Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів та просить зобов`язати Південне управління капітального будівництва Міністерства оборони України та Товариство з обмеженою відповідальністю „УВГП-СИСТЕМА провести відселення неповнолітнього [PERSON] , який зареєстрований та мешкає за адресою: [ADDRESS] з одночасним наданням [PERSON] , в інтересах якого діє його законний представник - [PERSON] іншого рівнозначного житла у м. Одеса; стягнути з відповідачів судовий збір на користь позивача. При цьому посилається на те, що [PERSON] , який є законним представником [PERSON] вселився до приміщення загальною площею 33,75 кв.м. будівлі [ADDRESS] у 2006 році на підставі дозволу Квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеси. У 2012 році позивач звернувся з письмовим запитом до Шевченківського ВМ Приморського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області про надання документів, що стали підставою для реєстрації місця проживання позивача. Листом Шевченківського ВМ Приморського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області від 29.02.2012 року за № 31/22-П01 позивача було повідомлено про те, що надати документи, що стали підставою реєстрації [PERSON] за адресою [ADDRESS] не є можливим, так як вони були знищені по закінченню терміну зберігання. Як вбачається зі змісту листа-відповіді в.о. завідуючого СГІРФО Шевченківського ВМ Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області вих. N 31/22-П01 від 29.02.2012 р. реєстрація місця проживання позивача за адресою: [ADDRESS] (в/ч [NUMBER] ) в березні 2006 року була проведена законно та на підставі усіх необхідних документів, які на той час вимагалися паспортною службою, але, в свою чергу, копії цих документів надати заявнику не можливо у зв`язку з їх знищенням за терміном зберігання. Реєстрація позивача за адресою: [ADDRESS] ) ніким недійсною не визнана. До досягнення дитиною 10 років її місце проживання може бути зареєстроване лише за місцем проживання батьків (або одного з них). Починаючи з 2012 року по день звернення до суду з цим позовом неодноразово державні виконавці в супроводі працівників КП «Будова» та інших невідомих осіб регулярно прибувають до житлового будинку, де проживає позивач з метою його разом з його батьками виселення. Будь-яких дозвільних документів при цьому надано не було. Рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради за № 363 від 26.09.2013 року змінено статус гуртожитку, розташованого за адресою: [ADDRESS] на житловий будинок. В зв`язку з викладеним вони звернулися до суду з вказаним позовом та просять його задовольнити. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. \~ \~ \~ \~Представники відповідачів в судовому засіданні позов не визнали, вважали його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, також надавали суду письмові відзиви на позов. \~ \~ \~ \~Представник третьої особи Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси в судовому засіданні з позовом не погодився. Представник третьої особи Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином. Вислухавши пояснення представників сторін, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що Південне управління капітального будівництва Міністерства оборони України є правокористувачем та замовником будівництва земельної ділянки кадастровий номер 5110137500:44:001:0057 за адресою: [ADDRESS] ) яка знаходиться у державній власності. Відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.03.2018 року, жодного гуртожитку та жодної житлової будівлі за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано. 09.09.2016 р. проведена реєстрація земельної ділянки кадастровий номер: 5110137500:44:001:0057 за адресою: [ADDRESS] ) за Державою. (а.с. 47 50) Всі будівлі які знаходяться на території військового містечка № [NUMBER] (в/ч [NUMBER] ), по [ADDRESS] , в тому числі будівля № 9, яку займає [PERSON] разом із своєю сім`єю, включаючи [PERSON] , є військовим майном, що належать державі в особі Міністерства оборони Україні та обліковуються в Квартирно-експлуатаційному відділі м. Одеси. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] його батьками є батько [PERSON] та мати [PERSON] . (а.с. 12) \~ \~ \~ \~Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 05.03.2012 року було виселено [PERSON] , [PERSON] з двох приміщень загальною площею 33,75 кв.м. адміністративної будівлі № 9 військового містечка № [NUMBER] , що знаходиться за адресою [ADDRESS] . (а.с. 82 83) \~ \~ \~ \~Рішенням апеляційного суду Одеської області від 01.07.2013 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 05.03.2012 року змінено, викладено резолютивну частину рішення в наступній редакції: „Зобов`язати [PERSON] , [PERSON] усунути перешкоди у здійсненні Міністерству оборони України та Квартирно-експлуатаційному відділу м. Одеси права користування та розпорядження двома приміщеннями площею 33,75 кв.м. адміністративної будівлі № 9 військового містечка № [NUMBER] , що знаходиться за адресою [ADDRESS] , шляхом звільнення цього приміщення. Як вбачається з мотивувальної частини вказаного рішення суду судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що в період проходження військової служби [PERSON] разом з сім`єю ( дружина та син), у зв`язку з відсутністю в нього постійного житла в м. Одесі, було надано для тимчасового проживання два приміщення загальною площею 33,75 кв.м. адміністративної будівлі № 9 військового містечка № [NUMBER] в [ADDRESS] . Згідно витягу з протоколу № 2 засідання житлової комісії штабу та управління Південного оперативного командування від 19.01.2005 року [PERSON] був забезпечений житлом за рахунок житлового фонду Міністерства оборони України (на склад сім`ї - він, дружина, син), а саме 3-х кімнатною квартирою в [ADDRESS] . Відповідача [PERSON] знято з реєстраційного обліку зі спірного приміщення 21.04.2006 року та зареєстровано 05.05.2006р. за адресою: [ADDRESS] . Однак спірне приміщення відповідачі [PERSON] та його син [PERSON] не звільнили. Військовослужбовцями вони не являються. Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що приміщення, яке займають відповідачі не є гуртожитком, не зареєстровані у виконкомі як гуртожиток, займають дане приміщення без правових підстав, власник будівлі № 9 - Міністерство оборони України має право вимагати на підставі ст.391 ЦК України усунення перешкод у здійсненні права володіння та користування приміщенням. (а.с. 84 85) 11.07.2014 року незважаючи на рішення судів про виселення [PERSON] , останній здійснює реєстрацію місця проживання свого сина [PERSON] 2011 року народженні за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до списку мешканців, які проживають в будівлях, що використовуються для тимчасового проживання на території військового містечка № [NUMBER] Одеського гарнізону по КЕВ м.Одеси станом на 01.03.2017 р. [PERSON] в черзі на забезпечення житлом не перебуває, ордер йому не надавався, був заселений командуванням в/ч [NUMBER] , та отримав квартиру від МОУ та звільнений з лав ЗСУ. Відповідно ст.ст. 1, 2 Закону України „Про правовий режим майна у Збройних Силах України військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. Міністерство оборони України як центральний орган управління Збройних Сил України здійснює управління військовим майном. Згідно ст.ст. 3, 4 Закону України „Про правовий режим майна у Збройних Силах України майно, з моменту надходження до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною, набуває статусу військового майна та обліковується у органах квартирно-експлуатаційної служби Збройних Сил України. Відповідно до ст. 14 Закону України „Про Збройні Сили України майно, закріплене за військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, є державною власністю та належить їм на праві оперативного управління. Особливості правового режиму майна Збройних Сил України визначаються відповідним законом. Таким чином, оскільки [PERSON] батько [PERSON] , згідно рішення апеляційного суду Одеської області від 01.07.2013 року, не має права користування двома приміщеннями площею 33,75 кв.м. адміністративної будівлі № 9 військового містечка № [NUMBER] , що знаходиться за адресою [ADDRESS] , тому його син [PERSON] 2011 року народження, також не має право на вказане приміщення, оскільки його право є похідним від права його батька [PERSON] . Враховуючи вищевикладене, в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed