Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Прилуцької міської державної нотаріальної контори про зняття заборони на нерухоме майно та про припинення обтяження. Свої позовні вимоги мотивує тим, що за місцем своєї роботи, Прилуцькій автотранспортній конторі Облспоживспілки(в подальшому дане підприємство було ліквідоване, шляхом приєднання його до Прилуцької райспоживспілки), ним було взято позику, яку було вчасно погашено, проте як стало відомо, за повідомленням Прилуцького філіалу виробничого автотранспортного об»єднання від 26.03.1976 року Прилуцькою міською державною нотаріальною конторою було внесено запис у реєстр від 22.11.2006 року за №4092745 про заборону на нерухоме майно, а саме будинок, що по [ADDRESS], власником якого є [PERSON]. На даний час відпали підстави для існування обтяження про заборону на нерухоме майно, а заборона ним розпоряджатися суттєво впливає на реалізацію прав власності позивача, тому останній і звернувся до суду. Позивач в судове засідання не з'явився, проте завчасно ним було подано заяву, згідно з якою просить суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, проте надіслав заяву, згідно з якою просить суд розглядати справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує та при вирішенні спору покладається на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі, з наступних підстав: Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна вбачається, за повідомленням Прилуцького філіалу виробничого автотранспортного об»єднання від 26.03.1976 року Прилуцькою міською державною нотаріальною конторою було внесено запис у реєстр від 22.11.2006 року за №4092745 про заборону на нерухоме майно, а саме будинок, що по [ADDRESS], власником якого є [PERSON](а.с.11). Згідно повідомлення правління Прилуцької райспоживспілки адресованого [PERSON] вбачається, що «Прилуцька автотранспортна контора Облспоживспілки» була переіменована у Прилуцьке автотранспортне підприємство райспоживспілки» згідно постанови правління Чернігівської облспоживспілки №9 від 11.02.1992 року, фінансової заборгованості перед райспоживспілкою [PERSON] не має(а.с.12). Згідно повідомлення відділу ДВС Прилуцького міськрайонного управління юстиції №0940/516 від 02.02.2015 року вбачається, що перевіркою журналів вхідної кореспонденції за 2012-2014 роки, алфавітних книг виконавчих проваджень відділу ДВС Прилуцького міськрайонного управління юстиції за 2012-2014 роки та даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень встановлено, що станом на 02.02.2015 року виконавчі документи боржником по яким є [PERSON] на виконанні у відділі ДВС Прилуцького міськрайонного управління юстиції не перебувають(а.с.13). Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема припинення дії, яка порушує право. У відповідності до вимог ст.ст. 60, 61 ЦПК України, які регламентують, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень, крім випадків, коли мають місце підстави звільнення від доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.ст. 386, 391 ЦК України, глави 4 ЖК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На підставі ст.ст. 16, 321, 386, 391 ЦК України,

Outcome: approved