Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу (а.с. 2). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 14 березня 2007 року вони з відповідачкою уклали шлюб. Від цього шлюбу дітей не мають. Спільне життя з відповідачкою не склалося внаслідок того, що в них з відповідачкою різні погляди на життя, на ґрунті чого виникали сварки. З 2008 року фактичні шлюбні відносини припинені. Відповідачка не бажає розірвати шлюб в органах РАЦСу у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з зазначеним позовом про розірвання шлюбу. У судове засідання позивач не зявився, але надіслав до суду заяву, в якій просив суд про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, без надання строку для примирення. Також позивач в заяві зазначив, що в разі неприбуття в судове засідання відповідачки, не заперечує на прийняття заочного рішення у справі. Відповідачка у судове засідання не зявилася, про дату час та місце розгляду справи двічі повідомлялася належним чином. Так, судом, у відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, надсилалися судові повістки про виклик до суду, однак, відповідно до повернутих поштових повідомлень відповідачка за вказаною адресою не проживає, що свідчить про неможливість вручення відповідачці судових повісток та відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України в цьому випадку вважається, що судовий виклик вручений відповідачці належним чином. У звязку з неявкою сторін в судове засідання, судом, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи вказані факти, згоду позивача, що викладена у його письмовій заяві, суд вважає за можливе у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України ухвалити рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та підлягаючою задоволенню із наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов'язані з припиненням шлюбу між подружжям, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Сімейним Кодексом України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Зі свідоцтва про шлюб вбачається, що 14 березня 2007 року Виконавчим комітетом Виноградівської сільської ради Арцизького району Одеської області зареєстровано шлюб між сторонами, про що було зроблено відповідний актовий запис за № 6 (а.с. 7). Шлюб у сторін перший, спільних дітей не мають. Згідно довідки № 352 від 11.03.2015р., виданої Виноградівською сільською радою Арцизького району Одеської області [PERSON] за адресою с.Виноградівка Арцизького району Одеської області, вул.Паризької Комуни, буд. № 79 з 2008 року не проживає (а.с. 8). Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. У відповідності до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що шлюб носить формальний характер. Сторони фактично припинили подружні стосунки, відносини не підтримують, спільно не проживають. Суперечки матеріального характеру, майнових претензій один до одного в них немає, спору про поділ майна, що є спільною власністю, немає. Позивач перебуває у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] (а.с. 16). За таких обставин суд вважає, що сімя розпалася, подальше спільне проживання сторін і збереження їхньої родини неможливо, родина розпалася остаточно й шлюб між ними варто розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про шлюб у звязку з реєстрацією шлюбу відповідачка змінила прізвище, у якої до шлюбу було прізвище «Унтила». Приймаючи до уваги, що відповідачка не подала заяви до суду про зміну свого наявного прізвище на дошлюбне, суд не вбачає підстав для зміни прізвища. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд також вважає за необхідне розяснити, що згідно абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved