Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Національний центр Олександра Довженка» про поновлення його на посаді головного інженера ДП «Національний центр Олександра Довженка», стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 23.01.2013 р. до дня поновлення на посаді, стягнення моральної шкоди в розмірі 15000 гривень та відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 3000 гривень. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він працював в ДП «Національний центр Олександра Довженка» з лютого 2005 р., і з 01.02.2012 р. на посаді головного інженера. За час роботи не мав дисциплінарних стягнень. Наказом № 7-к від 23.01.2013 р. він був звільнений із займаної посади за систематичне порушення трудової дисципліни та нехтування своїми трудовими обов»язками на підставі п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України, що, на його думку, не відповідає дійсності. Зазначений наказ він вважає незаконним та, як зазначає позивач, є помстою керівництва за його звернення до Міністра культури України щодо проведення перевірки діяльності підприємства. В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що його було звільнено з роботи за самовільне заведення групи сторонніх людей до Центру і обстеження ними обладнання ТОВ «Саламандра-Україна», хоча фактично це були члени комісії Міністерства культури України. Звинувачення у самоусуненні від координації робіт з перенесення насосної станції він також вважає безпідставним, оскільки ним вживались всі необхідні заходи для проведення зазначеної роботи: вів перемовини, звертався зі зверненнями для прискорення цих робіт. Наказ № 27 від 06.06.2012 р. він вважає незаконним, оскільки від нього не відбирались відповідні пояснення і він підписаний не уповноваженою особою, однак не оскаржував його вважаючи, що даний спір був вирішений після подання ним відповідної службової записки від 07.06.2012 р. Також позивач посилається на те, що незаконним звільненням йому була завдана моральна шкода, оскільки за час роботи він не порушував трудову дисципліну, сумлінно виконував свої посадові обов»язки, однак був звільнений за систематичне невиконання трудових обов»язків і з таким формулюванням поставлений на облік в Центр зайнятості. Моральну шкоду він оцінює в 15000 гривень. В ході судового розгляду позивач та його представник підтримали позовні вимоги та обґрунтування позову в повному обсязі, просили його задовольнити, посилаючись на те, що звільнення позивача, на їх думку, було незаконним і є помстою за звернення до контролюючих органів про проведення перевірки. Наказ про дисциплінарне стягнення від 06.06.2012 р. вони також вважаються незаконним, оскільки він підписаний не уповноваженою особою і без відібрання відповідних пояснень. Представники відповідача заперечували проти задоволення заявленого позову, вважаючи, що накази про накладення на позивача дисциплінарних стягнень були винесені на підставі норм трудового законодавства, в зв»язку з неналежним виконанням [PERSON] покладених на нього обов»язків, що було предметом неодноразових обговорень на оперативних нарадах з працівниками підприємства, наявні відповідні звернення організацій, з якими співпрацює Центр з різних питань щодо самоусунення позивача від роботи по налагодженню роботи насосної станції та порушень умов договору щодо збереження майна іншої юридичної особи. Факти невиконання позивачем своїх трудових обов»язків були неподинокими, в зв»язку з чим він 06.06.2012 р. був притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Представники відповідача посилались на необґрунтованість і недоведеність позовних вимог в зв»язку з чим просили у задоволенні позову відмовити. Вислухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] працював з 21.02.2005 р. в ДП «Національний центр Олександра Довженка», і з 01.02.2012 р. був призначений на посаду головного інженера зазначеного підприємства. Як вбачається з матеріалів справи, 06.06.2012 р. [PERSON] на підставі наказу № 27 був притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани. Підставою для видачі зазначеного наказу про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності стало неодноразове (07.05.2012 р, 05.06.2012 р.) раптове припинення енергопостачання Національного центру Олександра Довженка у робочий час без дозволу на те керівництва і попередження відповідних підрозділів про відключення електроенергії, що призвело до матеріальних та іміджевих втрат підприємства. За результатами перевірки даних випадків і обговорення їх на оперативній нараді на підставі доповідної записки від 05.06.2012 р. заступника генерального директора Коритька І.В. було встановлено, що дані відключення відбулись з відома головного інженера [PERSON] і вчинені сторонньою особою, яка не є працівником підприємства. Відповідно до ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Тобто підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є порушення трудової дисципліни. Законодавець чітко визначив підстави для застосування дисциплінарного стягнення, а саме наявність факту порушення трудової дисципліни, який в свою чергу повинен бути відповідно зафіксований. Відповідно до ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Судом встановлено, що 05.06.2012 р. була проведена виробнича нарада ДП «Національний центр Олександра Довженка», на якій [PERSON] надав свої пояснення з приводу відключення електричної енергії. Того ж дня, 05.06.2012 р. був складений акт про відмову позивача надати письмові пояснення щодо виявлених порушень. З наказом № 27 від 06.06.2012 р. [PERSON] ознайомився 07.06.2012 р. у встановлений законом спосіб, про що свідчить його заперечення проти притягне ння його до дисциплінарної відповідальності на тексті самого наказу. Наказ № 27 від 06.06.2012 р. був підписаний заступником генерального директора [PERSON] Позивач та його представник звертали увагу суду на те, що [PERSON], як заступник генерального директора, не був наділений повноваженнями на видання наказів з кадрових питань. Однак, як вбачається з посадової інструкції заступника генерального директор з архівно-наукової роботи, він під час відсутності генерального директора виконує його обов»язки, якщо це передбачено наказом таабо довіреністю. Відповідачем надано суду довіреність, що видана від імені ДП «Національний центр Олександра Довженка» на ім»я [PERSON], і підписана в.о.генерального директор [PERSON], відповідно до якої підприємство уповноважує повіреного наймати та звільняти працівників Довірителя, вирішувати питання організації та оплати їх праці відповідно до чинного законодавства, підписувати колективний договір, заохочувати та накладати стягнення на працівників Довірителя, видавати накази, розпорядження та інші акти управління. Питання щодо правомірності надання відповідних повноважень заступнику генерального директора вирішувати кадрові питання, що стосуються інтересів працівників ДП «Національний центр Олександра Довженка» на підставі довіреності, яка видана від імені юридичної особи, не є предметом даного судового розгляду, а тому в даному судовому провадженні суд позбавлений можливості вирішити питання щодо дійсності даної довіреності і відповідності її вимогам чинного законодавства. Однак, позивач, який не погоджується з наказом від 06.06.2012 р. про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, вважаючи його незаконним, у визначений законом строк не оскаржив його. Також зазначені вимоги щодо визнання незаконним і скасування наказу від 06.06.2012 р. не пред»являються і в даному судовому провадженні. З урахуванням викладених обставин суд не вбачає підстав для скасування наказу № 27 від 06.06.2012 р. про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності. Судом встановлено, що 23.01.2013 р. в.о.генерального директора ДП «Національний центр Олександра Довженка» був виданий наказ про звільнення [PERSON] з посади головного інженера Центру на підставі п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обов»язків, які складають зміст його трудової функції, покладених на нього трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку, з врахування, що до нього раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення. Підставою для винесення зазначеного наказу стала службова записка заступника генерального директора Савінцева С.Б. від 26.12.2012 р. щодо самоусунення позивача від виконання робіт по перенесенню насосної станції та допуск без відповідного погодження з керівництвом 16.01.2013 р. до приміщень Центру групи людей, про був складений відповідний акт. Як зазначалось судом вище, в силу положень ст.147 КЗпП України підставами для застосування дисциплінарного стягнення є порушення трудової дисципліни. Як вбачається з матеріалів справи відповідно до наказу в.о. генерального директора ДП «Національний центр Олександра Довженка» № 55 від 03.12.2012 р. [PERSON] був призначений відповідальним за виконання робіт по розміщенню насосної станції артезіанського водопроводу для технологічних потреб виробництва у приміщенні колишнього складу металу та підготовки обладнання, що знаходиться у приміщення ХВО, яке не буде задіяне у виробництві до списання, демонтування та подальшого здавання на металобрухт. Строк виконання зазначених робіт був призначений до 31.12.2012 р. 20.12.2012 р. до керівника Центру звернувся директор ПП «Фірма «Лука» щодо заміни представника підприємства з належною кваліфікацією для координування робіт по перенесенню насосної станції згідно з договором № 1010 від 05.10.2012 р. 12.10 від 01.10.2012 р. в зв»язку з тим, що головний інженер не прияє у вирішенні питань, що виникають при виконанні умов зазначених договорів. З даного приводу 26.12.2012 р. заступником генерального директора Савинцевим С.Б. на ім»я в.о. генерального директора ДП «Національний центр Олександра Довженка» була подана службова записка щодо невиконання головним інженером [PERSON] своїх обов»язків щодо перенесення насосної станції, що покладені на нього відповідно до наказу № 55 від 03.12.2012 р. Також матеріали справи містять докази (акт № 1 від 16.10.2013 р.) про те, що [PERSON] провів групу людей по приміщенню підприємства, забезпечив огляд обладнання не лише, яке належить Центру, а і знаходиться на зберіганні відповідно до умов укладених договорів. Позивач не заперечував зазначену обставину, однак зазначив, що даною групою людей була комісія Міністерства культури України, яка приїхала для здійснення перевірки діяльності Центру за його заявою. Однак з боку позивача суду не надано доказів на підтвердження того, що відповідно до посадової інструкції або у інший спосіб він уповноважений вирішувати питання щодо допуску представників контролюючих органів для здійснення перевірки та забезпечення проведення перевірок. В силу положень ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. 16.01.2013 р. була проведена оперативна нарада з працівниками Державного підприємства «Національний центр Олександра Довженка», де у позивача були відібрані усні пояснення з приводу вищезазначених обставин. Письмові пояснення [PERSON] відмовився надати, про що складено відповідний акт. Відповідно до положень ст.43 КЗпП України звільнення працівника на підставі п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України повинно відбуватись за згодою виборного органу, первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Згідно з довідкою Первинної профспілкової організації ДП «Національний центр Олександра Довженка» [PERSON] за період трудової діяльності не подавав заяву про вступ до профспілкового комітету. Зважаючи на викладені вище обставини в їх сукупності, суд вважає, що звільнення позивача відбулось з дотриманням вимог ст..ст.147, 147-1, 148, 149, 43 КЗпП України і підстав для поновлення позивача на посаді не вбачається. Крім того, суд бере до уваги те, що позивач, звертаючись з позовом до Голосіївського районного суду мКиєва щодо поновлення його на посаді головного інженера, будь-яких вимог про визнання незаконними та скасування наказів про накладення дисциплінарного стягнення № 27 від 06.06.2012 р. та № 7-к від 23.01.2013 р. не заявляв. У відповідності до вимог ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи викладені обставини, оцінюючи всі надані і досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими і не підлягають задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст..88 ЦПК України.

Outcome: dismissed