Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з позовом до колективного сільськогосподарського підприємства «Руськополівський» де третя особа Тячівська міська рада про зобовязання вчинити окремі дії щодо формування земельної ділянки. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, 14 грудня 2015 року, відповідно до договору купівлі продажу укладеного за результатами аукціону, проведеного Брокерською конторою № 23 ТОВ Синтез Центр ТБ «Центральна універсальна товарна біржа» вона придбала у відповідача будівлю комплексно приймального пункту, розташовану по вул. Головна, 201 в с. Руське Поле Тячівського району Закарпатської області. Зазначений обєкт нерухомості розміщений на земельній ділянці, якою відповідач станом на сьогоднішній день користується відповідно до Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою (серія ЗК 011 №00046). Відповідно до правила абзацу 2 частини 6 статті 120 Земельного кодексу України, укладення договору, який передбачає набуття права власності на будівлю або споруду, що повязане з переходом права на частину земельної ділянки, здійснюється після виділення цієї частини в окрему земельну ділянку та присвоєння їй окремого кадастрового номера. Частиною першої вищезазначеної статті встановлено, що у разі набуття права власності на будівлю чи споруду, що перебувають у власності іншої особи, припиняється право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці обєкти. Згідно правил частин 2 і 5 зазначеної статті Земельного кодексу України, якщо особа, яка набула право власності на будівлю, споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, не може володіти земельною ділянкою на тих самих умовах, що були у попереднього землекористувача, їй така земельна ділянка надасться у власність або користування на умовах оренди. Виходячи з вищенаведеного, земельна ділянка, в розмірах, необхідних для обслуговування придбаної нею будівлі комплексно-приймального пункту (приблизно 0,15га) по вул. Головна,201 в с.Руське Поле Тячівського району Закарпатської області, підлягає передачі їй як оренду або у власність її власником Тячівською міською радою. Цьому повинно передувати припинення права постійного користування землею Колективного сільськогосподарського підприємства « Руськополівське». Таким чином, ще до укладення договору купівлі-продажу навісу (14 грудня 2015 року) відповідач зобовязаний був вжити заходи по формуванню земельної ділянки, на якій розташовано будівлю комплексно приймального пункту та присвоєння їй кадастрового номера, чого, в тім, до сьогоднішнього дня він не зробив. Тому просить суд зобовязати КСП «Руськополівське» невідкладно укласти з розробником виконання робіт із землеустрою договір на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, якою воно користується відповідно до Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою (серія ЗК 011 № 00046) з утворенням окремої земельної ділянки для обслуговування будівлі комплексно приймального пункту, площею не менше 0,15 га, який розташовано по вул.. Головна, 201 в с. Руське Поле, Тячівського району, Закарпатської області, визначивши в договорі строк виконання таких робіт не довшим 30 днів та подати Державному кадастровому реєстратору заяву про державну реєстрацію новоутворених земельних ділянок в Державному земельної кадастрі. \~ \~ \~ \~Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив обґрунтовуючи тим, що відповідач придбав будівлю комплексно-приймального пункту, що розташована в с. Руське Поле, вул. Головна 201. Вказана будівля знаходяться на земельній ділянці, яка використовується, як господарський двір. Земельна ділянка господарського двору перебуває у користуванні КСП «Руськополівське» на підставі державного акту на право постійного користування землею серія ОІІ-ЗК № 00046 від 24.06.1994 року площею 1487,9 га. Правовий статус земельної ділянки, що перебуває у користуванні відповідача є «землі державної власності». Стверджує, що згідно земельного законодавства, відповідач не має законного права на розпорядження землями, що не перебувають у його власності, що унеможливлює виникнення у відповідача будь-яких зобовязань, зокрема щодо замовлення землевпорядних робіт. Таким чином стверджує, що вимога позивача, щодо укладення цивільно-правової угоди на його умовах, суперечить цивільному законодавству України та порушує права відповідача. Разом з цим стверджує, що позивач укладаючи договір у 2015 році погоджувався з умовами правочину та достовірно знав про правовий статус земельної ділянки під будівлею. Крім цього стверджує, що позивачем не надано доказів того, що саме відповідач перешкоджає йому в оформленні цієї земельної ділянки. Вважає, що вимоги по справі є незаконними і протиправними, та такими, що не підлягають задоволенню. Тому просить суд відмовити в задоволенні даного позову в повному обсязі. Представник третьої\~особи Тячівської міської ради в судове засідання не зявився, причини своєї неявки суду не повідомив, а тому суд на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянув у його відсутності. Заслухавши учасників процесу та дослідивши письмові докази суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що позивач 14 грудня 2015 року, відповідно до договору купівлі продажу укладеного за результатами аукціону, проведеного Брокерською конторою № 23 ТОВ Синтез Центр ТБ «Центральна універсальна товарна біржа» позивачка придбала у відповідача будівлю комплексно приймального пункту, розташовану по вул. Головна, 201 в с. Руське Поле Тячівського району Закарпатської області.. Вказаний обєкт розташований на земельній ділянці, якою відповідач станом на сьогоднішній день користується відповідно до Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою (серія ЗК 011 №00046). Відповідно до правил абзацу 2 частини 6 статті 120 Земельного кодексу України, укладення договору, який передбачає набуття права власності на будівлю або споруду, що повязане з переходом права на частину земельної ділянки, здійснюється після виділення цієї частини в окрему земельну ділянку та присвоєння їй окремого кадастрового номера. Частиною першої вищезазначеної статті встановлено, що у разі набуття права власності на будівлю чи споруду, що перебувають у власності іншої особи, припиняється право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці обєкти. Згідно правил частин 2 і 5 зазначеної статті Земельного кодексу України, якщо особа, яка набула право власності на будівлю, споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, не може володіти земельною ділянкою на тих самих умовах, що були у попереднього землекористувача, їй така земельна ділянка надасться у власність або користування на умовах оренди. Площа купленої позивачем будівлі комплексно-приймального пункту 191,1 кв.м. Таким чином у відповідності до вище вказаної статті до [PERSON] повинно, було, перейти право власності на таку ж саму площу земельної ділянки, однак відповідач не вжив заходів по формулюванню земельної ділянки, на якій розташований будівлі комплексно-приймального пункту та присвоєння їй кадастрового номеру, про що було відомо позивачу. Дана обставина підтверджується договором купівлі-продажу від 14.12.2015 року . Крім цього позивачка у судовому засіданні визнала той факт, що підчас укладення договору купівлі-продажу вказаного обєкту не рухомості їй було відомо, що земельна ділянка не закріплена за вказаним обєктом. Відповідно до ст. 377 ЦК України,\~до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків). Як вбачається з вище наведеного позивач купив нерухоме майно без визначення розміру земельної ділянки чим позбавив себе прав гарантованих йому статтями 120 земельного кодексу та 377 цивільного кодексу. За таких обставин, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. Судові витрати покласти на позивача.

Outcome: dismissed