Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики, мотивуючи свої вимоги тим, що 03.12.2016 р. між сторонами укладено договір позики грошових коштів, відповідно до якого позивач передав у власність відповідача грошові кошти в розмірі 2000000, 00 грн., які відповідач зобов`язувалась повернути в повному обсязі до 03.12.2017 р., а у разі неповернення у встановлений строк суми позики сплатити 3% річних від простроченої суми за увесь час прострочення. Оскільки відповідачкою умови договору вчасно не виконані, позивач вимушений звернутись до суду за захистом свої прав та просить стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за договором позики в розмірі 2024658,00 грн. та судові витрати в розмірі 8810.00 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі, не заперечував щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог законодавства, з заявами чи клопотаннями про неможливість розгляду справи у його відсутність до суду не звертався. За таких підстав судом, відповідно до положень ст. 280 ЦПК України, визнано за можливе ухвалити у даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням позивача. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено: що, згідно договору позики грошових коштів від 03.12.2016 року, укладеного між [PERSON] (позивачем - позикодавцем) та [PERSON] (відповідачем - Позичальником) відповідачка отримала в борг від позивача грошові кошти в сумі 2000000,00 грн., які зобов`язувалась повернути до 03.12.2017 року. Відповідно до п.5 цього договору, у разі неповернення позичальником позикодавцю суми позики, у встановлений цим договором строк, позичальник сплачує на користь позикодавця штраф у розмірі 3% від суми позики, встановленої цим договором. 03.12.2017 р. позивач звернувся до відповідачки з вимогою повернути займану суму, проте остання повідомила його, що не в змозі виконати дане зобов`язання належним чином. Згідно ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ч.3 ст.1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві суми боргу, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст.ст. 610, 612 ЦК України, порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Аналізуючи наведені вище норми, з урахуванням наданого позивачем розрахунку, виходячи із встановлених обставин справи та підстав пред`явлених позивачем вимог, суд приходить до висновку про те, що з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача сума заборгованості за договором позики в розмірі 2000000,00 грн. та 3% річних за період з 04.12.2017 р. по 03.05.2018 р. в розмірі 24658,00 грн., а всього 2024658,00 грн. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141, ЦПК України оскільки позов підлягає задоволенню, тому з відповідач на користь позивача необхідно стягнути 8810,00 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved