Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення грошової компенсації вартості ? частини автомобіля який є спільною сумісною власністю подружжя посилаючись на те, що під час проживання в шлюбі 13 червня 2007 року придбано автомобіль марки MITSUBISHI, номер кузова [NUMBER], 2007 року випуску за 17 тис.дол.США, який було зареєстровано на [PERSON], який після розірвання шлюбу 28 вересня 2016 року без згоди співвласника відчужив його [PERSON] Відповідач відмовляється в добровільному порядку поділити спільне майно, виплативши грошову компенсацію тому вимушена звернутися до суду з зазначеним позовом. У судове засідання представник позивача зявився, підтримав позовні вимоги та надав суду пояснення, що відповідають змісту позовних вимог. Відповідач та його представник у судове засідання зявилися, заперечили проти позовних вимог. [PERSON] пояснив суду, що придбав спірний автомобіль дійсно за 17 тис. дол.США отриманих на підставі кредитного договору та виплачував зазначені кошти в самостійному порядку з власного доходу. Тому вважає, що придбаний автомобіль під час проживання у шлюбі є його приватною власністю, що свідчить про відсутність підстав для стягнення компенсації на користь позивача. Відмовився від заявлення клопотання про призначення судової авто технічної експертизи на рахунок визначення ринкової вартості спірного автомобіля хоча судом, неодноразово останьому розяснювалось його право на проведення зазначеної експертизи. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що сторони з серпня 2000 року по вересень 2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду 11 вересня 2015 року шлюб розірвано. Під час проживання у шлюбі набуто у власність автомобіль марки MITSUBISHI, номер кузова [NUMBER], 2007 року випуску за 17 тис.дол.США, який було зареєстровано на відповідача. Відповідно до довідки Регіонального сервісного центру в Хмельницькій області від 16.01.2018 року №31/22/1-99 автомобіль марки MITSUBISHI, номер кузова [NUMBER], 2007 року випуску, д.р.н ВХ 9704 АК який було зареєстровано за [PERSON]. 28 вересня 2016 року автомобіль без згоди позивача перереєстровано на нового власника [PERSON] на підставі договору купівлі продажу №315 від 28 вересня 2016 року. Згідно даних звіту про оцінку №004/02/2018 від 29 квітня 2017 року ринкова вартість автомобіля марки MITSUBISHI, номер кузова [NUMBER], 2007 року випуску станом на момент відчудження 28 вересня 2016 року складає 160400 грн. Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які складають підстави виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені в ст. 60 СК України. За змістом цієї норми майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Відповідно до вимог ст.70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або шлюбним договором. Крім цього, згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України - майно набуте подружжям за час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю. Вимогами ч. 2 ст. 372 ЦК України визначено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісні власності, вважається, що частка співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Статтею 372 ЦК України передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до ч. 2 ст. 71 СК України, неподільні речі присуджуються одному з подружжя. Якщо інше не визначено домовленістю між ними. Згідно із роз'ясненнями п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 95 ЦПК України встановлено, що письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Суд не бере до уваги показання [PERSON], що спірний автомобіль придбано за його власні кошти та є його власністю тому не підлягає поділу, так як зазначені обставини спростовуються доказами, які досліджені у судовому засіданні та знаходяться в матеріалах справи. Відповідачем та його представником не доведено та не представлено доказів, які спростовують позицію позивача щодо належності автомобіля до спільної сумісної власності подружжя. На підставі вищевикладеного суд вважає, що спірний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя, цінним майном та неподільною річчю, а відповідач здійснив його продаж іншій особі після розірвання шлюбу без згоди позивача, а тому позивач має право на 1/2 грошової компенсації вартості спірного автомобіля. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.81 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з [PERSON] (ІПН [NUMBER]) зареєстрованого за адресою: [INFO] на корить [PERSON] ? частину грошової вартості автомобіля марки MITSUBISHI, номер кузова [NUMBER], 2007 року випуску у розмірі 80200 (вісімдесят тисяч двісті) грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесенні ним судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у сумі 802 грн. (80200 грн. * 840 грн./ 84600).

Outcome: partial