Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання частково недійсними договорів купівлі-продажу, договору дарування та свідоцтва про право власності на нерухоме майно. На обґрунтування позову позивач вказав, що у 1998 році держава в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Миколаївській області передала ВАТ „Прогрес в процесі приватизації обєкти нерухомості згідно з відповідним переліком, В подальшому в ході банкрутства ВАТ „Прогрес вказані обєкти нерухомості були відчужені фізичним особам та субєктам господарювання, серед яких були позивач та відповідачі. З 2004 року між позивачем, як власником Уг частини нежитлового обєкту, розміщеного за адресою вул. Заводська, 2А (в подальшому змінено адресу на Заводська, 2А/9) та ЗАТ „Росток, як власником сусідніх обєктів нерухомості виникали спори в частині використання прилеглої території (воріт, доріг та замощень для підїзду до власних обєктів) оскільки ЗАТ „Росток збудувало залізобетонну огорожу біля складського приміщення позивача та перегородило цим проїзд по дорозі (замощенню II). При цьому, як виявив позивач при дослідженні наявної в КП „Баштанське РБТІ реєстраційної документації на обєкти нерухомості за адресою вул. Заводська, 2А - при передачі державою у власність ВАТ „Прогрес обєктів нерухомості в переліку обєктів, що передаються, будівлі котельні (В-1), електромайстерні (Д-1), дизпідстанції (Е-1), споруди №1-3, замощення № І-Ш не були вказані, але при цьому вказані обєкти були в подальшому продані ВАТ „Прогрес [PERSON] 01.07.2003 року (електромайстерня (Д-1), дизпідстанція (Е-1), споруди №1-3, II) та [PERSON] 06.12.2002 року (котельня В-1), в свою чергу [PERSON] 29.12.2003 року продав серед інших електромайстерню (Д-1), дизпідстанцію (Е-1) та споруди №1-3, II [PERSON] 29.12.2003 року [PERSON] також продав [PERSON] отримані ним обєкти нерухомості за адресою вул. Заводська, 2А м. Баштанка, в тому числі котельну (В-1). В свою чергу [PERSON] 17.03.2006 року подарував ЗАТ „Росток частину комплексу обєктів нерухомості по вул. Заводській, 2А, в тому числі котельну (В-1), електромайстерню (Д-1), дизпідстанцію (Е-1), споруди №1-3, замощення № І-Ш. Позивач вважає, що оскільки вказані спірні споруди не були включені до відповідного переліку при передачі комплексу нерухомості з державної власності ВАТ „Прогрес - вказані обєкти та споруди перебувають в державній власності та наведені вище договори підлягають визнанню недійсними в частиш розпорядження вказаними спорудами, які у власність ВАТ „Прогрес не переходили, у звязку з цим позивач просив суд визнати частково недійним і свідоцтво від 15.08.2006 року про право власності ЗАТ „Росток на обєкти нерухомого майна за адресою вул. Заводська, 2А/9 м. Баштанка в частині спірних обєктів котельні (В-1), електромайстерні (Д-1), дизпідстанції (Е-1), споруда №1-3, замощення № І-Ш. В даному випадку позивач вважає, що порушений його інтерес та право користуватись обєктами загальнодержавної власності. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача ЗАТ „Росток в ході судового розгляду позов не визнав, та вказав, що ЗАТ „Росток правомірно отримало у власність спірні обєкт та права позивача жодним чином не порушені. Відповідач [PERSON] до суду не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про іще слухання справи повідомлялася належним чином (шляхом публікації оголошення в пресі). До суду не надійшло заперечень проти позову. З огляду на те, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та обовязки сторін, та немає необхідності в особистих поясненнях відповідача [PERSON], суд ухвалив про слухання справи за відсутності вказаного відповідача. Відповідач [PERSON] до суду не зявився, від нього надійшла заява про слухання справи за його відсутності та невизнання позову. Відповідач [PERSON] до суду не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час слухання справи повідомлялася належним чином (шляхом публікації оголошення в пресі). До суду не надійшло заперечень проти позову. З огляду на те, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та обовязки сторін, та немає необхідності в особистих поясненнях відповідача [PERSON], суд ухвалив про слухання справи за відсутності вказаного відповідача. Представники Фермерського господарства „Поле, Фермерського господарства „[PERSON]М. та Баштанської міської ради (третіх осіб) позов підтримали, оскільки вважають, що спірні обєкти внесені до переліку майна, що належить ЗАТ „Росток помилково та вказане майно не могло бути передане за відповідними цивільно-правовими угодами, оскільки залишилось у власності держави. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, представників третіх осіб, свідчення [PERSON] (начальника КП „Баштанське РБП), яка вказала, що дійсно вказане спірне майно (допоміжні споруди) не було окремо занесене до переліку обєктів нерухомості, які передавались державою в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Миколаївській області у власність ВАТ „Прогрес, дослідивши наявні у справі матеріали (наказ Регіонального відділення Фонду державного майна України по Миколаївській області від 29.12.1998 року №1164; свідоцтво про підтвердження власності на майно ВАТ „Прогрес від 29.12.1998 року №396; перелік нерухомого майна, що передається у власність ВАТ „Прогрес; лист Регіонального відділення Фонду державного майна України по Миколаївській області від 25.02.1998 року №01- 19-639; договір купівлі-продажу №1-52 від 22.07.2002 року; реєстраційне посвідчення №862 від 1) року; свідоцтво про право власності серії САА №828443 від 15.05.2008 року; свідоцтво про право власності серії САА №2828070 від 30.03.2007 року; договір купівлі-продажу №г1-78 від 2) року; договір купівлі-продажу №°22 від 01.07.2003 року; акт прийому-передачі від за договором №22 від 01.07.2003 року; договір купівлі-продажу №33/1 від 29.12.2003 року; договір купівлі-продажу .№33/2 від 29.12.2003 року; договір дарування від 17.03.2006 року; лист ЗАТ „Росток від 28.09.2006 року; лист ЗАТ „Росток від 09.10.2006 року; свідоцтво про право власності від 15.08.2006 року; схематичний план комплексу обєктів нерухомості) суд приходить до висновку про необґрунтованість позову та необхідність відмови у задоволенні позову. В судовому засіданні встановлено, що в 1998 році держава в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Миколаївській області передала ВАТ „Прогрес в процесі приватизації обєкти нерухомості згідно з відповідним переліком. В подальшому ВАТ „Прогрес вказані обєкти нерухомості були відчужені фізичним особам та субєктам господарювання, серед яких були позивач та відповідачі. При цьому, при передачі державою у власність ВАТ „Прогрес обєктів нерухомості в переліку обєктів, що передаються, будівлі котельні (В-1), електромайстерні (Д-1), дизпідстанції (Е-1), споруди №°1-3, замощення №° І-Ш не були вказані, але при цьому вказані обєкти були в подальшому продані ВАТ „Прогрес [PERSON] 1) року (електромайстерня (Д-1), дизпідстанція (Е-1), споруди №1-3, П) та [PERSON] 2) року (котельня В-1), в свою чергу [PERSON] 29.12.2003 року продав серед інших електромайстерню (Д-1), дизпідстанцію (Е-1) та споруди №1-3, II [PERSON] 29.12.2003 року [PERSON] також продав [PERSON] отримані ним обєкти нерухомості за адресою вул. Заводська, 2А м. Баштанка, в тому числі котельну (В-1). В свою чергу [PERSON]І, 17.03.2006 року подарував ЗАТ „Росток частину комплексу обєктів нерухомості по вул. Заводській, 2А, в тому числі котельну (В-1), електромайстерню (Д-1), дизпідстанцію (Е-1), споруди №1-3, замощення № І-ІІІ. 3) На момент звернення до суду з позовом вказані обєкти належать на праві власності ЗАТ „Росток відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.08.2006 року. Згідно з ч. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. 132 ЦК УРСР (який діяв на момент передачі майна державою у власність ВАТ „Прогрес) приналежністю є річ, призначена служити головній речі і звязана з нею спільним господарським призначенням. Приналежність наслідує долю головної речі, якщо в договорі або в законі не встановлено інше. Згідно зі ст. 5 Закону України „Про приватизацію державного майна від 04.03.1992 року підприємство як єдиний майновий комплекс входить до обєктів приватизації. Як слідує зі свідоцтва про підтвердження власності на майно ВАТ „Прогрес від 29.12.1998 року №396 вказане підприємство отримало наведене у відповідному переліку майно згідно з Планом приватизації цілісного майнового комплексу, затвердженого наказом Фонду державного майна України по Миколаївській області від 19.01.1996 року та Рішенням про створення ВАТ „Прогрес від 30.01.1996 року №143. Отже, вказане в переліку нерухоме майно було отримано ВАТ „Прогрес у власність від держави як цілісний майновий комплекс (єдиний майновий комплекс) та у переліку нерухомого майна вказано тільки приміщення та не вказані допоміжні обєкти та споруди (замощення, огорожа, споруди підстанцій), які самостійного господарського призначення без відокремлення від господарського призначення усього майнового комплексу не мають, тобто, спірні обєкти є приналежністю до цілісного майнового комплексу. У звязку з цим, відсутні підстави вважати, що ВАТ „Прогрес не мало повноважень розпоряджатися спірними обєктами, отриманими підприємством в ході приватизації, та відсутні підстави стверджувати, що особи, які отримували вказане майно за відповідними договорами від ВАТ „Прогрес (ставали власниками майна), не мали повноважень на їх відчуження. При цьому, в супереч вимогам ст. 60 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, позивач не навів достатніх та допустимих доказів про наявність передбачених ЦК УРСР та ЦК України підстав для визнання договорів купівлі -продажу та дарування частково недійсними. Оскільки відсутні підстави для визнання конкретних цивільно-правових договорів частково недійсними - відсутні підстави для визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно ЗАТ „Росток, виданого на підставі та за результатами укладення вказаних цивільно-правових договорів. Підсумовуючи викладене, - суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову у повному обємі. На підставі викладеного та ст. 5 Закону України „Про приватизацію державного майна, ст.ст. 132 ЦК УРСР, 204 ЦК України,

Outcome: dismissed