Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 14 січня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛАЙМ МАНІ» та [PERSON] був укладений кредитний договір № ЛМ-00317468 на суму 3500 грн. 00 коп., за допомогою відповідного електронного сервісу, що міститься на офіційному сайті товариства www.vashagotivochka.ua, примірник якого було направлено позичальнику в її особистий кабінет на сайті товариства. Грошові кошти видавалися шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на картковий рахунок, який зазначений у заяві позичальника. Відповідно до п.п. 1.2, 1.5 зазначеного договору, позика надається строком до 29 січня 2019 року включно, зі сплатою процентів за користування позикою у розмірі 0,01% від суми позики за кожен день користуванні позикою, а у разі порушення позичальником виконання зобов`язань щодо погашення позики та/або процентів та у разі, якщо процентна ставка менша ніж 2% від суми позики за кожен день користування позикою, позикодавець має право нарахувати позичальнику пеню у розмірі різниці між 2% та процентною ставкою, зазначеною в п. 1.2 договору від суми позики за кожен день користування позикою, починаючи з першого дня користування позикою до першого дня порушення позичальником умов договором. Згідно п. 5.6 договору, у випадку прострочення терміну платежу зі сплати заборгованості, з 17 дня користування позикою нараховується пеня в розмірі 2,5% від суми залишку основного боргу за кожен день прострочення платежу до дня фактичної повної її сплати. 07 липня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛАЙМ МАНІ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ГРІН ФАКТОР» було укладено договір факторингу. Оскільки відповідачка зобов`язання за кредитним договором не виконала, та після відступлення права грошової вимоги нею не було здійсненого жодного платежу для погашення кредитної заборгованості за кредитним договором № ЛМ-00317468 від 14 січня 2019 року в розмірі 32448 грн. 81 коп., яка складається з 3500 грн. 00 коп. заборгованість за основною сумою боргу, 05 грн. 60 коп. заборгованість за процентам, 28851 грн. 90 коп. заборгованість по пені, 91 грн. 31 коп. 3 проценти річних від простроченої суми, у зв`язку\~з чим позивач змушений звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором в примусовому порядку. Представник позивача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, згідно вимог позовної заяви просить суд про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а.с. 86). Відповідачка, яка про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку спрощеного позовного провадження, оскільки справа у відповідність до ст. 19 ЦПК України є малозначною. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання і право на яку згідно ст. 550 ЦК України виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однією із різновидностей зобов`язання є кредитний договір, який укладається між сторонами відповідно до вимог ст.ст. 1046-1050, 1054-10561 ЦК України та відповідно до ст. 629 цього Кодексу є обов`язковим до виконання сторонами. Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно ч. 2 ст. 625 ЦПК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1054 та ч. 1 ст. 1055 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, при цьому кредитний договір укладається в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України\~заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1077 ЦК України\~передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Зі змісту ст. 1078 ЦК України випливає, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України - боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідно до\~п.\~6\~ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію», електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Статтею 12 Закону України\~«Про електронну\~комерцію» передбачено,\~що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно ст. 100 ЦПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Судом встановлено, що 14 січня 2019 року між ТОВ «ЛАЙМ МАНІ» як позикодавцем та відповідачкою як позичальником був укладений кредитний договір № ЛМ-00317468, відповідно до якого відповідачка отримала кредитні кошти в сумі 3500 грн. 00 коп. зі сплатою\~0,01\~відсотків від\~суми позики\~за кожен\~день користування\~позикою терміном\~до 29\~січня 2019\~року включно (а.с. 41), зобов`язавшись повернути кредит та сплатити проценти за його користування, а також виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. На виконання умов договору ТОВ «ЛАЙМ МАНІ», як позикодавцем на підставі підтвердження, на ім`я відповідачки, на номер карти, який в тому числі і зазначений в договорі позики, було перераховано грошові кошти в сумі 3500 грн. 00 коп. (а.с.\~45). 07\~серпня 2019\~року між ТОВ «ЛАЙМ МАНІ» та ТОВ «ГРІН ФАКТОР» було укладено факторингу № ЛМ-07/08-19 відповідно до умов якого ТОВ «ЛАЙМ МАНІ» відступило та ТОВ «ГРІН ФАКТОР» належне йому право вимоги грошових коштів, що включають в себе суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить ТОВ «ЛАЙМ МАНІ» (а. с. 50-54). Відповідно до\~акту приймання-передачі\~документів до\~договору факторингу\~№ ЛМ-07/08-19\~від 07\~серпня 2019\~року та\~виписки з\~додатку №\~1\~до акту\~приймання-передачі\~документів до\~договору факторингу\~№ ЛМ-07/08-19\~від 07\~серпня 2019\~року,\~переданих фактору\~клієнтом за\~договором вбачається,\~що кредитний\~договір № ЛМ-00317468\~від 14\~січня 2019\~року однією\~стороною якого\~є [PERSON] ,\~перейшло право\~вимоги до ТОВ «ГРІН ФАКТОР» (а.с. 55, 56). У зв`язку з укладенням зазначеного договору факторингу 07 серпня 2019 року ТОВ «ЛАЙМ МАНІ» було направлено відповідачці повідомлення про відступлення прав вимоги до ТОВ «ГРІН ФАКТОР» по укладеному 14 січня 2019 року між ТОВ «ЛАЙМ МАНІ» та відповідачкою спірному кредитному договору (а.с. 57). Судом встановлено,\~що згідно\~наданого позивачем\~розрахунку заборгованості\~за спірним\~кредитним договором\~№ ЛМ-00317468\~від 14\~січня 2019\~року складає 32448 грн. 81 коп., з яких 3500 грн. 00 коп. заборгованість за основною сумою боргу, 05 грн. 60 коп. заборгованість за процентам, 28851 грн. 90 коп. заборгованість по пені, 91 грн. 31 коп. 3 проценти річних від простроченої суми (а.с. 58). Таким чином, аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідачки за кредитним договором №\~ЛМ-00317468 від 14 січня 2019 року заборгованості у загальній сумі 32448 грн. 81 коп. є обґрунтованими та у відповідності до ст.ст.\~611,\~615 ЦК України\~підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача судовий збір сплачений ним під час звернення з позовом до суду (а.с. 6). На підставі викладеного, ст.ст. 526-530, 533, 536, 549-551, 598, 610-615, 624-626, 638-643, 1046-10561 ЦК\~України,\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію»,\~

Outcome: partial