Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми за договором позики. У судове засідання позивач надав заяву про уточнення позовних вимог, в якій зокрема зазначав, що він дійшов згоди з відповідачем про передачу останньому грошових коштів у розмірі 400 000 гривень. 17 жовтня 2013 року відповідач отримав гроші у розмірі 400 000 гривень із зобов'язанням повернути вказані кошти до 18 лютого 2014 року, про що було укладено договір позики. По закінченню строку погашення заборгованості відповідач суму боргу повернув йому не в повному обсязі, останній повернув тільки частину боргу, а саме 100 000 гривень, що підтверджується розпискою від 25 квітня 2014 року. На його прохання про добровільну сплату боргу відповідач відмовився, мотивуючи це тим, що повернути кошти він не має можливості, оскільки гроші з його боку витрачені та повернути вказану суму він не має можливості через скрутне матеріальне становище. П. 7 договору позики від 17 жовтня 2013 року передбачено, що за прострочення виконання зобов'язання за вказаним договором більш ніж на один місяць, боржник сплачує за кожний місяць прострочення пеню в розмірі 100 % від суми заборгованості. Таким чином, згідно п. 7 договору позики сума боргу за вказаним договором розраховується: - з 18 лютого по 18 березня 2014 року сума пені складає 400 000 гривень; - з 18 березня по 18 квітня 2014 року сума пені складає 400 000 гривень; - з 18 квітня по 18 травня 2014 року сума пені склала 300 000 гривень, загальна сума неустойки складає 1 100 000 гривень. За таких обставин позивач вимушений звертатися до суду із вказаною позовною заявою про стягнення на його користь суми богу у розмірі 300 000 гривень, суми неустойки у розмірі 1 100 000 гривень та судових витрат. Позивач [PERSON] до судового засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на уточнених позовних вимогах у повному обсязі. Відповідач |редо судового засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, на адресу суду надіслав пояснення щодо суті позовних вимог, згідно яких позов визнав у повному обсязі, прохав справу розглядати за його відсутності, але за участю його представника за довіреністю - [PERSON] Представник відповідача за довіреністю - [PERSON] у судовому засіданні не заперечувала проти позову. Суд вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши надані докази по справі, встановив наступне. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Ст. 1046 ЦК України встановлює, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, яка посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Згідно ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 ЦК України, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві. Судом встановлено, що 17 жовтня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, за умовами позивач передав, а відповідач отримав гроші у розмірі 400 000 гривень із зобов'язанням повернути вказані кошти до 18 лютого 2014 року. (а.с. 8) Факт отримання грошей відповідачем підтверджено актом прийому - передачі від 17 жовтня 2013 року підписаного позивачем та відповідачем. П. 7 договору позики від 17 жовтня 2013 року передбачено, що за прострочення виконання зобов'язання за вказаним договором більш ніж на один місяць, боржник сплачує за кожний місяць прострочення пеню в розмірі 100 % від суми заборгованості. 25 квітня 2014 року позивачем було складено розписку про те, що позивачем одержано від відповідача в рахунок сплати суми боргу за договором позики 100 000 гривень. З урахуванням застережень, викладених в п. 7 договору позики сума боргу за вказаним договором позики має розраховуватися: - з 18 лютого по 18 березня 2014 року сума пені складає 400 000 гривень; - з 18 березня по 18 квітня 2014 року сума пені складає 400 000 гривень; - з 18 квітня по 18 травня 2014 року сума пені склала 300 000 гривень, загальна сума неустойки складає 1 100 000 гривень. Таким чином аналізуючи всі зібрані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При подачі позовної заяви позивач сплатив судовий збір у розмірі 243.60 грн., сплата якого підтверджується платіжною квитанцією, вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. До цього ж, з урахуванням вимог Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору при подачі позову майнового характеру має складати не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, а саме 3 654 гривні, отже, на користь держави відповідач має сплатити різницю судового збору у розмірі 3 410 гривень 40 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved