Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 119026,77 грн. та судових витрат, мотивуючи свої вимоги тим, що 09 вересня 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір №2005657356 від 09.09.2013, у відповідності до якого останній отримав кошти у розмірі 98 350,00 грн. із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 18% річних. Згідно п. 3.6. Кредитного договору, Банк має право відступити повністю чи частково свої права вимоги за Кредитним договором та/чи Угодою третій особі. Таким чином, 13 червня 2016 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» був укладений Договір факторингу №13/06/16 від 13.06.2016, відповідно до якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право нового кредитора до [PERSON] за кредитним договором №2005657356 від 09.09.2013. Відповідно до п. 1.4.1 Кредитного договору №2005657356 від 09.09.2013 року Позичальник зобов`язаний повністю повернути Банку суму отриманого Кредиту та виконати всі інші зобов`язання встановлені Кредитним договором не пізніше 09 вересня 2018 року. 29 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» був укладений Договір факторингу №29/01/19-2 від 29.01.2019, відповідно до якого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право нового кредитора до [PERSON] за кредитним договором №2005657356 від 09.09.2013. 18.02.2019 ТОВ «ФК «Прайм Альянс» направило до [PERSON] вимогу про погашення кредитної заборгованості протягом 30-ти календарних днів з моменту отримання вимоги, але не пізніше ніж до 18.03.2019 або зв`язатися з новим кредитором для узгодження вигідних умов подальшої сплати заборгованості. Оскільки, укладений відповідачем кредитний договір №2005657356 від 09.09.2013 встановлює кінцевий термін виконання зобов`язання 09 вересня 2018 року, позивач вважає, що термін звернення до суду з позовною заявою не порушено. У зв`язку з невиконанням [PERSON] зобов`язань по поверненню кредитних коштів за кредитним договором №2005657356 від 09.09.2013 рахується часткова заборгованість у розмір 119 026,77 грн. а саме: заборгованість за тілом кредиту, яка складає 92 827,79 грн., а також урахування індексу інфляції та 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України, що станом на 15.10.2020 становить 26 198,98 грн. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 10.11.2020 відкрито провадження у справі за вищевказаною позовною заявою, ухвалено розгляд справи здійснити у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 02.12.2020 від представника позивача - Калініна С.К. до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач заперечує проти задоволення вимог позивача. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання, згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватись з моменту настання строку погашении кожного чергового платежу (Постанова Верховного Суду № 61-2233св від 04 квітня 2018). ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» на підтвердження здійснення відповідачем розрахунків за кредитним договором будь-яких документів не надав. У додатках до позовної заяви відсутній документ, який би підтверджував факт повернення відповідачем будь-яких коштів. Наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитом, підготовлений робітниками банку - є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог Позивача до Відповідача. Сама позовна заява не містить необхідних даних, а лише констатує наявність недоказаного розміру всієї суми непогашеного кредиту. Розрахунок заборгованості, не може підтверджувати існування заборгованості оскільки не є касовим документом та документом первинного бухгалтерського обліку відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Розрахунком заборгованості не можна довести виконання умов договору кредиту, у зв`язку з тим, що єдиним доказом внесення готівкової валюти на рахунок банку є відповідна заява на переказ готівки (правова позиція Верховного Суду України у справі №6-20цс12). З розрахунку заборгованості не вбачається коли був здійснений останній черговий платіж відповідачем за кредитним договором. В будь-якому випадку позивачем в позові визначено суму заборгованості станом на 13.06.2016, що є підтвердженням того, що відповідач точно починаючи з 13.06.2016 по даний час не вчиняв дії щодо погашення кредиту. Позивач до суду звернувся 27.10.2020, згідно реєстрації вихідної кореспонденції. Таким чином, згідно документів, наданих Позивачем, зазначених норм права, терміни позовної давності Позивачем були пропущені. Враховуючи вищевикладене просить відмовити у задоволенні позову позивача та застосувати строки позовної давності. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 03.12.2020 клопотання представника ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» про проведення судового засідання у режимі відеоконференції по цивільній справі №519/1135/20 за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. 18.12.2020 до суду від представника позивача - Крисевич В.П. надійшла відповідь на відзив, згідно якої відповідно умов кредитного договору №2005657356 від 09.09.2013, а саме п. 1.2.1. Банк надає Позичальнику споживчий кредит у відповідності до умов кредитного договору, а Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначні даним кредитним договором та Додатком №1 «Графік платежів», що є його невід`ємною частиною, також виконувати умови кредитного договору. Кредитор обов`язки за умовами договору виконав, надавши кредитні кошти відповідачеві, що підтверджується Заявою на видачу готівки №5 від 29.04.2014. Зазначають, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України). Також у п. 1.4.16. кредитного договору зазначається, що у випадку, коли на момент закінчення дії кредитного договору у Позичальника є прострочена до повернення сума кредиту, то Банк продовжує нараховувати на неї проценти згідно умов кредитного договору до моменту повного погашення заборгованості. Отже, після настання терміну внесення чергового платежу за договором і після спливу строку кредитування зобов`язання простроченого боржника за договором не припиняється. Так, зобов`язання може бути належно виконане простроченим боржником і після спливу позовної давності. ТОВ «ФК «Прайм Альянс» має право стягнути заборгованість щодо кожного окремого щомісячного платежу в межах трьох річного строку, оскільки відповідно Кредитного договору сторонами було визначено, що боржник має сплачувати суму отриманого Кредиту щомісячно в дату платежу та в розмірах, зазначених в графіку платежів (п. 1.4.2. Кредитного договору). Дана позиція підтверджена у Постанові Верховного суду № 444/9519/12 від 22.06.2018. Оскільки вимога була надіслана 18.02.2019, відповідно до якої [PERSON] було повідомлено про необхідність погасити заборгованість протягом 30-ти календарних днів з моменту отримання вимоги, але не пізніше ніж до 18.03.2019, а [PERSON] не виконав своїх зобов`язання та знехтував можливістю зв`язатися з новим кредитором для узгодження вигідних умов подальшої сплати заборгованості - строк позовної давності відраховується з 18.03.2019. Тож, з метою забезпечення своїх прав ТОВ «ФК «Прайм Альянс» звернулось із позовною заявою про стягнення часткової заборгованості за Кредитним договором, а саме за тілом кредиту у розмірі 92 827,79 грн. Та з урахуванням знецінення грошової одиниці також застосовується ст. 625 ЦК України. Відповідач не надав жодних доказів, які підтверджували б плату боржником заборгованості за кредитним договором до ТОВ «ОТП Банк» чи до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», чи до ТОВ «ФК Прайм Альянс» та не надав жодних розрахунків заборгованості за даним кредитним договором. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 04.01.2021 задоволено клопотання представника ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» про проведення судового засідання у режимі відеоконференції 25.01.2021. Ухвалою суду від 21.01.2021 у задоволенні клопотання представника відповідача про проведення судового засідання у режимі відеоконференції 25.01.2021 відмовлено. Ухвалою суду від 25.01.2021 задоволено клопотання представника відповідача про проведення судового засідання у режимі відеоконференції 16.02.2021. Ухвалою Южного міського суду від 16.02.2021 відмовлено у задоволенні клопотання представника ТОВ «ФК «Прайм Альянс» у проведенні судового засідання у режимі відеоконференції та витребувано у представника позивача помісячний розрахунок заборгованості за тілом кредиту. Ухвалами суду від 26.02.2021 та 05.03.2021 у задоволенні клопотання представника відповідача про проведення судового засідання у режимі відеоконференції відмовлено. Ухвалою Южного міського суду від 01.03.2021 визнано обов`язковою явку представника ТОВ «ФК «Прайм Альянс» в судове засідання 11.03.2021, однак останній в судове засідання не з`явився, надав клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції, яке задоволено ухвалою суду від 11.03.2021, розгляд справи відкладено на 24.03.2021. Представник позивача в судове засідання в режимі відеоконференцзв`язку «Easycon» 24.03.2021 не з`явився, незважаючи на те, що відеоконференція була призначена саме за його клопотанням. Знову надав клопотання про відкладення судового засідання та проведення наступного судового засідання в режимі відеоконференції посилаючись на дію карантину, що крім іншого свідчить про те, що позивач був належно повідомлений про дату та час судового засідання. Приймаючи до уваги, що судове засідання в режимі відеоконференцзв`язку «Easycon» поза межами приміщення суду було призначено, в тому числі у зв`язку з карантинними заходами в країні, суд розцінює дії позивача, як неявку в судове засідання в режимі відеоконференцзв`язку «Easycon» 24.03.2021 без поважних причин. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, адвокат Калінін С.К. надав до суду заяву, згідно якої просить справу розглядати без участі сторони відповідача, заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі та наполягає на застосуванні наслідків спливу строку позовної давності. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи 09 вересня 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №2005657356 від 09.09.2013, у відповідності до якого останній отримав кошти у розмірі 98 350,00 грн. із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 18% річних строком на 60 місяців, з 09.09.2013 по 09.09.2018 (а.с.4-6). Згідно п. 3.6. кредитного договору, Банк має право відступити повністю чи частково свої права вимоги за Кредитним договором та/чи Угодою третій особі. 13 червня 2016 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» був укладений договір факторингу №13/06/16 від 13.06.2016, відповідно до якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право нового кредитора до [PERSON] за кредитним договором №2005657356 від 09.09.2013 (а.с.9-12). Відповідно до реєстру прав вимоги № 1 до договору факторингу №13/06/16 від 13.06.2016 загальна сума заборгованості складає 166556,65 грн., в тому числі сума кредиту - 98350 грн. (а.с.13) В подальшому, 29 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» було укладено договір факторингу №29/01/19-2 від 29.01.2019 року, відповідно до якого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право нового кредитора до [PERSON] за кредитним договором №2005657356 від 09.09.2013 (а.с.15-18). Відповідно до витягу з реєстру боржників (додаток 1 до Договору факторингу №29/01/19-2 від 29.01.2019) загальна сума заборгованості складає 166556,65 грн., в тому числі заборгованість за тілом кредиту - 92827,79 грн. (а.с.19). Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» за договором факторингу № 29/01/19-2 від 29 січня 2019 року набуло право нового кредитора до [PERSON] за кредитним договором №2005657356 від 09.09.2013. Відповідно до п. 1.4.1 кредитного договору №2005657356 від 09.09.2013 року Позичальник зобов`язаний повністю повернути Банку суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобов`язання встановлені кредитним договором не пізніше 09 вересня 2018 року. У зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] кредитних зобов`язань за договором №2005657356 від 09.09.2013 станом на 13.06.2016 року утворилась заборгованість у розмірі 166 556,65 грн. 01.03.2019 ТОВ «ФК «Прайм Альянс» направило до [PERSON] вимогу про погашення кредитної заборгованості протягом 30-ти календарних днів з моменту отримання вимоги, але не пізніше ніж до 18.03.2019 або зв`язатися з новим кредитором для узгодження вигідних умов подальшої сплати заборгованості (а.с.22,23). У зв`язку з невиконанням [PERSON] зобов`язань по поверненню кредитних коштів за кредитним договором №2005657356 від 09.09.2013 рахується часткова заборгованість у розмір 119 026,77 грн. а саме: заборгованість за тілом кредиту, яка складає 92 827,79 грн., а також урахування індексу інфляції та 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України, що станом на 15.10.2020 становить 26 198,98 грн. Згідно з п. 3.17 кредитного договору, договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печаткою банку та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань згідно з цим договором у повному обсязі. Тобто, сторони погодили суму і валюту кредиту, строк кредитування, термін закінчення кредитування, а також термін щомісячного виконання зобов`язання та строк дії договору. Банк обов`язки за умовами договору виконав, що підтверджується заявою на видачу готівки № 1 (а.с.8). Згідно з п.1.4 кредитного договору позичальник [PERSON] зобов`язався щомісячно, відповідно до графіку повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості супутніх послуг, виконувати зобов`язання (а.с.4). При укладенні кредитного договору відповідач [PERSON] був ознайомлений з графіком повернення кредиту і сплати процентів та розрахунком вартості супутніх послуг, про що свідчить його підпис на вказаному документі (а.с. 7). Згідно зі статтею 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. Тобто, зобов`язання з надання кредиту, його повернення та сплати процентів є основним, а зобов`язання зі сплати штрафу та пені є додатковим до основного. Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків (термінів), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України), може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 514 ЦК України). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Оскільки з матеріалів справи видно, що боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, унаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості на користь нового кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс»,. Щодо клопотання представника відповідача про застосування строку позовної давності у справі суд зазначає слідуюче. Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (близька за змістом постанова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах 23.06.2020 у справі № 536/1841/15-ц, від 22.05.2018 у справі № 369/6892/15-ц, від 29.05.2019 у справі № 367/2022/15-ц, від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16). Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті). Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. Такий підхід відповідає правовій позиції, сформульованій Верховним Судом України у постанові від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13. Аналогічні висновки були сформульовані Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104цс16 і від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2462цс16. Тобто, оскільки за умовами договору та відповідно до графіку платежів відповідач [PERSON] мав виконувати зобов`язання, зокрема, з повернення кредиту та зі сплати процентів у визначене число кожного місяця впродовж строку кредитування (60 місяців), перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. Позивач звернувся до суду з позовною заявою 30.10.2020. Відповідно до позовної заяви, розрахунку заборгованості (графіка платежу), датою чергового платежу за кредитом є 09.10.2017, а договір визначає строк кредитування протягом 60 місяців, тобто до 09 вересня 2018 року, отже, в межах строку позовної давності позивач набув право звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором за період з 01 жовтня 2017 року. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Таким чином, суд констатує, що в задоволенні позовних вимог в частині стягнення основної суми кредиту за період 09.10.2013 - 11.09.2017 необхідно відмовити у зв`язку з пропуском строків позовної давності, про які заявив відповідач. Що стосується вимоги про стягнення заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних у відповідності до ст.625 ЦК України, що станом на 15.10.2020 становить 26199,95 грн. то суд приходить до наступних висновків. Із матеріалів справи вбачається, що даний розрахунок проведено починаючи з 15.10.2017 на суму боргу - 92827 грн., що в повній мірі не відповідає чинному законодавству. Згідно статті 610 ЦК України невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання є порушенням позичальником своїх зобов`язань. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У випадку, якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду множиться послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу, та ділиться на 100%. Для відокремлення інфляційних збитків за певний період від основної заборгованості з остаточного розрахунку основного боргу з інфляційною складовою, проведеного із застосуванням вказаної послідовності, необхідно відняти основний борг, який залишився непогашеним на кінець розрахункового періоду. Суд зазначає, що такий спосіб розрахунку інфляції за статтею 625 ЦК України з точки зору математичного підходу не є єдиним, але вбачається найбільш простим для застосування юристами. Крім того, своїм рішенням у справі від 10 квітня 2018 року № 910/10156/17 Велика Палата Верховного Суду вказала на існування двох різних значень терміну «користування чужими коштами». Перший термін означає одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, друге значення прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Велика Палата дійшла висновку, що наслідком неправомірного користування чужими грошовими коштами, тобто прострочення грошового зобов`язання (як договірного, так і позадоговірного), є нарахування відсотків річних відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України. Правомірне ж користування чужими грошовими коштами може передбачати сплату процентів, розмір яких визначений договором або законом (зокрема, частини 1 статті 1048 ЦК України у правовідносинах, що виникають з договору). Враховуючи наведене, важливим у застосуванні вказаних вище норм є визначення моменту, з якого особа користується чужими грошовими коштами неправомірно, тобто наступає прострочення виконання грошового зобов`язання. До цього моменту можливим є нарахування процентів у якості плати, зокрема, згідно з частини 1 статті 1048 ЦК України, а після цього моменту нараховуються проценти річні відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України. Пунктами 1.4.1. - 1.4.3. кредитного договору № 2005657356 від 09 вересня 2013 року передбачено, що повернення кредиту та процентів за кредитом здійснюється щомісячно згідно з графіком платежів і відповідно до п. 1.4.1. договору позичальник зобов`язався повернути кредит у повному обсязі до 09 вересня 2018 року. Разом з тим, Великою Палатою Верховного Суду у рішенні від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 викладена правова позиція, згідно якої право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частини 2 статті 1050 ЦК України. Права та інтереси кредитодавця в охоронюваних правовідносинах забезпечуються частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Враховуючи зазначене правові підстави для задоволення позовних вимог про стягнення індексу інфляції та 3% річних у відповідності до статті 625 ЦК України за період з 15 жовтня 2017 року по 9 вересеня 2018 року (закінчення строку дії кредитного договору), відсутні, і можуть бути задоволені лише за період з 10 вересня 2018 року по 15 жовтня 2020 року (дата закінчення розрахунку на яку посилається сам позивач у позовній заяві). При цьому, відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). До правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу). Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Отже невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову (Постанова ВП ВС від 08.11.2019 № 127/15672/16-ц). Не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних від простроченої суми заборгованості, які передбачені статтею 625 ЦК України, як похідні вимоги про стягнення основної суми боргу, якщо позивач звернувся до суду з позовом з пропуском строку позовної давності, про застосування якого відповідачем подано письмову заяву (Постанова КЦС ВС від 03.04.2019 № 756/9094/15). В ухвалі від 23.01.2018 у справі №444/9519/12-ц Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду дійшов висновку, що ст. 266 ЦК України «…встановлює, що строк позовної давності стосовно додаткових позовних вимог, які є похідними від основної вимоги, спливає одночасно зі спливом строку позовної давності щодо основної вимоги, у зв`язку з чим застосування наслідків спливу позовної давності до основної вимоги виключає можливість стягнення процентів та пені поза її межами. За таких обставин колегія суддів вважала за необхідне відступити від висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у раніше ухваленому рішенні Верховного Суду України (постанова Верховного Суду України від 2.12.2015 у справі №6-249цс15), оскільки поза межами строку позовної давності вимоги задовольнятися не можуть, і сплив цього строку є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України)». На виконання ухвали суду від 16.02.2021 про витребування помісячного розрахунку заборгованості за тілом кредиту, представником позивача було надано розрахунок, фактично графік платежів, із загальною сумою заборгованості у графі «погашення основної суми кредиту» - 92062,6 грн. (а.с.161) Враховуючи вищевикладені правові підстави, суд приходить до висновку, що базою для нарахування заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних у відповідності до ст.625 ЦК України, у даній справі має бути сума заборгованості за тілом кредиту, яка підлягає стягненню в межах строку позовної давності, а саме 27292,74 грн., а тому позов в цій частині підлягає частковому задоволенню. При цьому суд звертає увагу, що сам позивач у позові просить суд стягнути заборгованість у відповідності до ст.625 ЦК виходячи саме з тіла кредиту, а не з суми заборгованості за тілом кредиту з урахуванням процентів та комісії. Таким чином, заборгованість з урахуванням індексу інфляції, яка підлягає стягненню складає 2581,28 грн., з розрахунку 29874,0244 (основна заборгованість з остаточного розрахунку основного боргу з інфляційною складовою) мінус 27292,74 (основний борг, який залишився непогашеним на кінець розрахункового періоду). При цьому основна заборгованість з остаточного розрахунку основного боргу з інфляційною складовою розрахована шляхом: 27756,7166 грн. (27292,74 х 101,7 : 100, залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць, жовтень 2018) множиться послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу, та ділиться на 100%, в результаті чого маємо суму 29874,0244. Сума боргу із урахуванням 3% річних, яка підлягає стягнення, складає: 27292,74 х 3 х 766 (кількість днів з 10.09.2018 по 15.10.2020) : 365 : 100 = 1718,32 грн. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивач за подання позовної заяви сплатив судовий збір у розмірі 2102,00 грн., який просить стягнути з відповідача. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути, пропорційно до розміру задоволених вимог, судові витрати в розмірі - 557,92 грн. (31592,34 х 2102 : 119026,77).

Outcome: partial