Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між ними 03.08.2002 Камянською сільською радою Новопсковського району Луганської області, актовий запис №5. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 03.08.2002. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спору щодо місця її проживання сторони не мають. Причиною розірвання шлюбу стало те, що сімейне життя з відповідачем не склалося, у них змінилося відношення один до одного, вони не ведуть спільного господарства та мають різний бюджет. Більше того, з жовтня 2015 року вони проживають окремо та шлюбні відносини між ними фактично припинені. Позивач вважає, що подальше подружнє життя суперечить його інтересам. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.02.2017 справа ЄУ №420/128/17 надійшла в провадження судді Тарасова Д.С. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 10.02.2017 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 17.02.2017 23.02.2017 суддю\~ Новопсковського\~ районного\~ суду\~ Луганської\~ області\~\~ Тарасова Д.С. було звільнено за його заявою про відставку на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 23.02.2017. Розпорядженням заступника керівника апарату Новопсковського районного суду від 01.03.2017, відповідно до пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, було проведено повторний автоматизований розподіл справи.\~ Після проведення повторного автоматизованого розподілу дана справа передана на розгляд судді Новопсковського районного суду Луганської області Потапенко Р.Р. та була призначена ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 02.03.2017 до судового розгляду на 14.03.2017. В судове засідання 14.03.2017 відповідач не зявилася, були відсутні відомості про належне вручення їй судової повістки, тому справу було відкладено до 20.03.2017. 17.03.2017 відповідач надала до суду заяву про надання строку на примирення на 6 місяців та ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 20.03.2017 клопотання відповідача [PERSON] було задоволено частково, надано сторонам строк на примирення терміном 3 місяці, провадження у справі зупинено. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 07.08.2017 провадження у справі було відновлено та призначено судове засідання на 10.08.2017, так як строк, наданий сторонам для примирення, сплив. 10.08.2017 відповідач надала заяву про надання строку на примирення терміном на три місяці та ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 10.08.2017 клопотання відповідача було задоволено, сторонам надано строк на примирення терміном три місяці, провадження у справі зупинено. 23.08.2017 суддю Новопсковського районного суду Луганської області Потапенка Р.Р. тимчасово відсторонено від здійснення правосуддя до 17.10.2017 на підставі Рішення Вищої ради правосуддя від 23.08.2017. Розпорядженням керівника апарату Новопсковського районного суду від 18.09.2017 відповідно до пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду було проведено повторний автоматизований розподіл справи ЄУ №420/128/17.\~ Після проведення повторного автоматизованого розподілу дана справа передана на розгляд судді Новопсковського районного суду Луганської області Стеценко О.С. та ухвалою від 18.09.2017 провадження у справі було відновлено, прийнято справу до провадження судді Стеценко О.С., надано строк для примирення до 10.11.2017, провадження у справі зупинено. Після закінчення строку на примирення ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 10.11.2017 провадження у справі було відновлено та призначено судове засідання на 18.12.2017. 18.12.2017 відповідач знову подала до суду заяву про надання строку на примирення тривалістю шість місяців, обґрунтовуючи своє клопотання тим, що фактично сторони примирилися, мають спільну доньку, відповідач їм допомагає та піклується. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 18.12.2017 клопотання відповідача було задоволено частково, сторонам надано строк на примирення терміном два місяці до 18.02.2018, провадження у справі зупинено. Строк, наданий сторона на примирення сплинув, ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 19.02.2018 провадження у справі поновлено та призначено розгляд справи на 19.03.2018. Станом на 19.03.2018 від сторін клопотань або заяв не надійшло, про дату, час та місце судового засідання вони повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, відомостей щодо того, чи відбулося примирення між ними, сторони до суду не надали. Згідно з ст. 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; Таким чином, зважаючи на те, що за клопотанням відповідача сторонам неодноразово надавався строк на примирення, суд вжив всіх можливих заходів для примирення сторін та збереження їх шлюбу, при цьому позивач продовжує наполягати на задоволенні позовної заяви, сторони продовжують жити окремо, відомостей про примирення від сторін до суду не надійшло, тому суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів без участі сторін. Дослідивши докази, представлені позивачем на виконання вимог ст.81 ЦПК України, та зясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 21, 24 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Згідно ч.1 ст.55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Судом встановлено, що починаючи з 03 серпня 2002 року сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЕД №230016, виданим повторно Новопсковським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Луганській області 27.01.2017, актовий запис №5. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЕД №380514, виданим повторно Новопсковським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Луганській області 27.01.2017, актовий запис №01 (а.с.7). Спір про майно подружжя та визначення місця проживання неповнолітньої дитини відсутній. Частинами 3 та 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України встановлено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч.2 ст.104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Статтею 105 Сімейного Кодексу України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що сімейне життя сторін не склалося у звязку з відсутністю взаєморозуміння, що призвело до втрати почуття любові один до одного, зважаючи, що сторони сумісно не проживають, позивач наполягає на розірванні шлюбу, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, жодна з сторін суду не повідомила про примирення та про збереження шлюбу, судом вжито усіх заходів щодо збереження сімї між сторонами у справі, а також зважаючи на те, що відповідач заперечень на позов та доказів на їх підтвердження суду не надала, суд вважає, що є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, а також положенням ст.51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Крім того, суд зазначає, що розірвання шлюбу жодним чином не впливає на обсяг обовязків того з подружжя, з ким не проживає спільна дитина. Згідно ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 640 грн., який було сплачено позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved