Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до первинної профспілкової організації Ставищенського житлово-комунального підприємства, третя особа Ставищенська селищна рада про скасування протоколу № 6 первинної профспілкової організації Ставищенського ЖКП від 14.05.2015 року та вимоги № 12 від 12.06.2015 року первинної профспілкової організації Ставищенського житлово-комунального підприємства про розірвання із ним - [PERSON], як начальником Ставищенського житлово-комунального підприємства трудового договору в порядку передбаченому ст. 45 КЗпП України та ст. 33 [PERSON] України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», як з таким, який порушив законодавство про працю, про колективні договори і угоди, Закон України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Свої вимоги позивач мотивував тим, що він під час виконання своїх обовязків, як начальник Ставищенського житлово-комунального підприємства не порушував законодавство про працю, про колективні договори і угоди, а також вимог [PERSON] України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», а тому рішення прийняті 14.05.2015 року на зборах вказаної первинної профспілкової організації щодо нього (протокол № 6) та вимога № 12 від 12.06.2015 року є безпідставними та незаконними. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, наголосивши, що вказані в вимозі ніби то вчинені ним порушення є недостовірними та безпідставними, так як жодних дій первинної профспілкової організації, щодо оскарження його дій чи рішень в судовому порядку не приймалось. Також у профспілки відсутні докази щодо застосування відносно нього будь-яких заходів реагування до ініціювання питання про звільнення. Крім того протокол № 6 засідання профспілкового комітету первинної профспілкової організації Ставищенського ЖКП від 14.05.2015 року підписаний членами профспілки, які на час зібрання вже були не членами профспілки, так як неодноразово звертались до [PERSON], про вихід з неї, що підтверджується їхніми письмовими заявами. З моменту його призначення на посаду ставлення адміністрації до профспілки жодним чином не погіршилося в порівнянні з попередніми періодами. Звісно, шлях до мети в досягненні кращих показників лише тоді коротший, коли спільними зусиллями долаються перешкоди, особливо в нинішній складний фінансовий стан в усій країні, а не лише на підприємстві. Так, жодного випадку не відомо, не лише за його керівництва, а й до того, щоб голова профспілки, або члени профспілкового комітету виходили з ініціативою та раціональними, обєктивними пропозиціями до адміністрації підприємства щодо шляхів подолання складних кризових ситуацій. Профспілка діє на підприємстві лише формально. Вона не перелаштовується на вимоги сьогодення. Це підтверджується тим, що станом на 01.06.2015 року її склад вкрай малий та налічує всього 13 (тринадцять) членів з 98 працюючих, а з сезонними працівниками 110 чоловік. Це близько 10% від загального складу працюючих. Згідно протоколу № 6 від 14.05.2015р. та вимоги №12 від 12.06.2015р. 10% членів профспілки від загального складу працюючих приймає рішення про долю керівника, та думають, що мають право одноособово формувати політику підприємства. Шлях економії обрав весь світ, проте профспілку нашого підприємства цікавлять лише надбавки, премії та доплати. Подальша доля підприємства їх не цікавить. Відносини голови профспілки з адміністрацією підприємства на даний час носять упереджений характер та скеровані особистим інтересом з метою втриматися на виборній посаді від чого його ж рейтинг та відношення до профспілок серед працівників житлово- комунального підприємства вкрай низький та незмінний. В звязку з цим вимога №12 від 12.06.2015 року та протокол № 6 засідання первинної профспілкової організації Ставищенського ЖКП від 14.05.2015 року є необгрунтованими і безпідставними, тому і підлягають скасуванню. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність в звязку із незадовільним станом здоровя, сімейними обставинами та відсутності матеріальної можливості їздити до іншого міста на судові засідання, а також заперечивши проти задоволення позовних вимог з мотивів пропуску позивачем двотижневого терміну оскарження дій профспілки, у звязку з тим, що вказана вище вимога була надіслана до Ставищенського селищного голови 12.06.2015 року і термін її оскарження сплив 28.06.2015 року, але не дивлячись на це, позивач не просить суд поновити строки позовної давності та не надає докази поважних причин їх пропуску. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду листа з проханням поводити розгляд даної справи без його участі та задовольнити позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача та вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 31.03.2011 року позивача було прийнято на роботу до Ставищенського житлово-комунального підприємства (надалі Ставищенське ЖКП), засновником якого є Ставищенська селищна рада, на посаду начальника вказаного підприємства згідно розпорядження виконавчого комітету Ставищенської селищної ради від 31.03.2011 року №51, на підставі якого було видано наказ по Ставищенському ЖКП №19-1від 31.03.2011 року в якому було вказано, що позивач приступив до виконання своїх обовязків (а.с. 17, 23). 14.05.2015 року відбулося засідання профспілкового комітету первинної профспілкової організації Ставищенського ЖКП. В ході зазначеного засідання поряд із іншими питаннями розглядалася ситуація, що склалася на підприємстві внаслідок керівництва та дій начальника вказаного підприємства [PERSON] і за результатами даного засідання було прийнято рішення щодо висловлення йому недовіри у звязку із зухвалим та грубим порушенням з його боку вимог законодавства про працю, про колективні договори і угоди, Закон України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», а також спрямувати у звязку із вищевказаним до Ставищенського Ставищенського селищного голови та голови виконавчого комітету Ставищенської селищної ради вимоги про розірвання трудового договору (контракту) із начальником Ставищенського житлово-комунального підприємства [PERSON], як з таким, який порушив законодавство про працю, про колективні договори і угоди, Закон України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Наведене підтверджується копією протоколу № 6 від 14.05.2015 р. (а.с. 88-90). 12.06.2015 року профспілковий комітет первинної профспілкової організації Ставищенського ЖКП звернувся до Ставищенського селищного голови та голови виконавчого комітету Ставищенської селищної ради [PERSON] із вимогою № 12 від 12.06.2015 року про розірвання із [PERSON], як начальником Ставищенського житлово-комунального підприємства трудового договору в порядку передбаченому ст. 45 КЗпП України та ст. 33 [PERSON] України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», мотивуючи дану вимогу тим, що ним систематично, зухвало та грубо порушуються вимоги законодавства про працю, а саме Кодексу законів про працю України, [PERSON] України «Про оплату праці», «Про відпустки», «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та умови колективних договорів підприємства, що укладалися на 2012-2015 роки, зокрема: 1. Порушував вимоги [PERSON] України в частині перерахування підприємством на рахунок профспілки коштів, що утримуються із членів профспілки у якості профспілкових внесків на підставі особистих заяв працівників. 2. Перебуваючи на посаді начальника, порушив ст. 23 КЗпП України на працю в частині укладення із працівниками строкових трудових договорів. 3. Порушено ст.ст. 7, 8, 11 [PERSON] України «Про відпустки», в частині реалізації права на отримання додаткових відпусток. 4. Порушував право працівників на своєчасне отримання заробітної плати за час відпустки. 5. Що ним здійснюється тиск на членів профспілки та членів її виборного органу шляхом притягнення їх до дисциплінарної відповідальності, а саме бухгалтера 1 категорії відділу фінансів та бухгалтерського обліку [PERSON]. 6. Порушив ст. 252 КЗпП України, ст. 41 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» щодо погодження із профспілковим комітетом питань зміни істотних умов праці та умов трудових договорів працівників підприємства, які є членами її виборних органів. 7. Порушив прав та гарантії діяльності профспілки на підприємстві в частині не допуску профспілкових органів та їх представників до здійснення перевірок законодавства про працю. 8. Порушив порядок виплати працівникам заробітної плати шляхом затримання її виплати. Не використовував для обрахування заробітної плати працівників підвищувальний коефіцієнт 1,2 (а. с. 95-97). 22.06.2015 року виконавчий комітет Ставищенської селищної ради направив вищевказану вимогу позивачу для відповідного реагування і не погоджуючись із даною вимогою позивач [PERSON] 25.06.2015 року, тобто не пропустивши строк встановлений законодавством для оскарження рішення виборного органу первинної профспілкової організації, звернувся до Ставищенського районного суду Київської області із даною позовною заявою (оригінал першої сторінки позову із оригінальним відбитком штампу «Одержано» та підписом особи, яка прийняла позов позивачем надано суду в ході розгляду даної справи), в якій виклав обставини, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги щодо скасування протоколу № 6 первинної профспілкової організації Ставищенського ЖКП від 14.05.2015 року та вимоги № 12 від 12.06.2015 року первинної профспілкової організації Ставищенського житлово-комунального підприємства про розірвання із ним - [PERSON], як начальником Ставищенського житлово-комунального підприємства трудового договору в порядку передбаченому ст. 45 КЗпП України та ст. 33 [PERSON] України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», як з таким, який порушив законодавство про працю, про колективні договори і угоди, Закон України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та зазначив докази, що підтверджують кожну обставину в частині того, що він (позивач) під час виконання своїх обовязків, як начальник Ставищенського житлово-комунального підприємства не порушував законодавство про працю, про колективні договори і угоди, а також вимог [PERSON] України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», що підтверджується наступним. Твердження первинної профспілкової організації щодо порушення позивачем [PERSON] України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» а саме: не перерахування підприємством на рахунок профспілки коштів, що утримуються із членів профспілки у якості профспілкових внесків на підставі особистих заяв працівників не відповідає дійсності з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 42 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» за наявності письмових заяв працівників, які є членами профспілки, роботодавець щомісячно і безоплатно утримує із заробітної плати, та перераховує на рахунок профспілки членські профспілкові внески працівників відповідно до укладеного колективного договору чи окремої угоди в терміни, визначені цим договором». Згідно ст. 44 вказаного [PERSON] роботодавці зобовязані відраховувати кошти первинним профспілковим організаціям на культурно-масову, фізкультурну і оздоровчу роботу в розмірах, передбачених колективним договором та угодами...». Згідно п. 9.6. Колективного договору (а.с. 24-29) адміністрація зобовязана відраховувати профспілкові внески з заробітної плати і перераховувати їх на розрахунковий рахунок профкому через бухгалтерію на підставі особистих заяв працівників - членів профкому в передбачений законодавством термін. Проте до адміністрації підприємства не поступали заяви працівників, в яких вони просять здійснювати відрахування членських внесків до профспілкової організації (копії заяв додаються). Кошти, які відраховувались з працівників підприємства перераховувались до місцевої профспілки належним чином, хоч і конкретно встановлених термінів не було, і заяв, звернень профкому щодо затримок у перерахуванні коштів, які вкрай потрібні начебто для «придбання путівок на оздоровлення» до адміністрації не надходило. Офіційного звернення щодо заборгованості членських внесків за весь період існування профспілки від членів профспілки та первинної профспілкової організації до адміністрації підприємства не надходило. Зауваження профспілки, про те, що вони в звязку з неперерахуванням коштів (невідомо до якого профспілкового органу) не можуть їх ефективно використовувати на закупівлю путівок на санаторно-курортне лікування є утрируваним, оскільки кошти на місцеву профспілку адміністрацією перераховувались, а лише кошти до обласної профспілки акумулювались з 2010 року (ще за рік до призначення позивача на посаду начальника підприємства) в звязку відсутністю відповідного договору (реквізити, банківські рахунки, тощо) між адміністрацією та обласною профспілкою як в цілому так і процентному відношенні. Крім того, згідно протокольного рішення зборів профспілки Ставищенського ЖКП із повісткою денною «Про відрахування внесків до обласного профспілкового комітету за 2010-2014 р.р. від 28.03.2014 року, місцева профспілка зобовязалась кошти в сумі 33 тис. грн. відраховані з працівників за весь період 2010-2014р.р., повернути працівникам підприємства на особисті зарплатні рахунки. Проте, профспілка, порушуючи своє ж протокольне рішення, не повертає кошти працівникам, а перераховує 12 тис грн. на обласну профспілку. Станом на 25.06.2015 року заборгованість підприємства перед профспілковою організацією щодо профспілкових відрахувань відсутня. Твердження профспілки щодо порушення позивачем ст. 23 КЗпП України в частині укладення із працівниками строкових трудових договорів, що в момент укладення не відповідало їх інтересам було також безпідставним та не відповідає дійсності. Відповідно до рішення №2 від 25.03.2013 року виконкому Ставищенської селищної ради «Про затвердження заходів Ставищенського житлово-комунального підприємства по удосконаленню виробничих процесів, покращенню фінансово-економічної спроможності підприємства» затверджено комплекс заходів по удосконаленню виробничих процесів, а саме: укладання строкових трудових договорів з працівниками підприємства, які призначаються на новоутворені посади та переведення працівників підприємства на строкові трудові договори.г Адміністрація підприємства провела консультації з трудовим колективом, щодо переведення працівників на строкові трудові договори. Жодних заперечень з боку працівників та профкому не було. Всі гарантії щодо умов праці, пільг, відпочинку, тощо передбачені працівникам колективним договором залишились та були гарантовані і в трудових договорах. Всі строкові трудові договори були укладені за добровільними зверненнями (заявами) працівників та у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 23 та ч. 1 ст. 24 КЗпП України. Жоден працівник з 2013 року і по даний час не був звільнений, та не оскаржував їх укладення в судовому порядку. Також укладення строкових трудових договорів було передбачено п. 2.1. Колективного договору, який було погоджено на зборах первинною профспілковою організацією та підписаний особисто її головою (а.с. 24). Крім того, строкові договори були укладені лише один раз та не переукладалися, як зазначає профспілкова організація. Термін дії самого договору за власною ініціативою (письмовими заявами) самих працівників продовжувалися на підставі додаткових угод до укладених договорів, які також жодним з працівників не оскаржувались. Відповідно до звернення голови профкому Ставищенського ЖКП [PERSON] до Державної інспекції України з питань праці щодо правомірності укладення трудових договорів з працівниками підприємства, останнім було проведено відповідну перевірку. Згідно довідки інспекції №69-1 від 05.06.2013 року порушень чинного законодавства у діях начальника Ставищенського ЖКП не було виявлено (а.с. 77). Згідно ст. 21. ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» уповноважені представники профспілок мають право вносити роботодавцям, органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування - подання про усунення порушень законодавства про працю, які є обовязковими для розгляду, та в місячний термін одержувати від них аргументовані відповіді. У разі ненадання аргументованої відповіді у зазначений термін дії чи бездіяльність посадових осіб можуть бути оскаржені до місцевого суду». Оскаржень з боку профкому та працівників підприємства щодо укладення строкових трудових договорів до суду не було. Щодо порушень вимог ст.ст. 7, 8, 11 [PERSON] України «Про відпустки», в частині реалізації права на отримання додаткових відпусток, то згідно ст. 7 ЗУ «Про відпустки» щорічна додаткова відпустка за роботу із шкідливими і важкими умовами праці тривалістю до 35 календарних днів надається працівникам, зайнятим на роботах, повязаних із негативним впливом на здоровя шкідливих виробничих факторів, за Списком виробництв, цехів, професій і посад, затверджуваним Кабінетом Міністрів України. Конкретна тривалість відпустки, зазначеної в частині першій цієї статті, встановлюється колективним чи трудовим договором залежно від результатів атестації робочих місць за умовами праці, та часу зайнятості працівника в цих умовах. Згідно ст. 8 ЗУ «Про відпустки» щорічна додаткова відпустка за особливий характер праці надається: 1) окремим категоріям працівників, робота яких повязана з підвищеним нервово- емоційним та інтелектуальним навантаженням, або виконується в особливих природних географічних і геологічних умовах, та умовах підвищеного ризику для здоровя, - тривалістю до 35 календарних днів за Списком виробництв, робіт, професій і посад, затверджуваним Кабінетом Міністрів України; 2) працівникам з ненормованим робочим днем - тривалістю до 7 календарних днів згідно із списками посад, робіт та професій, визначених колективним договором, угодою. Конкретна тривалість щорічної додаткової відпустки за особливий характер праці, встановлюється колективним чи трудовим договором, залежно від часу зайнятості працівника в цих умовах. Згідно ст. 11 ЗУ «Про відпустки» щорічна відпустка на вимогу працівника повинна бути перенесена на інший період у разі: 1) порушення власником або уповноваженим ним органом терміну письмового повідомлення працівника про час надання відпустки; 2) несвоєчасної виплати власником або уповноваженим ним органом заробітної плати працівнику за час щорічної відпустки. Щорічна відпустка за ініціативою власника або уповноваженого ним органу, як виняток, може бути перенесена на інший період тільки за письмовою згодою працівника та за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), або іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом у разі, коли надання щорічної відпустки в раніше обумовлений період може несприятливо відбитися на нормальному ході роботи підприємства, та за умови, що частина відпустки тривалістю не менше 24 календарних днів буде використана в поточному робочому році. Щодо порушення конституційних прав на відпочинок працівників, як це викладено головою профкому [PERSON], то незрозуміло, чому Закон України «Про відпустки» не вивчався профкомом під час укладення колективного договору, та й на даний час тлумачення його не вірне. Адже ст.7 та ст. 8 [PERSON] України «Про відпустки» не мають підстав бути застосованими на підприємстві, так як до Списків №1 та №2 виробництв, робіт, цехів, професій і посад, зайнятість працівників, в яких дає право на щорічні додаткові відпустки за роботу із шкідливими та важкими умовами праці, та за особливий характер праці, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 17 листопада 1997 року №1290 з усіма внесеними змінами, жодна з професій підприємства не належить. Доказом вищевикладеного, можуть бути результати атестації робочих місць. Згідно п.п. 5.9, 5.11, 7.6, 7.6.2 Колективного договору та додатку до нього «Перелік професій і посад, на яких може застосовуватись ненормований робочий день (за умови проведеної атестації робочих місць) чітко передбачено, що право на додаткову відпустку має певна категорія працівників лише за умови проведеної атестації робочих місць. Лише за наявністю додаткових фінансових можливостей адміністрація може провести відповідну атестацію. На даний час фінансових можливостей на підприємстві для проведення атестації не має. Голова профкому [PERSON] жодного разу протягом 2011-2015 р.р. не звертався до адміністрації з подібним клопотанням. Також, не було жодної заяви від працівників підприємства, про порушення їх трудових прав з питань додаткових відпусток. Щодо затримки виплати зарплати, то як отримання заробітної плати за час відпустки так і самої заробітної плати проводиться по фінансових можливостях підприємства в межах допустимих чинним законодавством. Нарахування здійснює бухгалтерія підприємства, а позивачем, як начальником підприємства ніяких дій чи бездіяльності при нарахуванні чи виплаті заробітної плати не здійснювалося, що підтверджується постановою судді Ставищенського районного суду Київської області від 28.03.2014 року у справі № 3/378/87/14. про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 41 КУпАП згідно з якою провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ч. 1 ст. 41 КУпАП було закриту за відсутністю в його діях складу даного правопорушення. Виплата заробітної плати здійснюється по мірі надходження коштів на рахунок підприємства. Невиконання фінансових зобовязань підприємства тягне за собою припинення його діяльності. Тому кошти пропорційно та в розумних межах розподіляються на виплату заробітної плати працівників, на податки та на виплату інших платежів по утриманню підприємства. Під час обговорення та затвердження колективного договору 28.03.2014 року було вирішено й питання, щодо врегулюванням посадових окладів та тарифних ставок працівникам із застосуванням ,збільшуючого коефіцієнта 1,2 до тарифної ставки працівника 1-го розряду, як передбачено Генеральною Галузевою Угодою. Зокрема, в звязку з відсутністю джерела фінансування через збитковість тарифів на житлово-комунальні послуги, значним рівнем інфляції в державі, на колективних зборах 28.03.2014 року було винесено питання на обговорення та одноголосно було прийнято рішення, щодо застосування тарифної ставки з коефіцієнтом 1,0 до покращення фінансового стану підприємства залишаючи посадові оклади та тарифні ставки без примінення збільшуючого коефіцієнта 1,2, що дозволено на законодавчому рівні та забезпечило б працюючим певну стабільність у роботі (абз.2 ст. 14 [PERSON] України «Про оплату праці»; п.3.2.7 Галузевої Угоди між Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Всеукраїнським обєднанням обласних організацій роботодавців підприємств житлово-комунальної галузі «Федерація . роботодавців ЖКГ України» та Профспілкою працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України на 2013-2015роки). Конкретного визначеного терміну дії коефіцієнту 1,0 у рішенні не було, а було вказане та проголосоване: до покращення фінансового стану підприємства. Протокол №1 від 28.03.2014 р. був підтриманий одноголосно всіма присутніми на зборах в т.ч. і головою профспілки (а.с. 87). Станом на 25.06.2015 року простроченої заборгованості по виплаті заробітної плати та податках не має (довідка додається а.с. 35). Твердження профспілки про тиск позивача на членів профспілки та членів її виборного органу шляхом притягнення до дисциплінарної відповідальності без отримання згоди профспілки - є безпідставним та надуманим, оскільки притягнення до дисциплінарної відповідальності здійснюється лише за наявності самих підстав та виявлених порушень. Так, з приводу притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON], яка працює на підприємстві на посаді бухгалтера і є членом профспілкового комітету, то згідно акту ревізії №18-23/19 від 14.04.2015 року Державної фінансової інспекції в Київській області за період діяльності підприємства з 01.03.2011 року по 01.01.2015 року [PERSON], як бухгалтер підприємства в своїй роботі допускала ряд системних та грубих порушень чинного законодавства протягом 2013-2014 р.р., а саме порушення по нарахуванню заробітної плати; порушення по виплаті допомоги при тимчасовій непрацездатності; порушення порядку проведення індексації, які призвели до незаконних виплат заробітної плати з нарахуваннями на суму 17068,89 грн.. Враховуючи, що [PERSON] А,М, є членом профкому та на притягнення її до дисциплінарної відповідальності потрібна попередня згода профкому, адміністрація підприємства листом № 15 від 12.05.2015 року звернулась з поданням до [PERSON] - голови профкому на отримання згоди. [PERSON] зявився до адміністрації підприємства 12.05.2015р., ознайомився з поданням, отримав його, проте від підпису відмовився. Комісія 12.05.2015 року у складі трьох осіб склала відповідний акт. Враховуючи неадекватну поведінку [PERSON], як голови профкому та порушення чинного законодавства виявленого ревізією ДФІ, чотирьом працівниками підприємства адміністрація наказом №61 від 13.05.2015 року оголосила догану, в т.ч. і [PERSON]. (а. с. 39-43). [PERSON] 13.05.2015 року ознайомилась з наказом № 61 про притягнення її до дисциплінарної відповідальності, отримала його копію та поставила всій підпис і до суду його не оскаржувала. Щодо не погодження з профспілковим комітетом питань змін істотних умов праці та не погодження з профспілкою наказу №49-1 від 30.04.2015 року, то це твердження є також неправдивим з наступних підстав. 30.03.2015 року до адміністрації підприємства від головного бухгалтера надійшла доповідна записка та податковий звіт про фінансові результати. В своїй доповідній вона наголошувала про збитки підприємства, та про необхідність терміново прийняти міри щодо зменшення видатків по підприємству. Тому, в звязку з складним фінансовим становищем, що склалося на підприємстві 30 березня 2015 року було видано наказ по підприємству № 28 «Про оптимізацію штатної чисельності працівників», та зобовязано керівників відділів, служб та виробничих дільниць терміново надати пропозиції по оптимізації штатної чисельності ввірених підрозділів. Керівниками підрозділів були надані свої пропозиції щодо скорочення штатної чисельності працівників. 30 березня 2015 року голові профспілкового комітету Ставищенського ЖКП - адміністрацією підприємства було надано лист № 2 для погодження можливості скорочення чисельності посад (з переліком посад, та з посиланням, що адміністрація підприємства розгляне будь-які пропозиції повязані з вивільненням працівників, та просила надати свої пропозиції. 07.04.2015 року адміністрацією підприємства з метою забезпечення комплексного вирішення питання фінансового оздоровлення підприємства, усунення існуючих проблем, та створення передумов для досягнення цільових показників функціонування підприємства було видано наказ № 39 «Щодо заходів, та покращення економічного стану підприємства». Для забезпечення та економії коштів підприємства наказом підприємства було знято надбавки та доплати до заробітних плат. 15 квітня 2015 року за вх. №186 селищному голові на затвердження був переданий звіт про фінансово-господарський стан Ставищенського ЖКП, а 16 квітня 2015 року рішенням виконавчого комітету Ставищенської селищної ради №62 зобовязано позивача, як начальника підприємства вжити заходів щодо економічного та раціонального використання коштів підприємства, передбачених на їх утримання, в т.ч. провести ряд заходів спрямованих на оптимізацію штатної чисельності працюючих. 08 квітня 2015 року головним бухгалтером підприємства повторно було подано службову записку, в якій було зазначено, що на підприємстві економічна криза, а тому необхідно провести ряд заходів для виходу з неї. Листом 09 квітня 2015 року №3 первинною профспілковою організацією Ставищенського ЖКП позивача було запрошено на засідання загальних зборів членів профспілки на 17 квітня на 16 годину з питань обговорення проведення запланованого скорочення. 14 квітня 2015 року вих. №5 адміністрацією підприємства до профспілкового комітету був направлений лист, в якому було зазначено, що профспілкою порушуються терміни розгляду звернення роботодавця. 17 квітня 2015 року на зборах первинної профспілкової організаці підприємства, позивачем були озвучені заходи щодо покращення фінансово-господарського стану підприємства. Дані заходи отримані в письмовій формі головою профспілки [PERSON]. 20 квітня 2015 року було видано повторно наказ по підприємству № 44, яким зобовязано головного бухгалтера та майстрів дільниць подати до адміністрації підприємства більш чіткі пропозиції по скороченню штатної чисельності працівників враховуючи попереднє обговорення на профспілкових зборах. 21 квітня 2015 року вх. № 89 профспілковою організацією підприємства було надано відповідь на запит від 30.03.2015 року за № 2, щодо рекомендацій на покращення фінансового стану. Проте у вказаній відповіді відсутнє обґрунтування наданих пропозицій. Профспілка рекомендувала скоротити лише вакантні посади, та внесла інші не суттєві пропозиції, що не дають змогу зменшити видатки по заробітній платі. 21 квітня 2015 року вих. № 02-5/440 підприємством до Ставищенської селищної ради було направлено клопотання про затвердження плану заходів по удосконаленн виробничих процесів, покращенню фінансово-економічної спроможності підприємств економічного та раціонального використання коштів, в тому числі і проведення заходів з оптимізації штатної чисельності працюючих. 23 квітня 2015 року рішенням №70 виконкому Ставищенської селищної ради, як засновником підприємства та власником було затверджено подані заходи. 23 квітня 2015 року профспілковою організацією було подано підприємству лист №7, в якому вказували на бездіяльність позивача, як начальника підприємства. 24 квітня 2015 року підприємством було надано відповідь (лист №6) профспілковій організації, в якому адміністрація підприємства вказала на те, що невідомий та сумнівний протокол, на який посилається профспілка не був наданий адміністрації підприємства, що свідчить про необєктивність прийнятих рішень. Тому, адміністрацією підприємства було запропоновано провести публічні консультації (зустріч) в зручний для профспілки час (24.04-30.04) та додатково узгодити всі невирішені питання. Цей факт вказує на те, що адміністрація завжди готова узгоджувати з профспілкою спірні питання, проте [PERSON] задовольнявся лише відписками. 28.04.2015 року з листом № 8 до адміністрації звернувся [PERSON] з проханням надати йому необхідну інформацію про фінансово-господарський стан підприємства та запросив позивача, як начальника підприємства на сумісне засідання профспілкового комітету, зазначивши його дату проведення 08.05.2015 року. Як вимагала профспілка на 06.05.2014 року листом №14 адміністрація надала голові профспілкового комітету [PERSON] повну та всебічну інформацію, яку вона вимагала, що черговий раз підтверджує добрі та і доброзичливі наміри адміністрації у співпраці з профспілкою. Проте, в листі профспілки від 28.04.2015 року №28 умисно не було вказао, а ні часу, а ні місця проведення даної зустрічі в звязку з небажанням профспілки співпрацювати з адміністрацією, та шукати розумний компроміс. В день, коли мала відбутися зустріч, позивач та головний бухгалтер підприємства чекали на робочому місці, однак коли під кінець робочого дня головний бухгалтер [PERSON] (член профспілки) поцікавилася у секретаря профкому первинної профспілкової організації [PERSON], коли все-таки відбудеться зустріч з профкомом, то та відповіла, що зустрічі не буде і їй невідомо про, що вона говорить. Про іншу дату та час зустрічі головою профкому [PERSON] не було повідомлено. 29 квітня 2015 року до адміністрації підприємства профспілковою організацією було надано лист № 9 про проведення перевірки юридичною службою та держаною інспекцією праці, на що листом від 05.05.2015 року № 13 адміністрація просила надати законні підстави проведення «так званої комплексної перевірки», тому що згідно п. 8 розд. III [PERSON] України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» №76-VIII від 28.12.2014 року перевірки на підприємствах, установах та організаціях здійснюються виключно з дозволу КМ України. Також адміністрація наголосила, що згідно п. 12.4 Колективного договору готова до будь-яких перевірок комісією профспілкового комітету. На дане зауваження та пропозицію [PERSON] не відреагував. 18.05.2015 року адміністрація отримала лист №11 від профкому про результати розгляду клопотань адміністрації № 8, 9, 10, 11, 12 від 30.04.2015 року по питаннях змін в організації виробництва і праці. Цим листом профком не надав обґрунтовану відмову, чим порушив вимоги ст.ст. 39, 41 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», тому адміністрація залишає за собою право приймати рішення на свій розсуд. Щодо непогодження з профспілкою наказу № 49-1 від 30.04.2015 року, то згідно Класифікатора професій ДК 003:2010 із змінами, затвердженого Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 18.11.2014 року №1361 передбачено назви професій вказаних у вищеназваному наказі. 30.04.2015 року з листами № 10 та № 12 адміністрація підприємства зверталась до профспілкового комітету підприємства щодо отримання попередньої згоди на проведення змін в ,1організації виробництва і праці. Згідно п. 2 ст. 252 КЗпП України зміна умов трудового договору, оплати праці, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного профспілкового органу, членами якого вони є, а ст.ст. 39, 41 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» передбачено, що рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору має бути обґрунтованим. У разі, якщо в рішенні немає обґрунтування відмови у згоді на звільнення, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу і профспілки». На час звернення до суду профком так і не надав обґрунтованої відмови, а тому наслідком ухилення профкому від вирішення нагальних питань по збереженню трудового колективу стало скорочення штатних одиниць в звязку з фінансовою кризою на підставі наказу № 50 від 30.04.2015 р.. Адміністрації листами № 8, 9, 10, 11, 12 від 30.04.2015 року зверталася до [PERSON] - як голови профкому щодо отримання попередньої згоди, проте листом №11 від 18.05.2015р. профком надав лише відписку, а не обґрунтовану відмову, чим порушив вимоги ст.ст. 39, 41 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Адміністрація в свою чергу мінімізувала скорочення і без профкому. Стосовно ненадання інформації та недопуску профспілкових органів до здійснення контролю, то ці твердження також є безпідставними та необгрунтованим, оскільки виходячи із вищевикладеного можна зробити висновки, що позивач, як начальник підприємства всіляко та всебічно намагався працювати з профспілкою підприємства, проте з боку комітету були лише безпідставні звинувачення та віртуальні призначення спільних засідань без часу та місця їх проведення. Відповідно до ст.ст. 28, 34 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» профспілки, їх обєднання мають право одержувати безоплатно інформацію від роботодавців, або їх обєднань, органів державної влади, та органів місцевого самоврядування з питань, що стосуються трудових і соціально-економічних прав, та законних інтересів своїх членів, а також інформацію про результати господарської діяльності підприємств, установ або організацій. На всі звернення профспілкової організації адміністрація підприємства надавала аргументовану відповідь та необхідну інформацію. Оскаржень в порядку ч. 10 ст. 21 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» зі сторони профспілки не було (а.с. 48-82). Указані обставини встановлено з пояснення позивача та матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Відповідно до ч. 2 ст. 45 КЗпП України, якщо керівник, стосовно якого предявлено вимогу про розірвання трудового договору, не згоден з цією вимогою, він може оскаржити рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) до суду у двотижневий строк з дня отримання рішення. У цьому разі виконання вимоги про розірвання трудового договору зупиняється до винесення судом рішення. Згідно ст. 37 [PERSON] України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» профспілкові організації на підприємствах, в установах, організаціях та їх структурних підрозділах представляють інтереси своїх членів і захищають їх трудові, соціально-економічні права та інтереси. Свої повноваження первинні профспілкові організації здійснюють через утворені відповідно до статуту (положення) виборні органи, а в організаціях, де виборні органи не створюються, - через профспілкового представника, уповноваженого згідно із статутом на представництво інтересів членів профспілки, який діє в межах прав, наданих цим [PERSON] та статутом профспілки. Ст. 38 [PERSON] України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» визначені повноваження виборного органу первинної профспілкової організації на підприємстві, в установі, організації. Зокрема, п. 9 ч. 1 зазначеної статті, передбачене право приймати рішення про вимогу до роботодавця розірвати трудовий договір (контракт) з керівником підприємства, установи, організації, якщо він порушує цей Закон, законодавство про працю, ухиляється від участі у переговорах щодо укладення або зміни колективного договору, не виконує зобов'язань за колективним договором, допускає інші порушення законодавства про колективні договори. Системний аналіз наведених положень закону дає підстави для висновку, що чинним законодавством передбачено право профспілки приймати рішення про вимогу до роботодавця розірвати трудовий договір (контракт) з керівником підприємства, установи, організації в разі наявності певних порушень з боку керівника, так і право керівника, стосовно якого предявлено вимогу про розірвання трудового договору, оскаржити вимогу, в разі не згоди з нею. Разом з тим, ст. 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст. 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Проаналізувавши зазначені норми закону та зібрані у справі докази в їх сукупності, оцінивши докази по справі з дотриманням вимог ст. 212 ЦПК України, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов свого підтвердження факт порушення прав позивача щодо прийняття рішення профспілковим комітетом первинної профспілкової організації Ставищенського ЖКП в частині висловлення недовіри начальнику Ставищенського житлово-комунального підприємства [PERSON] та спрямування до Ставищенського селищного голови та голови виконавчого комітету Ставищенської селищної ради вимоги про розірвання трудового договору (контракту) із начальником Ставищенського житлово-комунального підприємства [PERSON], як з таким, який порушив законодавство про працю, про колективні договори і угоди, Закон України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», оскільки позивачем в ході розгляду даної справи було доведено ті обставини на які він посилався в своїй позовній заяві як на обгрунтування своїх позовних вимог, адже судом було встановлено, що ним під час виконання обовязків начальника Ставищенського ЖКП не порушувалося законодавство про працю, про колективні договори і угоди, а також вимоги [PERSON] України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», сторона ж відповідача не довела протилежне, а тому рішення прийняті 14.05.2015 року на зборах вказаної первинної профспілкової організації щодо нього (протокол № 6) та вимога № 12 від 12.06.2015 року є безпідставними та незаконними. При цьому слід зазначити, що в ході судового розгляду не знайшли підтвердження доводи представника відповідача щодо пропуску позивачем двотижневого терміну оскарження дій профспілки, оскільки як було встановлено в ході розгляду даної справи, позивачу про вимогу № 12 від 12.06.2015 року про розірвання із ним трудового договору стало відомо 22.06.2015 року і не погоджуючись із даною вимогою позивач [PERSON] 25.06.2015 року, тобто не пропустивши строк встановлений законодавством для оскарження рішення виборного органу первинної профспілкової організації, звернувся до Ставищенського районного суду Київської області із даною позовною заявою (оригінал першої сторінки позову із оригінальним відбитком штампу «Одержано» та підписом особи, яка прийняла позов позивачем надано суду в ході розгляду даної справи). На підставі наведеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial