Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення коштів по договору позики, в якому зазначив, що між ними виникли зобов'язання, згідно боргової розписки від 01.06.2013 року. Відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання по зазначеній вище розписці щодо повернення боргу в сумі 20000 доларів США в строк до 31.12.2013 року. Вказані обставини встановлені рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 02.10.2017 року, яким з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто борг по договору позики від 01.06.2013 року в сумі 20000 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 529409 гривень 62 копійки. В період з 08.12.2014 року по 08.12.2017 року боржник не погашав борг . Позивач вважає, що за вказаний період він має право вимагати від [PERSON] сплати процентів за користування грошовими коштами, відповідно до ст.1048 ЦК України та 3 % річних, відповідно до ст.625 ЦК України, що загалом становить 10934,4 доларів США та за курсом НБУ станом на 08.12.2017 року становить 296533 гривні 96 копійок. Оскільки відповідач ухиляється від вирішення спору в позасудовому порядку, [PERSON] вимушений звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідач і відзиві зазначив, що позовних вимог не визнає повністю та заявив клопотання про зупинення провадження в справі до закінчення касаційного провадження та ухвалення остаточного рішення у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, в задоволенні якого судом було відмовлено . Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав повністю та обґрунтував їх обставинами, викладеними в позовній заяві. Звернув увагу суду на те, що відповідач не оспорює розрахунку заборгованості, а також не обґрунтовує свої заперечення належними та допустимими доказами . Відповідач в судовому засіданні заявив, що не визнає позовних вимог повністю, однак відмовився обґрунтовувати свої заперечення . Дослідивши заяви по суті спору, письмові докази, заслухавши усні пояснення сторін, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини . Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. З розписки від 01.06.2013 року, складеної [PERSON], встановлено, що останній позичив у [PERSON] 20000 $ США та зобов'язався повернути позику до 31 грудня 2013 року . Зазначений документ підтверджує факт передачі позивачем предмету позики відповідачеві. Факт знаходження розписки в розпорядженні позивача підтверджує існування по день розгляду спору цивільно-правових відносин між сторонами, які виникли з договору позики . Відповідно до ч.1,2 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором . Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться . З розписки вбачається, що вона містить строк ( термін ) виконання боржником обов'язку, а саме до 31.12.2013 року . Таким чином, першим днем ухилення [PERSON] від виконання ним взятих на себе зобов'язань є 01.01.2014 року . Відповідно до вимог ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу . Відповідно до вимог статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання , на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, згідно частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, у частині першій статті 1048 ЦК України, що має диспозитивний характер, установлена презумпція оплатності позики, яка діє за умов, якщо безоплатний характер відносин позики прямо не передбачений ЦК України, іншими законодавчими актами або конкретним договором. Указане правило спрямоване на захист інтересів позикодавця у разі, якщо договором позики розмір процентів не визначений. Таким чином, законом передбачено право позикодавця на одержання від позичальника суми позики та винагороди ( процентів за користування позикою) у разі, якщо інше не встановлено договором або законом. Винагорода для позикодавця встановлюється у формі процентів від суми, що надається у позику, розмір яких визначається сторонами в договорі позики, або, якщо такий розмір процентів не встановлений, він визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 02 жовтня 2017 року по справі 387/1136/16-ц номер провадження по справі 2/387/21/17 стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON], борг за\~ договором\~ позики від 01.06.2013 року, який в гривневому еквіваленті становить 529409 гривень\~ 62 копійки. Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності , суд прийшов до висновку, що вимоги позивача про стягнення процентів відповідно до ст. 1048 ЦК України та 3 % річних від простроченої суми, відповідно до ст.625 ЦК України, ґрунтуються на нормах чинного цивільного законодавства, оскільки [PERSON]. не виконав взяті на себе зобовязання щодо своєчасного повернення боргу за договором позики. З розрахунку процентів та 3% річних від простроченої суми по договору позики від 01.06.2013 року, складеного позивачем, встановлено, що за період з 08.12.2014 року по 08.12.2017 року сума боргу загалом становить 10934,40 $ США та складається з боргу по : процентах ( ст. 1048 ЦК України ) 9134,40 $ США ; 3% від простроченої суми - 1800 $ США. ( а.с. 11 ) Судом встановлено, що при складанні вказаного розрахунку позивачем взято до уваги меншу кількість днів прострочення виконання боргового зобов'язання, аніж фактично є за період з 08.12.2014 року по 08.12.2017 року. Однак, відповідно до ст. 13 ЦПК України , суд розглядає справу в межах заявлених вимог. Офіційний курс гривні, встановлений Національним банком України станом на 08.12.2017 року становить : 100 $ США - 2711,9363 гривень. ( а.с.10 ) Отже, сума боргу по процентах, яка підлягає стягненню з відповідача в гривневому еквіваленті становить 296533 гривні 96 копійок . З огляду на вказане, на підставі ст.ст.526,530,625,1046,1047,1048,1049,1050 ЦК України ,

Outcome: approved