Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення винагороди за контрактом у розмірі 182727,12 гривень. У підтвердження позовних вимог посилається на те, що він перебував в трудових відносинах з відповідачем з 01 лютого 2018 року на підставі трудового договору № 1 від 01.02.2018 року, який в письмовій формі було укладено між ним та керівництвом підприємства відповідача відповідно до умов, визначених ст. ст. 21,22, п. 3 ст. 23, п. 3 ч. 1 ст. 24. ст.ст. 29. 30 КЗпП України, на період виконання певного обсягу роботи. Відповідно до умов договору його було призначено на посаду заступника директора за фахом: будівництво, ремонт та експлуатація залізничних колій. Трудовим договором були обумовлені права та обов`язки сторін (роботодавця та робітника), умови виконання робіт та оплати. Відповідач зобов`язався виплачувати позивачу заробітну платню згідно зі штатним розкладом, а також виплатити винагороду після виконання обсягу робіт з врахуванням встановлених законодавством податків та зборів. Так, п. 3.3 трудового договору №1, укладеного між сторонами 01.12.2018 року, передбачено, що відповідач нараховує винагороду по закінченню виконання робіт кожного договору у розмірі 12% від суми обсягів прийнятих замовником робіт. Свої обов`язки за договором він виконував добросовісно, ніяких зауважень та стягнень не мав. Відповідач також виконував свої обов`язки щодо оплати праці відповідно до укладеного договору. 25 вересня 2018 року запланований обсяг робіт було виконано у визначений строк. Замовник прийняв роботи, були підписані акти здачі-приймання об`єктів. Відповідно до умов контракту відповідач повинен виплатити йому винагороду, заробітну плату за вересень 2018 року в розмірі 182727,28 гривень. Керівництво підприємства-відповідача свої зобов`язання за договором не виконало, нараховану суму 182727,28 грн. йому не виплатило, у зв`язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача вказану заборгованість. Позивач до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача до судового засіданні не зявився. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Положеннями ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вказано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач перебував в трудових відносинах з відповідачем з 01 лютого 2018 року на підставі безстрокового трудового договору №1 від 01.02.2018 року. У ст. 21 КЗпП України зазначено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.. Відповідно до умов даного трудового договору, позивач був прийнятий на посаду заступника директора згідно з умовами посадової інструкції. Дані обставини також підтверджуються Наказом № 1 ТОВ «Будмонтаж-2016» від 01.02.2018 року «Про прийняття заступником директора [PERSON] », відповідно до якого позивача було прийнято на вищевказану посаду з 01 лютого 2018 року. У п. 3.3 трудового договору №1, укладеного між сторонами 01.12.2018 року, передбачено, що відповідач нараховує винагороду по закінченню виконання робіт кожного договору у розмірі 12% від суми обсягів прийнятих замовником робіт. 25 вересня 2018 року запланований обсяг робіт було виконано у визначений строк. Замовник прийняв роботи, були підписані акти № 1,2,3,4,5,6,7,8 прийому-передачі виконаних робіт від 29.05.2018 року по Договору № 542/2018 від 16 квітня 2018 року, укладеному між ПрАТ «ЄВРАЗ ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД» та ТОВ «Будмонтаж 2016». Відповідно до ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до розрахункового листа за вересень 2018 року, виданого [PERSON] , тарифна ставка за годину 36,19 грн.. відпрацьовано годин у вересні 2018 року 160 год., нарахована заробітна плата за 09.2018 року 5790,40 грн., нарахована винагорода згідно з п.п. 3.3 трудового договору 223900,00 грн. До видачі за вересень 2018 року 182727,28 грн., які позивачем отримані не були, які суд вважає за необхідне стягнути з відповідача. Окрім того представником відповідача на підтвердження своїх заперечень в ході розгляду справи було заявлено клопотання про призначення судової бухгалтерської експертизи. Згідно ст.109\~ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Від проведення експертизи відповідач ухилився, запитувані експертом додаткові матеріали для її проведення не надав, оплату не здійснив. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1921,00 грн.

Outcome: approved