Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики. У позові вказав, що 27 листопада 2017 року між ним та [PERSON] укладено договір позики посвідчений розпискою, яку остання написала власноручно. [PERSON] зобов`язалася повернути позику у розмірі 10000 грн.00 коп. до 01 вересня 2018 року. Умови договору відповідач у справі не виконала. В судове засідання позивач та його представник [PERSON] не з'явилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач у справі [PERSON] надала до суду заяву, де заявлені до неї позовні вимоги визнала, просила розгляд справи проводити без її участі. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності та взаємозв'язку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно копії розписки від 27 листопада 2017 року [PERSON] взяла у борг у [PERSON] грошові кошти у сумі 100000 гривень та зобов`язалася повернути їх до 01 липня 2018 року, в якості застави та гарантії повернення коштів є її земельна ділянка розміром 9,3497 га. У випадку не повернення коштів до 01 вересня 2018 року право власності на земельну ділянку, що знаходиться на території Ізюмської сільської ради Борівського району Харківської області переходить у власність [PERSON].(а.с.8) Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того є роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. На підтвердження укладення договору позики та його умов представлена розписка [PERSON], яка посвідчує передання визначеної грошової суми, що відповідає положенням ст. 1047 ЦК України. Як свідчить копія розписки, договір позики був укладений між фізичними особами. Згідно положень ст. 545 ЦК України, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути борговий документ (розписку) боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає на вимогу боржника. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого боргу. Копія вище зазначеної розписки, була долучена позивачем до позовної заяви, а отже оригінал даної розписки знаходився весь цей час у нього. Виходячи з положень ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов'язання за розпискою від [PERSON] на суму 100000 гривень, [PERSON] повинен був повернути [PERSON] оригінал розписки, або ж на вимогу відповідача видати розписку про одержання виконання частково або у повному обсязі. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Підстав звільнення від доказування, визначених ст. 82 ЦПК України судом не встановлено. Позицію відповідача суд розцінює як ухилення від виконання свого обов'язку щодо повернення боргу за договором позики. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами піготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Таким чином, оцінивши докази у їх сукупності, оскільки відповідач у встановлений строк не повернула взяті нею у позику грошові кошти, тобто не виконала зобов'язання належним чином відповідно до умов договору позики, суд прийшов до висновку про обґрунтованість пред'явленого позову та задоволення його у повному обсязі.

Outcome: approved