Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Відповідача про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, у зв'язку тим, що відповідачка забороняє йому бачитись та спілкуватись з сином [PERSON], [INFO], який проживає з нею в смт. Диканька Полтавської області, вул. Коцюбинського, 19, після розірвання їх шлюбу 19 травня 2014 року. Він звертався до відповідача з листом-вимогою щодо узгодження графіку побачень з дитиною, але остання відповіді ніякої до цього часу не надала. Крім цього, під час неодноразових відвідувань свого неповнолітнього сина по місцю проживання відповідача, остання відмовляє в наданні побачень сина з позивачем. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити, з підстав викладених позивачем у його позовній заяві та в судовому засіданні. Позивач [PERSON] та її представник в судове засідання не з'явилися, а до суду позивач подала письмову заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність та у відсутність її представника, та прийняти по справі відповідно до закону рішення. Третя особа представник Служби в справах дітей Диканської районної державної адміністрації Полтавської області в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову та пояснила, що відповідно до ст. 157 СК України батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. За таких обставин Служба в справах дітей Диканської районної державної адміністрації вважає можливим задоволити позовні вимоги позивача. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача його представника, представника третьої особи, та дослідивши наявні по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. За змістом положень статей 10, 11 та 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справу на підставі доказів, поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі і які мають відповідати критеріям належності та допустимості. Відповідно до частини першої статті 60 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 14 лютого 2010 року, який розірвано згідно рішення Київського районного суду м. Полтави Полтавської області від 19 травня 2014 року. Від вказаного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з відповідачем по справі [PERSON] та зареєстрований в [ADDRESS]. Батько - позивач [PERSON] проживає окремо в [ADDRESS] З пояснень в судовому засіданні позивача [PERSON] та його представника видно, що відповідач по справі [PERSON] безпідставно чинить перешкоди у спілкуванні позивача з його сином та не бажає дану конфліктну ситуацію вирішити мирним шляхом. Письмове звернення позивача до неї з приводу встановлення порядку та часу спілкування з сином було залишено поза увагою. Декларація прав дитини проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною 1 ст. 151 СК України передбачено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. У відповідності до ст. 153 Сімейного Кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою незалежно від проживання або перебування кожного із них. Згідно ст. 157 Сімейного Кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. При наявності спору чи таких стосунків між батьками, що унеможливлюють укладення договору щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим із них, хто проживає окремо від дитини, в порядку ст.158 СК України за заявою матері або батька дитини, орган опіки і піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. З огляду на викладене суд, приходить до висновку, що відповідач обмежує право позивача спілкуватися з неповнолітньою дитиною в тій мірі, в якій воно необхідно для дитини і яке він може і бажає надати їй як батько в її інтересах і для її повноцінного розвитку. Позивач [PERSON] бажає приймати учать у вихованні сина. Він позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, про що надав відповідні докази. З висновку Служби у справах дітей Диканської районної державної адміністрації Полтавської області та пояснень в суді її представника вбачається, що позивач має право приймати участь у спілкуванні та вихованні дитини, а саме сина [PERSON] [INFO] . Суд вважає, що заборона матері дитини [PERSON] спілкуватися з рідним її батьком, позивачем [PERSON] є не законною, бо останній не позбавлений батьківських прав. Тому, суд з врахуванням віку та стану здоров'я дитини вирішує встановити відповідні дні та час для спілкування дитини з батьком. Такими днями суд вважає є святкові дні та кожної суботи та неділі з 11 год. 00 хв. до 17 год. 00хв. Згідно ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Outcome: approved