Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що між ним та відповідачем 16.06.2012 року був зареєстрований шлюб, який на даний час розірвано. Між ними виник спір про поділ спільного майна подружжя, а саме [ADDRESS]. Просить суд поділити майно подружжя, яке є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, визнавши за ним право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, зазначивши, що дійсно в період шлюбу з позивачем ними була придбана [ADDRESS]. Однак, основну частину грошей на квартиру давали її батьки, батьки позивача дали лише кошти на ? частину вартості квартири. В звязку з чим, просить суд відмовити у задоволені позову. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений своєчасно, про причини неявки суд повідомив. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, оцінюючих їх у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. Відповідно до ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). У відповідності до ст.. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю або шлюбним договором В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 16.06.2012 року по 26.11.2014 року, що підтверджується відповідними документами (а.с.4). За період шлюбу сторонами було придбано нерухоме майно квартира [ADDRESS], що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 11.10.2013 року копією витягу з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.5,6). Правовстановлюючи документи на спірну квартиру були оформлені на відповідача. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 71 Сімейного кодексу України, майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Сторони у судовому засіданні не досягли згоди. В звязку з чим, виходячи з принципу рівності часток, суд вважає позовні вимоги законними та обґрунтованими та можливим їх задовольнити, визнавши за позивачем право власності на 1/2 частину [ADDRESS]. Доводи відповідача, надані в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає безпідставними. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по справі по оплаті судового збору у сумі 312,75грн.

Outcome: approved