Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 27 березня 2008 року між позивачем та позичальником [PERSON] був укладений кредитний договір №795605/ФЛ про надання останньому кредиту в сумі 54000.00 гривень зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 17.5% річних та строком повернення кредиту до 20 березня 2013 року, відповідно до умов якого позивач виконав перед відповідачем зобов'язання за договором, а позичальник попри взяті на себе зобов'язання не виконує умов кредитного договору стосовно своєчасного повернення отриманого кредиту та сплати нарахованих відсотків за користування кредитом, внаслідок чого станом на 26 лютого 2013 року виникла заборгованість за кредитом в сумі 52769 гривень 34 копійки, по відсотках в сумі 19655 гривень 23 копійки, нарахована пеня в сумі 6300 гривень 14 копійок та штрафи в сумі 5400 гривень; заборгованість по страховці в сумі 3541 гривня 41 копійка, по відсотках по страховці в сумі 2019 гривень 12 копійок та індексу інфляції в сумі 4800 гривень 00 копійок а всього - в сумі 94486 гривень 12 копійок. Укладений кредитний договір є змішаним договором, за яким виконання зобов'язань позичальника [PERSON] за кредитним договором забезпечувалось порукою відповідача [PERSON], відповідно до умов якого поручитель відповідає по зобов'язанням позичальника за кредитним договором перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, що свідчить про те, що поручитель зобов'язався перед позивачем відповідати солідарно з позичальником [PERSON] у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язання за кредитним договором №795605/ФЛ від 27 березня 2008 року, а кредитор має право вимагати виконання зобов'язань за договором як від позивальника та поручителя разом, так і від кожного з них. Позичальником [PERSON] несвоєчасно та не у повному обсязі виконувались взяті за договором зобов'язання, то позивачем було направлено відповідачам претензії про необхідність сплати заборгованості за кредитним договором, але заборгованість за кредитом сплачено не було, тому змушені звернутися до суду з позовом про примусове стягнення заборгованості з відповідачів. Ухвалою Солонянського районного суду від 19 серпня 2013 року (а.с.71) за клопотанням представника позивача було замінено первісного відповідача [PERSON], який згідно актового запису про смерть №31 по Сурсько - Михайлівській сільській раді Солонянського району Дніпропетровської області помер [INFO] (а.с.40,56), на належного відповідача [PERSON], який прийняв спадок на майно померлого спадкодавця. Позивачем 18 грудня 2013 року та 10 лютого 2014 року подано до суду уточнену позовну заяву до відповідача [PERSON] про стягнення з нього як спадкоємця майна померлого позичальника [PERSON] відповідно до вимог ст.1282 ЦК України заборгованості за кредитним договором станом [INFO], тобто на день смерті позичальника, в сумі 57168 гривень 00 копійок, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 52769 гривень 34 копійки, по відсоткам в сумі 775 гривень 75 копійок, по страховому траншу в сумі 3541 гривня 41 копійка та відсотках по страховому траншу в сумі 81 гривня 50 копійок, яку прохали стягнути з відповідача [PERSON] за рішенням суду. У судовому засіданні представник позивача позов до відповідача [PERSON] підтримав в повному обсязі та прохав стягнути з відповідача [PERSON] як спадкоємця померлого позичальника [PERSON] заборгованість за укладеним останнім кредитним договором №795605/ФЛ від 27 березня 2008 року в загальній сумі 57168 гривень 00 копійок, пояснивши, що саме до нього як до спадкоємця майна померлого позичальника переходять обов'язки померлого спадкодавця по укладеному кредитному договору. До відповідачки [PERSON] претензій не мають, але від позову до неї не відмовляються і не мають наміру прохати залишити його без розгляду. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав та прохав, не оспорюючи факт укладення спірного кредитного договору між позивачем та [PERSON], відмовити в задоволені позову до відповідача [PERSON] як поручителя, оскільки остання не підписувала договору поруки та не має обов'язку відповідати за боргами померлого позичальника [PERSON], спадок після смерті якого прийняв його син [PERSON], якого залучено судом до участі у справі. Крім цього, вважав, що в зв'язку зі смертю основного боржника припиняються відповідно до чинного законодавства і обов'язки поручителя. Відповідачі [PERSON], [PERSON], будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи (а.с.105,108), в судове засідання повторно не з'являвся, про причини своєї неявки суд не повідомили, в зв'язку з чим суд ухвалив розглядати справу за їх відсутності, так як інтереси відповідача [PERSON] в судовому засіданні представляє її представник з усіма помноженнями сторони у справі (а.с.46), а відповідачем [PERSON] не надано суду будь-яких заперечень проти позову, як і доказів, що їх обґрунтовують. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача [PERSON], дослідивши надані письмові докази, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки. Згідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання і право на яку згідно ст.550 ЦК України виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору відповідно до ст.628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а однією із різновидностей зобов'язання є кредитний договір, який відповідно до ст. 629 ЦК України є обов'язковим до виконання сторонами. Судом встановлено, що 27 березня 2008 року між відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», назва якого змінена на публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра», як позикодавцем, позичальником [PERSON] та поручителем [PERSON] був укладений кредитний договір «Автопакет» №795605/ФЛ про надання останньому кредиту в сумі 54000.00 гривень на придбання транспортного засобу зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 17.5% річних на залишок заборгованості та строком повернення кредиту до 20 березня 2013 року (а.с.10-17), відповідно до умов якого позивач передав позичальнику [PERSON] грошові кошти у сумі 54000 гривень, а останній зобов'язався здійснювати погашення кредиту та відсотків за користування ним в строки та розмірі, обумовлені кредитним договором, шляхом внесення щомісячно мінімально необхідного платежу до 18 числа поточного місяця (а.с.13), а у випадку неналежного виконання ним взятих на себе зобов'язань та прострочення платежів сплачувати пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожен день прострочення та штрафу у розмірі 10% від суми кредиту, визначеної у п.1.1. цього договору, за кожен випадок (п.5.1-п.5.3), а банк має право вимагати дострокового виконання зобов'язань за договором (п.4.2.5) що свідчить про те, що договір між сторонами укладено відповідно до вимог ст.ст. 638, 639, 1054-1056-1 ЦК України. Позичальник [PERSON] отримав кредитні кошти в сумі 54000 гривень 00 копійок, що підтверджується заявою про видачу готівки №771 від 27 березня 2008 року (а.с.18). Виконання умов кредитного договору забезпечувалось порукою фізичної особи - відповідача [PERSON] згідно розділу 3 договору «Автопакет» №795605/ФЛ від 27 березня 2008 року, який є змішаним договором (а.с.12-17), відповідно до умов якого поручитель відповідає по зобов'язаннях за кредитним договором перед кредитором у тому ж обсязі і на тих же умовах, що і боржник, що свідчить про те, що відповідач [PERSON] зобов'язався перед позивачем відповідати солідарно з позичальником [PERSON] у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань за кредитним договором. Відповідно до ст.ст.553,554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником, а у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Судом встановлено, що позичальник [PERSON], який є боржником за умовами кредитного договору, помер [INFO], що підтверджується актовим записом про смерть №31 від 06 травня 2008 року по Сурсько-Михайлівській сільській ради Солонянського району Дніпропетровської області (а.с.40,56), тобто фактично через місяць після укладення спірного кредитного довогору. В зв'язку зі смертю позичальник [PERSON] не виконав взяті на себе грошові зобов'язання та не виплатив в повному обсязі та у встановлені кредитним договором строки суму кредиту та відсотки, внаслідок чого станом на [INFO], тобто на день його смерті, виникла за розрахунками позивача (а.с.93,108а) заборгованість за кредитом в загальній сумі 57168 гривень 00 копійок, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 52769 гривень 34 копійки, по відсоткам в сумі 775 гривень 75 копійок, по страховому траншу в сумі 3541 гривня 41 копійка та відсотках по страховому траншу в сумі 81 гривня 50 копійок. Оскільки боржник [PERSON] помер, то в силу ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину, що свідчить про те, що спадкоємці за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором в межах вартості майна, одержаного у спадщину. В судовому засіданні встановлено, що після смерті боржника [PERSON] була Солонянською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області відкрита спадкова справа №6302008 (а.с.54-66), а спадок у вигляді земельного та майнового паю, на оформлений у 2008 році у КБ «Надра» кредит на автомобіль ВАЗ-21703 «Приора», державний номерний знак [NUMBER] прийняв його син [PERSON] як спадкоємець за законом першої черги, але до дня розгляду справи судом свідоцтво про право на спадщину за законом не отримав, що свідчить про наявність спадкоємців, які прийняли спадок у відповідності зі ст.1268 ЦК України та яким спадщина належить з часу відкриття спадщини. Згідно ст.1281, ст.1282 ЦПК України спадкоємці померлого кредитора зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомого про його борги, та задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Як вбачається з матеріалів спадкової справи (а.с.55,59-65) спадкоємцю було відомо про наявність боргів спадкодавця, а кредиторові ВАТ КБ «Надра» було відомо про смерть позичальника, про що свідчить лист - претензія від 18 травня 2010 року направлена кредитором до Солонянської державної нотаріальної контори, за яким ними було заявлено вимоги до спадкоємців по укладеному померлим спадкодавцем договору «Автопакет» №795605/ФЛ від 27 березня 2008 року, а вказане свідчить, що кредитор пред'явив вимоги до спадкоємців померлого боржника в відповідності до вимог ст.1281 ЦК України. В той же час, за наявності кредитного договору та договору поруки поручитель приймає на себе зобов'язання відповідати за виконання кредитного договору за боржника, а також за будь-якого боржника в разі переводу боргу чи смерті боржника, якщо таке зазначене в договорі поруки. Відповідно до вимог ч.3 ст.523 ЦК України поручитель є відповідальним за виконання зобов'язання померлого боржника за кредитним договором лише тоді, коли в договорі поруки є умова про згоду поручителя відповідати за нового боржника. Оскільки в договорі «Автопакет» №795605/ФЛ від 27 березня 2008 року відсутня згода відповідача [PERSON] в разі смерті боржника відповідати по основному зобов'язанню за кредитним договором перед позивачем, як відсутні докази виявлення такої згоди поручителя відповідати за боржника після його смерті та протягом розгляду справи судом чи іншого боржника в особі спадкоємця, то покладення такого обов'язку на відповідача [PERSON] як поручителя є неправомірним та не відповідає вимогам ст.523 ЦК України, відповідно до якої порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після зміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником. Згідно ст.607, ст.608 ЦК України зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна з сторін не відповідає, при цьому зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язане з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою, а вказане свідчить про те, що на поручителів може бути покладено обов'язок щодо належного виконання зобов'язання за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності у позичальника правонаступника, який прийняв спадщину та згоди поручителя відповідати за нового боржника, зафіксоване в тому числі і в договорі поруки про згоду відповідати за виконання зобов'язання перед будь-яким новим боржником у випадку переводу боргу за забезпечуваним зобов'язанням. Так, як розділ 3 договору «Автопакет» №795605/ФЛ від 27 березня 2008 року, де зазначені умови договору поруки поручителя [PERSON], не містить умови про згоду поручителя за виконання зобов`язання перед будь-яким новим боржником у випадку переводу боргу за забезпечуваним зобов`язанням, то на відповідача [PERSON] як поручителя не можна покласти обов`язок погашення заборгованості за кредитним договором, укладеним між позивачем та позичальником [PERSON], після смерті останнього, так як договір поруки відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України припинено в зв`язку з припиненням зобов`язання, забезпеченого порукою. В той час, відповідно до вимог ст.ст.1281, 1282 ЦК України судом при розгляді справи встановлені обставини, які свідчить про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача [PERSON], як спадкоємця позичальника [PERSON] підлягають задоволенню та з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача заборгованість за укладеним померлим спадкодавцем [PERSON] договір «Автопакет» №795605/ФЛ від 27 березня 2008 року станом на [INFO], тобто на день його смерті, заборгованість за кредитом в загальній сумі 57168 гривень 00 копійок, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 52769 гривень 34 копійки, по відсоткам в сумі 775 гривень 75 копійок, по страховому траншу в сумі 3541 гривня 41 копійка та відсотках по страховому траншу в сумі 81 гривня 50 копійок, а в задоволенні позовних вимог до [PERSON] як поручителя необхідно відмовити. Крім того, з відповідача [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути в зв'язку з задоволенням позову в цій частині позовних вимог витрати по сплаті судового збору, який було сплачено позивачем при зверненні з позовом до суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial