Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» про стягнення пені, три процента річних, інфляційних нарахувань на суму боргу. В позові зазначив наступне, що 24 лютого 2012 року приблизно о 18 годин 00 хвилин, громадянин [PERSON]. знаходячись у трудових відносинах з ПАТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО», керуючи закріпленим за ним автомобілем «УАЗ- 331512» р/н АЕ 9736 ЄВ згідно розпорядження № 600 - ЛМ від 04.10.2011, що станом на 24.02.2012 належав ПАТ «ДНІПРОЕНЕРГО», рухався по проїжджій частині вул. Старокодакській з боку Запорізького шосе у напрямку автодороги «в аеропорт». В ході руху водій [PERSON]. порушуючи вимоги п. 16.1. та дорожнього знаку 2.1. Правил Дорожнього руху України, допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який рухався по головній дорозі. В результаті даної ДТГІ водієві [PERSON] були спричинені тілесні у ушкодження легкого ступеню тяжкості, що підтверджується висновком СМЕ № 1333 е від 25.04.2012 р. До ПрАТ «УАСК АСКА» [PERSON] звернувся 01.03.2012 року з заявою про відшкодування спричиненої шкоди. Враховуючи те. що заява про страхове відшкодування була подана позивачем страховику 01.03.2012 року, страховик був зобовязаний не пізніше як до 29.05.2012 року прийняти рішення про здійснення сплати страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його, чи відмовити у здійснення сплати страхового відшкодування, про що повідомити заявника відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону. 27 червня 2013 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області винесено вирок у відношенні [PERSON] яким останній визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. 23 липня 2014 року рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська стягнуто з ПрАТ «УАСК АСКА» на користь [PERSON] 23255,86 грн. матеріальної шкоди, пеню за кожен день прострочки, яка станом на 25 грудня 2013 року складала 5391 грн., 325 грн. моральної шкоди. 2000 грн. витрат на правову допомогу, а всього 30971.86 грн.. Дане рішення було змінено ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.10.2016 року в частині стягнення матеріальної шкоди яка була зменшена до 22265 грн. , в решті судове рішення залишено без змін, відповідно з ПрАТ «УАСК АСКА» всього стягнуто 29981,86 грн.. Судове рішення ПрАТ «УАСК АСКА» було виконане 26.10.2016 року. У відповідності до п. 36.2. ст. 36 Закону, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка мас право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону, страховик зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення щодо прийнятого рішення протягом трьох робочих днів із дня прийняття відповідного рішення. Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Моментом початку прострочення страхової виплати є 29 травня 2012 року, це 90 днів з дня подачі заяви про страхове відшкодування від 01.03.2012 року. Пеня за прострочення страхової виплати з 29.05.2012 року по 25.12.2013 року була розрахована та сплачена відповідачем 26.10.2016 року. Однак за період з 26.12.2013 року по час виплати, а саме 26.10.2016 року пеня не була нарахована та відшкодована позивачу, тому за період з 26.12.2013 року по 26.10.2016 року розмір пені становить 22662,06 гривень. Відповідно до приписів ст. 549 ЦК України, ч.2 ст. 625 ЦК України та ст.1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» правовими наслідками порушення грошового зобовязання, тобто зобовязання сплатити гроші, є обовязок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу. Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Виходячи з наведеного позивач вважає, що відповідач повинен сплатити 3 % річних у розмірі 2947,49 гривень та інфляційні нарахування у розмірі 21275,07 гривень. Позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 22772,06 гривень, 3 % річних у розмірі 2947,49 гривень, інфляційні нарахування у розмірі 21275, 07 гривень, судовий збір у розмірі 640 гривень та витрати на правову допомогу у розмірі 6000 гривень. В судове засідання позивач не зявився, представник позивача надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності без проведення фіксації судового процесу, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити їх в повному обсязі. В судове засідання представник відповідач не зявився, надав заяву про слухання справи за його відсутності та письмові заперечення на позовні вимоги згідно яких просить відмовити в задоволенні позовних вимог в частині 3% річних на інфляційних втрат . Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. 24 лютого 2012 року приблизно о 18 годин 00 хвилин, громадянин [PERSON]. знаходячись у трудових відносинах з ПАТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО», керуючи закріпленим за ним автомобілем «УАЗ- 331512» р/н АЕ 9736 ЄВ згідно розпорядження № 600 - ЛМ від 04.10.2011, що станом на 24.02.2012 належав ПАТ «ДНІПРОЕНЕРГО», рухався по проїжджій частині вул. Старокодакській з боку Запорізького шосе у напрямку автодороги «в аеропорт». В ході руху водій [PERSON]. порушуючи вимоги п. 16.1. та дорожнього знаку 2.1. Правил Дорожнього руху України, допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який рухався по головній дорозі. В результаті даної ДТГІ водієві [PERSON] були спричинені тілесні у ушкодження легкого ступеню тяжкості, що підтверджується висновком СМЕ № 1333 е від 25.04.2012 р. До ПрАТ «УАСК АСКА» [PERSON] звернувся 01.03.2012 року з заявою про відшкодування спричиненої шкоди. Враховуючи те. що заява про страхове відшкодування була подана позивачем страховику 01.03.2012 року, страховик був зобовязаний не пізніше як до 29.05.2012 року прийняти рішення про здійснення сплати страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його, чи відмовити у здійснення сплати страхового відшкодування, про що повідомити заявника відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону. 27 червня 2013 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області винесено вирок у відношенні [PERSON] яким останній визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. 23 липня 2014 року рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська стягнуто з ПрАТ «УАСК АСКА» на користь [PERSON] 23255,86 грн. матеріальної шкоди, пеню за кожен день прострочки, яка станом на 25 грудня 2013 року складала 5391 грн., 325 грн. моральної шкоди. 2000 грн. витрат на правову допомогу, а всього 30971.86 грн.. Дане рішення було змінено ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.10.2016 року в частині стягнення матеріальної шкоди яка була зменшена до 22265 грн. , в решті судове рішення залишено без змін, відповідно з ПрАТ «УАСК АСКА» всього стягнуто 29981,86 грн.. Судове рішення ПрАТ «УАСК АСКА» було виконане 26.10.2016 року. Відповідно до п. 30.1\~ст. 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»\~моментом виконання грошового зобовязання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою,\~а згідно з пунктом 8.1\~ст. 8 цього Закону\~банк зобовязаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 625 ЦК України, в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Інфляційні нарахування на суму боргу є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Ці нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобовязання. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, у справі №6-113цс 14 від 01 жовтня 2014 року, предметом розгляду якої був спір про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних за період невиконання судового рішення про відшкодування майнової та моральної шкоди, будь-яке зобовязання, яке зводиться до сплати грошей, є грошовим зобовязанням незалежно від правових підстав його виникнення, і в разі його порушення підлягає застосуванню положення\~ст. 625 ЦК України. Крім цього,\~статтею 992 ЦК України\~передбачено, якщо у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати, страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Згідно зі\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або\~інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону №1961-ІУ, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика або МТСБУ особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє у період, за який нараховується пеня. Відповідно до\~ст. 536 ЦК України\~за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Отже, відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення. За змістом\~статті 625 ЦК України\~нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Грошовим слід вважати будь-яке зобовязання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обовязок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зобов'язання страховика про виплату страхувальнику страхових виплат у разі настання страхового випадку є грошовим зобов'язанням, у разі невиконання якого одночасно можуть застосовуватись наслідки, передбачені як нормою ч. 2\~ст. 625 ЦК України, так і нормами ст.\~ст. 549-550 ЦК України. Надані позивачем розрахунки приймаються судом, оскільки перевірені, є вірними і не спростовані відповідачем . Таким чином, оскільки страхове відшкодування за договором обовязкового страхування було сплачене страховиком з порушенням строку (простроченням) за період з 26.12.2013 року по 26.10.2016 року стягненню з відповідача на користь [PERSON] за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування, підлягає пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня у розмірі 22\~662, 06 грн.\~(п. 36.5 ст. 36 Закону №1961-ІУ), інфляційні втрати у розмірі 21275,07 грн.,\~а також три проценти річних від простроченої суми у розмірі 2947,49 грн.\~(ст. 625 ЦК України). Відповідно до вимог ч. 1ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 640 гривень. Згідно з\~ст.79 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, повязані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. В пункті 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті\~79, статтях\~84,\~88,\~89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Оскільки позивачем не надано суду розрахунку таких витрат, а також на підтвердження сплати витрат не надано квитанції про сплату за таких обставин суд вважає, що відшкодування витрат на правову допомогу не підлягають задоволенню.

Outcome: partial