overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і в обґрунтовування позовних вимог пояснив, що 11.01.2005року він зареєстрував шлюб з відповідачкою у відділі реєстрації актів цивільного стану Свердловського міського управління юстиції у Луганській області , про що зроблений актовий запис № 3. Від сумісного проживання сторони мають дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою виявилося невдалим і не склалося. Причинами розпаду сім,ї є різні погляди на життя , нерозуміння одне одного , в зв,язку з чим між сторонами стали виникати сварки, були втрачені почуття любові та поваги одне до одного. Шлюбні стосунки припинені. Поновлення шлюбних стосунків неможливо, як не можливе поновлення сім,ї з відповідачкою. З огляду на вищенаведене збереження шлюбу та подальше спільне життя з відповідачкою суперечить його інтересам та унеможливлює примирення з відповідачкою. Позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач у судове засідання не з,явився, але надав письмову заяві в якій зазначив, що справу просить розглянути без його присутності, підтримує позовні вимоги в повному обсязі, строк для примирення йому не потрібний, просить розірвати шлюб. Відповідачка в судове засідання не з,явилась, але але надала письмову заяві в якій зазначила, що справу просить розглянути без її присутності, позов визнає в повному обсязі, строк для примирення їй не потрібний, просить розірвати шлюб. Суд дослідивши матеріали справи, вважає , що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно ст. 110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Із свідоцтва про шлюб (а.с.5) убачається, що 11.01.2005 року, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], якій після одруження було присвоєне прізвище [PERSON], про що є актовий запис № 3, зроблений у відділі реєстрації актів цивільного стану Свердловського міського управління юстиції у Луганській області. В судовому засіданні було встановлено, сторони припинили шлюбно-сімейні відносини з квітня 2013 року. Причиною розпаду родини є подружня зрада зі сторони позивача, також різні погляди на життя, нерозуміння одне одного, в зв,язку з чим між сторонами стали виникати сварки, тобто вже втрачені почуття любові та поваги одне до одного. Позивач та відповідачка вважають, що примирення між ними не може бути, оскільки сім'я розпалась остаточно. Таким чином, на підставі вищевикладеного суд вважає, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу є недоцільним, оскільки суперечить інтересам сторін. На підставі ст. ст. 110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і в обґрунтовування позовних вимог пояснив, що 21.11.2008 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Свердловського міського управління юстиції Луганської області. Вд сумісного проживання вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] Одруження з відповідачкою виявилось невдалим, на теперішній час шлюбні відносини фактично припинені, з лютого 2014 року вони живуть окремо та мають окремий бюджет. Між ними склалася психологічна несумісність і сторони домовились розійтися без сварок. Відповідачці відомо, що він звернувся до суду з даним позовом, також вона згодна з позовом. Оскільки вони раніше вже розходились та мешкали окремо, тому час на примирення їм не потрібен. Сторони вважають, що сім,я розпалась остаточно. Син на теперішній час мешкає з відповідачкою . Позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач у судове засідання не з,явився, але надав письмову заяві в якій зазначив, що справу просить розглянути у його відстуність , підтримує позовні вимоги в повному обсязі, строк для примирення йому не потрібний, просить розірвати шлюб. Відповідачка в судове засідання не з,явилась,але надала суду письмову заяві в якій зазначила , що справу просить розглянути у її відстуність , підтримує позовні вимоги в повному обсязі, строк для примирення ій не потрібний , просить розірвати шлюб. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно ст. 110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Із свідоцтва про шлюб (а.с.5) убачається, що 21.11.2008 року, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , якій після одруження було присвоєне прізвище [PERSON] , про що є актовий запис № 632, зроблений у відділі реєстрації актів цивільного стану Свердловського міського управління юстиції Луганської області. В судовому засіданні було встановлено, сторони припинили шлюбно-сімейні відносини з лютого 2014 року. Причиною розпаду родини є психологічна несумісність їх характерів, в наслідок чого вони постійно сварилися. Позивачка та відповідач вважають, що примирення між ними не може бути, оскільки сім'я розпалась остаточно, так як позивач ще до подання позову до суду неодноразово залишав сім,ю та проживав окремо . Таким чином, на підставі вищевикладеного суд вважає, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу є недоцільним, оскільки суперечить інтересам сторін. На підставі ст. ст. 110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і в обґрунтовування позовних вимог пояснив, що 25.01.1997року він зареєстрував шлюб з відповідачкою у відділі ЗАГС м. Свердловська Луганської області, про що зроблений актовий запис № 34. Від сумісного проживання сторони мають дві доньки: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] У нього і у відповідачки перший шлюб. Спільне життя у позивача з відповідачкою не склалося, через різні характери і різні погляди на сімейні стосунки, в сім,ї виникали непорозуміння та сварки, які привели до розпаду сім,ї. Ним неодноразово приймались дії до збереження шлюбу, однак відповідачка прийняла рішення залишити сім,ю та поїхати на постійне місце проживання до м. Луганська разом з дітьми, тому примирення не може бути. З серпня 2013року сторони припинили спільне життя , проживають окремо, не ведуть спільне господарство, мають окремий бюджет. Після фактичного розриву сімейних стосунків у них не залишилося неврегульованих майнових питань , зокрема спору про поділ спільного майна, набутого за час шлюбу. Крім того між сторонами повністю врегульовано питання щодо розміру його допомоги на утримання дітей, які залишились з відповідачкою. Обов,язки щодо утримання дітей він виконує добросовісно в повному обсязі , шляхом надання матеріальної допомогу добровільному порядку за домовленістю з відповідачкою. Позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач у судове засідання не з,явився, але надав письмову заяві в якій зазначив, що справу просить розглянути без його присутності, підтримує позовні вимоги в повному обсязі, строк для примирення йому не потрібний, просить розірвати шлюб. Відповідачка в судове засідання не з,явилась, але надала письмову заяві в якій зазначила, що справу просить розглянути без її присутності, позов визнає в повному обсязі, строк для примирення їй не потрібний, просить розірвати шлюб. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно ст. 110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Із свідоцтва про шлюб (а.с.18) убачається, що 25.01.1997 року, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], якій після одруження було присвоєне прізвище [PERSON], про що є актовий запис № 34, зроблений у відділі ЗАГС м. Свердловська Луганської області. В судовому засіданні було встановлено, сторони припинили шлюбно-сімейні відносини з серпня 2013 року. Причиною розпаду родини є те, що у сторін різні характери і різні погляди на сімейні стосунки, тому в сім,ї виникали непорозуміння та сварки, які привели до розпаду сім,ї. Позивачка та відповідачка вважають, що примирення між ними не може бути, оскільки сім'я розпалась остаточно. Таким чином, на підставі вищевикладеного суд вважає, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу є недоцільним, оскільки суперечить інтересам сторін. На підставі ст. ст. 110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і в обґрунтовування позовних вимог пояснив, що 31 жовтня 2006року він уклав шлюб з відповідачкою, який вони зареєстрували у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснодонського міськрайонного управління юстиції у Луганській області, про що є відповідний актовий запис №501. Від сумісного проживання дітей у сторін немає. Під час спільного проживання між ними склалися неприязні відносини, стали часто відбуватися безпричинні сварки, внаслідок чого їх подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити його інтересам. У зв,язку з цим у лютому 2010 року позивач припинив з відповідачкою шлюбні стосунки і перестав вести спільне господарство. Спільне майно сторони не ділили. Дружина на розірвання шлюбу згодна. Позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач у судове засідання не з,явився, але надав письмову заяві в якій зазначив, що справу просить розглянути без його присутності, підтримує позовні вимоги в повному обсязі, строк для примирення йому не потрібний, просить розірвати шлюб. Відповідачка в судове засідання не з,явилась, але надала письмову заяві в якій зазначила, що справу просить розглянути без її присутності, позов визнає в повному обсязі, строк для примирення їй не потрібний, просить розірвати шлюб Суд дослідивши матеріали справи, вважає , що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно ст. 110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Із свідоцтва про шлюб (а.с.5) убачається, що 31.10.2006 року, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], якій після одруження було присвоєне прізвище [PERSON], про що є актовий запис № 501, зроблений у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснодонського міськрайонного управління юстиції у Луганській області. В судовому засіданні було встановлено, сторони припинили шлюбно-сімейні відносини з лютого 2010 року. Причиною розпаду родини є те, що під час спільного проживання між ними склалися неприязні відносини, стали часто відбуватися безпричинні сварки, внаслідок чого їх подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити їх інтересам. Позивачка та відповідач вважають, що примирення між ними не може бути, оскільки сім'я розпалась остаточно. Таким чином, на підставі вищевикладеного суд вважає, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу є недоцільним, оскільки суперечить інтересам сторін. На підставі ст. ст. 110-112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і зазначає, що 03.02.2000 року помер його дід [PERSON], батько його матері [PERSON], яка також померла 22.01.2009 року, а 26.05.2011 року померла його баба [PERSON]. Після смерті вказаних осіб відкрилась спадщина за законом, яка складається з житлового будинку № 6 по вул.Вишневій в с.Розівка, Коростенського району, та з 6 земельних ділянок. Він є єдиним спадкоємцем за законом. Враховуючи ці обставини, позивач звернувся до суду з заявою про визнання права власності на спадкове майно. Позивач подав заяву, в якій він просить позов задовольнити та розглянути справу без його участі. Відповідач до суду не зявився, подав відповідну заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, проти позову не заперечує позов визнає. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін на підставі поданих доказів. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, давши їм оцінку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 03.02.2000 року помер [PERSON] Ефімович- дід позивача, 22.01.2009 року померла [PERSON] мати позивача, 26.05.2011 року померла [PERSON] - баба позивача, а 07.09.2014 року помер [PERSON], дядько позивача. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом, яка складається з з житлового будинку № 6 по вул.Вишневій в с.Розівка, Коростенського району, та з 6 земельних ділянок, що за життя належали померлим. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом. Правовідносини з приводу спадкування, що виникли між сторонами врегульовані ст.ст.548-549 ЦК України 1963 року, який діяв на час виникнення спірних правовідносин. А також ст.ст.1268, 1270 ЦК України, згідно яких визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Ці дії повинні бути виконані на протязі шести місяців з часу відкриття спадщини, які позивач виконав. Відповідно до ст.1268 ч.5 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане майно нотаріусом відмовлено через відсутність на час відкриття спадщини правовстановлюючих документів, та неточності в анкетних даних вказаних осіб. Судом встановлено, що за життя спадкодавцям належало спадкове майно, однак вони не оформляли своїх спадкових прав. Всі спадкоємці є близькими родичами позивача. Відповідно до ст..328 ч.1 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити, оскільки дані вимоги обґрунтовані, а їх законність стверджується документами та матеріалами справи. Спадкодавці за життя володіли і користувались спадковим майном і не видача за життя правовстановлюючого документу на житловий будинок не говорить про позбавлення їх права власності на таке майно, а говорить про несвоєчасне документальне оформлення прав власника. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом із врахуванням заяви щодо зміни предмету позовних вимог про визнання права власності на транспортний засіб марки LEXUS RX350, легковий універсал-В, номер шасі (кузов, рама) 2T2BK1BAXAC066315, чорного кольору, 2010 року випуску. В обґрунтування вимог посилається на факт придбання транспортного засобу на підставі правочину, а саме Довідки-рахунку серії ААЕ№340017 від 05.08.2015 року, що в силу вимог ст.ст. 204, 316, 321 та 328 ЦК України є підтвердженням правомірного набуття у власність майна, а отже позивач вважає незаконними та неправомірними дії відносно скасування державної реєстрації транспортного засобу на його імя на підставі абзацу 3 п. 40 Постанови КМУ «Про порядок державної реєстрації, перереєстрації, зняття з обліку автомобілів, мотоциклів усіх типі, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» за №1388 від 07.09.1998 року, та проведення перереєстрації на попереднього власника. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав через представника заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує з підстав викладених в позовній заяві, просить позов задоволити та не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] не зявилася в судове засідання, не повідомивши причин неявки, хоч повідомлялась належним чином про час та місце судового засідання рекомендованою кореспонденцією, а тому

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і мотивує його тим, що 20.02.2008 року ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] уклали кредитний договір № 003-18056-200208 від 20.02.2012 року. Уклавши з ПАТ «Дельта банк» кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності [PERSON] систематично порушував свої договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості. [PERSON] неодноразово був повідомлений про виникнення заборгованості по оплаті передбачених договором платежів перед ПАТ «Дельта банк». Однак на даний час кредитна заборгованість позичальником погашена не була. Таким чином, станом на 11.04.2014 року за відповідачем по укладеному з ПАТ «Дельта банк» Кредитному договору № 003-18056-200208 від 20.02.2008 року рахується заборгованість на загальну суму 1074,43 грн., яка складається з: тіла кредиту - 916 грн. 88 коп., заборгованість за відсотками - 10,85 грн.., заборгованість за комісіями - 146 грн. 70 коп. Позивач просить суд прийняти рішення про стягнення з відповідача заборгованість по кредитному договору на загальну суму 1074 грн. 43 коп., а також судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча і був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що 20.02.2008 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 003-18056-200208. (а.с. 5-7). Відповідно до пункту 1.1 вищевказаного договору, позивач надає кредит відповідачу на загальну суму 4 889,50 грн. і у відповідності до п. 2,3 відповідач сплачує за користування кредитом проценти, виходячи зі ставки 10 % в рік. Між сторонами склалися цивільно-правові відносини, що витікають з договору № 003-18056-200208 від 20.02.2008 року. Згідно з п.п. 3.1-3.8 зазначеного договору, відповідач зобов'язався щомісяця сплачувати платежі, визначені цим договором. Згідно з ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та умов закону. Відповідно до наданого позивачем розрахунку сума заборгованості по договору № 003-18056-200208 від 20.02.2008 року станом на 11.04.2014 року становить 1074 грн. 43 коп., з них тіло кредиту - 916 грн. 88 коп., заборгованість за відсотками - 10,85 грн., заборгованість за комісіями - 146 грн. 70 коп. (а.с. 4). Отже, загальна сума заборгованості за кредитним договором 1074 грн. 43 коп., з них тіло кредиту - 916 грн. 88 коп., заборгованість за відсотками - 10,85 грн., заборгованість за комісіями - 146 грн. 70 коп., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно з ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і обґрунтовує його тим, що 09 січня 2014 року відповідач позичив у нього 3200грн., які зобов'язався повернути до 15.04.2014 року, що підтверджується розпискою. Отже, між ним та відповідачем був укладений договір позики. В порушення договірних зобов'язань відповідач суму позики йому не повернув. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь суму позики 3200грн. та судовий збір. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі з зазначених в позові підстав та просив їх задовольнити, пояснивши, що на час розгляду справи борг відповідач не повернув. Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з'явилася. Суд, заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що 09 січня 2014 року позивач [PERSON] надав відповідачу [PERSON] в позику кошти в сумі 6000грн., які відповідач зобов'язався повернути в строк до 15.04.2014 року. Факт передачі грошових коштів у сумі 3200 грн. відповідачу та його обов'язок повернути їх до 15.04.2014 року підтверджується розпискою (а.с.4). Між сторонами склалися цивільно-правові відносини, що витікають з договору позики. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України розписка позичальника є підтвердженням укладення договору позики. Згідно з ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. У порушення договірних зобов'язань, що виникли між сторонами, відповідач суму позики позивачу не повернув. Враховуючи викладене, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню сума боргу за договором позики в розмірі 3200грн. У відповідності з ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений судовий збір в розмірі 243грн. 60коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і посилаючись на неналежне виконання відповідачем судового рішення та договірних зобов`язань за договором кредиту № 24-12/80 від 25.04.2008 року, просить стягнути з відповідача визначену станом на 13.07.2017 року заборгованість по відсоткам за зазначеним договором в сумі: 27238,11 доларів США. Позивач свого представника в судове засідання не направив, надіславши клопотання про розгляд справи за відсутності свого представника. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав. З урахуванням положень ст. ст. 128-131, 223 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін по справі для її розгляду по суті заочно за відсутності позивача. Вислухавши відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд у судовому засіданні встановив наступне. Між сторонами укладено договір кредиту № 24-12/80 від 25.04.2008 року, за умовами якого відповідачу був наданий кредит. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 12.03.2015 року, яке набрало законної сили, задоволено позовні вимоги позивача до відповідача про стягнення заборгованості за договором кредиту № 24-12/80 від 25.04.2008 року та з відповідача стягнуто визначену станом на 01.03.2014 року заборгованість за кредитом, відсоткам, пеню і комісію. Посилаючись на невиконання рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12.03.2015 року та договірних зобов`язань за договором кредиту № 24-12/80 від 25.04.2008 року, позивач просить стягнути з відповідач заборгованість за відсотками за користування кредитом за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором. Після постановлення рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12.03.2015 року та набрання ним законної сили, кредитний договір припинив свою. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора надає останньому право лише на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України. Такої ж правової позиції дотримується і Верховний Суд у своїй постанові від 14.02.2018 року, постановленій у справі № 564/2199/15-ц. За таких обставин, позов не задовольняється. Оскільки позов не задовольняється, то відповідно до ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: dismissed