Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання дійсним договору купівлі-продажу №97-168 від 03.06.1997 року ? частки житлового будинку №23 по вулиці 50-та Лінія в місті Одесі, що складається з літ.А житлове загальною площею будинку 50,5 кв.м., житловою площею 28,5 кв.м., та надвірних будівель - літ.Б котельні, літ.В вбиральні, літ.Г гаражу, №1-2 огорожа, І цистерня, ІІ мостіння, укладеного на Одеській універсальній біржі Вітязь, а також визнати за ним право власності у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 20 березня 2015 року, посилаючись на те, що матір придбала у свою власність вказане нерухоме майно на Одеській універсальній біржі Вітязь, передавши продавцеві гроші в обумовленій договором сумі, де постійно проживала. В даний час у позивача виникла необхідність оформлення спадщини після смерті матері, однак договори з питань нерухомості, укладені на біржах, нотаріальні контори вважають недійсними і як правовстановлюючий документ не приймають, що унеможливлює отримання свідоцтва про право на спадщину. Також позивач зазначив, що після смерті матері постійно проживає у будинку та користуються ним, тому вважає, що право власності на належну матері частку будинку може бути визнано за ним у порядку спадкування. У судове засідання позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно якої наполягав на задоволенні позову. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, може заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом за останнім відомим місцем проживання, у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності не звертався, заперечень на позов до суду не надходило, свою думку щодо позовних вимог в тій чи іншій формі відповідач не висловив. За таких обставин, підстави для відкладення розгляду\~ справи, що передбачені ч.ч.1, 2 ст.169 ЦПК України, відсутні. \~ \~ \~ \~ Враховуючи також вимоги ст.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції «Про захист прав людини та основних свобод», ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести в заочному порядку за відсутності відповідачів, що відповідає положенням ст.169 та ст.224 ЦП України. \~ \~ \~ \~ Вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що 20 березня 2015 року померла мати позивача [PERSON], після її смерті відкрилася спадщина на все майно, що їй належало. За свого життя [PERSON] придбала у відповідача ? частки житлового будинку №23 по вулиці 50-та Лінія в місті Одесі, що складається з літ.А житлове загальною площею будинку 50,5 кв.м., житловою площею 28,5 кв.м., та надвірних будівель - літ.Б котельні, літ.В вбиральні, літ.Г гаражу, №1-2 огорожа, І цистерня, ІІ мостіння, - на підставі договору купівлі-продажу №97-168 від 03.06.1997 року, укладеного на Одеській універсальній біржі Вітязь, її право власності було зареєстроване в КП ОМБТІ та РОН 26.06.1997 року кн.239, стор.62, реєстр.24454. Сторони договору купівлі-продажу взяті на себе зобов'язання виконали, а саме: відповідач передав зазначену ? частки будинку матері позивача, отримавши гроші в сумі, обумовленій п.6 Договору. Правовідносини, що виникли у цій частині, регулюються ст.47 ЦК України в редакції 1963 року, яка діяла на момент укладення договору, згідно якої, якщо одна із сторін повністю або частково виконала умови угоди, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі на вимогу сторони, яка виконала угоду, визнати її дійсною. Крім того, стаття 15 Закону України Про товарну біржу передбачала можливість відчуження нерухомого майна без нотаріального посвідчення, що відповідало на той час діючому законодавству. Згідно відповіді Четвертої Одеської державної нотаріальної контори, позивачеві було рекомендовано звернутися до суду з приводу прийняття спадщини після смерті матері, оскільки правовстановлюючий документ на нерухоме майно не посвідчений нотаріально. Інші спадкоємці першої черги за законом, які б прийняли спадщину, відсутні. Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1261 ЦК України встановлено, що діти, батьки спадкодавця є спадкоємцями першої черги за законом. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і не заявив, відповідно до ст.1270 ЦК України, впродовж шести місяців з часу відкриття спадщини, про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема визнання права. За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимоги позивача законні й обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved