Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за послуги з центрального постачання холодної води та водовідведення, інфляційних витрат та трьох відсотків річних від простроченої суми у загальному розмірі 3282,28 грн. В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідачі є споживачами послуг централізованого водопостачання та водовідведення шляхом відкриття абонентського рахунку. Відповідно до п.1 ч.2 ст.22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» № 2918 від 10.01.2002 року споживач зобов'язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання водовідведення. Згідно п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води i водовідведення», затверджених КМУ від 21.07.2005 р. № 630, розрахунковим передом для оплати послуг є календарний місяць, плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Несплата боргу призводить до погіршення стану комунальних мереж централізованого водопостачання та водовідведення, погіршує можливості щодо забезпечення екологічного добробуту міста i негативно впливає на впровадження природоохоронних заходів. Оскільки відповідачі не сплачують за отримані послуги у них утворилась заборгованість: за надані послуги централізованого водопостачання за період з 01.02.2003 р. по 30.04.2015 р. у розмірі 1360,12 грн.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.04.2002 р. по 30.04.2015 р. у розмірі 1116,40 грн.; інфляційні витрати - 772,65 грн.; три відсотки річних від простроченої суми - 33,11 грн. Представник позивача надала суду заяву з проханням розглядати справу в її відсутність, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] надала заяву, в якій просила відмовити у задоволенні позовних вимог у зв'язку з перебігом строку позовної давності. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON]. у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги КП «Харківводоканал» підлягають частковому задоволенню. У відповідності до ст.ст. 12,13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до довідки адресно - довідкового підрозділу ГУДМС відповідачі зареєстрований за адресою: [ADDRESS], i є споживачами КП «Харківводоканал» шляхом відкриття особового рахунку [NUMBER]. Відповідно до п.1 ч.2 ст.22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» № 2918 від 10.01.2002 р. споживач зобов'язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання i водовідведення. Згідно п.18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води i водовідведення», затверджених КМУ від 21.07.2005 р. № 630, розрахунковим передом для оплати послуг є календарний місяць, плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно розрахунку наданого позивачем заборгованість відповідачів за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення складає 2476,52 грн., штрафні санкції 3 % річних - 33,11 грн., індекс інфляції - 772,65 грн., а всього 3282,28 грн. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Із матеріалів справи вбачається, що у липні 2015 року позивач звертався до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості по оплаті за послуги централізованого водопостачання та водовідведення. 25.09.2015 року Дзержинським районним судом м.Харкова відповідною ухвалою відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу. За змістом правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду України від 21 січня 2015 року по справі № 6-214цс14, яка відповідно до ч.1 ст. 360-7 ЦПК України повинна враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, вбачається, що частиною другою статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред?явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Судовий наказ відповідно до частини першої статті 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Ураховуючи те, що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності. Оскільки позивачі зверталися до суду з заявою про видачу судового наказу в липні 2015 року, то суд вважає, що заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідачів, повинна розраховуватися з 01 липня 2012 року. КП «Харківводоканал» надано розрахунок заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.07.2012 року по 30.04.2015 року в сумі 1360,12 грн.; заборгованість за послуги водовідведення 929,75 грн. Суд вважає даний розрахунок правильним та стягує зазначену суму з відповідачів. Що стосується стягнення з відповідачів грошових коштів, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, то суд виходить із правових позицій Верховного Суду України, викладених в постановах від 20 червня 2012 року у справі № 6-68цс12, від 24 жовтня 2011 року у справі № 6-38цс11. У вищенаведених правових позиціях зазначено, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, є грошовим зобов?язанням, у якому, серед інших прав і обов?язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов?язок по оплаті отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов?язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов?язання. Закріплена в п.10 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України. Таким чином суд стягує з відповідачів на користь позивача штрафні санкції за несвоєчасне здійснення платежів за послуги централізованого водопостачання та водовідведення, передбачені ч.2 ст. 625 ЦК України, а саме в сумі 33,11 грн. 3% річних, індекс інфляції 772,65 грн. За таких обставин суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог КП «Харківводоканал» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з центрального постачання холодної води і водовідведення, інфляційних витрат та трьох відсотків річних від простроченої суми. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial