Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ДП НАК «Надра України» «Центрукргеологія» про стягнення невиплаченої заробітної плати та стягнення заробітної плати за весь час затримки, посилаючись на те, що згідно наказу по Черкаській геологорозвідувальній експедиції (на даний час ДП Національна акціонерна компанія «Надра України» «Центрукргеологія») № 81 від 29 грудня 1985 року він був прийнятий на посаду геолога. На підприємстві працював на різних посадах до 01 вересня 2014 року. Звільнився з роботи згідно ч. З ст. 38 КЗпП України (у зв'язку з невиконанням адміністрацією підприємства законодавства про працю, умов колективного договору) згідно наказу № 94-к від 29 серпня 2014 року. При цьому, адміністрація ДП НАК «Надра України» «Центрукргеологія» (у подальшому відповідач) ігноруючи гарантії ст. 43 Конституції України (право на працю) відмовилася виконувати усі вимоги норм КЗпП України, котрі передбачені ст. 116 КЗпП України, а саме без пояснення причин йому не видано заборгованість по розрахункових виплатах у сумі 34926,32 грн. До цього часу йому не виплачена вказана заборгованість. Просить суд стягнути з ДП НАК «Надра України» «Центрукргеологія» на його користь невиплачені та заборговані при звільненні кошти у сумі 34926,32 грн. Стягнути з відповідача на його користь заробітну плату за весь час затримки розрахунку при звільненні, у відповідності до ст. 116 КЗпП України, а саме з 01 вересня 2014 року по дату даного позову, а саме, на 27 листопада 2014 року, виходячи з посадового окладу в розмірі 3378 грн., тобто 10134 грн. і стягувати у подальшому до винесення судового рішення. Всього на дату позову, тобто, на 27 листопада 2014 року стягнути з відповідача на його користь 45060,32 грн. 12 січня 2015 року позивач скерував до суду доповнення до позовної заяви в якому просить суд стягнути з відповідача на його користь компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати в сумі 2514,69 грн. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі стягнувши з відповідача на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку у розмірі 12744,65 грн., компенсацію втрати частини заробітної плати у розмірі 2514,69 грн. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснивши, що згідно звіту про виплату заробітної плати, відповідач 19.12.2014 року в повному об'ємі розрахувався з позивачем по нарахованим належним виплатам. Згідно норми ст. 117 КЗпП України відповідач повинен виплатити позивачу його середній заробіток. Згідно постанови КМУ № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи. Середньоденна заробітна плата позивача складає 140,64 грн. Розрахунок по робочим дням за вересень-листопад 2014 року становить 9000,96 грн. Заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що згідно наказу по Черкаській геологорозвідувальній експедиції (на даний час ДП Національна акціонерна компанія «Надра України» «Центрукргеологія») № 81 від 29 грудня 1985 року [PERSON] був прийнятий на посаду геолога. На підприємстві працював на різних посадах до 01 вересня 2014 року. Згідно наказу № 94-к від 29 серпня 2014 року [PERSON] звільнився з роботи згідно ч. 3 ст. 38 КЗпП України (у зв'язку з невиконанням адміністрацією підприємства законодавства про працю, умов колективного договору). Відповідно до довідки ДП НАК «Надра України» «Центрукргеологія» № 1052/09 від 06.11.2014 року заборгованість по розрахункових виплатах перед [PERSON] становить 34926,32 грн. В ході розгляду справи, а саме 19 грудня 2014 року [PERSON] була виплачена заборгованість у розмірі 34926,32 грн., що підтверджується довідкою ДП НАК «Надра України «Центрукргеологія» № 1183/09 від 22.12.2014 року. Таким чином, з моменту звільнення - 29 серпня 2014 року по день фактичного розрахунку - 19 грудня 2014 року минуло 80 робочих днів. Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. У випадку порушення вказаних прав особа має право звернутися до суду за їх захистом та відшкодуванням шкоди, якщо її завдано. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно пункту 20 № 13 від 24 грудня 1999 року постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку з затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Згідно з п. 32 постанови у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи із заробітку за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100. Згідно Довідки про середньоденну заробітну плату № 1137/09 від 08.12.2014 року, виданої ДП НАК «Надра України» «Центрукргеологія», середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 153,55 грн. Отже, на підставі вище наведеного відповідач повинен сплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі: 80х 153,55 = 12284 грн. Посилання представника відповідача на той факт, що середньоденна заробітна плата [PERSON] складала 140,64 грн., суд не бере до уваги, оскільки дане твердження документально не підтверджено та спростовується довідкою про середньоденну заробітну плату № 1137/09 від 08.12.2014 року, виданої ДП НАК «Надра України» «Центрукргеологія», яка підписана директором [PERSON], головним бухгалтером [PERSON] та містить печатку підприємства. Компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати провадиться підприємством згідно зі ст. 34 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.95 р. № 108/95-ВР, Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ та Постановою КМУ від 21.02.2001 року №159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати» у разі затримки виплати нарахованої заробітної плати на один і більше календарних місяців, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток. Компенсація обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу, за відповідний місяць (після утримання податку й обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін у відсотках для визнання компенсації. Відповідно до ст. 34 ЗУ «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Згідно п. 2 Положення про компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати (затверджене постановою Кабміну України від 20.12.1997 року № 1427 з послідуючими змінами і доповненнями) - компенсація працівникам проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи починаючи з 1 січня 1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги за цей період зріс більше як на один відсоток. Нарахування компенсації за затримку виплати заробітної плати за період з 01.01.2001 року здійснюється згідно Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати. Згідно ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати»підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом та є загальновідомими. При розрахунку суми компенсації застосовується нарахована заробітна плата за мінусом суми податку з доходів фізичних осіб, а також взносів до соціальних фондів. Грошова компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків виплати є гарантією прав робітника на компенсацію втрати її частини, санкцією за несвоєчасну виплату заробітної плати, обов'язок з нарахування та сплати якої, згідно ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати»,покладено на підприємство, яке зобов'язано виплатити громадянам суми компенсації у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (стаття 4 цього Закону). Рішенням Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року №1-18/2013 у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, визнано, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Компенсація втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати повинна розраховуватися з січня 1998 року, за кожну нараховану відпустку окремо, по час фактичної виплати заборгованості. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, компенсація втрати частини заробітної плати складає - 2514,69 грн. Суд приходить до висновку, що зазначений розрахунок відповідає вимогам чинного законодавства. В порушення вимог ст. 60 ЦПК України, відповідач не надав заперечень проти розрахунку позивача. Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір позивач звільнена від сплати судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved