Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання недійсним договору купівлі-продажу компресора, стягнення грошових коштів в розмірі 32000 грн. Обґрунтовує позов тим, що в травні - червні 2013 року він погодився на пропозицію відповідача [PERSON] придбати компресор для високотискного стискання газу метану, який можливо використовувати для закачування природного газу з магістральної мережі в автономні газові резервуари, в тому числі газовий резервуар автомобіля, використовуючи його в якості пального. Маючи у власності автомобіль, який облаштований газопаливним устаткуванням, позивач 20.06.2013 передав відповідачу в якості завдатку 20000 грн. Після отримання завдатку до нього додому прибули працівники Громадської організації «Ресурси рідної землі» і в його гаражі встановили пристрій для стискання метану з обіцянкою на протязі кількох наступних днів підключити цей пристрій. Під час встановлення компресора позивач передав відповідачу грошові кошти в розмірі 12000 грн. Отримавши кошти, відповідач запевнив позивача, що найближчим часом пристрій буде підключено, а також будуть надані всі необхідні документи для законної та безпечної експлуатації компресора. Через декілька днів до позивача прибули особи, які встановлювали компресор для запуску і які виявили, що компресор в неробочому стані. Звернення до відповідача усунути недоліки речі не дали позитивних результатів, а також не надано жодної документації на компресор, який як виявилось був в неробочому стані. Більше того, відповідачем не надано дозвіл органів Держнаглядохоронпраці України на виконання робіт по виготовленню та монтажу компресора, не надано сертифікатів на відповідність ДСТУ або технічним умовам, затвердженим у встановленому порядку. Вважає, що помилявся при придбанні компресора, будучи фізичною особою придбав річ, яка не відповідає технічним характеристикам, нею не можливо користуватись. Зважаючи на наведене вище, він вважає, що до договору купівлі-продажу слід застосувати наслідки ст.229 ЦК України, визнати такий недійсним і стягнути з відповідача кошти в розмірі 32000 грн., сплачені за компресор. Просить позов задоволити. У судовому засіданні представник позивача [PERSON], діючи згідно довіреності, позовні вимоги підтримала, просить визнати договір купівлі-продажу недійсним і стягнути лише з відповідача [PERSON] кошти в розмірі 32000 грн. за товар неналежної якості. Також пояснила, що відповідач у добровільному порядку не бажає вирішувати спір, пропонує позивачу пройти спеціалізовані курси, отримати сертифікат для роботи в сфері роботи з газами, що не змінить ситуацію, оскільки компресор є в неробочому стані. Будучи допитаним в якості свідка позивач [PERSON] в судовому засіданні показав, що передав відповідачу кошти в розмірі 32000 грн. за компресор, який знаходиться в його гаражі в неробочому стані. Вказав, що неодноразово звертався до відповідача стосовно повернення йому коштів за несправний компресор, в тому числі до правоохоронних органів. Від відповідача дізнався про необхідність пройти спеціалізовані курси, які проводяться лише для юридичних осіб, котрим він не є. Також вказав, що відповідач пообіцяв повернути кошти лише після запуску пристрою в серійне виробництво, що вказує на ту обставину, що жодних дозволів, технічної документації на компресор на даний час не існує, про що відповідач його не попереджав. Відповідач повторно не з'явився в судові засідання, хоча належним чином був повідомлений про день та час слухання справи. Суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України з урахуванням достатніх матеріалів про взаємовідносини сторін. Перевіривши зібрані докази, постановляючи заочне рішення, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що між позивачем та відповідачем в червні 2013 укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого відповідач продав, а позивач придбав пристрій компресор для високотискного стискання метану, спочатку в якості завдатку передав відповідачу 20000 грн., а після доставки пристрою в гараж позивач передав відповідачу ще 12000 грн. Встановлено, що компресор, який встановлений в гаражі позивача після підключення виявився в неробочому стані. З письмових пояснень відповідача, наданих інспектору Кам'янка-Буського відділу поліції ГУ НП у Львівській області вбачається, що [PERSON] отримав від позивача 32000 грн. за компресор для біометану, який в подальшому буде запущений в серійне виробництво. З висновку інспектора Кам'янко-Буського відділу поліції ГУ НП у Львівській області по письмовій заяві [PERSON] від 15.12.2015 вбачається, що позивач звертався з приводу вчинення відносно нього неправомірних дій [PERSON] В ході проведеної перевірки встановлено, що в червні 2013 року на підставі усної домовленості [PERSON] взяв у атестаційну обкатку промислово експериментальний пристрій (компресор для біометану) у [PERSON], здійснив оплату частинами 20000 грн. і 12000 грн. Зі своєї сторони [PERSON] зобов'язався пройти належні курси по роботі з газами. У зв'язку з відсутністю необхідних навичок по експлуатації вище вказаний пристрій вийшов з ладу. На прохання [PERSON] стосовно забрати даний пристрій та повернути йому кошти [PERSON] повідомив, що кошти будуть повернуті при запуску у серійне виготовлення даного пристрою. Стаття 655 ЦК України закріплює законодавче визначення договору купівлі-продажу, згідно з яким це договір, за яким одна сторона (продавець) передає або забов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За загальним правилом (ч.1 ст.692 ЦК України) оплата товару за договором купівлі-продажу здійснюється після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Як встановлено в судовому засіданні позивач просить визнати недійсним договір і пов'язує це із невиконанням відповідачем умов такого договору, зокрема, не переданням йому документів, неповідомленням про обов'язковість пройти курси, тощо. Однак, такі обставини не свідчать про недійсність оспорюваного правочину, оскільки такі виникли після укладення договору та можуть бути підставою для його розірвання. Позивачем не наведено жодних обставин щодо недодержання в момент укладення договору купівлі-продажу вимог ст. 203 Цивільного кодексу України чи обставин передбачених ст.217-235 Цивільного кодексу України, які б свідчили про недійсність оспорюваного правочину. Право особи на судовий захист визначено ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України, а також ст.3 ЦПК України згідно якої кожна особа має право в порядку, встановленому цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України визначені способи захисту порушеного, невизнаного чи оспорюваного права особи. В силу принципу диспозитивності судочинства, визначеного ст. 11 ЦПК України, відповідно до якого суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і на підставі поданих ними доказів, право на обрання способу захисту порушеного права при зверненні до суду належить виключно позивачеві. З огляду на наведені обставини, зважаючи на те, що позивачем обрано спосіб захисту шляхом визнання правочину недійсним, суд приходить до висновку про відсутність підстав в цій частині для задоволення позову. Разом з тим, як вказує позивач, компресор був поставлений вже в неробочому стані, використовувати позивач його не може, відповідач відмовляється здійснити заміну компресора іншим, відмовляється його відремонтувати на даний момент, зазначаючи, що у випадку запуску в серійне виробництво компресора зможе в майбутньому усунути недоліки товару. Отже, судом з'ясовано, що позивач придбав компресор, який під час монтажу працівниками ГО «Ресурси рідної землі» вже був в неробочому стані, а виявлені недоліки відповідач як продавець відмовився усунути. Так, оскільки позивач як покупець очікував отримати від відповідача товар -компресор для використання у власних потребах, однак навіть на момент звернення до суду з позовом та розгляду справи отримав пристрій у неробочому стані, тобто з недоліками, тому суд дійшов висновку, що позивач вправі вимагати від продавця повернути йому сплачену за товар неналежної якості грошову суму відповідно до п.4 ч.1 ст.708 ЦК України. За таких обставин, з огляду на приписи ст. 708 Цивільного кодексу України, суд вважає, що позивач вправі відмовитись від договору купівлі-продажу, укладеного між [PERSON] та [PERSON], оскільки відповідач повинен забезпечити можливість використання товару за призначенням, повинен забезпечити нормальну роботу виробу, в тому числі забезпечити заміну відповідної продукції чи при здійсненні ремонту. Враховуючи викладені обставини, беручи до уваги наявні в матеріалах справи документи, докази та письмові пояснення, суд, оцінюючи подані докази за своїм переконанням, що ґрунтується на всебічному й об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, пропорційно заявленим вимогам в розмірі 275, 60 грн. На підставі ст.ст.203, 215, 708 ЦК України,

Outcome: approved