Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення страхового відшкодування, в якому просив стягнути з відповідача ПрАТ «СК «Україна» на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 36 362,31 грн., 4 470 грн. - пені, інфляційних втрат - 5 098,41 грн., 484,17 грн. - 3% річних, судовий збір у розмірі 464,15 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі, пояснивши, що 18.08.2014 року з вини водія [PERSON], який керував автомобілем «Шевролет», д.н.з. [NUMBER], сталася ДТП на перехресті вул. Г. Севастополя - вул. М.Донця, де він не надав дорогу автомобілю «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER], що рухався по різнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо, що призвело до пошкодження транспортних засобів, а саме автомобіля позивача. Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 27.08.2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні даного правопорушення та накладено штраф. Своїми протиправними діями [PERSON] завдав позивачу матеріальний збиток у сумі 36 362,31 грн. Відповідальність [PERSON] застрахована у ПрАТ «СК «Україна», яким і було розраховано та погоджено розмір вказаного збитку. Позивачем був поданий необхідний пакет документів для отримання грошового відшкодування, однак відповідачем дане звернення залишилось проігнорованим, тому позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку суму страхового відшкодування в розмірі 36 362,31 грн., 4 470 грн. - пені, інфляційних втрат - 5 098,41 грн., 484,17 грн. - 3% річних, судовий збір у розмірі 464,15 грн. Представник відповідача ПрАТ «СК «Україна» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, з заявами або клопотаннями про неможливість розгляду справи у його відсутність до суду не звертався (а.с.27; 30). Заслухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Автомобіль «Фольксваген Пассат», д.н.з. [NUMBER], синього кольору, 2002 року випуску належить позивачу [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.15). Автомобіль «Шевролет», д.н.з. [NUMBER], сірого кольору, 2008 року випуску належить [PERSON], відповідно до відомостей, наданих УДАІ м. Києва від 11.03.2015 року (а.с.32). Згідно постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 27.08.2014 року (а.с.11), з вини водія [PERSON], який керував автомобілем «Шевролет», д.н.з. [NUMBER], сталася ДТП на перехресті вул. Г. Севастополя - вул. М.Донця, де він перед поворотом ліворуч не надав дорогу автомобілю «Фольксваген»», д.н.з. [NUMBER], який рухався по різнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо. Та здійснив з ним зіткнення, що призвело до технічних пошкоджень обох транспортних засобів, чим порушив п. 16.13 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Даною постановою [PERSON] було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн., яка не оскаржувалась в апеляційному порядку і набрала законної сили. Частиною 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Внаслідок скоєної ДТП автомобіль «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER], який належить позивачу [PERSON], був технічно пошкоджений, та відповідно до розрахунку страхового відшкодування, складеного відповідачем від 27.08.2014 року вартість ремонту складає 36 862,31 грн.(а.с.12). Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розглядами судами цивільних справ про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1997 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. 21.06.2014 року між [PERSON] та ПрАТ «СК «Україна» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/0688279, за яким ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 50 000 грн., заподіяну життю - 100 000 грн., франшиза - 500 грн. (а.с.34). Статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що оскільки винність [PERSON] в нанесені матеріальної шкоди позивачу [PERSON] знайшла своє повне підтвердження у судовому засіданні і не викликає сумніву, а саме неправомірні дії правопорушника призвели до зіткнення автомобілів, та те, що ПрАТ «СК «Україна», в якому був застрахований автомобіль [PERSON], не сплатило страхового відшкодування позивачу, тому позовні вимоги про стягнення страхового відшкодування необхідно задовольнити в повному обсязі, стягнувши з відповідача ПрАТ «СК «Україна» 36 362,31 грн., 4 470,07 грн. - пені на користь позивача. Згідно ст.88 ЦПК України, поскільки позов задоволено у повному обсязі, суд вважає необхідним з відповідача ПрАТ «СК «Україна» на користь [PERSON] стягнути 408,32 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду. Відповідно до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до вимог ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а ч. 2 ст. 625 цього кодексу визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу із врахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проте, до правовідносин, що склалися між сторонами у справі не можуть бути застосовані правові наслідки, що передбачені ст. 526, ст.625 ЦК України, оскільки між цими сторонами відсутні договірні правовідносини, а відтак і невиконання зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не несе правових наслідків. За правилами ст. 5 Закону порядок та умови здійснення страхового відшкодування при настанні страхових випадків за договорами (полісами) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються саме цим Законом. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 № 4 при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК). Оскільки позивач не є страхувальником за полісом, а є потерпілою особою, тому вимоги щодо сплати збитків від інфляції, 3% річних є необґрунтованими і безпідставними, і в такому випадку задоволенню не підлягають, і втакому випадку слід вдмовити у задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача 55,83 грн. судового збору. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 23, 610, 979, 1194 ЦК України та

Outcome: partial