Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позов обґрунтовує тим, що 21.11.2009 помер його батько [PERSON]. Як наслідок після його смерті відкрилась спадщина. Зазначає, що звернувшись із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у звязку з тим, що він пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини. Вказує, що пропустив вказаний строк, оскільки, в цей період перебував за межами україни. Зважаючи на викладені вище обставини, просить суд ухвалити рішення, яким визначити йому додатковий строк, для подання ним заяви в нотаріальну контору про видачу свідоцтва про право на спадщину. Представник позивача подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позов підтримує у повному обсязі. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує.\~\~ Представник відповідача в судове засідання не зявився, причин неявки не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про слухання справи. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача не поважною, провівши розгляд справи у його відсутності. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обовязки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечував, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на наступне. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що 21.11.2009 помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-СГ № 176949 від 24.11.2009. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно. Позивач, звернувшись до Першої Дрогобицької державної нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину листом від 06.01.2017 № 10/02-14, отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку із тим, що він пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Статтею 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно розяснень, викладених у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах про спадкування від 30.05.2008 № 7, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Окрім того, Верховним судом України також наголошується, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обовязковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сімєю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Узагальнення судової практики розгляду судами справ про надання спадкоємцеві додаткового строку для прийняття спадщини свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, повязані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 212 та 213 ЦПК України, рішення ґрунтується на досліджених наявних в справі доказах. На підтвердження поважності причин пропуску встановленого ст. 1270 ЦК України строку для прийняття спадщини позивачем не надано доказів того, що він перебував за межами України. З долучених до матеріалів справи доказів неможливо дійти висновку про те, чи перебував позивач за межами України та у звязку із чим не мав змоги зявитися до нотаріуса для подання заяви про прийняття спадщини. З огляду на викладене, суд не вбачає передбачених ч. 3 ст. 1272 ЦК України підстав для визначення позивачу додаткового строку для подання ним заяви про прийняття спадщини, тому ця вимога позову задоволенню не підлягає. Враховуючи наведене,

Outcome: dismissed