Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання частково недійним договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований в [ADDRESS] , укладеного 26.09.2003 року та посвідченого державним нотаріусом Дідік Є.Г., а саме в частині вчинення правочину (дій) його батьком за на нього щодо купівлі ним ? частини зазначеного будинку. В позові посилається на те, що вказаний договір було укладено без дозволу Органу опіки та піклування, оскільки йому на момент вчинення зазначеного правочину було повних 10 років. Також зазначає, що наявність у нього частки нерухомого майна має суттєве значення для отримання житла, оскільки він є військовослужбовцем Збройних Сил України в/ч [NUMBER] . Позбавитися права власності на частку вказаного будинку шляхом її дарування своїм батькам, тощо, позивач не може, оскільки це буде розцінюватись як добровільне погіршення його житлових умов. Також те, що даний правочин, який був вчинений його батьком за нього, звужує та обмежує його права, і тому просить визнати його частково недійсним. В судове засідання позивач та відповідачі не з`явилися. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі та про підтримання позовних вимог як обґрунтованих, а від відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] надійшли заяви про розгляд справи без їх участі та про визнання позову. Від завідуючої Чугуївської державної нотаріальної контори надійшла заява про розгляд справи без участі представника нотаріальної контори та просить винести рішення у відповідності з чинним законодавством України. Від представника третьої особи за довіреністю Шевченко Л.М. надійшла заява про розгляд справи без участі представника органу опіки та піклування при виконкомі Чугуївського міської ради та про те, що вона заперечує проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до договору купівлі-продажу від 26.09.2003 року, [PERSON] продав, а [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] купили по ? частці кожний, житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в [ADDRESS] . Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР № 045413, виданого 10.02.2005 року на підставі рішення ХХХVI сесії VI скликання Чугуївської міської ради Харківської області від 29.12.2004 року, земельна ділянка на якій розташований будинок належить по ? частці [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 30.11.2016 року по справі № 636/3800/16-ц, вказаний державний акт визнано частково недійсним, та перерозподілено частки права власності на земельну ділянку, а саме по 1/3 частці кожному - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Також, згідно вказаного договору [PERSON] діяв за себе та за неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . 20.09.2017 року до суду від Державного нотаріусу Чугуївської Державної нотаріальної контори Дідік Є.Г. надійшло повідомлення за № 4950/01-16 про те, що при нотаріальному посвідченні нею 26.09.2013 року договору купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] , згода органу опіки та піклування була відсутня. В повідомленні посилається на те, що згідно п. 31 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» в редакції станом від 18.06.1994 року, нотаріуси вимагають дозвіл органу опіки і піклування на право опікуна укладати, а піклувальника давати згоду на вчинення від імені підопічного угод, якщо вони виходять за межі побутових. Такими угодами є договори, що потребують нотаріального посвідчення і спеціальної реєстрації про відчуження майна, належного неповнолітнім, відмова від належних підопічному\~ прав, поділ майна, поділ або\~ обмін жилої площі, видача письмових зобов`язань тощо. Також, вказує на те, що майно не відчужувалось, а набувалось на ім`я неповнолітнього і тому згода органу опіки та піклування на вимагалась. Проте, вищевказане повідомлення не знаходять свого об`єктивного підтвердження та не приймається до уваги судом, оскільки позивач на момент укладення вказаного договору не був визнаний недієздатним і тому у нього не могло бути опікуна. Крім цього, у позивача не могло бути піклувальника на момент укладання вказаного договору, тому що його батько діяв за нього. Відповідно до ст. 59 ЦК України, піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена. Згідно ст. 242 ЦК України, опікун є законним представником малолітньої особи та фізичної особи, визначною недієздатним.\~ Разом з тим, вимогами ч. 3 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства», який діяв на момент укладання вищевказаного договору (в редакції станом на 01.01.2003 року), передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки іпіклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов`язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов`язання. Згідно свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] виданого від 01.04.1993 року, його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Тобто, вказаною нормою закону не передбачено різниці щодо відчуження майна або набування, а чітко визначено, що батьки дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Даний договір було посвідчено 26.03.2003 року Державним нотаріусом Чугуївської Державної нотаріальної контори Дідік Є.Г. та зареєстровано в реєстрі за №2007, та після чого його було зареєстровано в Чугуївському міжміському державному бюро технічної інвентаризації 27.09.2003 року. Крім того, згідно ч. 4 ст. 32 ЦК України, згода на вчинення неповнолітньою особою правочину має бути одержана від батьків та органу опіки і піклування відповідно до закону. Положеннями ст. 32 ЦК України передбачено вичерпний перелік прав фізичним особам з неповною цивільною дієздатністю у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Відповідно до ст. 31 Цивільного Кодексу України, фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років (малолітня особа), має право самостійно вчиняти дрібні побутові правочини. Правочин вважається дрібним побутовим, якщо він задовольняє побутові потреби особи, відповідає її фізичному, духовному чи соціальному розвитку та стосується предмета, який має невисоку вартість. А також здійснювати особисті немайнові права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом. Малолітня особа не несе відповідальності за завдану нею шкоду. Згідно вимог ст. 30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Відповідно до копії паспорту громадянина України [PERSON] , він народився [INFO] , тобто на момент укладання вказаного договору йому було повних 10 років. Клопотання представника третьої особи щодо заперечення проти позову є не обґрунтованим та взагалі не вмотивованим, і тому не знаходить свого об`єктивного підтвердження та не приймається судом до уваги. Згідно копії свідоцтва про шлюб від 17.10.2010 року серії [NUMBER] , [PERSON] змінила своє прізвище з [PERSON] на [PERSON] . Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Крім цього, відповідно до ст. 16 ЦК України,кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 6 ст. 203 ЦК України, правочини що вчиняється батьками, не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи не працездатних дітей. Відповідно до вимог ч. 1, 2 та 3 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Вимогами ч. 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 ЦК України. Відповідно до ст. 217 ЦК України, недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсною частини. З посвідчення офіцера серії [NUMBER] виданого від 29.07.2016 року, вбачається те, що [PERSON] перебуває на військовій службі в Збройних Силах України та проходить військову службу у в/ч [NUMBER] . Згідно копії паспорта позивача, він з 05.10.2016 року зареєстрований в якості жильця в [ADDRESS] , тобто по адресі вказаної військової частини. Являючись власником частки вказаного будинку, із-за законодавчої неврегульованості таких ситуацій, він та його майбутня сім`я фактично позбавлені можливості отримати житло від Міністерства Оборони України, відповідно до встановленої норми житлової площі, чим звужуються його права. За таких підстав у разі вчинення батьками правочину щодо нерухомого майна за дитину, а саме нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу будинку, дозвіл органу опіки та піклування є обов`язковим. З врахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог, як такі, що знайшли свої підтвердженні в ході розгляду справи і тому вони підлягають задоволенню. Також, суд вважає за необхідне здійснити перерозподіл часток співвласників будинку. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved