Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів та просив визнати недійсним повністю свідоцтво України [NUMBER] на знак для товарів і послуг, який був зареєстрований 25.07.2013 року. Зобов'язати Державну службу інтелектуальної власності України внести до Державного реєстру свідоцтв України на знак для товарів і послуг щодо визнання повністю недійсним свідоцтва України [NUMBER] на зареєстрований 25.07.2013 року знак для товарів і послуг. Зобов'язати Державну службу інтелектуальної власності України опублікувати в офіційному бюлетені «Промислова власність» відомості про визнання недійсним свідоцтва України [NUMBER] на зареєстрований 25.07.2013 року знак для товарів і послуг. Свої вимоги обґрунтовує тим, що Орджінал Бафф, С.А. є компанією, що заснована та існує згідно із законодавством Іспанії, виробляє, серед іншого, широкий перелік багатофункціональних головних уборів та одягу під торговельною маркою [INFO] Починаючи з 1992 року Орджінал Бафф, С.А. здобувало значну репутацію виробника інноваційних, оригінальних (безшовних) та відмітних багатофункціональних головних уборів та одягу, експортуючи свою продукцію до більш ніж 70 країн світу, включаючи Україну, і маючи підрозділи в Німеччині та США. В Україні продукцію позивача розповсюджували визначені дистриб'ютори, наразі таким дистриб'ютором є ТОВ «ШАМБАЛА-СПОРТ». Позивач поширив на територію України дію своєї міжнародної реєстрації комбінованого знака [INFO] в 2005 році відносно товарів 25 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг для реєстрації знаків (одяг, взуття та наголовні убори), і цей знак набув в Україні правову охорону. З додатку №3 індексами 450, 831, 832 видно, що вже в 2006 році міжнародна реєстрація комбінованого знака [INFO] діяла також в усіх сусідніх з Україною країнах: Молдові, Румунії, Угорщині, Польщі, Росії, Білорусі, Словаччині. Крім цього, позивач є власником національних торгівельних марок, зареєстрованих, зокрема в США, Іспанії, Канаді, Європейському Союзі, Туреччині. Позивачем було виявлено, що державна служба інтелектуальної власності України 25.07.2013 року здійснила реєстрацію знака для товарів і послуг [INFO] і видала свідоцтво України на зазначений знак за [NUMBER] [PERSON] зареєструвавши знак для товарів 25 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг для реєстрації знаків. Позивач вважає, що знак для товарів і послуг [INFO] є оманливим або таким, що може ввести в оману, а також є схожим із раніше зареєстрованим знаком [INFO] за міжнародною реєстрацією [INFO], а всі товари, відносно яких зареєстровано знак для товарів і послуг [INFO] є ідентичними, спорідненими з товарами, відносно яких зареєстровано знак [INFO] Отже, відповідач [PERSON] подавши позначення [INFO] на реєстрацію як знака для товарів і послуг, здійснив порушення прав позивача. Зазначене позначення не відповідає умовам надання правової охорони, а відповідач Державна служба інтелектуальної власності України належним чином не врахувала обставин щодо схожості позначення [INFO] із раніше зареєстрованим знаком [INFO] за міжнародною реєстрацією [INFO] і спорідненість товарів 25 класу МКТП, а також оманливість позначення [INFO] або його можливість ввести в оману щодо товару, особи, яка виробляє товар. 27.10.2016 року позивач подав заяву про зміну (доповнення) підстав позову в якій зазначив, що позначення [INFO] не відповідає умовам надання правової охорони через те, що воно є схожим з фірмовим (комерційним) найменуванням позивача [INFO], [INFO], що вже були відомі в Україні станом на 30.08.2012 року і належать позивачу, який одержав право на них додати подання до установи заявки на реєстрацію знака [INFO] щодо таких же або споріднених з ним товарів. Таким чином, інтерес споживача може однаковою мірою бути притягненим як до товарів з 25 класу МКТП, джерелом походження яких є позивач, так і до товарів 25 класу МКТП (одяг, взуття, наголовні убори) джерелом походження яких є відповідач [PERSON] Тобто, знак [PERSON] здатен породжувати у свідомості споживача асоціації, пов'язані з позивачем, як виробником певних товарів, замість породження асоціацій з відповідачем. Отже, на думку позивача, є очевидним, що позначення [INFO] в процесі використання як знака не виключає небезпеку введення в оману позивача. На підставі викладеного просив позов задовольнити. Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 26.07.2016 року у справі відкрито провадження та призначено до розгляду. 27.10.2016 року надійшло клопотання від представника позивача про долучення до матеріалів справи додаткових доказів. 06.12.2016 року у судовому засіданні було задоволено клопотання представника позивача про долучення до матеріалів справи доказів. 25.05.2017 року у судовому засіданні було частково задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] та залучено Міністерство економічного розвитку і торгівлі в якості співвідповідача. 13.09.2017 року від представника відповідача надійшли заперечення на позовну заяву. 09.11.2017 року від представника позивача надійшло клопотання про призначення судової експертизи об'єктів інтелектуальної власності. 09.11.2017 року ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва у справі призначено судову експертизу об'єктів інтелектуальної власності. 06.02.2018 року ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва виправлено описку в резолютивній частині ухвали Солом'янського районного суду м. Києва від 09.11.2017 року. 17.05.2018 року справа надійшла до суду з висновком експерта від 07.05.2018 року. 20.06.2018 року ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову. 21.06.2018 року у судовому засіданні задоволено клопотання представника позивача про залучення в якості третьої особи [PERSON] та про долучення до матеріалів справи доказів оплати експертизи. Також, було задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] про приєднання до матеріалів справи додаткових пояснень. 21.06.2018 року ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва було призначено додаткову судову експертизу об'єктів інтелектуальної власності. 16.08.2018 року ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва для проведення додаткової судової експертизи об'єктів інтелектуальної власності було призначено експерта Дорошенка О.Ф. 24.10.2018 року справа надійшла до суду з висновком експерта. 07.12.2018 року у судовому засіданні були задоволені клопотання представника позивача про долучення до матеріалів справи документів, доказів про сплату судових витрат, про відхилення висновків експертів, про долучення клопотання про встановлення обставин справи з позиції споживача. Також було задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] про долучення до матеріалів справи додаткових пояснень. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представники відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували посилаючись на те, що позивачем не надано суду доказів, які б підтверджували та обґрунтовували підстави заявлених позовних вимог. В матеріалах справи наявні два експертні висновки, які повністю спростовують позовні вимоги позивача та в даному випадку між знаком [INFO] та знаком [INFO], комерційними найменуваннями [INFO], [INFO] немає ніякої очевидної схожості, що підтверджується експертними висновками. На підставі викладеного просили відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача МЕРТ України в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала посилаючись на те, що позовні вимог є необґрунтованими належними доказами, а тому у задоволенні позову просила відмовити. Представник відповідача ДСІВ України в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомний належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Згідно ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явились в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з'явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; неявки в судове засідання учасника справи, якщо з'явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов'язковою. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. На підставі викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника ДСІВ України. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд вважає за можливе розглянути справу без його участі. Вислухавши думку представника позивача, представників відповідача [PERSON], представника відповідача МЕРТ України, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що Орджінал Бафф, С.А. є компанією, що заснована та існує згідно із законодавством Іспанії, виробляє, серед іншого, широкий перелік багатофункціональних наголовних уборів та одягу під торговельною маркою [INFO] (а.с. 9-16). Позивач поширив на територію України дію своєї міжнародної реєстрації комбінованого знака [INFO] в 2005 році відносно товарів 25 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг для реєстрації знаків (одяг, взуття та наголовні убори), і цей знак набув в Україні правову охорону (а.с. 17-20). Позивачем було виявлено, що Державна служба інтелектуальної власності України 25.07.2013 року здійснила реєстрацію знака для товарів і послуг [INFO] і видала свідоцтво України на зазначений знак за [NUMBER] [PERSON] зареєструвавши знак для товарів 25 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг для реєстрації знаків. Позивач вважає, що знак для товарів і послуг [INFO] є оманливим або таким, що може ввести в оману, а також є схожим із раніше зареєстрованим знаком [INFO] за міжнародною реєстрацією [INFO], а всі товари, відносно яких зареєстровано знак для товарів і послуг [INFO] є ідентичними, спорідненими з товарами, відносно яких зареєстровано знак [INFO] Відповідач [PERSON] подавши позначення [INFO] на реєстрацію як знака для товарів і послуг, здійснив порушення прав позивача. Також зазначив, що позначення [INFO] не відповідає умовам надання правової охорони через те, що воно є схожим з фірмовим (комерційним) найменуванням позивача [INFO], [INFO], що вже були відомі в Україні станом на 30.08.2012 року і належать позивачу, який одержав право на них до дати подання до установи заявки на реєстрацію знака [INFO] щодо таких же або споріднених з ним товарів. Таким чином, інтерес споживача може однаковою мірою бути притягненим як до товарів з 25 класу МКТП, джерелом походження яких є позивач, так і до товарів 25 класу МКТП (одяг, взуття, наголовні убори) джерелом походження яких є відповідач [PERSON] Тобто, знак [PERSON] здатен породжувати у свідомості споживача асоціації, пов'язані з позивачем, як виробником певних товарів, замість породження асоціацій з відповідачем. Отже, на думку позивача, є очевидним, що позначення [INFO] в процесі використання як знака не виключає небезпеку введення в оману споживача. Однак, суд не погоджується з такими твердженнями позивача з огляду на наступне. Встановлено, що 30.08.2012 року відповідачем [PERSON] було подано заяву №m 2012 15006 на реєстрацію комбінованого позначення [INFO] для товарів 25 класу МКТП (а.с. 61, Т. 2). Згідно ст. 10 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» по заявці на отримання свідоцтва України на знак для товарів і послуг проводиться експертиза, яка має статус науково-технічної експертизи. Експертиза складається з формальної експертизи та кваліфікаційної експертизи (експертизи по суті) і проводиться закладом експертизи відповідно до Закону та Правил складання, подання та розгляду заявки на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг, затверджених наказом Держпатенту України від 28.07.1995 року №116. Експертиза заявки по суті складається, зокрема, з перевірки позначення щодо наявності підстав для відмови у наданні правової охорони, зазначених у п. 2 ст. 6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг». Зазначена експертиза, яка має статус науково-технічної, була проведена щодо заявки №m 2012 15006 відповідним закладом експертизи - Державним підприємством «Український інституту промислової власності», який відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» є уповноважений Установою державний заклад (підприємство, організація) для розгляду і проведення експертизи заявок. При проведенні кваліфікаційної експертизи вказаної заявки заявлене позначення [INFO] перевірялось на відповідність умовам надання правової охорони вищевказаним Законом, зокрема, чи не є воно схожим настільки, що його можна сплутати із фірмовими найменуваннями, що відомі в Україні та належать іншим особам, які одержали право на них до дати подання заявки щодо таких же або споріднених з ними товарів та послуг або чи не є оманливим або таким, що може ввести в оману щодо особи, яка виробляє товари. При цьому, використовувалась інформаційна база закладу експертизи, в тому числі матеріали раніше поданих заявок, а також довідково-пошуковий апарат та відповідні офіційні видання. За результатами проведеної кваліфікаційної експертизи заявки №m 2012 15006 було встановлено, що заявлене позначення відповідає умовам надання правової охорони. А тому, відповідно до установленої процедури, на підставі висновку про відповідність заявленого позначення умовам надання правової охорони, ДСІВ України було прийнято рішення про видачу свідоцтва [NUMBER]. Позивач посилається на положення абз. 3 п. 3 ст. 6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», відповідно до якого не можуть бути зареєстровані як знаки позначення, які є тотожними або схожими настільки, що їх можна сплутати з: фірмовими найменуваннями, що відомі в Україні і належать іншим особам, які одержали право на них до дати подання до Установи заявки щодо таких же або споріднених з ними товарів і послуг. При цьому, згідно ч. 2 ст. 489 ЦК України право інтелектуальної власності на комерційне найменування є чинним з моменту першого використання цього найменування та охороняється без обов'язкового подання заявки на нього чи його реєстрації і незалежно від того, є чи не є комерційне найменування частиною торговельної марки. Слід звернути увагу на те, що на момент подання та розгляду заявки №m 2012 15006 поняття «відоме фірмове найменування» в чинному законодавстві є не розкритим, а відповідні цивільні відносини не врегульовані. Станом на 30.08.2012 року (дату подання заявки відповідачем [PERSON]) питання встановлення відомості фірмового найменування позивача в Україні не було встановлено жодним рішенням компетентних органів (в тому числі судовими рішеннями), тому на момент подання та розгляду заявки №m 2012 15006 дії закладу експертизи та ДСІВ України є такими, що повністю відповідають чинному законодавству України. Щодо тверджень позивача про те, що знак для товарів і послуг [INFO] є схожим настільки, що його можна сплутати з фірмовим найменування позивача [INFO], [INFO], а також що знак відповідача може ввести в оману щодо особи, яка виробляє товари та знак відповідача за свідоцтвом [NUMBER] є схожим настільки, що його можна сплутати із знаком позивача за міжнародною реєстрацією [INFO], що діє на території України з 05.09.2005 року зареєстрованого для товарів 25 класу МКТП, то слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 103 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань, суд призначає експертизу. 09.11.2017 року ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва у справі призначено судову експертизу об'єктів інтелектуальної власності. Згідно висновку експертів №038/18 за результатом комісійної експертизи у сфері інтелектуальної власності, складеного Науково-дослідним центром судової експертизи з питань інтелектуальної власності 08.05.2018 року, товари, для яких зареєстровано знак для товарів і послуг «[INFO]» за свідоцтвом України [NUMBER], є тими самим та спорідненими із товарами для яких зареєстровано знак «[INFO]» за міжнародною реєстрацією [INFO]. Знак для товарів і послуг «[INFO]» за свідоцтвом України [NUMBER] не є схожим настільки, що його можна сплутати із знаком «[INFO]» за міжнародною реєстрацією [INFO]. Позначення «[INFO]» не було станом на 30.08.2012 року (дата подання заявки) оманливим або таким, що може ввести в оману щодо товару, послуг або особи, яка виробляє товар або надає послуги. 21.06.2018 року ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва було призначено додаткову судову експертизу об'єктів інтелектуальної власності. Згідно висновку експертизи об'єктів інтелектуальної власності №1219, складеного Науково-дослідним інститутом інтелектуальної власності Національної академії наук України 19.10.2018 року, знак для товарів і послуг «[INFO]» за свідоцтвом України [NUMBER] не є схожим настільки, що його можна сплутати із знаком «[INFO]» за міжнародною реєстрацією [INFO]. Знак для товарів і послуг «[INFO]» за свідоцтвом України [NUMBER] не є схожим настільки, що його можна сплутати з фірмовим найменуванням «[INFO]» та «[INFO]» (право на яке до дати подання заявки №m 2012 15006 одержало [INFO]) відомим в Україні щодо таких же або споріднених з ними товарів і послуг, для яких зареєстровано знак для товарів і послуг «[INFO]» за свідоцтвом України [NUMBER]. Станом на 30.08.2012 року (дата подання заявки на знак за свідоцтвом України [NUMBER]) позначення «[INFO]» не було оманливим та не було таким, що може ввести в оману щодо товару, послуги або особи, яка виробляє товар або надає послуги. Від представника позивача надійшло клопотання про відхилення висновків експертів посилаючись на те, що висновок експертів №038/18 за результатами комісійної судової експертизи у сфері інтелектуальної власності від 07.05.2018 року та висновок експертизи об'єктів інтелектуальної власності №1219 від 19.10.2018 року є необґрунтованими і викликають сумніви в їх правильності. Зазначив, що при проведенні експертизи №038/18 від 07.05.2018 року, експерт в порушення вимог п.п. 11.1.6, 11.1.8 Методичних рекомендацій з окремих питань проведення експертизи заявки на знак для товарів і послуг, затверджених наказом ДП «Український інститут промислової власності» від 07.04.2014 року №91 вдався до дослідження відмінностей між порівнювальними знаками, комерційним (фірмовим) найменуванням без прийняття до уваги зазначених рекомендацій і того факту, що всі порівнювальні знаки, комерційні (фірмові) найменування виконані літерами латинського алфавіту. Також, експерт вдався до вишукування сильного та слабкого елемента в позначенні [INFO], зазначивши, що елемент Original є необороноздатним, бо немає розрізняльного навантаження. Експерту нічого не заважало дослідити, який словесний елемент в позначенні [INFO] є сильним та домінуючим. У висновку експертизи об'єктів інтелектуальної власності №1219 від 19.10.2018 року не зазначена інформація щодо найменування органу та/або посада і прізвище особи, яка призначала експертизу, запис про відповідність матеріалів, освітньо-кваліфікаційний рівень експертів, а тому це свідчить про невідповідність висновку вимогам, встановленим законодавством. Однак, суд не погоджується з такими твердженнями представника позивача. Відповідно до п. 65 Постанови Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності» від 17.10.2012 року у вирішенні спорів, пов'язаних із визнанням недійсними свідоцтв на знаки для товарів і послуг з підстав невідповідності зареєстрованих знаків умовам надання правової охорони, для з'ясування питань, що потребують спеціальних знань (зокрема, про те, чи займає певний елемент домінуюче положення у зображенні знака; чи є підстави вважати, що знак може вводити споживача в оману щодо місця походження та якості товарів, позначених цим знаком; які частини зображення є тотожними з іншими зображеннями; чи є схожими знаки настільки, що їх можна сплутати тощо) господарському суду необхідно, якщо схожість немає очевидного характеру, призначати судову експертизу, не перебираючи на себе не притаманні суду функції експерта. Господарські суди не повинні встановлювати схожість знаків для товарів і послуг на власний розсуд. Згідно приписів ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема, висновками експертів. Згідно вимог ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст. 81 ЦПК України обов'язки доказування і подання доказів кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до вимог ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Судом встановлено, що висновок експерта №038/18 за результатом комісійної експертизи у сфері інтелектуальної власності, складений Науково-дослідним центром судової експертизи з питань інтелектуальної власності 08.05.2018 року та висновок експертів №1219, складений Науково-дослідним інститутом інтелектуальної власності Національної академії наук України 19.10.2018 року є належними та допустимими доказами у справі, оскільки відповідають вимогам ст.106 ЦПК України, не викликають сумніву у їх правильності, надані в межах компетенції експерта, ґрунтуються на методичних рекомендаціях та результатах дослідження матеріалів справи, є чіткими, логічними, послідовними і відповідають фактичним даним справи. Обставини, на які послався представник позивача як на підставу для відхилення вищевказаних висновків експертів не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, а тому не приймаються судом до уваги. Таким чином, будь - яких доказів які б викликали сумнів у повноті, ясності, правильності висновків, чи доказів пов'язаних з недостатньою професійною кваліфікацією експертів, сторонами надано не було, а тому суд вважає їх вірним та обґрунтованими і такими, що не суперечать матеріалам справи, поясненням сторін і можуть бути взятими до уваги судом при ухваленні рішення. П. 4 ст. 5 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» встановлює, що обсяг правової охорони, що надається, визначається зображенням знака та переліком товарів і послуг внесеними до реєстру, і засвідчується свідоцтвом з наведеними у ньому копією внесеного до реєстру зображення знака та переліком товарів і послуг. Згідно з приписами п. 4.3.2.4 Правил позначення вважається схожим настільки, що його можна сплутати з іншим позначенням, якщо воно асоціюється з ним в цілому, незважаючи на окрему різницю елементів. З викладеного вбачається, що встановленні схожості позначень необхідно визначити чи асоціюється позначення в цілому з іншим позначенням. Тому, для встановлення схожості вказаних вище позначень має порівнюватись комбінований знак за спірним свідоцтвом відповідача «[INFO]» з комерційним найменуванням позивача «[INFO]» та «[INFO]», тобто словесним позначенням. Відтак, зазначені порівнювані позначення при розгляді їх в цілому є різними, оскільки загальне (візуальне, графічне) сприйняття цих позначень є різним, а тому вони створюють у свідомості споживача різні асоціації (образи) і не можуть бути визнані схожими настільки, що їх можна сплутати, що також підтверджується висновками експертів. Відповідно до абз. 5 п. 2 ст. 6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» не можуть одержати правову охорону також позначення, які є оманливими або такими, що можуть ввести в оману щодо товару, послуги або особи, яка виробляє товар або надає послугу. Відповідно до п. 4.3.1.9 Правил до позначень, що є оманливими або такими, що можуть ввести в оману щодо товару, послуги або особи, яка виробляє товар або надає послугу, відносяться позначення, які породжують у свідомості споживача асоціації, пов'язані з певною якістю, географічним походженням товарів або послуг або з певним виробником, які справді не відповідає дійсності. Позивач не надав жодних відомостей про те, що знак відповідача [PERSON] на дату подання ним заявки №m 2012 15006 (30.08.2012) був таким, що міг викликати у споживачів заявлених товарів 25 класу МКТП хибні асоціації чи неправильні думки пов'язані з певною якістю , географічним походженням товарів або послуг, з певним виробником. Згідно з п. 4 ст. 1 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» знак - позначення, за яким товари і послуги одних осіб відрізняються від товарів і послуг інших осіб. Торговельною маркою може бути будь-яке позначення або будь-яка комбінація позначень, які придатні для товарів (послуг), що виробляються (надаються) однією особою, від товарів (послуг), що виробляються (надаються) іншим особам. Такими позначеннями можуть бути, зокрема, слова, літери, цифри, зображувальні елементи, комбінації кольорів (ст. 492 ЦК України). Частиною 1 ст. 499 ЦК України встановлено, що права інтелектуальної власності на торговельну марку визнаються недійсними з підстав та в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» свідоцтво може бути визнано у судовому порядку недійсним повністю або частково у разі: невідповідності зареєстрованого знака умовам надання правової охорони, наявності у свідоцтві елементів зображення знака та переліку товарів і послуг, яких не було у поданій заявці; видачі свідоцтва внаслідок подання заявки з порушенням прав інших осіб. Згідно з п. 4.3.2.4 Правил складання і подання заявки на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг, затверджених Наказом Державного патентного відомства України №116 від 28.07.1995 року позначення вважається схожим настільки, що його можна сплутати з іншим позначенням, якщо воно асоціюється з ним в цілому, незважаючи на окрему різницю елементів. Одним із кваліфікуючих ознак та необхідною умовою для висновку про невідповідність знака для товарів і послуг умовам правової охорони на підставі п. 1 ч. 3 ст. 6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» є можливість його сплутування із знаками для товарів і послуг за свідоцтвами України зареєстрованими раніше та принципова імовірність виникнення у споживача враження про належність товарів під зазначеними знаками одній особі. Згідно п. 4.3.2.4 Правил для перевірки позначень на схожість необхідно визначити ступінь схожості заявленого позначення та виявлених при проведенні пошуку позначень. Для цього вивчається значимість положення, що займає тотожний або схожий елемент у заявленому позначенні. Встановлено, що знак відповідача зареєстровано як словесне позначення. Відповідно до п. 4.3.2.6 Правил при встановленні схожості словесних позначень враховується звукова (фонетична), графічна (візуальна) та смислова (семантична) схожість, і таку схожість позначень необхідно оцінювати у сукупності або комплексно. Відповідно до п. 4.3.2.8 Правил комбіновані позначення, заявлені як знаки порівнюються з комбінованими позначеннями та з тими видами позначень, які входять до складу комбінованого позначення, що перевіряється, як елементи. Відповідно для встановлення ступеня змішуваності знаків враховується звукова (фонетична), графічна (візуальна) та смислова (семантична) схожість. Як встановлено вище знак для товарів і послуг «[INFO]» та знак для товарів і послуг «[INFO]» мають різні семантичні значення, що підтверджується висновками експертів від 07.05.2018 року та 19.10.2018 року. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. З урахуванням викладеного, суд вважає вимоги позивача недоведеними, у звязку із чим у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed