Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що відповідно до укладеної [PERSON] угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 05\~липня 2016 року, відповідач отримав кредит в розмірі 14421 грн. 13 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним [PERSON] угода разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, складає між ним і банком договір, що підтверджується його підписом у заяві. У відповідності до умов договору банк свої зобовязання виконав в повному обсязі та видав відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконував, у звязку з чим станом на 13 червня 2017 року виникла заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 19819 грн. 49 коп., з яких 9146 грн. 39 коп. заборгованість за кредитом, 560 грн. 07 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 1463 грн. 40 коп. заборгованість по пені та комісії, а також нарахований відповідно до пункту 2.2 [PERSON] угоди штраф в сумі 8649 грн. 63 коп., від сплати яких відповідач ухиляється, у звязку з чим позивач змушений звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором в примусовому порядку. Представник позивача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, надав суду клопотання згідно якого просить суд про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та прохав їх задовольнити (а.с. 4, 118). Відповідач, який про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.\~120-121), в судове засідання не зявився причини неявки суду не повідомив. Представник відповідача, який про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.\~122), в судове засідання не зявився. Згідно заяви прохав перенести розгляд справи, в звязку з зайнятістю в іншому суді (а.с.\~123-124). Належних доказів того поважності причини неявки в судове засідання суду не надав. В судове засідання 05 березня 2018 року, представник відповідача також не зявився просив відкласти розгляд справи у звязку із зайнятістю в іншому процесі, доказів на підтвердження поважності відсутності в судовому засіданні також суду не надав. У звязку з чим, з врахуванням положень ст. 223 ЦПК України суд постановив, визнати не поважною причину відсутності представника відповідача в судовому засіданні і проводити розгляд справи у відсутність відповідача та його представника. 25 січня 2018 року до суду представником відповідача подано відзив на позов, згідно якого зазначив, що умовою укладення договору банківського рахунку під час відкриття карткового рахунку клієнту, є обовязковим. Відповідно до п. 3.1 Умов та правил надання банківських послуг банк відкриває клієнту картковий рахунок, видає клієнту картку, вид і строк дії якої визначений у заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір. Датою укладання договору є дата відкриття рахунку, вказана у розділі заяви «Відмітки банку». Умовами та Правилами надання банківських послуг передбачено обовязки та права банку (розділ 4,5), права та обовязки клієнта (розділи 6,7), відповідальність сторін (розділ 8), та інші умови. Посилання позивача, на те, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана [PERSON] угода включає його ознайомлення, підтвердження та згоду із умовами надання банківських послуг, а також тарифами банку не можна брати до уваги, оскільки зазначене застереження не містить ніяких даних для ознайомлення та чи відповідають вони тим Умовам, які надані позивачем як доказ. Крім того, в них відсутній підпис відповідача про ознайомлення. Вважає, що позивачем не надано належних доказів, як щодо ознайомлення відповідача з умовами та правилами, як і щодо отримання відповідачем коштів, тому прохав відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с. 72-73). Представником позивача 14 лютого 2018 року до суду надано відповідь на відзив представника відповідача. Згідно якого, зазначено, що відповідач маючи невиконані кредитні зобовязання за якими ним неодноразово було порушено строки та порядок погашення заборгованості, за власним бажанням звернувся до позивача з метою створення сприятливих умов для виконання зобовязання. Внаслідок чого, 05 липня 2016 року відповідач отримав кредит у розмірі 14421 грн. 13 коп., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється починаючи з 1 по 25 число кожного місяця, відповідач надає позивачеві грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Відповідачем добровільно підписано [PERSON] угоду, в якій зазначено, що він ознайомився та згодний з Умовами та Правилами. Окрім цього, йому було надано для ознайомлення Умови та Правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в [PERSON] угоді. Зазначив, що відповідачем [PERSON] угода заповнена особисто, а з копії анкети заяви чітко вбачається, що останній погодився з Умовами та Правилами. З часу підписання [PERSON] угоди пройшло більше року, відповідач до позивача з приводу, невідповідності суми боргу, списання коштів з його рахунків, не звертався, а доводи представника відповідача, щодо не ознайомлення відповідача з Умовами та Правилами, жодним чином не підтвердженні, в той час, як позивачем надано суду виписку по картковому рахунку, в якій міститься інформація про рух коштів, баланс станом на дату укладання договору та всі операції за картковим рахунком, що підтверджують виконання відповідачем до певного часу належним чином своїх зобовязань за договором (а.с. 82-99, 101-110). У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку спрощеного позовного провадження, оскільки справа у відповідність до ст. 19 ЦПК України є малозначною. Суд, ознайомившись з позовною заявою, відзивом відповідача та відповіддю на відзив, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання і право на яку згідно ст. 550 ЦК України виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обовязків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однією із різновидностей зобовязання є кредитний договір, який укладається між сторонами відповідно до вимог ст.ст. 1046-1050, 1054-10561 ЦК України та відповідно до ст. 629 цього Кодексу є обовязковим до виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 1054 та ч. 1 ст. 1055 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит, при цьому кредитний договір укладається в письмовій формі. Судом встановлено, що між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», як позикодавцем, та відповідачем [PERSON], як позичальником, 05липня 2016 року була укладена [PERSON] угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт без номера (а.с.\~7), відповідно до якої останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 14421 грн. 15 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 31 липня 2017 року, при цьому відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним [PERSON] угода разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладено на банківському сайті, складає між ним і банком договір, що підтверджується його підписом в угоді (а.с. 7-31). Відповідно до умов зазначеного договору позивач передав відповідачу грошові кошти, а останній згідно з п. 2.1.1.5.5, п. 2.1.1.5.6 Умов та Правил надання банківських послуг зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором, а у разі невиконання зобовязань за договором на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку (а.с. 26 зворот). Крім цього, у випадку невиконання або неналежного виконання ним взятих на себе грошових зобовязань більше ніж 31 день відповідач зобовязаний сплатити, згідно п. 2.2 [PERSON] угоди, штраф в розмірі 13532 грн. 47 коп. (а.с.\~7). Згідно п. 1.1.3 вищезазначеної [PERSON] угоди між сторонами, кінцевий термін повернення коштів 31 липня 2017 року (а.с. 7). Таким чином, суд приходить до висновку про те, що за формою та змістом зазначений кредитний договір між сторонами було укладено відповідно до вимог ст.ст. 626, 638, 639, 1046-1050, 1054-10561 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів. Відповідач в порушення умов договору не виконав взяті на себе грошові зобовязання та не виплатив кредит у встановлений строк в повному обсязі, в звязку з чим станом на 13 червня 2017 року виникла заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 19819 грн. 49 коп., з яких 9146 грн. 39 коп. заборгованість за кредитом, 560 грн. 07 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 1463 грн. 40 коп. заборгованість по пені та комісії, а також нарахований відповідно до пункту 2.2 [PERSON] угоди штраф в сумі 8649 грн. 63 коп., що вбачається з наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості (а.с. 5), а вказане свідчить про те, що у відповідача виникла прострочена заборгованість, на яку позивачем нараховані відсотки, пеня, комісія, та штраф за порушення умов договору. При цьому суд звертає увагу на те, що цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або в поєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків, як заходу цивільно-правової відповідальності має місце зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Враховуючи положення ст. 549 ЦК України, а також положення ст. 61 Конституції України, згідно якої ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 1463 грн. 40 коп., одночасно з вимогою про стягнення штрафу, є вимогою про притягнення відповідача до юридичної відповідальності двічі за одне й те саме правопорушення, а саме несвоєчасну сплату заборгованості за кредитом, і тому в задоволенні вимоги про стягнення пені слід відмовити. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України - обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд не приймає доводи відповідача та його представника щодо не надання відповідачу для ознайомлення Умов та Правил банківських послуг, та не отримання ним грошових коштів, оскільки дані доводи спростовуються дослідженими судом доказами, а саме самою генеральною угодою, а саме п. 2.11, а також наданим розрахунком позивача. Будь-яких доказів на підтвердження своїх заперечень щодо позову, ні відповідачем ні його представником суду не надано. Тому, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача за [PERSON] угодою б/н від 05 липня 2016 року заборгованості у загальній сумі 18356 грн. 09 коп. є обґрунтованими та у відповідності до ст.ст. 611, 615 ЦК України підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у звязку із частковим задоволенням позовних вимог, з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача судовий збір сплачений ним під час звернення з позовом до суду (а.с. 1, 2). На підставі викладеного,

Outcome: partial