Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Позивач звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON] та [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування жилим приміщенням будинком № 9, розташованим по пров. Суворова в м. Лозова Харківської області, в якому вказав, що він являється власником зазначеного будинку на підставі договору купівлі-продажу від 18.07.1990 року, [PERSON] є його донькою, а [PERSON] є його онукою. Останні зареєстровані у його будинку, але жодного дня в будинку не проживали, спільного господарства з позивачем не вели, житловий будинок не доглядали, комунальні послуги не сплачували, не інтересуються житлом. Позивач ніяких перешкод у здійсненні права користування жилим приміщенням [PERSON] та [PERSON] не чинить. В звязку з вищевикладеним просить суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Позивач та його представник позивача в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягала у повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не зявились, про час та місце слухання справи повідомлялися своєчасно та належним чином, в тому числі шляхом розміщення оголошення в засобах масової інформації - газеті «Слобідський край» № 86 від 28.10.2017 року, причину неявки суду не повідомили. Представник третьої особи [PERSON] у судовому засіданні просила в позові відмовити, посилаючись на те, що в матеріалах справи відсутні документи які підтверджували право власності або право користування на інше житло дитиною [PERSON], [INFO]. Згідно висновку від 19.10.2017 року виконавчий комітет Лозівської міської ради Харківської області як орган опіки та піклування заперечує проти визнання [PERSON] та [PERSON], [INFO], такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Допитані судом свідки: [PERSON], яка являється колишньою колегою по роботі позивача, [PERSON], яка товаришує з дружиною позивача, [PERSON], яка являється матір*ю зятя позивача, показали, що часто відвідують сімю позивача, [PERSON] та [PERSON] більше одного року в будинку позивача не мешкають, не приходять в будинок, комунальні послуги не сплачують, їх речей в будинку немає, перешкод в користуванні будинком їм ніхто не чинить, вхідні замки в будинку не змінювалися. Допитаний судом свідок [PERSON], яка являється дружиною позивача, матірю та бабусею відповідачів, проживає в будинку позивача, показала, що більше одного року відповідачі з ними не проживають, будинком не цікавляться, комунальні послуги не сплачують, речей в будинку не мають, їх не відвідують. Згідно до положення ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Так, стаття 60 ЦПК України встановлює, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд розглядає справу на підставі доказів, які є наявними в матеріалах справи. Судом встановлено, що позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 18.07.1990 року належить житловий будинок № 9, розташований в м. Лозова Харківської області, пров. Суворова (а.с. 7-8). За ст. 156 Житлового кодексу Української РСР (надалі ЖК), а саме: члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сімї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сімї. На вселення до батьків їхніх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. До членів сімї ч. 2 ст. 64 ЖК відносить, крім інших, дітей. Як вбачається з домової книги,[PERSON], [INFO], зареєстрована у вищевказаному будинку з 11.03.2006 року (а.с. 9-11). Вказані дані підтверджені відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Харківській області від 30.08.2017 року(а.с.19) Відповідно\~ до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] показали, що [PERSON] більше одного року в будинку позивача не мешкає, не відвідує будинок, комунальні послуги не сплачує, речей в будинку не має, перешкод в користуванні будинком їй ніхто не чинив та не чинить, вхідні замки в будинку не змінювалися. З зазначеного можливо зробити обґрунтований висновок про те, що відповідач [PERSON] є членом сімївласника житла, вона відсутня та не проживає у спірному будинку без поважних причин понад один рік, будь-які домовленості між нею і власником житла відсутні. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] не проживає в житловому будинку за адресою: м. Лозова Харківської області, пров. Суворова № 9 без поважних причин понад один рік, а тому, убачає правові підстави для визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням. Щодо позовних вимог [PERSON] в частині визнання [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування жилим приміщенням, суд зазначає на наступне. За ст. 9 ЖК України ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Відповідно до ст. 6 Сімейного кодексу України (надалі СК України) правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти ? члени сімї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Частиною 3 Статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» передбачено, що органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Частиною 4 вказаної статті передбачено, що для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Виконавчим комітетом Лозівської міської ради Харківської області як органом опіки та піклування надано висновок від 19.10.2017 року із запереченням проти визнання [PERSON], [INFO], такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Згідно висновку службою у справах дітей Лозівської міської ради 05.10.2017 року здійснено вихід за адресою: м. Лозова Харківської області, пров. Суворова, буд. 9 з метою встановлення місця проживання [PERSON] Під час бесіди [PERSON] повідомив, що йому не відоме місце проживання онуки. Встановити місце проживання малолітньої [PERSON] не вдалося. Згідно інформації управління освіти, молоді та спорту Лозівської міської ради [PERSON] в загальноосвітніх навчальних закладах міста не навчається, відсутні документи, які підтверджують право власності або право користування [PERSON] на інше житло. Судом встановлено, що будь-яких угод про порядок користування цим приміщенням [PERSON] позивачем не укладалося. В справі відсутні докази і не були надані у відповідності до ст. 11, 60 ЦПК України позивачем особисто або через представника, що [PERSON] народилася 13.08.2006 року, в справі відсутні відомості щодо осіб, хто є її батьками, в справі немає свідоцтва про народження такої особи. Відсутні в справі і відомості, що [PERSON] не є дитиною-сиротою або дитиною, позбавленою батьківського піклування, немає доказів того, що [PERSON] на час розгляду справи знаходиться на вихованні у [PERSON]О, що дитина проживає зі своїми батьками або з кимось з батьків, що дитина забезпечена іншим житлом, в якому має можливість проживати. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини(ст. 160 СК України). В матеріалах справи відсутні докази щодо визначення місця проживання малолітньої [PERSON] за її згодою у іншому місці проживання. Крім того, реєстрація місця проживання [PERSON] за адресою: м. Лозова Харківської області, пров. Суворова № 9 не підтверджена відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Харківській області від 30.08.2017 року(а.с.20) З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині визнання [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Судові витрати підлягають розподілу на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial