Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про захист прав споживача, визнання недійсним договору, стягнення грошових коштів, покликаючись на те, що 29 квітня 2012 року він з метою придбання автомобіля марки КІА через систему «АвтоТак» на суму 130400,00 грн. уклав з ТзОВ «Авто-Просто» угоду №383674. Він на виконання умов договору сплатив на рахунок відповідача вступний внесок в систему «АвтоТак» в сумі 4649,40 грн., що відповідає розміру вступного внеску, сплатив комісію в сумі 46,94 грн. за послуги банка, а також сплатив щомісячний внесок у сумі 1410,49 грн. Вважає, що договір містить явно невигідні йому умови, які відповідачем сформульовані в односторонньому порядку, а тому просить захистити його права споживача шляхом визнання недійсною угоди від 29 квітня 2012 року №383674 із додатками до неї, укладену між [PERSON] та ТзОВ «Авто-Просто», стягнути з відповідача на його користь вступний внесок у сумі 4649,40 грн., щомісячний внесок у сумі 1410,49 грн., а також збитки в сумі 46,94 грн., заподіяні у зв'язку із вчиненням недійсного правочину за послуги банку. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, давши пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належно був повідомлений про час та місце слухання справи, а тому згідно ст.169 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у його відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши інші матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково. Судом встановлено, що 29 квітня 2012 року між позивачем [PERSON] та відповідачем ТзОВ «Авто-Просто» було укладено Угоду №383674 від 29 квітня 2012 року, предметом якої є надання учаснику послуг системи «АвтоТак», спрямованих на придбання автомобіля. /а.с. / Крім того, позивач [PERSON] сплатив на рахунок відповідача вступний внесок в систему «АвтоТак» в сумі 4649,40 грн., що стверджується квитанцією №3 від 02 травня 2012 року /а.с. /, а також комісію в сумі 46,94 грн. за послуги банку згідно рахунку на сплату платежів по квитанції №3 від 02 травня 2012 року, що підтверджується прибутковим касовим ордером №3_01 від 02 травня 2012 року. /а.с. / Згідно квитанції №237 від 18 травня 2012 року позивач [PERSON] сплатив щомісячний внесок у сумі 1410,49 грн. /а.с. / Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до п. 4.2. ст. 4 Правил функціонування системи придбання в групах «АвтоТак» виникнення права на отримання автомобіля залежить від внесення коштів іншими учасниками системи «АвтоТак». Система надання ТзОВ «Авто-Просто» послуг полягає у здійсненні оплати учаснику системи автомобіля постачальнику (підприємство, з яким «Авто-Просто» уклало угоду на постачання автомобілів учасникмм «АвтоТак») за рахунок коштів, сплачених учасниками системи. Згідно з ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Забороняються як такі, що вводять в оману: утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Враховуючи наведене, а також те, що відповідно до угоди, укладеної сторонами, відповідач формує групу учасників системи, надалі створює фонд даної групи за рахунок чистих щомісячних платежів, сплачених учасниками групи, тобто, за кошти учасників системи, а потім один раз на місяць розподіляє фонд групи між учасниками системи, але право на купівлю товару отримують не всі учасники, а тільки ті, які зробили найбільшу кількість авансових чистих щомісячних платежів та задекларували найбільшу кількість чистих щомісячних платежів, суд вважає, що розподіл фонду групу проходить по пірамідальній схемі, що порушує вимоги ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», коли один учасник системи за свої власні кошти без інвестування коштів відповідача оплачує товар іншому учаснику системи. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06 листопада 2009 року правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину. Отже, у задоволенні позовної вимоги щодо визнання угоди від 29 квітня 2012 року №383674 із додатками до неї, укладену між позивачем [PERSON] та відповідачем ТзОВ «Авто-Просто», слід відмовити за безпідставністю, оскільки згідно із ст. 215 ЦК України у разі якщо недійсність правочину встановлена законом, визнання його недійсним судом не вимагається. Згідно з ст. 216 ЦК України Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Враховуючи наведене, суд вважає, що слід стягнути із відповідача ТзОВ «Авто-Просто» на користь позивача [PERSON] 4649,40 грн. - вступного внеску, 1410,49 грн. - щомісячного внеску, а також 46,94 грн. - збитків, заподіяних у зв'язку із вчиненням недійсного правочину за послуги банку, а всього 6151,83 грн. Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх об'єктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позову знайшли своє часткове ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до часткового задоволення.

Outcome: partial