Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він з 30.04.2003 року перебуваву зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від спільного шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , народження [INFO] . Подружні стосунки між позивачем та відповідачем не склалися, в результаті чого шлюб розірваний ,на даний момент сторони проживають окремо, відповідач сплачує аліменти на утримання дітей на підставі судового наказу. В заяві також зазначено, що додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами, а саме зазначив, що дитині встановлені брикети металічні саморегулюючі, а також проведено пломбування зубів, що потягнуло додаткові витрати на утримання неповнолітньої [PERSON] у сумі 27 566,00 грн., які і просить стягнути з відповідача. Крім того, ним були придбані дитячі речі для доньки на суму 3566,00 грн., які також повинні бути включені до додаткових витрат та по сумі входять до зазначеної суми. Протоколом автоматизованого розподілу справи від 19.09.2019 року справа передана на розгляд судді Черенковій Н.П. Після виконання приписів ст.ст. 27,187 ЦПК України, ухвалою від 24.10.2019 року відкрито загальне позовне провадження із визначенням дати підготовчого судового засідання 10.12.2019 року. Ухвалою від 24.10.2019 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 04.06.2020 року закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті. 21.10.2020 року від представника позивача надійшла заява про усунення описки у позовній заяві, в якій вказано, що при виготовленні позовної заяви допущені технічні помилки, а тому просить стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання доньки 13 783,00 грн. Відповідачем направлений відзив, у якому вона вказала наступне. Відповідно до правових позицій Верховного Суду (справа № 522\\6424\\16-ц), витрати з придбання канцелярських товарів, одягу та взуття не відносяться до додаткових витрат, і є такими, що входять до аліментних зобов`язань, тому ці витрати мають бути виключені із зазначеної суми позивачем. Окрім того, із довідки стоматологічної клініки, позивач поніс витрати по самолігуючим брикетам на суму 11000 ,00 грн., а не в сумі 22000,00 грн. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у своїй заяві представник позивача просить проводити розгляд справи в їх відсутність. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, просила про розгляд справи у її відсутність, позов визнала частково у сумі 6500,00 грн. Судом постановлено про розгляд справи у відсутності сторін, що відповідає приписам ст. 223 ЦПК України. Обставини справи, встановлені судом. 30.04.2003 року [PERSON] та [PERSON] вступили до шлюбу, від якого мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , народження [INFO] . Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 04.10.2018 року шлюб між ними розірвано. Судовим наказом від 10.01.2019 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі 1\\3 частини зі всіх доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.12.2018 року і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею ст.51 Конституції України гарантовано, а ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як передбачає ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону, брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Так, згідно п.18. постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», до передбаченої статтею 185 СК України вказує, що до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, законодавець пов`язує факт виникнення додаткових витрат з особливими обставинами, викликаними хворобою дитини, розвитком її здібностей тощо. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. За довідкою, виданою ФОП [PERSON] від 15.04.2021 року, [PERSON] , [INFO] дійсно відвідувала «Стоматологічну клініку [PERSON]», та їй було встановлено 15.03.2019 року та 27.03.2019 року металеві самолігуючі брикети на обидві щелепи, загальною вартістю 11000,00 грн. Окрім того, понесені витрати у поліклініці на суму 2000,00 грн., що підтверджується квитанцією від 26.03.2019 року. За такого, витрати становлять 13 000,00 грн. В матеріалах справи містяться два рахунки на оплату брикетів від 27.03.2019 року та 15.03.2019 року, на якому від 15.03.2019 року з відміткою предоплати 490,00 грн. При цьому, згідно довідки поліклініки, загальна сума, сплачена по установці брикетів становить 11000,00 грн., а за такого, витрати на суму 11000,00 грн., не підтверджено. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ст.94 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Враховуючи, що згідно вимог чинного законодавства батьки несуть обов`язки в рівних частках, тому суд вважає за можливе позов задовольнити частково, та стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі половини витрачених коштів, а саме, у розмірі 6500,00 грн. разово. Витрати в сумі 3566,00 грн., які понесені позивачем на придбання дитячих речей стягненню не підлягають, оскільки не відносяться до додаткових витрат (узгоджується з позицією Верховного Суду від 30.04.2018 року у справі № 522\\6424\\16-ц). Відповідно до п.3 ч.1ст.5 Закону України «Про судовий збір»звільняються від судового збору позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно ч.6ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивач у справах про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, покласти на відповідача оплату судового збору у розмірі 908,00 грн. Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У відповідності до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права,бути законнимі обґрунтованим. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial