Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про вселення до житлового приміщення. В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що він з відповідачкою перебуває в зареєстрованому шлюбі з 1979 року. Мають двох дорослих синів, які проживають окремо. Він та відповідачка проживали у [ADDRESS]. Дана квартира належить йому та членам його сім'ї - дружині та двом дітям на праві спільної власності. На даний час їх шлюб має лише формальний характер. Відповідачка стала перешкоджати йому проживати у даній квартирі та закривати східні двері на інший замок. Свої дії мотивувала тим, що, він не заробляє грошей та не сплачує комунальні послуги. З даного приводу між ними частко виникали сімейні сварки. За згодою відповідачки він став тимчасово проживати в будинку її покійної матері по [ADDRESS]. Однак він намірений постійно проживати у своїй квартирі за місцем реєстрації, тому просив визнати за ним право користування житловим приміщенням та вселити його у вказану квартиру. В судовому засіданні позивач заявлений позов підтримав, просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала, подала до суду свої заперечення, та пояснила, що [PERSON] на даний час є її колишнім чоловіком, оскільки шлюб між ними розірвано в 2013 році. До травня 2013 року вона з позивачем проживала разом в спірній квартирі. Однак таке спільне проживання стало для неї нестерпним, так як колишній чоловік зловживав спиртними напоями, тривалий час ніде не працював і жив лише за її рахунок. Вона має інвалідність, постійно витрачає кошти на лікування і їй категорично протипоказані будь-які хвилювання. На її прохання зробити окремі особові рахунки і сплачувати за комунальні послуги окремо, позивач не погодився і перейшов на проживання в будинок її померлих батьків. Вона проти цього не заперечувала. Пояснила також, що не чинила позивачу перешкод в користуванні квартирою, він має вільний доступ до неї. Неодноразово він приходив до квартири та повиносив багато речей, щоб продати. Крім того, пояснила, що 03.10.2013 року будучи в стані алкогольного сп'яніння він наніс їй удар в область голови. 29.10.2013 року був притягнутий до адміністративної відповідальності за насильство в сім'ї за ч.1 ст.173-2 КУпаП. В зв'язку з даною ситуацією в неї погіршився стан її здоров'я і вона перебувала на лікуванні в денному стаціонарі Черняхівської ЦРЛ. Після нанесених побоїв, вона намагалась уникати зустрічей та розмов з позивачем, оскільки це негативно впливає на стан її здоров'я. Просила відмовити в задоволенні позову та зазначила, що вона надала позивачу для проживання будинок своїх батьків. Рішення про переселення позивач прийняв самостійно. На її думку, позивач бажаючи повернутись в квартиру знову має намір жити за її рахунок, оскільки не бажає шукати роботу. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що він є сином сторін і йому відомо, що батько зловживає спиртними напоями, та створює нестерпні умови для спільного проживання з мамою. Мама йому дзвонила та повідомляла, що батько її побив. На даний час батько проживає в будинку покійних батьків його матері за її згодою. Вислухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст.155 ЖК Української СРСР житлові будинки (квартири), які є в приватній власності громадян, не можуть бути у них вилучені і власника неможливо позбавити права користування житловим будинком (квартирою). Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, що складає зміст права власності. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено спосіб захисту права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння, а саме: власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як встановлено в судовому засіданні, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної власності [PERSON] та членам його сім'ї [PERSON], [PERSON] та [PERSON] тобто сторонам та їх дітям, що підтверджується свідоцтвом №19 про право власності на житло від 03.03.2000 року (а.с.21-24). Відповідачка перешкоджає позивачу користуватись своїм майном, створюючи йому перешкоди. Оскільки спірна квартира перебуває у спільній власності сторін, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved