Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Держави України в особі Міністерства соціальної політики України, Державної казначейської служби України, третя особа: Добропільське об`єднане управління пенсійного фонду України Донецької області про відшкодування шкоди у вигляді недоотриманої пенсії відповідно до умов Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та пенсії відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», у розмірі 62909,68 грн. Позивач вказує, що здобув право на отримання пенсії за віком, що посвідчується пенсійним посвідченням Серія [NUMBER] від 14.10.1997,термін дії постійно. Перебував на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України Донецької області м. Волноваха. До квітня 2017 року справно виплачувалася належна Позивачу пенсія, але у квітні 2017 року пенсія на рахунок Позивача не надійшла. Пенсія не надійшла і на момент подачі позову. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду № 200/13757/18-а від 29.01.2019 визнано бездіяльність Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області по невиплаті пенсії Позивачу. Визнано протиправним та зобов`язано нарахувати та виплатити на його користь пенсію за період з квітня 2017 року по жовтень 2018 року. Судовим рішення зобов`язано Боржника відновити виплату пенсії з дати припинення без зазначення суми боргу. І зміна регулятивної частини рішення на стягнення заборгованості з пенсії у розмірі 56 173,75 грн фактично призведе по суті, до прийняття нового судового рішення, що буде порушенням норм законодавства, щодо незмінності винесеного судового рішення, яке вступило у законну силу. Волноваське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області добровільно не виконувало вказане судове рішення. У зв`язку з даною обставиною 21.05.2019 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області було відкрито виконавче провадження № 59160418. Так як Волноваське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області не виконував судового рішення та пройшов визначений час для проведення виконавчих дій. виконавча служба звернулася з заявою про зміну способу та порядку виконання судового рішення. Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду № 200/13757/18-а від 30.10.2019 заява повернута у зв`язку з несплатою судового збору. Позивач обґрунтовує, що саме Держава в особі Міністерства соціальної політики України та Державної казначейської служби України повинна бути відповідачами у дані справі. Відповідно до Положення, затвердженого ПКМУ 23.07.2014 року за № 280 - Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню. Окрім того, відповідачем по справі є Держава, яка через відповідний орган державної влади, який відповідне до закону здійснює повернення коштів з бюджету - Державна казначейська служба України. Таким чином, Міністерство соціальної політики України є відповідачем по справі, як і відповідачем є Державна казначейська служба України. Міністерством соціальної політики України було надано відзив на позовну заяву, в якому зазначається, що згідно із матеріалами, доданими до позовної заяви рішенням Донецького окружного адміністративного суду № 200/13757/18-а від 29.01.2019 визнано протиправною бездіяльність Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо по невиплаті пенсії Позивачу. Визнано протиправним та зобов`язано нарахувати та виплатити на його користь пенсію за період з квітня 2017 року по жовтень 2018 року. Відповідно до положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 № 280 з метою організації своєї діяльності Пенсійний фонд України забезпечує, зокрема в межах повноважень, передбачених законом, здійснення заходів щодо запобігання корупції і контроль за їх виконанням в апараті Пенсійного фонду України, його територіальних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, що належать до сфери його управління. Волноваське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області є підвідомчим підрозділом Головного управління ПФУ в Донецькій області. Отже відповідно до рішення Донецького окружного адміністративного суду Мінсоцполітики не є стороною у справі № 200/13757/18-а від 29.01.2019 та у виконавчому провадженні ВП № 59160418 і немає жодних правових підстав для вчинення будь яких дій від імені боржника в рамках виконавчого провадження відповідно до Закону України «Про виконавче провадження. Адже відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю завдана, зокрема, майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.Крім того, в позовній заяві відсутні будь які вимоги до Міністерства, адже Мінсоцполітики не було стороною по вищезазначеній справі та ні яких строків виконання рішення суду не порушувало. Вважає позовну заяву Позивача необґрунтованою та просить відмовити у позові. Відповідач 2, Державної казначейської служби України своїм правом надати відзив на позов скористалося. З позовними вимогами не погоджується, вказує, що Казначейство діє відповідно до повноважень та компетенції, визначених, зокрема, Положенням про Державну казначейську службу України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 № 215 (далі - Положення). Тобто, Казначейство виступає від власного імені, самостійно відповідає за власними зобов`язаннями і є окремим учасником цивільних відносин відповідно до частини 1 статті 2 Цивільного кодексу України Оскільки, як випливає зі змісту позову Казначейство жодних прав та інтересів позивача не порушувало, не вступало у правовідносини з ним і жодної шкоди позивачеві не завдавало, то відповідно до Конституції України, ЦК України та інших актів законодавства Казначейство не може нести відповідальність за шкоду, завдану позивачу діями інших суб`єктів. Відповідно до статті 176 ЦК України держава не відповідає за зобов`язаннями створених нею юридичних осіб та юридичні особи, створені державою, не відповідають за зобов`язаннями відповідно держави. Третя особа, Волноваське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області своїм правом надати відзив на позов скористалося. У відзиві на позовну заяву вказує, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29.01.2019 у справі №200/13757/18-а управлінням було проведено нарахування Позивачу виплату пенсії за віком з 01.04.2017 по 31.10.2018. Нарахована сума пенсії до виплати за період з 01.04.2017 по 31.10.2018 становить 56173,75 грн проте у зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови № 35: «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 №365, заборгованість, яка не виплачена за минулий період, обліковується та виплачується на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. Отже, рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29.01.2019 не виконано в частині проведення виплати пенсії [PERSON] за період з 01.04.2017 по 31.10.2018 із підстав відсутності відповідного Порядку та в наступному грошового фінансування. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16.09.2020 прийнято справу до провадження та призначено в порядку загального позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явився. Надали заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує та просять задовольнити. Представник відповідача 1, Міністерства соціальної політики України в судове засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву де просив відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача 2, Державної казначейської служби України в судове засідання не з`явився хоча і був належним чином повідомлений, просив слухати справу відсутності представника, клопотань про відкладення судового засідання не надіслав. Представник третьої особи, Волноваське об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області в судове засідання не з`явився хоча і був належним чином повідомлений, про причини неявки не попередив, клопотань про відкладення судового засідання не надіслав. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з такого. Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина. Відповідно до статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Згідно ст. 107 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов`язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом. Позивач здобув право на отримання пенсії за віком, що посвідчується пенсійним посвідченням Серія [NUMBER] від 14.10.1997,термін дії постійно. Перебував на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України Донецької області м. Волноваха. До квітня 2017 року справно виплачувалася належна Позивачу пенсія, але у квітні 2017 року пенсія на рахунок Позивача не надійшла. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду № 200/13757/18-а від 29.01.2019 визнано бездіяльність Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області по невиплаті пенсії Позивачу. Визнано протиправним та зобов`язано нарахувати та виплатити на його користь пенсію за період з квітня 2017 року по жовтень 2018 року. Судовим рішення зобов`язано Боржника відновити виплату пенсії з дати припинення без зазначення суми боргу. Волноваське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області не виконує вказане судове рішення. Нарахована сума пенсії до виплати за період з 01.04.2017 по 31.10.2018 становить 56173,75 грн проте у зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови № 35: «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 №365, заборгованість, яка не виплачена за минулий період, обліковується та виплачується на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. Отже, рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29.01.2019 не виконано в частині проведення виплати пенсії [PERSON] за період з 01.04.2017 по 31.10.2018 із підстав відсутності відповідного Порядку та в наступному грошового фінансування У зв`язку з даною обставиною державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області було відкрито виконавче провадження № 59160418. Так як Волноваське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області не виконував судового рішення та пройшов визначений час для проведення виконавчих дій. Виконавча служба 19.09.2019 звернулася з заявою про зміну способу та порядку виконання судового рішення. Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 30.10.2019 заява повернута у зв`язку з несплатою судового збору. Заступником начальника відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Донецькій області була винесена постанова від 24.12.2019 про закінчення виконавчого провадження. Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В пункті 8 статті 16 ЦК України зазначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Заявляючи вимоги про стягнення інфляційних витрат, позивач просив стягнути на підставі статті 22 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до частини другої статті 22 ЦК України, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Відповідно до статті 22 ЦК України у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання. Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки у розмірі доходів, які б могли бути реально отримані. Відшкодування збитків є однією із форм або мір цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил вищевказаної статті, оскільки її першою частиною визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. За змістом статті 1166 ЦК України для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні ним своїх повноважень, відшкодовується державою незалежно від вини цього органу. Відповідно до статті 1174 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. В даному випадку відсутній один із обов`язкових елементів складу цивільного правопорушення - факт наявності незаконного рішення, незаконної дії чи бездіяльності відповідачів щодо невиплати пенсії позивачу не визнавались незаконними. Згідно із статті 107 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення перерахунку та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов`язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом. Відповідно до статті 176 ЦК України держава не відповідає за зобов`язаннями створених нею юридичних осіб та юридичні особи, створені державою, не відповідають за зобов`язаннями відповідно держави. Конституційний суд України у рішенні від 03.10.2001 N 12-рп/2001 у справі про відшкодування шкоди державою вказує таке. Державні органи як юридичні особи несуть юридичну відповідальність лише за своїми договірними зобов`язаннями. Держава не відповідає по зобов`язаннях державних організацій, які є юридичними особами, а ці організації не відповідають по зобов`язаннях держави. Така юридична особа, тобто державна установа, відповідає за своїми зобов`язаннями коштами, які є в її розпорядженні. Відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Враховуючи наведене та виходячи із обставин, встановлених судом, приходить до висновку щодо недоведеності позивачем реального завдання йому шкоди відповідачами у заявленій до стягнення сумі. Таким чином, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.

Outcome: dismissed