Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди в порядку регресу та просив суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] «СК «ЮНІВЕС» суму виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 14\~338,43 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 1\~600,00 грн. В обґрунтування своїх вимог вказав, що 02.09.2016 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ЮНІВЕС» (надалі - [PERSON] «СК «ЮНІВЕС») та [PERSON] було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, посвідчений полісом № АК/1272037 (надалі - Поліс), у відповідності до умов якого цивільно-правова відповідальність водіїв транспортного засобу (далі - ТЗ) «Renault», державний номерний знак [NUMBER], була застрахована в [PERSON] «СК «ЮНІВЕС» на умовах, визначених спеціальним Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон № 1961-IV). 14.10.2016 року о 17 год. 15 хв. в м. Гадяч Полтавської області по вул. Героїв Майдану, сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля «Renault», державний номерний знак [NUMBER], гр.. [PERSON], та автомобіля ««Audi», державний номерний знак [NUMBER]. Внаслідок ДТП ТЗ отримали механічні пошкодження. Постановою Гадяцького районного суду Полтавської області від 02.11.2016 року по справі № 526/2227/16 [PERSON] було визнано винним у настанні вищезазначеної ДТП. Внаслідок настання зазначеної ДТП автомобіль «Audi», державний номерний знак [NUMBER], отримав механічні пошкодження, а його власнику - [PERSON] було завдано матеріальних збитків. [PERSON] «СК «ЮНІВЕС» було виплачено страхове відшкодування на користь [PERSON] в розмірі 14\~338 грн. 43 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 16165 від 09.06.2017 року. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до Закону № 1961-IV, а саме: пункту «а» пп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння. Доказом того, що Відповідач перебував у стані алкогольного спяніння в момент настання страхового випадку є постанова Гадяцького районного суду Полтавської області від 02.11.2016 року. Враховуючи винність [PERSON] у настанні вищевказаного ДТП, порушення нею обовязків, встановлених Законом № 1961-IV, а також здійснення [PERSON] «СК «ЮНІВЕС» виплати страхового відшкодування потерпілій стороні, відповідачем мають бути компенсовані понесені позивачем збитки в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, відносно заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, доказів поважності причин неявки в судове засідання не надав, клопотань про розгляд справи за його відсутності не надходило. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. За правилами ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.09.2016 року між [PERSON] «СК «ЮНІВЕС» та [PERSON] було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно умов якого на період з 03.09.2016 року до 02.09.2017 року цивільно-правова відповідальність водіїв ТЗ Renault Kangoo, державний номерний знак [NUMBER], була застрахована в [PERSON] «СК «ЮНІВЕС» на умовах, визначених спеціальним Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що підтверджується копією полісу № АК/1272037 від 02.09.2016 року. 02.11.2016 року постановою Гадяцького районного суду Полтавської області № справі № 526/2227/16-п було встановлено, що 14 жовтня 2016 року о 17 год. 15 хв. в м. Гадяч по вул. Героїв Майдану Гнатюк Віталій Анатолійович керував автомобілем [NUMBER], в стані алкогольного спяніння. В цей же час, [PERSON] під час руху здійснив виїзд на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], внаслідок ДТП автомобілі зазнали механічні пошкодження. В звязку з цим, відповідно вищезгаданої постанови, [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст. 124, 130 ч. 1 КУпАП України з застосуванням ст. 36 ч. 2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік. Дана постанова суду набрала законної сили. У відповідності зі ст. 33 Закону № 1961-IV, учасниками вищевказаної ДТП було направлено до [PERSON] «СК «ЮНІВЕС» повідомлення про дану ДТП. 13.03.2017 року до [PERSON] «СК «ЮНІВЕС» звернувся [PERSON] із заявою про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті пошкодження його автомобіля [NUMBER], під час вищезазначеної ДТП, що підтверджується копією відповідної заяви. Як вбачається з копій платіжного доручення від 09.06.2017 року, позивач на підставі страхового акта № ГО-3961/ПЛ від 08.06.2017 року, розрахунку страхового відшкодування по справі № ГО-3961/ПЛ від 08.06.2017 року, звіту № 140 від 07.06.2017 року про оцінку вартості матеріальної шкоди автомобіля [NUMBER], звіту № 140/1 від 07.06.2017 року про оцінку вартості утилізації автомобіля [NUMBER], здійснив виплату страхового відшкодування на користь [PERSON] в сумі 14\~383,43 грн. Відповідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи із змісту ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені в частині 1 ст. 1166 ЦК України, де вказано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з роз'ясненнями п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6, при визначені розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що у разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв'язку із заподіянням шкоди майну. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). У відповідності ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Позивач сплатив [PERSON] збитки, завдані внаслідок ДТП, що підтверджується копіями відповідних платіжних доручень, у звязку з чим до нього перейшло право вимоги до відповідача. Відповідно ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За правилами п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до вимог п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Згідно ст. 29 зазначеного Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Із вимог підпункту 38.1.1 п. 1 ст. 38 Закону № 1961-IV вбачається право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Постановою Гадяцького районного суду Полтавської області від 02 листопада 2016 року встановлено, що [PERSON] здійснив ДТП, перебуваючи в стані алкогольного спяніння. Таким чином, позивач [PERSON] «СК «ЮНІВЕС» набув право зворотньої вимоги до відповідача, як страховик за договором майнового страхування у розмірі виплаченого страхового відшкодування, а саме - 14\~383,43 грн. Станом на час розгляду справи відповідачем відшкодування сплаченої позивачем суми не відбулося, відповідач будь-яких заперечень з приводу суми страхового відшкодування та її виплати не надав, у звязку з чим суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суму виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 14\~338,43 грн. Суд, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, дійшов до висновку про те, що позовні вимоги повністю знайшли своє підтвердження належними доказами по справі, є законними та обґрунтованими, тому підлягають до задоволення. Відповідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд вважає, що з відповідача слід стягнути судові витрати у розмірі 1\~600 грн.

Outcome: approved