Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання незаконним розрахунку та скасування вимоги про повернення до бюджету невикористаних сум субсидії для відшкодування витрат на оплату послуги з централізованого опалення про нарахування плати за тепло. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON], [INFO] рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 17.05.2011р. визнана недієздатною та опікуном призначено батька, [PERSON]. [PERSON] отримала інвалідність 2 групи за загальним захворюванням і 19.08.2011 р. отримала пенсійне посвідчення інваліда 2 групи строком «довічно». 11.07.2016р.опікуном недієздатної [PERSON] та в її інтересах було укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою м. Львів, вулиця Яворницького Д.[ADDRESS]. право власності набуто у відповідності до вимог чинного законодавства, зареєстровано, ніким не оскаржене та не скасовано і є чинним та діючим. Згідно із порядком передпродажної підготовки обєкту нерухомості продавець квартири, попередній власник [PERSON] виконав певні дії та засвідчив відсутність будь яких перешкод для вчинення ним продажу. В тому числі, ним було надано довідки про відсутність будь яких боргів за комунальними рахунками. Так, відповідно до Довідки ЛКП «Залізничтеплоенерго» № 36/1 від 04.07,16р., виданої власнику [PERSON] по обєкту - квартира за адресою м. Львів, вул. Яворницького, 12/38, заборгованості за центральне опалення та гаряче водопостачання з 01.07.14 саном на 01.07.16. не має. Договір купівлі - продажу сторонами укладено 11.07.16р. і згідно з п. 12 продавець зобовязався повністю звільнити квартиру, виселившись з усією сімєю, знявши усіх мешканців з реєстрації до 25.07.16. Цим пунктом договору також передбачено оплата комунальних рахунків продавцем на день звільнення квартири, тобто по 25.07.16 включно. Усі умови продавець виконав і передав позивачеві звільнену квартиру тій ключі від неї 25.07.16. копію договору купівлі-продажу надаю. В серпні 2016р. позивачем надано відповідачу усі необхідні документи з приводу переходу права власності на зазначену квартиру та нового власника, як з метою інформування, так і з метою укладання нових договорів про житлово-комунальні послуги. До тепершнього часу позивач ще не визначився з приводу можливості отримання дочкою державної субсидії при оплаті житлово-комунальних послуг і вона не отримує такої. Як зясувалось, звертався та отримував субсидію, копію повідомлення № 3001285, відповідно до якого уповноважений власник [PERSON] отримував призначену державну субсидію на відшкодування витрат на ЖКП на 12 місяців, з 01.05.15 по 30.04.16 р. Таким чином, недієздатна [PERSON] стала власником квартири за адресою Львів, [PERSON], 12\\38, за якою не було ніяких боргів по теплопостачанню 11.07.16р., вселилась після 25.07.16, тобто в серпні 2016р., одночасно здала відповідачу документи про право власності. У вересні 2016 р. на імя нового власника [PERSON] відповідачем було нарахована субсидія в розмірі -552,33грн, а всього до сплати 555,69 грн., що підтверджується отриманим позивачем повідомленням на оплату жилого-комунальних послуг за серпень 2016 р. Отримавши безпідставну та несправедливу вимогу, позивач звернувся до житлово експлуатаційного підприємства та відповідача, надав документи про перехід права власності та нового власника і останні були зобовязані укладати нові договори та відрегулювати усі правовідносини, однак не отримав жодних пояснень з приводу заявленого боргу, не були задоволені законні вимоги та це питання не врегульовано. Після цього позивач був вимушений самостійно та письмово звернутись до відповідача із письмовими заявами, в яких чітко повідомив усі обставини справи та незаконність висування будь яких вимог з приводу заборгованостей, що виникли або могли виникнути у нового власника квартири [PERSON] і що вона не є отримувачем субсидії. При цьому посилався на письмові докази, довідки, надані самим підприємством про відсутність боргів на час переходу права власності. Однак такі результативними не були. У звязку із чим змушений був звернутись до суду із позовом, який просить задовольнити. У судовому засіданні позивач [PERSON], який діє в інтересах недієздатної [PERSON], та його представник Гавріш [PERSON], позов підтримали, дали пояснення аналогічні вищенаведеному, просять позов задовольнити. Під час судового розгляду позивач відмовився від вимоги про стягнення моральної шкоди і така відмова прийнята судом. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов заперечив, покликаючись на безпідставність такого. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов висновку, що у задоволені позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 17.05.2011р. визнана недієздатною та опікуном призначено батька, [PERSON]. [PERSON] отримала інвалідність 2 групи за загальним захворюванням і 19.08.2011 р.отримала пенсійне посвідчення інваліда 2 групи строком «довічно»./а.с.5-12/ 11.07.2016р.опікуном недієздатної [PERSON] та в її інтересах було укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою м. Львів, вулиця Яворницького Д.[ADDRESS]./а.с.13-15/ Згідно із порядком передпродажної підготовки обєкту нерухомості продавець квартири, попередній власник [PERSON] виконав певні дії та засвідчив відсутність будь яких перешкод для вчинення ним продажу. В тому числі, ним було надано довідки про відсутність будь яких боргів за комунальними рахунками. Так, відповідно до Довідки ЛКП «Залізничтеплоенерго» № 36/1 від 04.07,16р., виданої власнику [PERSON] по обєкту - квартира за адресою м. Львів, вул. Яворницького, 12/38, заборгованості за центральне опалення та гаряче водопостачання з 01.07.14 саном на 01.07.16. не має./а.с.16-17/ У вересні 2016 р. на імя [PERSON] відповідачем було нарахована субсидія в розмірі -552,33грн, а всього до сплати 555,69 грн., що підтверджується отриманим позивачем повідомленням на оплату жилого-комунальних послуг за серпень 2016 р./а.с.18-19/ З пояснень позивача та його представника, які вони надали у судовому засіданні, вбачається що квартира, яка знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Яворницького, 12/38, перебуває на балансі ЛКП «Залізнетеплоенерго», яке надає житлово комунальні послуги мешканцям зазначеного будинку, а остінні користуються ними. Чинним законодавством встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України), і визначено способи захисту цивільних прав та інтересів судом (ч. 2 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорюван\-ня. Таким чином, у розумінні закону суб'єктив\-не право на захист це юридичне закріплена можливість особи використати заходи право\-охоронного характеру для поновлення поруше\-ного права і припинення дій, які порушують це право. Із зазначених позивачами предмета та підстав вищевказаних позовних вимог убачається, що предметом спору стала правомірність нарахування плати за послуги з утримання квартири. Оскарження дій відповідача ЛКП «Залізнетеплоенерго» щодо нарахуван\-ня плати за наданні послуги з утримання квартири, які є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав (аналогічна правова позиція щодо нарахування плати за надані послуги міститься в ухвалі колегії суддів Верховно\-го Суду України від 23 лютого 2011 р. у справі № 6-26441св09). Усе, що зазначив позивач у позовній заяві, може бути запереченням у разі пред'явлення до них позову про стягнення певної суми, однак таких позовних вимог до них під час розгляду даної цивільної справи ніхто не заяв\-ляв. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог про визнання незаконним розрахунок ЛКП «Залізничтеплоенерго», відповідно до якого власник квартири за адресою Львів, вул. Яворницького 12/3 [PERSON] має повернути невикористану суму субсидії для відшкодування витрат на оплату послуги з централізовано опалення за 2015-2016 року опалювальний період в сумі 557,91грн. та скасувати вимогу про сплату [PERSON] зазначеного боргу слід відмовити за безпідставністю та необґрунтованістю, оскільки такий спосіб захисту, з яким звернувся позивач до суду не відповідає способам, які передбачені ст. 16 ЦК України. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що позивачем не доведено наявність порушенного права та шляху його захисту, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed