Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 05 вересня 2007 року він уклав шлюб з відповідачкою, який було зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, про що було зроблено актовий запис №97. В період шлюбу у них народилася дитина донька [PERSON], [INFO] Позивач зазначає, що з середини 2015 року між ним та відповідачкою почали виникати сварки через те, що кожний з них мав різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства та виховання дитини. В кінці жовтня та на протязі листопада 2015 року конфліктні ситуації переросли в тривалі і системні. Він, маючи мету відновлення сімейних стосунків та врегулювання сімейних конфліктів неодноразово намагався поговорити з відповідачкою та примиритися, однак це призводило до нових конфліктів. В грудні 2015 року він знову намагався поговорити з відповідачкою щодо їх сумісної поведінки, однак позитивного результату це не давало та знову зводилось до нових конфліктів. З вказаних причин їхнє спільне життя стало нестерпним та відображалося на фізичний стан і моральне виховання їхньої дитини. В січні 2016 року відповідачка забрала доньку та переїхала жити окремо. Тобто, з січня 2016 року їхні сімейні стосунки фактично припинені, внаслідок чого їхнє подальше спільне життя та збереження шлюбу стало неможливим і воно суперечить як його інтересам так і інтересам їхньої з відповідачкою малолітньої дитини. Спір про розподіл майна, та місце проживання дитини відсутній. Позивач [PERSON] у судове засідання 12 січня 2018 року не зявився, заявою просив розглянути справу за його відсутності, позов підтримав, просив розірвати шлюб (а.с.18). Відповідачка [PERSON] в судове засідання 12 січня 2018 року не зявилася, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позов визнала, не заперечувала проти розірвання шлюбу (а.с.22). У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 05 вересня 2007 року, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №97 (а.с.7). Мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO] (а.с.8), яка проживає разом з матірю. Спільне життя подружжя не склалося через відсутність взаєморозуміння, внаслідок чого постійно виникали сварки, що призвело до втрати почуттів між ними. Сімейно-шлюбні стосунки між подружжям припинені з січня 2016 року, проживають окремо. Спір про розподіл майна, стягнення аліментів та місце проживання дітей відсутній. Примиритися сторони не бажають, про що свідчить та обставина, що сторони припинили сімейно-шлюбні стосунки з 2016 року та до цього часу не поновили їх, а також подали до суду заяви, в яких просили розірвати шлюб (а.с.18,22). Згіднозі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).\~\~ За таких підстав, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача, тому є достатні підстави для задоволення позову відповідно до ст.ст.105, 112 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у звязку із задоволенням позовних вимог, з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 640 гривень, сплачений ним під час звернення з позовом до суду (а.с. 1). На підставі викладеного, ст.ст. 105, 112 СК України,

Outcome: approved