Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № К2Р6АN04180734 від 19.10.2007 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 51113 грн. 20 коп. на термін до 18.10.2015 року. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав та передав відповідачу зазначену суму коштів. Проте позичальник свої договірні зобов'язання не виконує, в результаті чого виникла заборгованість станом на 21.08.2015 року на загальну суму 125271,42 грн. Рішенням Індустріального суду м. Дніпропетровськ від 07 грудня 2012 року з відповідача на користь позивача було стягнуто 111736,87 грн. в рахунок заборгованості за вказаним вище кредитним договором. В забезпечення виконання зобовязання за договором № К2Р6АN04180734 від 19.10.2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки. Позивачем було направлено поручителю письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобовязань, однак поручитель у визначений договором строк не задовольнив вимогу позивача. Позивач просить стягнути з відповідачів солідарно на свою користь заборгованість за кредитним договором на загальну суму 14461,28 грн., в тому числі 250 грн. штрафу (фіксована частина) та 676,73 грн. штраф (процентна частина) та сплачений судовий збір. Представник позивача у судове засідання не зявився, про дату і час розгляду справи повідомлений вчасно, в позові зазначив, що не заперечує про розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, про причини неявки та її поважність суд не повідомили, із заявами та клопотаннями до суду не зверталися. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, за згодою представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Судом встановлено наступне. Відповідно до кредитного договору № К2Р6АN04180734 від 19.10.2007 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 51113 грн. 20 коп. на термін до 18.10.2015 року. Всі особливі умови кредитування визначені у розділі 7 «Особливі умови», зокрема і відсотки за користування кредитом, а також розмір винагороди та інших платежів. Пунктом 7.3 визначено, що забезпеченням виконання позичальником своїх зобовязань є застава автомобіля, для якого видавався кредит. Крім того для забезпечення виконання зобовязання за договором № К2Р6АN04180734 від 19.10.2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки. Відповідно до п. 4 даного договору поручитель і боржник відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Цей договір набирає чинності з моменту підписання сторонами і діє до повного виконання зобовязань за кредитним договором (п. 11). Порука за цим договором припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором (п.12). Відповідно до заочного рішення Індустріального суду м. Дніпропетровськ від 07 грудня 2012 року з відповідача та ПАТ «Акцент-Банк», як одного з поручителів, на користь позивача було стягнуто 111736,87 грн. в рахунок заборгованості за вказаним вище кредитним договором, з них з [PERSON]Д, - 101736,87 грн. та солідарно з ПАТ «Акцент-Банк» та [PERSON] 10000 грн. В частині позовних вимог до [PERSON] відмовлено. Дане рішення набрало законної сили 18.12.2012 року. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані та не підлягають задоволенню в повному обсязі. У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п. 3 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 553 ЦК України поручитель за договором поруки поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до п. 17 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч.1 ст. 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст.ст. 599 - 601, 604 - 609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. 526, 599 ЦК України. Суд, досліджуючи матеріали справи, вважає що позивач у частині стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] не надав суду належних доказів, які б підтверджували правову природу тієї суми, яку позивач визначив у позові як борг, правильність розрахунку суми боргу, правові підстави її нарахування, зважаючи на те, що даний спір вже був предметом розгляду в суді. Щодо вимог про стягнення вказаної суми боргу також із поручителя [PERSON], як солідарного боржника, суд вважає такі вимоги взагалі безпідставними, оскільки вирішуючи спір між цими сторонами з тих же підстав, Індустріальний суд м. Дніпропетровськ відмовив позивачу у задоволенні позовних вимог до [PERSON] і дане рішення набрало законної сили. Будь-яких доказів, які б підтверджували правомірність такої вимоги, позивачем надано не було. Враховуючи вищевикладене суд прийшов до висновку, що позовні вимоги до [PERSON] не обґрунтовані доказами, а до [PERSON] - взагалі безпідставні, оскільки є рішенням, яке набрало законної сили, між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, в задоволенні якого відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed