Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, яким просить визначити [PERSON] додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після діда [PERSON] , померлого [INFO] . Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер дідусь [PERSON] . Батько позивача, відповідно син [PERSON] [PERSON] , помре 24.04.2005. Після смерті дідуся відкрилась спадщина, що складається з квартири [ADDRESS] , яка належала померлому та його дружині [PERSON] , яка померла [INFO] сину померлої [PERSON] [PERSON] Одинадцятою ХДНК відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. [PERSON] постійно проживав разом із [PERSON] на час її смерті свідоцтво про право на спадщину не отримав та не переоформив на себе право власності на належну йому частину спадщини. Позивач своєчасно до нотаріальної контори не звернувся із заявою про прийняття спадщини, оскільки на момент смерті діда виповнилось 20 років та на той час проживав за іншою адресою зі своєю матір`ю [PERSON] , яка є інвалідом 2 групи, потребувала постійного нагляду у зв`язку із тяжким станом здоров`я, внаслідок перенесеної операції. Позивач вимушений при таких обставинах постійно тоді та на сьогоднішній час забезпечувати матір фінансово, а тому не мав можливості своєчасно звернутися до нотаріальної контори. Позивач також зазначає, що у власності будь-якого житла не має, при цьому, на його утриманні перебувають матір, дружина та троє малолітніх дітей. Крім того, позивач звертає увагу на те, що 17.10.2014 звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом про визнання права власності в порядку спадкування та рішення суду відмовлено, що апеляційним судом залишено без зміни. У 2015 позивача звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом про встановлення факту прийняття спадщини, позов залишено без розгляду. Крім того, 25.07.2014 Харківська міська рада звернулася до Московського районного суду м. Харкова про визнання спадщини відумерлою, між тим рішення суду позов залишено без задоволення. Із вказаних судових рішеннях вбачається наявність спадкоємця [PERSON] та не вирішення питання щодо надання останньому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. 22.05.2018 представником відповідача наданий відзив на позовну заяву, із змісту якої вбачається. що відповідач не вимоги позову не визнає та просить в його задоволені відмовити. Мотивуючи доводи відзиву представник відповідача зазначає, що позивач пропустив строк для звернення із заявою про прийняття спадщини після смерті діда [PERSON] не з поважних причин, оскілки скрутне матеріальне становище, погіршення самопочуття матері позивача не є поважними причинами. Крім того, зазначає, що [PERSON] вже звертався до Московського районного суду м. Харкова з позовом про визнання права власності на спадкове майно та йому було відмовлено. Позивач скористався правом надання відповіді на відзив на позовну заяву, в якої фактично підвереджує доводи позову, наполягаючи на тому, що причини пропуску строку є поважними через виникнення істотних труднощів. У додаткових поясненнях позивач посилається і на те, що з 2014 тривали судові процеси з приводу інших предметів позовів, що також стало поважною причиною пропуску строку. В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позову та просив позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, будучи належним чином сповіщеним про день, час та місце судового розгляду, заяв про поважні причини своєї відсутності або про слухання справи за його відсутності не надав. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином сповіщеним про день, час та місце судового засідання, будь-яких заяв про поважні причини своєї відсутності або про слухання справи за його відсутності також не надав. Суд, вивчивши доводи позивача, заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи із такого. Так, судом встановлено, що [PERSON] є онуком [PERSON] , [INFO] . [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно. Такі обставини підтверджено копіями свідоцтва про народження, Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.ст. 126,133, 135 Сімейного кодексу України, Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть, свідоцтва про смерть, свідоцтва про право власності на житло, довідки КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» (а.с.7-15,29). Позивач посилається на те, що оскільки на момент смерті діда йому виповнилось 20 років та на той час проживав за іншою адресою зі своєю матір`ю [PERSON] , яка є інвалідом 2 групи, потребувала постійного нагляду у зв`язку із тяжким станом здоров`я, внаслідок перенесеної операції, вимущений при таких обставинах постійно тоді та на сьогоднішній час забезпечувати матір фінансово, а тому не мав можливості своєчасно звернутися до нотаріальної контори, а також і те, що на його утриманні перебувають матір, дружина та троє малолітніх дітей. На підтвердження таких обставин позивачем надано копії медичної документації щодо стану здоров`я [PERSON] , посвідчення серії [NUMBER] , що підвереджує інвалідність 2-ї групи [PERSON] , свідоцтва про шлюб та свідоцтва про народження дітей, акту про прописку та місце мешкання, обстеження матеріально-побутових умов проживання дитини, інформації про місце проживання (а.с.34-48). Судом також встановлено, що сторони звертались до Московського районного суду м. Харкова щодо визнання права власності на спадкове майно після смерті [PERSON] . Так, рішенням Московського районного суду м. Харкова від 16.03.2015 в задоволені позовних вимог [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті дідуся [PERSON] , відмовлено, що залишено без зміни ухвалою апеляційного суду Харківської області від 19.05.2015, зокрема, з посиланням на право позивача звернутися до суду із позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ст. 1272 ЦК України. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 07.11.2017 позовну заяву [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини, визнання прав власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] залишено без розгляду. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 28.07.2015 позовні вимоги Харківської міської ради до [PERSON] про визнання спадщини відумерлою та передачу територіальної громади залишено без задоволення. Постановою апеляційного суду Харківської області від 08.02.2018 вищевказане рішення суду залишено без зміни. Підставами для ухвалення таких рішень стало те, що після смерті [PERSON] є спадкоємець [PERSON] , який вживає заходи щодо оформлення права власності на спадкове майно та не вичерпав передбачених законом правових механізмів реалізації своїх прав на прийняття спадщини (а.с. 148-158). Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п.24 постанови Пленуму верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцево дає відповідь на питання про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Статтею 13 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вбачається, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 вбачається, що при вирішені питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватися правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Отже, аналізуючи вищевикладене, суд приймає до уваги доводи позивача про пропущення строку подання заяви до нотаріальної контори для прийняття спадщини за законом після смерті дідуся, практику Європейського суду з прав людини, наявність судових процесів з 2014, і те, що факт пропуску\~позивачем строку\~для прийняття\~спадщини не\~є підставою\~для усунення\~останнього від\~спадкування,\~а тому суд вважає, що причини, на які посилається позивач є поважними, а тому є підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини строком в один місяць з дня набрання рішенням суду законної сили.

Outcome: approved