Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить визнати недійсними договір поруки № 0001/9031/1047/143 від 28 березня 2014 року, укладений між [PERSON] та ПАТ «Грін Банк». Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 28 березня 2014 року між [PERSON] (далі - Відповідач 1) та ПАТ «Грін Банк» (надалі - Відповідач 2) було укладено договір поруки № 0001/9031/1047/143, за умовами якого Відповідач 1 зобов'язався нести солідарну відповідальність з ТОВ «Палекс Україна» за належне виконання позичальником договору про надання кредиту на умовах овердрафту з фіксованою ставкою №0003/1047 від 28 березня 2014 року. Підставою визнання договору поруки недійсним позивач вважає те обставину, що [PERSON], як дружина Відповідача1, свою згоду на укладення такого договору не давала. На думку позивача, даний договір поруки є таким, що укладений з порушенням норм чинного законодавства, а також таким, що порушує її законні права та інтереси, за захистом яких позивач звернувся з позовом до суду. В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги, викладені у позовній заяві та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та представник відповідача ПАТ «Грін Банк» в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про день, час та місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку, а тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи. В судове засідання представник третьої особи не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено судом у судовому засіданні та вбачається із матеріалів справи, 28 березня 2014 року між ПАТ «Грін Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 0001/9031/1047/143, за умовами якого Відповідач 1 зобов'язався нести солідарну відповідальність з ТОВ «Палекс Україна» за належне виконання позичальником договору про надання кредиту на умовах овердрафту з фіксованою ставкою №0003/1047 від 28 березня 2014 року (п. 1.1 Договору). Згідно п. 2.1 Договору Поручитель приймає на себе зобов'язання при невиконанні або неналежному виконанні Позичальником з будь-яких причин зобов'язань перед Банком, у терміни і на умовах, що обумовлені Кредитним договором, письмовим повідомленням Банку або самостійно, негайно погасити суму заборгованості. На час укладення договору поруки [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданим 01 листопада 2008 року Артемівським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, про що у книзі реєстрації актових записів зроблено запис за № 1153. Відповідно до ч. 2 ст. 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Відповідно до ст. 553 ЦК за договором поруки поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Таким чином, порука є способом забезпечення виконання зобов'язання (як правило, грошового), а не угодою щодо розпорядження майном, належним поручителю, договір поруки не створює обов'язків для будь-який інших осіб, крім сторін за договором, а тому ст. 65 СК України, згідно з якою згода подружжя вимагається у разі розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, до даних правовідносин не застосовується. Частиною 1 статті 73 СК України встановлено, що за зобов'язаннями одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі. Оскільки закон закріплює принцип персональної відповідальності суб'єкта за вчинене ним правопорушення, зокрема за зобов'язаннями одного з подружжя стягнення може накладатися лише на його особисте майно та(або) частку у спільній сумісній власності, яка виділена цій особі в натурі. Згідно ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною(сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Позивачем по справі не надано до суду жодних доказів на підтвердження недотримання сторонами вимог, що передбачені ст. 203 ЦК України. Крім того, як вбачається із заяви від 28 березня 2014 року, [PERSON] підтвердила свою згоду на укладення договору поруки № 0001/9031/1047. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При розгляді справи позивач не довів наявність сукупності підстав, передбачених ст. 203 ЦК України, необхідних для визнання недійсним договору поруки, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed