Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] року помер її батько [PERSON], про що [INFO] року видано Свідоцтво про смерть серії [NUMBER]. Після його смерті відкрилась спадщина на належне їй майно. Єдиним спадкоємцем за законом є вона, його донька. В установлений законом строк вона звернулася в Другу Синельниківську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини. Проте належним чином оформити спадщину на земельну ділянку не мала змоги, оскільки батько за час свого життя не встиг здійснити державну реєстрацію прав на земельну ділянку та виготовити державний акт на право власності на земельну ділянку. Реалізовуючи своє право на спадщину 15.07.2017 року вона звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 6.840 га, що розташована на території Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, але Постановою Другої Синельниківської державної нотаріальної контори від 15.07.2017 року № 02-31/1032 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку їй відмовлено, оскільки в відсутні документи підтверджуючі право власності за померлим [PERSON] на земельну ділянку. Її батько [PERSON] набув майнове право на земельну ділянку, оскільки за його життя було прийнято рішення компетентним органами про передачу земельної ділянки йому у власність, про що свідчить Сертифікат на право на земельну частку(пай) виданий 18 лютого 1997 р Синельниківською районною державною адміністрацією Серія [NUMBER] копія, однак не набув права власності, оскільки отримав державний акт та не провів його державної реєстрації. Відповідно до листа відділу у Синельниківському районі Голові управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 25.07.2017 ] № 02-14/1102 за померлим [PERSON] зареєстровано земельну ділянку площею 6.840 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Іларіонівської селищної ради - державний акт Серії [NUMBER] зареєстрований за № 13957. Враховуючи вищевикладене, вона, як спадкоємиця, набувши лише майнове право в порядку спадкування за законом на дану земельну ділянку вимушена звернутися то суду. Просить визнати за нею - [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], право власності на земельну ділянку розміром 6.840 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Іларіонівської селищної ради, Синельниківського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Представник позивача [PERSON] до початку відкритого судового засідання надав суду заяву якою просить суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Позивач у відрите судове засідання не з'явився. Належним чином повідомлений відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, тому суд, з урахуванням думки позивача, який дав згоду на заочний розгляд справи, вирішив провести заочний розгляд справи. Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] року. Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 27 травня 1957 року підтверджується факт того, що [PERSON] є рідною донькою [PERSON]. Факт зміни прізвища [PERSON] з «[PERSON]» на «[PERSON]» підтверджується відповідним записом в паспорті громадянина України серії [NUMBER] виданого 13 червня 2002 року Синельниківським МРВ УМВС України в Дніпропетровській області. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15 липня 2017 року № 02-31/1032 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку після смерті [INFO] року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право користування землею, після смерті 11 травня 2014 року [PERSON], у зв'язку з тим, що не надано документів, підтверджуючих право власності за померлим [PERSON] на земельну ділянку Відповідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 18 лютого 1997 року [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності СГКПП «Колос», розміром 7,45 га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Згідно відповіді ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 03 серпня 2017 року № 232/114-17 за померлим [PERSON] зареєстровано земельну ділянку площею 6.840 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва а території Іларіонівської селищної ради згідно державного акту серії [NUMBER] зареєстрований за № 13957. Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу спадкоємців за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 1 статті 1220 ЦК України передбачено відкриття спадщини внаслідок смерті особи та часом відкриття спадщини є день смерті особи. Останнє місце проживання спадкодавця є місцем відкриття спадщини, що передбачено ч.1 ст.1221 ЦК України. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. На підставі ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Згідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 81 Земельного кодексу України одним із способів набуття права власності на землю громадян є прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення Частиною 1 статті 131 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно ч.1 та п. б ч.2 ст.126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також, право власності на земельну ділянку набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується свідоцтвом про право на спадщину. Таким чином, з'ясувавши всі обставини справи, суд вважає наявність підстав, якими сторони обґрунтовують свої вимоги, встановленими та приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved