Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Кілійської міської ради про встановлення факту належності та визнання права власності за спадщиною. З позовної заяви вбачається, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , який на день смерті проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складалося з житлового будинку з будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , яке належало спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна. Позивач, [PERSON] , відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем за законом та має право на спадкове майно. Позивач прийняв спадщину фактично відповідно до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як на момент смерті постійно проживав зі спадкодавцем за однією адресою в [ADDRESS] , що підтверджено даними довідки Виконавчого комітету Кілійської міської ради № 1597 від 18.09.2019 року. [PERSON] , звернувся до нотаріальної контори за оформленням спадщини після померлого [PERSON] та йому приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу Одеської області Юрченко М.Є. було надано роз`яснення за № 527/01-16 від 09.10.2019 року, в якому зазначено, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, що унеможливлює оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку. У разі відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, це питання вирішується у судовому порядку. Відсутність у позивача належних правовстановлюючих документів, у тому числі і належної державної реєстрації речових прав спадкодавця, унеможливлює оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку, що стало підставою для звернення до суду з вимогою про захист невизнаних прав. В зв`язку з зазначеним позивач просив суд: - встановити факт належності житлового будинку з будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] [PERSON] , померлому [INFO] . - визнати за позивачем [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] право власності на житловий будинок з будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] , який в цілому складається з: житловий будинок - літ. А1-А2 житловою площею 48,9 кв.м. та загальною площею 96,9 кв. м., гараж - літ. Б1, кухня - літ. В1, убиральня - літ. Г1, сарай - літ. Д1, сарай - літ. Е1, сарай - літ. Ж1, сарай - літ. З1, убиральня - літ. И1, комора - літ. К1, баня - літ. Л1, літня кухня - літ. М1, гараж - літ. Н1, літній душ - літ. О1, надвірні споруди - № 1-6, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Представником позивача було надано клопотання, відповідно до якого він просив розглянути справу без його присутності, вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача - Кілійської міської ради, в судове засідання не прибув, надав заяву, в якій просив судрозглянути справу без його присутності, позовні вимоги визнає повністю. На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін ухвалює рішення про задоволення позову на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 07.04.1989 р. Кожмудорською сільрадою Усть - Вимського району Коми АССР, запис акта про народження № 06 - рос. « [PERSON] » та рос. « [PERSON] » є батьками: рос. « [PERSON] », [INFO] . Як вказано в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , виданого Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 151, [PERSON] , помер [INFO] . Житловий будинок за адресою [ADDRESS] відповідно до технічного паспорту, виготовленого 11.11.2019 року комунальним підприємством Кілійської міської ради «Бюро технічної інвентаризації» згідно до характеристики будинку, господарських будівель та споруд складається з: житловий будинок - літ. А1-А2 житловою площею 48,9 кв.м. та загальною площею 96,9 кв. м., гараж - літ. Б1, кухня - літ. В1, убиральня - літ. Г1, сарай - літ. Д1, сарай - літ. Е1, сарай - літ. Ж1, сарай - літ. З1, убиральня - літ. И1, комора - літ. К1, баня - літ. Л1, літня кухня - літ. М1, гараж - літ. Н1, літній душ - літ. О1, надвірні споруди - № 1-6. На підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна № 3027, зареєстрований представництвом Одеської товарної біржі в м. Ізмаїл 26.03.1998 року та довідки № 981 виданої КП КМР, житловий будинок розташований в [ADDRESS] належав [PERSON] . З довідки Виконавчого комітету Кілійської міської ради № 1597 від 18.09.2019 року вбачається, що за адресою в [ADDRESS] вбачається, що на момент смерті [PERSON] разом з ним були зареєстровані - син, [PERSON] та невістка, [PERSON] . Як вбачається з інформаційного листа від 09.10.2019 р. № 527/01-16, приватний нотаріус Юрченко М.Є. роз`яснив, що оскільки не подано правовстановлюючих документів на житловий будинок, за відсутності цих документів, це питання вирішується в судовому порядку. При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства: У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації. Згідно ст. ст. 293, 315 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду. Виходячи з наведеного суд вважає доведеним факт належності житлового будинку з будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] [PERSON] , померлому [INFO] . Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину у нотаріуса, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що право позивача на спадщину підлягає судовому захисту в порядку ст. 16 ЦК України шляхом його визнання, а позов - задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved