданих позивачем та які не відповідають дійсності та обставинам справи і є недостовірними і спростовуються матеріалами справи в їх сукупності. За таких обставин суд, вважає необхідним відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] до приватного нотаріусу Орджонікідзевського міського нотаріального округу Кулика Олександра Петровича, територіальної громади м. Орджонікідзе в особі виконкому Орджонікідзевської міської ради «про зобов'язання вчинити певні дії».

Outcome: dismissed