Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Таращанської районної державної адміністрації Київської області про визнання протиправним та скасування розпорядження Таращанської районної державної адміністрації від 12.09.2012 №374 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 11 громадянам на території Веселокутської сільської ради Таращанського району Київської області». До початку розгляду судом справи по суті представниця позивача звернулася до суду з заявою про зміну предмета позову. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заяву про зміну предмета позову та просять суд: визнати протиправним та скасувати розпорядження Таращанської районної державної адміністрації від 12.09.2012 №374 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 11 громадянам на території Веселокутської сільської ради Тарашанського району Київської області»; визнати недійсними та скасувати реєстрацію державних актів на земельні ділянки: - держаний акт серія [NUMBER] на земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером [NUMBER], виданим Таращанським держгеокадастру у Київській області на ім'я [PERSON]; - держаний акт серія [NUMBER] на земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером [NUMBER], виданим Таращанським держгеокадастру у Київській області на ім'я [PERSON]; - держаний акт серія [NUMBER] на земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером [NUMBER], виданим Таращанським держгеокадастру у Київській області на ім'я [PERSON]; - держаний акт серія [NUMBER] на земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером [NUMBER], виданим Таращанським держгеокадастру у Київській області на ім'я [PERSON]; - держаний акт серія [NUMBER] на земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером [NUMBER], виданим Таращанським держгеокадастру у Київській області на ім'я [PERSON]; - держаний акт серія [NUMBER] на земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером [NUMBER], виданим Таращанським держгеокадастру у Київській області на ім'я [PERSON] Н О; - держаний акт серія ЯЙ №330757 на земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером 322448 1200:04:005 0072, виданим Таращанським держгеокадастру у Київській області на ім'я [PERSON]; - держаний акт серія [NUMBER] на земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером [NUMBER], виданим Таращанським держгеокадастру у Київській області на ім'я [PERSON]; - кадастровий номер [NUMBER], виданим Таращанським держгеокадастру у Київській області на ім'я [PERSON] на земельну ділянку площею 1,6439 га; - кадастровий номер [NUMBER], виданим Таращанським держгеокадастру у Київській області на ім'я [PERSON] на земельну ділянку площею 1,5 га; - кадастровий номер [NUMBER], виданим Таращанським держгеокадастру у Київській області на ім'я [PERSON] на земельну ділянку площею 1,5 га; - кадастровий номер [NUMBER] виданим Таращанським держгеокадастру у Київській області на ім'я [PERSON] на земельну ділянку площею 2 га; - кадастровий номер [NUMBER] виданим Таращанським держгеокадастру у Київській області на ім'я [PERSON] на земельну ділянку площею 2 га; - кадастровий номер [NUMBER] виданим Таращанським держгеокадастру у Київській області на ім'я [PERSON] на земельну ділянку площею 2 га. В обґрунтування вказаних вимог представниця позивача зазначила, що між позивачем і відповідачем Таращанською районною державною адміністрацією було укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, яка знаходиться в адміністративних межах Веселокутської сільської ради, урочище «Цикове», площею 68 га. Відповідно до пункту 4 даного договору від 01.06.2004 земельна ділянка передається позивачу в оренду строком на 25 років. 01 червня 2004 року між сторонами підписано акт про передачу земель в натурі землекористувачу (орендарю), яким Таращанська РДА в присутності сільського голови Веселокутської сільської ради передала, а позивач прийняв в оренду земельну ділянку площею 68 га згідно викопіювання з плану землекористування, що є додатком до акта. Договір оренди землі від 01.06.2004 зареєстрований у Таращанському відділі Київської обласної філії ДП «Центр державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 05.06.2004 за №6. Пунктом 2 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначено, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. 12 квітня 2007 року до договору оренди землі від 01.06.2004 внесені зміни, відповідно до яких площу орендованої земельної ділянки зменшено до 58 га. 27 січня 2010 року до цього ж договору оренди землі від 01.06.2004 внесені зміни, відповідно до яких площу орендованої земельної ділянки зменшено до 38,85 га. 20 грудня 2012 року до договору оренди землі від 01.06.2004 внесені зміни, відповідно до яких площу орендованої земельної ділянки зменшено до 28,85 га. Формування земельних ділянок здійснюється на підставі документації із землеустрою відповідно до вимог статті 79-1 Земельного кодексу України. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру Відповідно до частини третьої та четвертої цієї статті сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Частиною п'ятою цієї статті визначено, що формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частині шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. 13 листопада 2015 року на підставі розробленої на замовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), передану позивачеві в оренду земельну ділянку було зареєстровано в Державному земельному кадастрі та присвоєно їй кадастровий номер [NUMBER]. З набранням чинності постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» та згідно Закону України «Про державний земельний кадастр», який вступив в дію з 01.01.2013 року Держгеокадастр України користується даними державного земельного кадастру. При цьому, під час виготовлення технічної документації і встановлення меж земельної ділянки в натурі було виявлено, що площа земельної ділянки зменшилась до 24,85 га. Згідно довідки відділу Держземагентства у Таращанському районі Київської області із земель запасу площею 28,28 га, які перебувають в оренді, було передано у приватну власність дві земельні ділянки площею 2 га громадянам [PERSON] та [PERSON] Між тим, розпорядженням Таращанської районної державної адміністрації Київської області від 12.09.2012 №374 було затверджено проект із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам України для ведення особистого селянського господарства на території Веселокутської сільської ради Таращанського району Київської області та вирішено передати у власність 11 громадянам земельні ділянки загальною площею 22,0001 га для ведення особистого селянського господарства на території Веселокутської сільської ради Таращанського району Київської області. Згідно додатку до розпорядження дозвіл надано громадянам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Як вбачається з листа відділу Держгеокадастру у Таращанському районі Київської області та доданих до нього графічних матеріалів з плану землекористування Веселокутської сільської ради Таращанського району Київської області, земельні ділянки з кадастровими номерами [NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER] повністю накладаються на земельну ділянку площею 24,85 га з кадастровим номером [NUMBER], що знаходиться в оренді позивача. Крім того, з вказаного листа слідує, що в межах орендованої земельної ділянки знаходяться також земельні ділянки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] площею 2 га. 20.02.2017 року позивач отримав витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку номер НВ-3208354772017, згідно якого площа орендованої ним земельної ділянки становила 0,2036 га. З наведено вище вбачається, що Державним кадастровим реєстратором всупереч норм чинного законодавства були внесенні відомості щодо сформованої земельної ділянки, що свідчить про перевищення службового становища або корупційного діяння. З 01 січня 2013 року набули чинності Закони України «Про Державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у зв'язку із чим повноваження територіальних органів Держземагенства у частині державної реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди (суборенди) земельних ділянок, земельного сервітуту, користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій) припинилися. По своїй суті державний акт на право власності на земельну ділянку є фактично документом, який посвідчує право власності на земельну ділянку (стаття 126 Земельного кодексу України в редакції, діючий до 01 січня 2013 року) і видавався при державній реєстрації земельних ділянок органами Держземагентства правонаступниками якого є Держгеокадастр. Таким чином до 01 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок із видачею державних актів на право власності на земельні ділянки здійснювалася Держземагенствами, а тому останній є належним співвідповідачем. Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не передбачає видачу державного акту на право власності на земельну ділянку, як документу, який посвідчує відповідне право власності. Відповідно до ст. 9 Закону України від 7 липня 2011 року № 3613-VІ «Про державний земельний кадастр» державний кадастровий реєстратор є державним службовцем, який здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей. Більш того, як слідує з розпорядження Таращанської районної державної адміністрації Київської області №374 проект із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 11 громадянам України був затверджений 12.09.2012 року, при цьому 20.12.2012 року відповідач, приховуючи факт затвердження розпорядження, просить переглянути площу орендованої землі, і як наслідок 20 грудня 2012 року площу земельної ділянки зменшено до 28,85 га. Суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею, у тому числі перелік повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин врегульовано Земельним кодексом України від 25.10.2001 № 2768-ІІІ. Статтею 81 Земельного кодексу України (у редакцїї від 05.09.2012) передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. Відповідно до частини 1 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Розпорядження землями державної власності, відповідно до статті 17 Земельного кодексу України, належить до компетенції місцевих державних адміністрацій. Частинами 2 та 3 статті 116 Земельного кодексу України встановлено, що набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Згідно частини 5 статті 116 Земельного кодексу України надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом. При цьому, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06.09.2012 № 5245-VІ частину 5 статті 116 Земельного кодексу України викладено у наступній редакції: «Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом». З аналізу наведених положень Земельного кодексу України вбачається, що безоплатно у власність земельні ділянки із земель державної або комунальної власності передаються зацікавленим особам у тому разі, якщо вказані земельні ділянки є вільними, тобто не перебувають у власності або користуванні інших громадян чи юридичних осіб. Натомість, земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, можуть бути передані у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Земельні ділянки загальною площею 22,0001 га, передані у власність 11 громадянам на підставі розпорядження Таращанської РДА від 12.09.2012 №374, однак знаходяться у моєму користуванні на підставі договору оренди землі від 01.06.2004, зареєстрованого у Таращанському відділі КОФ ДП «ЦДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 03.06.2004 за №6. Спеціальним законом, яким врегульовані відносини, пов'язані з орендою землі є Закон України «Про оренду землі» від 06.10 1998 № 161 -XІV. Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» (тут і надалі в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваного розпорядження) оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (стаття 13 Закону України «Про оренду землі»). Згідно статті 18 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Відповідно до статті 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Статтею 31 Закону України «Про оренду землі» передбачено, договір оренди землі припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено, викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом, поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря, смерті фізичної особи - орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи - орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства). Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Таким чином, наведеними вище правовими нормами передбачено гарантії прав належного і добросовісного орендаря земельної ділянки на володіння і користування земельною ділянкою, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Засноване на договорі оренди право особи володіти і користуватись земельною ділянкою не може бути достроково припинено з ініціативи орендодавця, якщо це прямо не передбачено у законі чи договорі. На момент винесення Таращанською РДА розпорядження від 12.09.2012 №374 договір оренди землі від 01.06.2004, укладений між позивачем та відповідачем був чинним. Позивач, як орендар земельних ділянок не давав своєї згоди на припинення договору оренди землі та не відмовлявся від права користування земельною ділянкою. Згідно пункту 29 договору оренди від 01.06.2004, розірвання договору в односторонньому порядку допускається виключно за умови систематичної несплати орендної плати. Як слідує з довідки Веселокутської сільської ради від 11.01.2016 №06 у позивача відсутня заборгованість по сплаті орендної плати, позивач своєчасно та у повному обсязі сплачує оренду плату згідно договору оренди землі від 01.06.2004 р. Таким чином, відповідач Таращанська РДА не мав правових підстав для розірвання договору оренди від 01.06.2004 в односторонньому порядку. Позивач звернувся до суду за відновленням своїх порушених прав з відповідним позовом до Київського окружного адміністративного суду 08.02.2016 року. Представник відповідача Таращанської районної державної адміністрації Київської області в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, надавши відповідне заперечення, та пояснила, що дані позовні вимоги не можуть буди задоволенні, оскільки до даного спору слід застосувати позовну давність. Відповідно до норм ст.ст. 257, 258 ЦК України встановлено, що загальний строк позовної давності становить три роки. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою відмови у задоволенні позову. Беручи до уваги вимоги ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, а відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Розпорядження Таращанської районної державної адміністрації № 374 від 12.09.2012 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 11 громадянам на території Веселокутської сільської ради Таращанського району Київської області» та Державні акти на право власності на земельну ділянку були видані у 2012 році. Відповідно до угоди про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 20.12.2012 року укладеної між Таращанською райдержадміністрацією та гр. [PERSON] виданої на підставі заяви гр. [PERSON] від 14.12.2012 року площа орендованої території зменшилася з 38,85 га до 28,85 га. Тому, виходячи з викладеного гр. [PERSON] 14.12.2012 року було відомо про видачу розпорядження Таращанської районної державної адміністрації № 374 та виготовлення громадянами Державних актів на право власності на земельну ділянку. Таким чином, строк позовної давності сплинув 14.12.2015 року. Представник відповідача відділу Держгеокадастру у Таращанському районі Київської області в судове засідання не з'явився, оповіщений у встановленому законом порядку, проте подав заяву в якій поклався на розсуд суду при вирішення даної справи. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог надавши відповідне заперечення. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, надавши відповідне заперечення та просила суд застосувати строки позовної давності. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, надавши відповідне заперечення та просила суд застосувати строки позовної давності. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, надавши відповідне заперечення та просила суд застосувати строки позовної давності. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, оповіщений у встановленому законом порядку проте подав заяву про застосування строків позовної давності, які є підставою для відмови у задоволенні позову. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, оповіщена у встановленому законом порядку проте подала заперечення в якому просила відмовити у задоволенні позову та залучити в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача фермерське господарство «ТІКИЧ», оскільки нею укладено з останнім договір оренди землі № 348 від 25.05.2015. Треті особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, оповіщені у встановленому законом порядку про причини неявки суд не повідомили. Суд, заслухавши пояснення сторін, третіх осіб, дослідивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, приходить до висновку, що у позові необхідно відмовити з наступних підстав. Суд встановив, що між позивачем та відповідачем Таращанською районною державною адміністрацією Київської області було укладено договір оренди землі, відповідно до якого позивач прийняв від останнього у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться в адміністративних межах Веселокутської сільської ради, урочище «Цикове», площею 68 га. Відповідно до пункту 4 договору від 01.06.2004 земельна ділянка передається позивачу в оренду строком на 25 років. 01 червня 2004 року між сторонами підписано акт про передачу земель в натурі землекористувачу (орендарю), яким Таращанська РДА в присутності сільського голови Веселокутської сільської ради передала, а позивач прийняв в оренду земельну ділянку площею 68 га згідно викопіювання з плану землекористування, що є додатком до акта. Договір оренди землі від 01.06.2004 зареєстрований у Таращанському відділі Київської обласної філії ДП «Центр державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 05.06.2004 за №6. 12 квітня 2007 року до договору оренди землі від 01.06.2004 внесені зміни, відповідно до яких площу орендованої земельної ділянки зменшено до 58 га. 27 січня 2010 року до договору оренди землі від 01.06.2004 внесені зміни, відповідно до яких площу орендованої земельної ділянки зменшено до 38,85 га. 20 грудня 2012 року до договору оренди землі від 01.06.2004 внесені зміни, відповідно до яких площу орендованої земельної ділянки зменшено до 28,85 га. 13 листопада 2015 року на підставі розробленої на замовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), передану позивачеві в оренду земельну ділянку було зареєстровано в Державному земельному кадастрі та присвоєно їй кадастровий номер [NUMBER]. Під час виготовлення технічної документації і встановлення меж земельної ділянки в натурі було виявлено, що площа земельної ділянки зменшилась до 24,85 га. Згідно довідки відділу Держземагентства у Таращанському районі Київської області із земель запасу площею 28,28 га, які перебувають в оренді, було передано у приватну власність дві земельні ділянки площею 2 га громадянам [PERSON] та [PERSON] Розпорядженням Таращанської районної державної адміністрації Київської області від 12.09.2012 №374 було затверджено проект із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам України для ведення особистого селянського господарства на території Веселокутської сільської ради Таращанського району Київської області та вирішено передати у власність 11 громадянам (третім особам по справі) земельні ділянки загальною площею 22,0001 га для ведення особистого селянського господарства на території Веселокутської сільської ради Таращанського району Київської області. Згідно додатку до розпорядження дозвіл надано громадянам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Як вбачається з листа відділу Держгеокадастру у Таращанському районі Київської області та доданих до нього графічних матеріалів з плану землекористування Веселокутської сільської ради Таращанського району Київської області, земельні ділянки з кадастровими номерами [NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER] повністю накладаються на земельну ділянку площею 24,85 га з кадастровим номером [NUMBER], що знаходиться в оренді позивача. Крім того, з вказаного листа слідує, що в межах орендованої земельної ділянки знаходяться також земельні ділянки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] площею 2 га. 20.02.2017 року позивач отримав витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку номер НВ-3208354772017, згідно якого площа орендованої ним земельної ділянки становила 0,2036 га. До 01 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок із видачею державних актів на право власності на земельні ділянки здійснювалася Держземагенствами, правонаступниками якого є Держгеокадастр, а тому останній є належним співвідповідачем. Представник позивача стверджує, що 20.12.2012 року відповідач Таращанська районна державна адміністрація Київської області, приховуючи факт затвердження розпорядження № 374 від 12.09.2012 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 11 громадянам на території Веселокутської сільської ради Таращанського району Київської області», просить переглянути площу орендованої землі, і як наслідок 20 грудня 2012 року площу земельної ділянки зменшено до 28,85 га. Земельні ділянки загальною площею 22,0001 га, які передані у власність 11 громадянам на підставі розпорядження Тарашанської РДА від 12.09.2012 №374, знаходяться у користуванні позивача на підставі договору оренди землі від 01.06.2004, зареєстрованого у Таращанському відділі КОФ ДП «ЦДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 03.06.2004 за №6. На момент винесення Таращанською РДА розпорядження від 12.09.2012 №374 договір оренди землі від 01.06.2004, укладений між позивачем та відповідачем був чинним. Позивач, як орендар земельних ділянок, не давав своєї згоди на припинення договору оренди землі та не відмовлявся від права користування земельною ділянкою. Згідно пункту 29 договору оренди від 01.06.2004, розірвання договору в односторонньому порядку допускається виключно за умови систематичної несплати орендної плати. Відповідно до довідки Веселокутської сільської ради від 11.01.2016 №06 у позивача відсутня заборгованість по сплаті орендної плати, позивач своєчасно та у повному обсязі сплачує оренду плату згідно договору оренди землі від 01.06.2004. Дане стверджується поясненнями сторін та третіх осіб, матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України). Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Представник відповідача Таращанської районної державної адміністрації Київської області надав суду клопотання про застосування строку позовної давності і просить відмовити в задоволенні позову в зв'язку з пропуском строку позовної давності. Частиною 1 ст. 261 ЦК України, передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Суд вважає, що позивач довідався або міг довідатися про розпорядження Таращанської районної державної адміністрації № 374 від 12.09.2012 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 11 громадянам на території Веселокутської сільської ради Таращанського району Київської області» в день написання заяви ним від 14.12.2012 року. Отже, перебіг позовної давності в даному випадку почався з 14.12.2012 року та тривав до 14.12.2015 року. Проте, позивач звернувся до суду з позовом про захист своїх порушених прав до Київського окружного адміністративного суду 08.02.2016 року, тобто після спливу строку позовної давності. Питання про поновлення строку позовної давності позивач не ставить. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд приходить до висновку, що строк позовної давності позивачем пропущено, питання про поновлення строку позовної давності не ставиться, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати по оплаті судового збору, підлягають залишенню за позивачем.

Outcome: dismissed