Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми боргу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в березні 2018 року відповідач звернувся до позивача з проханням позичити кошти на операцію. 30.03.2018 р. позивач перерахувала кошти у розмірі 14 070, 35 грн. на картковий рахунок відповідача. В подальшому, за період часу з 30.03.2018 р. по 17.12.2018 р. позивач здійснила позику на користь відповідача на загальну суму 34 070 грн. Дані кошти позивачем надавались у позику відповідачу для лікування та харчування на період перебування останнього у лікарні. Відповідач зобов`язувався повернути позивачу усю суму позики у січні 2019 року, однак кошти не повернув. Ухвалою від 11 лютого 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задоволити. Проти винесення заочного рішення не заперечив. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належно повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. У відповідності до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів з постановленням заочного рішення. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що в період з 30.03.2018 р. по 17.12.2018 р. позивач здійснила позику на користь відповідача на загальну суму 34 070 грн., що підтверджується копіями квитанцій № BASS_7190327467 від 30.03.2018 р. на суму 14 070, 35 грн.; № BASS_7217562225 від 05.04.2018 р. на суму 6030, 15 грн.; № BASS_7289807488 від 21.04.2018 р. на суму 703, 52 грн.; № BASS_7346842031 від 03.05.2018 р. на суму 1005, 03 грн.; № BASS_7378295060 від 10.05.2018 р. на суму 2613, 07 грн.; № BASS_7469310479 від 25.05.2018 р. на суму 301, 51 грн.; № BASS_7591256216 від 19.06.2018 р. на суму 402 грн.; № BASS_7840692369 від 07.08.2018 р. на суму 603,02 грн.; № BASS_7859680148 від 10.08.2018 р. на суму 100, 50 грн.; № BASS_8526975503 від 17.12.2018 р. на суму 8241, 21 грн. Дані кошти позивачем надавались у позику відповідачу для лікування та харчування на період перебування останнього у лікарні. В подальшому, кошти не було повернуто, тому позивач звернулась до Франківського ВП ГУ НП у Львівській області з заявою від 16.05.2020 р. про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Як вбачається з копії витягу з ЄРДР, кримінальне правопорушення за заявою позивача було зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 12020140080000951 від 17.05.2020 року. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.2 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язується вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тошо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, при цьому відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться та згідно ст.527-530 ЦК України належними сторонами і у визначений зобов`язанням строк. Згідно з ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Крім цього, ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. В судовому засіданні встановлено, що позивач неодноразово зверталась до відповідача про повернення коштів, однак останній після чергового звернення, перестав відповідати на телефонні дзвінки, а пізніше взагалі відключив телефон. У відповідності до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Разом з тим, ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а згідно із ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором. А відтак, вимога позивача про стягнення з відповідача на його користь заборгованості в сумі 34 070 (тридцять чотири тисячі сімдесять) грн. 00 коп., що підтверджується поданими позивачем квитанціями, підлягає задоволенню. Згідно зі ст.141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved