Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання частки у спільному майні подружжя. Обгрунтовуючи з урахуванням уточненої позовної заяви, зазначив, що 01.08.1996 року між ним та [PERSON] був зареєстрований шлюб. За час перебування у шлюбі народилися діти [INFO] син [PERSON] та [INFO] донька [PERSON]. За період шлюбу було придбано (здобуто) певне спільне майно, а саме ? частки двохквартирного будинку загальною площею 121,7 кв.м, розташований за адресою [ADDRESS], який набутий на підставі свідоцтва про право власності б/н від 25.12.2006 р., видане виконкомом Красилівської сільської ради, зареєстрований за відповідачем. Вартість ? частки даного будинку оцінено у 460000 грн. Право власності на ? частку цього будинку зереєстровано на спільних дітей за договором дарування, а також автомобіль Mitsubishi Lancer номер шасі [NUMBER], 2007 року випуску зареєстрований за позивачем на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 13.03.2007 року виданим Броварським МРЕВ ДАІ. Вартість даного автомобіля оцінено у 230000 грн. А також зазаначив, що все вищевказане майно є спільною сумісною власністю подружжя, так як воно придбавалось (здобувалось у власність) у період шлюбу з 01.08.1996 року, а тому просить: визнати право особистої власності за [PERSON] на ? частину автомобіля Mitsubishi Lancer номер шасі [NUMBER], 2007 року випуску та 1/8 частину житлового будинку загальною площею 121,7 кв.м., житловою площею 68,7 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS]; визнати право особистої власності за [PERSON] на ? частину автомобіля Mitsubishi Lancer номер шасі [NUMBER], 2007 року випуску та 1/8 частину житлового будинку загальною площею 121,7 кв.м., житловою площею 68,7 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS]. Позивач в судовому засіданні позов з урахуванням уточнених вимог підтримав та просив задовольнити. Представники позивача в судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити, також зазначили, що якщо відповідач не згоден з даною вартістю майна вона має право у відповідності до положень ЦПК України заявити клопотання про експертизу. Відповідач заперечувала щодо задоволення позову також зазначила що їй на праві власності належала квартира, яку вона продала, а кошти були вкладені в спірний будинок. Представник відповідача заперечувала щодо задоволення позову. Суд заслухавши сторін, повно та всебічно з'ясувавши обставини в справі, об'єктивно дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 серпня 1996 року у Виконавчим комітетом Красилівської сільської ради Броварського району Київської області між сторонами зареєстровано шлюб, актовий запис №18. З матеріалів справи вбачається, що на час перебування у шлюбі було придбано (здобуто) спільне майно, а саме ? частки двохквартирного будинку загальною площею, розташований за адресою [ADDRESS], автомобіль Mitsubishi Lancer номер шасі [NUMBER], 2007 року випуску. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на який належить [PERSON], підстава виникнення права свідоцтва про право власності б/н від 25.12.2006 р., видане виконкомом Красилівської сільської ради, зареєстрований за відповідачем. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 13.03.2007 року виданим Броварським МРЕВ ДАІ право власності на автомобіль Mitsubishi Lancer номер шасі [NUMBER], 2007 року зареєстровано за [PERSON]. Згідно договіру дарування на ? частини житлового будинку зареєстрованого 27.12.2006 року приватним нотаріусом Колейчик В.В. зареєстрований в реєсті № 2264 [PERSON] подарувала [PERSON] та [PERSON] ? частину житлового будинку [ADDRESS]. Відповідно до ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин ( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо ) самостійного заробітку ( доходу ). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Згідно ст. 69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Згідно ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Приймаючи до уваги наведене, а також те, що спірний житловий будинок та транспортний засіб Mitsubishi Lancer номер шасі [NUMBER], 2007 року являють собою речі неподільні, які неможливо реально розділити між сторонами відповідно до їх часток, те, що позивач не наполягає на розподілі майна в натурі, суд вважає за визнати право особистої власності за [PERSON] на ? частину автомобіля Mitsubishi Lancer номер шасі [NUMBER], 2007 року випуску та 1/8 частину житлового будинку загальною площею 121,7 кв.м., житловою площею 68,7 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS]; визнати право особистої власності за [PERSON] на ? частину автомобіля Mitsubishi Lancer номер шасі [NUMBER], 2007 року випуску та 1/8 частину житлового будинку загальною площею 121,7 кв.м., житловою площею 68,7 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS]. Щодо заперечення відповідача стосовного того що нею була продана квартира, яка належала їй особисто та кошти від продажу пішли на спірний будинок,суд до уваги не приймає з огляду на наступне. Відповідно до вимог ст.. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема, майно, набуте нею, ним до шлюбу. Якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю. Відповідно до приписів ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На думку суду продаж квартири за адресою [ADDRESS] за договором купівлі продажу укладеного 27.12.2006 року, що є особистою приватною власністю [PERSON] , не дають підстави суду вважати, що кошти від продажу цієї квартири пішли як внесок у спірний будинок. Доказів, які б свідчили про те, що на спірної будинок було використано особисті кошти одного із подружжя в ході розгляду справи отримано не було. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею судові витрати. Суд, враховуючи вищевикладене, приходить до висновку про ухвалення рішення про задоволення позову.

Outcome: approved