Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просить суд: визнати договір купівлі-продажу земельної ділянки та частини квартири від 31 липня 2013 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] дійсним; визнати право власності в цілому на ім'я [PERSON] на земельну ділянку, яка розташована за адресою: Харківська область, Харківський район, на території Пісочинської селищної ради садове товариство «Гермес» ділянки [NUMBER]; визнати право власності в цілому на ім'я [PERSON] на квартиру [ADDRESS]; зняти з реєстрації місця проживання [PERSON]. В обґрунтування позову зазначає, що між нею та відповідачем [PERSON] 31 липня 2013 року було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, яка розташована за адресою: Харківська область, Харківський район, на території Пісочинської селищної ради садове товариство «Гермес» ділянки [NUMBER] та частини квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Згідно умов зазначеного договору вона, як покупець та відповідач, як продавець дійшли згоди про продаж земельної ділянки, розміром 0,0616 га, та частина квартири, яка складається з 2-х кімнат житловою площею 27,6 м загальною площею 50,2 м2. Позивач посилається, що згідно до п. 2.1. договору продаж зазначених об'єктів здійснено за 25 000 гривень, де вартість земельної ділянки складає 15 000 гривень, а частина квартири складає 10 000 гривень; факт передачі об'єкту підтверджується п. 3.2, п. 3.3. договору, згідно до яких під передачею майна за Договором сторони вважали передачу оригіналу державного акту на земельну ділянку за адресою: Харківська область, Харківський район, на території Пісочинської селищної ради садове товариство «Гермес» ділянки [NUMBER] та свідоцтва на право власності на частину квартири [ADDRESS]; п.3.3. Договору зазначено, що позивач отримав від відповідача оригінал державного акту на земельну ділянку та свідоцтва на право власності на частину квартири. Позивач вказуючи, що сплатила відповідачу вартість земельної ділянки, яка розташована за адресою: Харківська область, Харківський район, на території Пісочинської селищної ради садове товариство «Гермес» ділянки [NUMBER] та частини квартири яка розташована за адресою: [ADDRESS], а відповідач передав зазначені об'єкти їй у власність, однак ухиляється від нотаріального посвідчення спірного договору що є перешкодою для реєстрації права власності на об'єкт на ім'я позивача, просить задовольнити позов. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, згідно якої, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилась, повідомлялась належним чином про час та місце розгляду справи. Виходячи з наведеного, та з того, що в матеріалах справи є достатньо відомостей про права та взаємовідносини сторін, суд знаходить за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши пояснення позивача в позовній заяві до суду, дослідивши докази, прикладені до позовної заяви в підтвердження позову, суд приходить до наступного. Між позивачем [PERSON], та [PERSON] 31 липня 2013 року було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, яка розташована за адресою: Харківська область, Харківський район, на території Пісочинської селищної ради садове товариство «Гермес» ділянки [NUMBER] та частини квартири яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Згідно умов зазначеного договору, позивач, яку покупець та відповідач, як продавець дійшли згоди про продаж земельної ділянки, розміром 0,0616 га, та частина квартири, яка складається з 2-х кімнат житловою площею 27,6 м загальною площею 50,2 м2. Згідно до п. 2.1. договору продаж Об'єкту здійснено за 25 000,00 (двадцять п'ять тисяч ) гривень 00 копійок, де вартість земельної ділянки складає 15 000, 00 ( п'ятнадцять тисяч) гривень, а частина квартири 10 000,00 (десять тисяч ) гривень. Факт передачі Об'єкту підтверджується п. 3.2, п. 3.3. договору, згідно до яких під передачею майна за Договором сторони вважали передачу оригіналу державного акту на земельну ділянку за адресою: Харківська область, Харківський район, на території Пісочинської селищної ради садове товариство «Гермес» ділянки [NUMBER] та свідоцтва на право власності на частину квартири [ADDRESS]. А пунктом 3.3. Договору зазначено, що Позивач отримав від Відповідача оригінал державного акту на земельну ділянку та свідоцтва на право власності на частину квартири. Зазначену квартиру відповідач отримала у власність на підставі Закону України «Про приватизацію житлового фонду», що підтверджується копіями свідоцтва про право власності на житло та технічним паспортом на квартиру. В свою чергу позивач [PERSON] сплатила відповідачу [PERSON] кошти за придбання частини квартири в сумі 10 000 гривен, що підтверджується розпискою відповідача про те, що вона отримала ці кошти від позивача в повному обсязі. Судом встановлено, що дана ціна обумовлена між сторонами спільною домовленістю. Позивач стверджує, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення даного договору. Частина 5 статті 11 Цивільного кодексу України визначає, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати за рішенням суду. Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Власник або інша заінтересована особа мають право звернутися до суду за забезпеченням права власності, пов'язаних з усуненням перешкод, які заважають власнику або іншому титульному володільцеві здійснювати в повній мірі та беззаперечно свої права володіння та розпорядження майном. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільного права є його визнання. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. На підставі ч 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчиняться у формі, яка встановлена законом. Так, згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Тобто Закон вимагає нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним, згідно ст. 334 ЦК України. Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Згідно з ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Тому, відповідач [PERSON] мала право укладати спірний договір, а позивач [PERSON] мала право отримати нерухоме майно, що продавалося. Щодо позовних вимог визнання право власності в цілому на ім'я [PERSON] на земельну ділянку, яка розташована за адресою: Харківська область, Харківський район, на території Пісочинської селищної ради садове товариство «Гермес» ділянки [NUMBER], суд приходить до наступних висновків. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які можуть свідчити про наявність у відповідача права власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: Харківська область, Харківський район, на території Пісочинської селищної ради садове товариство «Гермес» ділянки [NUMBER], та, відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, має право нею володіти, користуватись та розпоряджатися. Таким чином, суд знаходить, що позовні вимоги в частині визнання права власності в цілому на ім'я [PERSON] на земельну ділянку, яка розташована за адресою: Харківська область, Харківський район, на території Пісочинської селищної ради садове товариство «Гермес» ділянки [NUMBER] - не підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial