Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. В позові позивач вказує, що між Публічним акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал» та [PERSON] 22.05.2014 року на підставі кредитного договору №GP-6390128 (надалі-кредитний договір) видано кредит у сумі 12773,81 грн. 19.07.2016 року Публічне акціонерне товариство «Банк Ренесанс Капітал» припинилося шляхом приєднання до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк». Зазначена обставина підтверджується випискою з Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» є правонаступником усіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства «Банк Ренесанс Капітал». Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованості відповідача перед позивачем станом на 23.07.2019 р. складає 36574,91 грн., з яких: 9581,74 грн. заборгованість за кредитом; 1273,43 грн. заборгованість за процентами; 1918,64 грн. заборгованість за комісією; 23801,1 штрафні санкції. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за договором № GP-6390128 від 22.05.2014 року у загальному розмірі 36574 грн. 91 коп. та судові витрати у розмірі 1921 грн. 00 коп. Ухвалою суду від 23.08.2019 року відкрито спрощене позовне провадження і справа призначена до розгляду на 01.10.2019 року з викликом учасників справи. 16.09.2019 від представника відповідачки адвоката Скворцової О.В. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вона просить у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що з банком «Банк Ренесанс Капітал» відповідачка будь-яких кредитних договорів або договорів оферти 22 травня 2014 року або 23 травня 2014 року не укладала, у зазначені терміни ніяких договорів оферти не підписувала, будь-яких заяв про видачу кредиту не підписувала, копій свого паспорту 22.05.2014 року не завіряла та нікому їх не надавала. У позовній заяві позивач зазначає, що відповідачу було видано кредит у розмірі 12773,81 грн., проте вказане спростовується довідкою про стан та історію заборгованості, відповідно до якої загальна вартість кредиту складає 10339 грн.53 коп., окрім того, вказана довідка складена у довільній формі, у ній зазначено, що вона стосується кредитного договору від 23 травня 2014 року, тобто вона не відноситься до кредитного договору від 22 травня 2014 року. Позивач належним чином не виконав свого обов`язку щодо доведення всіх обставин, які підлягають встановленню та мають значення для даної справи, оскільки в додатках до позовної заяви відсутні належні документи, які б підтверджували підстави для задоволення позову. Також просить стягнути з позивача судові витрати понесені відповідачкою по справі у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень. Розгляд справи 01.10.2019 року було відкладено по клопотанню представника відповідача адвоката Скворцової О.В. для витребування від Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» документів. Судове засідання 13.11.2019 року було відкладено за клопотанням представник відповідача для витребування від Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» оригіналів документів. Судове засідання 10.12.2019 року було відкладено у зв`язку з неявкою сторін. 10.03.2020 року від представника відповідачки адвоката Скворцової О.В. на адресу суду надійшло клопотання про застосування наслідків спливу строків позовної давності, посилаючись на те, що позивач звернувся у 2019 році до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором від 22.05.2014 року у сумі 12773,81 грн., у той час, як права позивача були порушені ще у 2014 році. Отже банк з вимогою про стягнення заборгованості за кредитом до боржника звернувся лише через 5 років після порушення зобов`язання, вже після спливу трирічного терміну з моменту закінчення строку договору, тобто з пропуском позовної давності. В судове засідання сторони не з`явились. Від представника\~позивача на\~адресу суду\~надійшла заява\~про розгляд\~справи без\~участі представника.\~Просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Від представника відповідачки адвоката Скворцової О.В. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову заперечує, просить задовольнити її клопотання про застосування наслідків спливу строків позовної давності. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з такого. Згідно зі статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.. Згідно ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 526, 527, 530, 546, 549, 550, 556 ЦК України. Судом встановлено, що 22.05.2014 року між сторонами по справі був укладений Договір кредиту №GP-6390128, який складається із пропозиції укласти договори (оферта) \\а.с. 7\\ та основних умов кредитування та страхування \\а.с. 8-9\\, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 10339 (десять тисяч триста тридцять дев`ять) гривень 53 копійок, зі сплатою 9,00 % річних та щомісячної комісії за обслуговування кредиту в розмірі 1,3 % заборгованості, на строк до 23.05.2017 року. Згідно п. 2.4.5 основних умов кредитування та страхування, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку відповідач зобов`язується погашати прострочену комісію (за наявності), прострочені проценти (за наявності), прострочену суму кредиту (за наявності) строкову комісію, строкові проценти за користування кредитом, строкову суму кредиту (в т.ч. дострокове погашення), штраф або інші неустойки згідно з договором (за наявності) витрати банку, пов`язані з одержанням виконання (листи, електронні та текстові повідомлення, послуги третіх осіб, тощо) \\ а.с. 8\\. Згідно з графіком платежів, вказаним у Пропозиції укласти договір, відповідач мала сплачувати кредит щомісячними платежами до 23 числа кожного місяця в розмірі 463,29 грн. та 462,97 грн. (останній платіж), починаючи з 23.05.204 року по 23.05.2017 року. Пропозиція укласти договір і Основні умови кредитування містять відомості, що вони укладені саме відповідачкою [PERSON] як позичальником, і містять підписи позичальника. З цих підстав суд відхиляє доводи відповідачки про те, що вона не підписувала кредитний договір, оскільки такі заперечення спростовуються наданими банком документами. Відповідачем зобов`язання по сплаті кредиту не виконувались належним чином, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість. Згідно наданого банком розрахунку заборгованості, починаючи з вересня 2014 року у відповідачки почала виникати заборгованість за кредитом, у зв`язку з чим банком нарахована сума заборгованості станом на 23.07.2019 року в сумі 36574,91 грн., яка складається з: 9581,74 грн. заборгованість за кредитом; 1273,43 грн. заборгованість за процентами; 1918,64 грн. заборгованість за комісією; 23801,1 штрафні санкції. У відзиві на позовну заяву відповідач посилається на те, що позивач звернувся у 2019 році до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором від 22.05.2014 року у сумі 12773,81 грн., у той час, як права позивача були порушені ще у 2014 році. Отже банк з вимогою про стягнення заборгованості за кредитом до боржника звернувся лише через 5 років після порушення зобов`язання, вже після спливу трирічного терміну з моменту закінчення строку договору, тобто з пропуском позовної давності. Доводи відповідачки про застосування позовної давності суд вважає частково обґрунтованими виходячи з такого. Відповідно до\~статті 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга\~статті 258\~ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до\~ст. 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно з частиною 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права\~до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як роз`яснено в п.п. 59-60 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 р. у справі №444/9519/12, за договором, що встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного\~щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Таким чином, оскільки відповідно до укладеного кредитного договору встановлений обов`язок відповідачки погашати заборгованість щомісячними платежами, то строк позовної давності має обчислюватись по кожному платежу окремо. Враховуючи, що позивач звернувся до суду з позовом 05.08.2019 року, то стягненню підлягає сума заборгованості, нарахована з вересня 2016 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності. Сума боргу, нарахована банком до вересня 2016 року стягненню не підлягає у зв`язку з пропуском строку позовної давності. Так,\~згідно з\~наданим розрахунком\~з 23.09.2016\~року по\~24.05.2017\~року стягненню\~підлягає:\~нарахована сума\~тіла кредиту\~в розмірі 2851,64\~грн.,\~сума відсотків\~109,73\~грн.,\~та сума\~комісії 1075,10\~грн. За змістом п.7 ч.11 ст.11\~Закону України «Про захист прав споживачів», кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Оскільки відсотки за користування кредитом і комісії нараховуються і сплачуються щомісячно, то банк мав право звернутись з позовом про стягнення прострочених сум у межах трьох років з дня вчинення порушення по кожному факту несплати. Будь-яких пояснень з приводу того, чому банк не скористався своїм правом на стягнення заборгованості у межах строку позовної давності, суду не надано. Крім того, вимога позивача щодо стягнення заборгованості за неустойкою (штрафом та пенею) на переконання суду задоволенню не підлягає, оскільки банком надано розрахунок за 2016-2017 роки. Частиною 2 ст. 258 ЦК України передбачено, що позовна давність\~в один\~рік застосовується,\~зокрема,\~до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Іншого розрахунку банком надано не було, саме тому заборгованості за неустойкою, нарахована банком поза межами строку спеціальної позовної давності стягненню не підлягає. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості в розмірі 4036 грн. 47 коп., з яких: сума кредиту - 2851,64 грн., сума відсотків - 109,73 грн. та 1075,10 грн. комісії. На підставі\~ч.\~1\~ст.\~141\~ЦПК України,\~суд стягує\~з відповідача\~на користь\~позивача пропорційно\~до задоволених\~позовних вимог\~суму судового\~збору в\~розмірі 212 грн. 00 коп. Що стосується вимог відповідача про стягнення з позивача судових витрат, понесених відповідачкою по справі у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень, що підтверджуються квитанцією №04 від 05.09.2019 року, попереднім (орієнтовним) розрахунком суми судових витрат відповідачки по справі та звітом від 16.09.2019 року, то суд вважає необхідним заяву відповідачки [PERSON] про стягнення з позивача судових витрат, понесених відповідачкою по справі у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень задовольнити частково, з огляду на наступне. Як вбачається з ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З урахуванням викладеного та складності справи суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати в сумі 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок.

Outcome: partial