Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, згідно якого просить встановити порядок зустрічей і спілкування зі своєю донькою [PERSON], [INFO], щовівторка з 17.00 до 19.00 години за попередньою домовленістю батьків і у присутності матері дитини, а також щочетверга з 17.00 до 19.00 години за попередньою домовленістю батьків і у присутності матері дитини, вказуючи, що 14.12.2007 року він одружився з відповідачем [PERSON] Він цього шлюбу 14.06.2008 року у них народилася донька [PERSON]. Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 8.12.2010 року шлюб між ним та відповідачем був розірваний. За обопільною згодою дитина залишилася проживати з мамою. Вказує, що рішенням виконкому Артемівської міської ради Донецької області від 10.06.2015 року було встановлено графік побачень з дитиною: щовівторка з 17.00 до 19.00 години за попередньою домовленістю батьків і у присутності матері дитини, а також щочетверга з 17.00 до 19.00 години за попередньою домовленістю батьків і у присутності матері дитини. Однак це рішення відповідачем не виконується. Вказує, що 11.06.2015 року йому було відмовлено в спілкуванні з дитиною, 2.06.2015 року, 4.06.2015 року 9.06.15 року, тобто після засідання комісії з питань захисту прав дитини, він намагався домовитися з відповідачем про зустріч з дитиною, проте отримав відмову. Вказує, що 16.06.2015 року він домовився про зустріч з дитиною на дитячому майданчику кафе «Густо» в м. Артемівську, проте відповідач прийшла з донькою та з чоловіком, з яким вона проживає в цивільному шлюбі. Дитина прийшла на зустріч із його подарунком, який він подарував їй на день народження і бажала з ним спілкуватися, однак присутність другого «тата» та поведінка відповідача не сприяли спілкуванню з дитиною. Вказує, що відповідач зробила це спеціально, щоб дитина відчувала себе не комфортно, а тому спілкування з донькою не відбулося. На його прохання про зустріч з дитиною 18.06.2015 року відповідач знову відмовила. Зазначає, що він неодноразово звертався до органу опіки та піклування із заявам про недотримання відповідачкою встановленого графіку побачень. На теперішній час він не може зустрітися з донькою, оскільки відповідач не надає йому такої змоги. В листопаді 2014 року він разом з дитиною хотіли поїхати до його батька в м. Бердянськ через м. Новоазовськ, однак через наклепи нового чоловіка відповідача він був затриманий на блокпості, приїжджала міліція, однак дитину він викрадати не збирався, лише хотів відвезти доньку до діда на 3-4 дні, про що повідомив відповідача. Натомість відповідач звернулася до органів міліції, внаслідок чого його було затримано нібито за участь в ДНР, однак на теперішній час кримінальна справа відносно нього закрита. Відповідач проти позову заперечувала, вказала, що 14.12.2007 року вона уклала шлюб з позивачем, хоча фактично вони проживають з 2006 року. Він цього шлюбу 14.06.2008 року у них народилася донька [PERSON]. Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 8.12.2010 року шлюб між ним був розірваний. Однак до 2014 року вони проживали разом. До цього часу проблем між ними не виникало, позивач спілкувався з дитиною. Однак з 7.11.2014 року з приводу спілкування батька з дитиною розпочалися проблеми. Так, в листопаді 2014 року позивач забрав дитину, та без її дозволу повіз дитину до м. Новоазовськ, викрав дитину, вказав, що більше вона її не побачить. Саме в цей час відбувалася антитерористична операція, було дуже важко пересуватися через численні блокпости, а тому позивач з дитиною довгий час їхали, не могли перетнути блокпост, дитина дуже злякалася та відтепер боїться батька, думає, що він її викраде. Сама ж вона розцінила цей вчинок позивача як спробу викрасти дитину. Відтепер вона боїться, що позивач може знову викрасти дитину, а сама [PERSON] не хоче бачитися з батьком, боїться його. Представник третьої особи - управління молодіжної політики та у справах дітей Артемівської міської ради Донецької області позовні вимоги [PERSON] підтримала, просила їх задовольнити. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.\~ Судом достовірно встановлено, що [PERSON] народилася 14.06.2008 року. Її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 8.12.2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Після розірвання шлюбу відповідач змінила прізвище з «Іопа» на дошлюбне «Чернова» (а.с.6). На теперішній час [PERSON] проживає разом з матірю, про що відповідач вказала в судовому засіданні. Позивач зазначає, що відповідач не виконує рішення виконкому Артемівської міської ради Донецької області про встановлення графіку побачень з дитиною, перешкоджає його побаченням з дитиною. Вказані обставини підтвердила і сама відповідач. Вказала, що проти того, щоб позивач бачився з дитиною. 15.06.2015 року, 19.06.2015 року позивач звертався до начальника управління молодіжної політики та у справах дітей Артемівської міської ради Донецької області з вказівками про те, що [PERSON] перешкоджає йому в побаченнях з його дитиною [PERSON] (а.с.9, 10). \~Судом встановлено, що між сторонами існує непорозуміння щодо способів участі батька у вихованні дитини, наявність загострених конфліктних відносин між колишнім подружжям. Сторони не можуть дійти згоди щодо можливості побачень батька із дитиною, що випливає з їх особистих непорозумінь, які склалися між позивачем та відповідачем. \~У відповідності зі ст.ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей; предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини; на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Згідно ч.2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно ст. 159 Сімейного Кодексу України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо) місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України \~регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до\~ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно із ч.ч. 1, 2, 3 ст. 157\~СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідач вказала, що дитина не бажає бачити батька, боїться його, оскільки він її викрав, однак жодного доказу в підтвердження вказаних обставин не надала та не зазначила про існування таких доказів. За правилами\~ст. 171 Сімейного Кодексу України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сімї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сімї; дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном; суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Судом вирішувалося питання щодо виклику в судове засідання неповнолітньої [PERSON] для визначення обставин щодо особистої прихильності дитини до кожного з батьків та з метою перевірки вказаних тверджень відповідача щодо її ставлення та побоювання батька. Однак відповідач спочатку погодилася привести дитину до суду, в подальшому відмовилася та вказала, що для дитини це буде стресом, а тому відмовилася виконати ухвалу суду про виклик неповнолітньої [PERSON]. А тому суд не мав змоги вислухати неповнолітню [PERSON] з метою підтвердження чи спростування пояснень відповідача. Разом з тим, суду не надано достовірних доказів того, що відповідач зверталася до відповідних компетентних органів з приводу викрадення малолітньої дитини її батьком [PERSON], та не зазначила про існування таких доказів. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень. Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Вище приведені обставини та факти у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи позивачем були обґрунтовані обставини, на які він посилався як на підстави своїх вимог. Рішенням виконкому Артемівської міської ради Донецької області № 145 від 10.06.2015 року «Про встановлення порядку побачення [PERSON] з дитиною [PERSON]» було встановлено такий графік побачень: щовівторка з 17.00 до 19.00 години за попередньою домовленістю батьків і у присутності матері дитини, а також щочетверга з 17.00 до 19.00 години за попередньою домовленістю батьків і у присутності матері дитини (а.с.7). Суд вважає, що такий графік визначений з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, її віку, потреб та догляду, і відповідає вимогам закону та інтересам сторін. Суд враховує особистий конфлікт між сторонами, а тому визначає спосіб участі батька у вихованні доньки на підставі даного рішення та встановлює графік побачень за попередньою домовленістю батьків і у присутності матері дитини. На підставі викладеного та

Outcome: approved