Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом мотивуючи його тим, що з 03.06.2006 р. перебував у шлюбі з відповідачем, який 27.05.2016 р. рішенням Чорнухинського районного суду Полтавської області було розірвано. Відповідач є матір'ю його дітей - [PERSON], [INFO] року, та [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей, не цікавиться їх життям, не відвідує їх в школі, не спілкується з ними взагалі, не бере участь у їх вихованні, ніякої матеріальної допомоги не надає, у зв'язку з чим просить позбавити [PERSON] батьківських прав. Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі. Пояснив, що [PERSON] не спілкується з дітьми взагалі, не бере участі у їх вихованні, коштів на їх утримання не надає, не цікавиться їх здоров'ям, навчанням та життямта просив позов задовольнити. Представник третьої особи - служби у справах дітей Чорнухинської районної державної адміністрації Полтавської області, позов просила задовольнити і пояснила, що за зверненням позивача про позбавлення батьківських прав відповідача були проведені заходи щодо встановлення обставин неналежного відношення останньої до обов'язків по вихованню доньок: проводились бесіди з дітьми, батьком, звертались до селищної ради та школи. Було встановлено, що [PERSON] не спілкується з дітьми взагалі, не бере участі у їх вихованні, коштів на їх утримання не надає, не цікавиться їх здоров'ям, навчанням та життям, тобто ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Відповідач в судовому засіданні підтвердила факт неналежного виконання своїх батьківських обов'язків, однак позов не визнала, зазначаючи, що бажає доглядати за ними та опікуватися ними. Пояснила, що дійсно не відвідувала дітей з липня 2015 року, просила надати ще один шанс для виправлення ситуації, яка склалася щодо догляду та виховання дітей. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника служби у справах дітей Чорнухинської районної державної адміністрації Полтавської області, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Пунктом 2 ч.1 ст.164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від своїх обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що [PERSON] з 03.06.2006 р. по 27.05.2016 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [INFO] року в с.Курінька Чорнухинського району Полтавської області народилася [PERSON], актовий запис про народження №1 від 30.01.2007, державна реєстрація народження проведена в Куріньківській сільській раді Чорнухинського району Полтавської області. Батьком дитини зазначений [PERSON], матір'ю- [PERSON] Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [INFO] року в с.Курінька Чорнухинського району Полтавської області народилася [PERSON], актовий запис про народження №1 від 18.03.2010, державна реєстрація народження проведена в Куріньківській сільській раді Чорнухинського району Полтавської області. Батьком дитини зазначений [PERSON], матір'ю- [PERSON] Згідно копії рішення Чорнухинського районного суду Полтавської області від 27.05.2016 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було (а.с. 9). З акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 23.01.2017 р. Депутатами Куріньківської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області вбачається , що діти знаходяться на повному утриманні батька, проживають з ним разом у господарстві діда - [PERSON], їх побутовий та матеріальний стан задовільний. (а.с.12). Із характеристики [PERSON], виданої Куріньківською загальнооствітньою школою І-ІІ ступенів Чорнухинської районної ради, вбачається, що вона зарекомендувала себе як здібна і старанна учениця, до школи завжди приходить чиста і охайна, дівчинка бере активну участь у громадському житті школи, класу, гарно співає, любить малювати, батько приділяє належну увагу вихованню дитини, контролюють процес навчання та виховання, регулярно відвідує школу. (а.с.10). Із характеристики [PERSON], виданої Куріньківською загальнооствітньою школою І-ІІ ступенів Чорнухинської районної ради, вбачається, що вона зарекомендувала себе як старанна, дисциплінована учениця, дівчинка бере активну участь у громадському житті школи та класу, у культмасових заходах, у спортивному житті школи гарно співає та дикламує вірші, батько приділяє належну увагу вихованню дитини. Надає посильну допомогу школі. (а.с.11). Висновком №01.1-31/190 від 19.08.2016 р. Чорнухинської районної державної адміністрації визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.13). Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Стаття 3 Конвенції ООН про права дитини проголошує, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно приписів ст. 9 Конвенції ООН про права дитини, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Виходячи зі змісту принципу 7 Декларації прав дитини найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту та навчання; ця відповідальність лежить перш за все на її батьках. Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Частиною 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно вимог ч.1, 2 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. В положеннях ч.3, 4 ст. 155 СК України закріплено, що відмова батьків від дитини є невірозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Нормою ч. 2 ст. 157 СК України встановлено обов'язок того з батьків, хто проживає окремо від дитини, брати участь у її вихованні та право на особисте спілкування з нею. Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 встановлено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Статтею 165 СК України передбачено право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, яке мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Таким чином, проаналізувавши вищевикладені докази в їх сукупності, суд приходить до переконливого висновку, що дійсно [PERSON], яка є матір'ю малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню своєї дітей, не спілкується з ними, матеріальної допомоги не надає, ухиляється від їх виховання, зовсім долею дітей не цікавиться, тому суд вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав. Стаття 166 СК України передбачає такі правові наслідки позбавлення батьківських прав: 1. Особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. 2. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Outcome: approved