Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), Державного підприємства «СЕТАМ», третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] , про визнання недійсними електронних торгів. Позов мотивовано тим, що 28.01.2019 року головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області Макушинським Ю.І. було відкрито виконавче провадження №58214163 з приводу примусового виконання виконавчого листа №127/18076/16-ц, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області 15.01.2019 року, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 45000 дол. США, що еквівалентно 1116000,00 грн. заборгованість за договором позики; 22500,00 дол. США штрафу, що еквівалентно 558000,00 грн.; витрати на оплату судового збору в розмірі 7084 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 7380,00 грн. 17.09.2019 року державним виконавцем було проведено опис та арешт майна боржника, а саме ј частки квартири [ADDRESS] , що належить боржнику. В подальшому, було призначено експерта та проведено оцінку вартості частки приміщення в розмірі 169486,00 грн. В жовтні 2019 року було надіслано заявку до ДП «Сетам» на реалізацію арештованого майна - квартиру. Так, 26.08.2020 року відбулися прилюдні торги по вказаному лоту та переможцем торгів визнано [PERSON] 17.09.2020 року позивачу, із телефонної розмови стало відомо, що [PERSON] оплатив лот та має намір оформити право власності на частку квартири. На думку позивача, зазначені прилюдні торги є незаконними, проведеними з порушенням норм чинного законодавства, оскільки у матеріалах виконавчого провадження відсутні документи, які підтверджують надсилання повідомлення про проведення оцінки арештованого майна позивачу. В зв`язку з цим, було порушено право останнього щодо заперечення такої оцінки і на проведення рецензування Звіту. Також в арештованій квартирі прописані та проживають троє неповнолітніх дітей брата, в результаті чого для реалізації частини квартири необхідно було отримати згоду органу опіки та піклування або рішення суду. Чого зроблено не було. Таким чином, під час проведення електронних торгів було порушено Порядок реалізації арештованого майна, тому [PERSON] звернувся до суду з цим позовом та просив: - визнати електронні торги від 26 серпня 2020 року, які були оформленні протоколом за №501890 «Проведення електронних торгів» від 14 вересня 2020 року, по результатам яких [PERSON] було визнано переможцем в придбанні ј частки двокімнатної квартири, загальною площею 46,1 кв.м., за адресою: [ADDRESS] - недійсними; - визнати протокол за №501890 «Проведення електронних торгів» від 14 вересня 2020 року - недійсним; - визнати Акт про проведені електронні торги ВП №58214163 недійсним; - стягнути з відповідачів на його користь понесені ним судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених у позові. Представник відповідача Центрального ВДВС у місті Вінниці ЦЗМУ МЮ - Макушинський Ю.І. в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що неповнолітні діти були прописані в спірну квартиру 21.10.2019 року, тому на момент передачі заявки на реалізацію арештованого майна, діти ще не були прописані. Також діти зі спірного житла не виселялись, тому їх права не порушені. Позивач отримав постанову про відкриття виконавчого провадження, тому йому було відомо про примусове виконання рішення суду. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. Представник відповідача Державного підприємства «СЕТАМ» в судове засідання не з`явився, проте надіслав суду відзив на позов, відповідно до якого вимоги позивача є незаконними, необґрунтованими, оскільки організатор торгів здійснює внесення до Системи інформації про арештоване майно за заявкою відділу державної виконавчої служби або приватного виконавця. За відповідність документів, на підставі яких вноситься інформація до Системи, а також за достовірність інформації, зазначеної у заявці, відповідають посадові особи відділу державної виконавчої служби. Таким чином, жодним нормативно-правовим актом України не передбачено обов`язку організатора торгів перевіряти законність дій державного виконавця щодо передачі майна на реалізацію та достовірність інформації, зазначеної у заявці на реалізацію арештованого майна. Виконавець надіслав позивачу повідомлення про оцінку арештованого майна, а обов`язку перевіряти факт отримання боржником повідомлення, законодавством України не передбачено. Отже, виконавцем були дотримані вимоги Закону України «Про виконавче провадження» при повідомленні боржника про оцінку майна. Щодо посилання позивача на відсутність дозволу органу опіки та піклування на реалізацію частини квартири, то вказаний спір ініційований на захист інтересів дітей не одним із батьків цих дітей, а боржником у виконавчому провадженні, який не є законним представником цих дітей. Таким чином, неповнолітні діти брата боржника не є членами сім`ї позивача, у них відсутнє право користування спірною квартирою. Тому, дозвіл органу опіки та піклування на реалізацію ј частки квартири, яка належить позивачу, не потрібен. Крім того, діти були зареєстровані після передачі частки квартири на реалізацію, тому в діях боржника вбачаються зловживання ним своїх прав та намагання уникнути повернення заборгованості. Описані у позовній заяві можливі порушення виконавцем, не можуть бути підставою для визнання електронних торгів недійсними і мають самостійний спосіб оскарження, яким [PERSON] не скористався. За результатами проведення спірних торгів, акт про проведені електронні торги не складався, електронні торги не можна визнати недійсними. З огляду на викладене, представник відповідача просив відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог у повному обсязі та розглянути справу у його відсутність. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що позивач намагається ухилитися від виконання рішення суду щодо стягнення з нього боргу. [PERSON] намагався різними шляхами вивести майно з під арештів та стягнення. Арешт накладався на всю квартиру, проте був скасований апеляційним судом. Діти не є сім`єю позивача, а ј частка квартири - не є власністю родичів позивача. [PERSON] в спірній квартирі не проживає та не користується нею. Торги були проведені з дотриманням норм чинного законодавства України. Позивачем не доведено порушення саме його прав, тому позов є безпідставним. Заборони щодо реєстрації неповнолітніх дітей в спірній квартирі, не було. Просила відмовити [PERSON] у задоволенні позову в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 10.02.2004 року, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної, спільної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (позивачу) в розмірі по ј частці (а.с. 29). З матеріалів справи вбачається, що 15.01.2019 року Вінницьким міським судом Вінницької області у справі №127/18076/16-ц видано виконавчий лист на виконання рішення суду від 27.04.2017 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 45000,00 дол. США, що еквівалентно 1116000,00 грн. заборгованості за договором позики. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 22500,00 дол. США штрафу, що еквівалентно 558000,00 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на оплату судового збору в розмірі 7084,00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 7380,00 грн. (а.с. 91-92). 28.01.2019 року головним державним виконавцем Центрального ВДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області Макушинським Ю.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 58214163 з виконання виконавчого листа Вінницького міського суду Вінницької області у справі №127/18076/16-ц від 15.01.2019 року про стягнення вказаних вище коштів (а. с. 7-8). 17.09.2019 року головним державним виконавцем Центрального ВДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області Макушинським Ю.І. винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, якою описано та накладено арешт на ј частку квартири за адресою: [ADDRESS] (а. с. 9-12). Відповідно до постанови головним державним виконавцем Центрального ВДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області Макушинським Ю.І. від 24.09.2019 року, було призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання Товариство з обмеженою відповідальністю «Експертно-Консалтинговий центр» у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №127/18076/16-ц та зобов`язано останнього надати звіт про визначення ринкової вартості описаного майна (а.с. 13-14). На виконання зазначеної вище постанови суб`єктом господарювання Товариством з обмеженою відповідальністю «Експертно-Консалтинговий центр» було виготовлено Звіт про оцінку вартості майна: ј частини двох кімнатної квартири [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] (а.с. 15-24). Зі змісту Звіту вбачається, що ринкова вартість вказаної частки квартири, що є початковою для продажу на аукціоні, станом на 01.10.2019 року без урахування ПДВ становить 169486,00 грн. 03.10.2019 року головним державним виконавцем Центрального ВДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області Макушинським Ю.І. було виготовлено повідомлення, для сторін виконавчого провадження, про оцінку арештованого майна, в якому зазначена ринкова вартість майна боржника та роз`яснено, що у разі, якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки, вони мають подати до відповідного суду заперечення в 10-денний строк з дня надходження даного повідомлення (а.с. 97). Суд звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів надіслання та отримання сторонами виконавчого провадження вказаного повідомлення. 09.10.2019 року Центральним ВДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області було здійснено заявку на реалізацію арештованого майна у виконавчому провадженні № 58214163 (а. с. 25). Слід відзначити, що в заявці в графі «Наявність зареєстрованих мешканців (зокрема дітей), орендарів, інших користувачів приміщення» вказано - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Судом встановлено та не заперечується сторонами, що торги з реалізації майна проводились тричі (а.с. 98-100, 101-103, 104-106). Відповідно до протоколу проведення електронних торгів № 501890 від 26.08.2020 року ј частка двокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , було реалізовано за 190000,00 грн. Переможцем торгів визнано [PERSON] . Підстава визнання переможця - невнесення суми за придбане майно попередньо визначеним переможцем (а.с. 27-28). Зі змісту довідки ТОВ «ЖЕО» про склад сім`ї та реєстрацію №3410 від 10.09.2020 року судом встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані наступні особи: власник - [PERSON] з 25.03.2009 року, [PERSON] (позивач та син власника) з 05.02.2002 року, [PERSON] (син власника) з 14.04.1987 року, а також неповнолітні діти - онуки з 21.10.2019 року: [PERSON] (2007 року народження), [PERSON] (2009 року народження), [PERSON] (2018 року народження) (а.с. 30). Проаналізувавши матеріали справи, судом встановлено, що неповнолітні діти брата позивача були зареєстровані в спірній квартирі вже після здійснення виконавчою службою заявки на реалізацію арештованого майна та перед проведенням перших електронних торгів. Таким чином, на час здійснення підготовчих дій до реалізації квартири державний виконавець не зобов`язаний був отримувати згоду органу опіки та піклування або рішення суду для здійснення вподальшому правочину щодо спірної квартири. Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів (закріплених законом матеріально-правових заходів примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника) визначений в ст.16 ЦК, згідно з п.2 ч. 2 якої одним із таких способів є визнання правочину недійсним. Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. За змістом статей 48, 56, 57, 61 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на майно боржника, що полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Згідно і частиною другою статті 16, частиною першою статті 215 Цивільного кодексу України одним зі способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною (сторонами) вимог, установлених частинами першою - третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема у зв`язку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства. Частиною 4 ст. 656 ЦК України встановлено, що до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Ураховуючи те, що відчуження майна з електронних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, установлених частинами 1-3 та частинами 5, 6 статті 203 ЦК, зокрема, у зв`язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства (частина 1 статті 215 цього Кодексу). Відповідно до ст. 203 ЦКУ зміст правочину, зокрема, не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Порядок підготовки та реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів регулювалось на час спірних правовідносин Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VІІІ, Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Порядком реалізації арештованого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 29.09.2016 №2831/5. Згідно з вимогами ч.ч.1, 2 статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Реалізація за фіксованою ціною не застосовується до нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден незалежно від вартості такого майна. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України, зокрема, Порядком реалізації арештованого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2831/5 (далі-Порядок). Порядок організації та проведення прилюдних торгів у формі електронних торгів регулюють ст.ст. 57, 61 Закону України «Про виконавче провадження». У постанові Верховного Суду України від 06 квітня 2016 року в справі № 3-242гс16 викладено правовий висновок щодо застосування норм права, згідно з яким при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити, чи мало місце порушення вимог Тимчасового порядку та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів. У постанові Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року в справі № 668/5633/14-ц також викладено висновок, що головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому, окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинні бути й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання торгів недійсними. Тобто для визнання судом електронних торгів недійсними необхідним є: наявність підстав для визнання електронних торгів недійсними (порушення правил проведення електронних торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. За змістом ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягне згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання. У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна. Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом. Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно. Якщо строк дійсності звіту про оцінку майна закінчився після передачі майна на реалізацію, повторна оцінка такого майна не проводиться. В супереч вимогам вказаного вище Закону, матеріали справи не містять доказів про надсилання позивачу повідомлення про проведення оцінки арештованого майна та його отримання. З огляду на це, [PERSON] був позбавлений можливості ознайомитись з результатами оцінки вартості свого майна, внаслідок чого порушено його право на заперечення щодо такої оцінки. Згідно з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1884цс15; від 12 жовтня 2016 року, у справі № 6-1981цс16, підставою визнання прилюдних торгів недійсними є наявність не лише порушень вимог закону при проведенні прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює. Отже, не лише недотримання норм закону під час проведення прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, є способом захисту та підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. Позивач не зміг скористатися своїм процесуальним правом та оскаржити дії державного виконавця щодо оцінки майна, яке в подальшому стало предметом купівлі-продажу на прилюдних торгах, тобто його права були порушені. Разом із тим, подання б позивачем скарги на рішення та дії державного виконавця не забезпечило б йому відновлення порушених прав на нерухоме майно, і такий спосіб оскарження оцінки майна не був би ефективним, оскільки прилюдні торги вже відбулися і на момент їх проведення оцінка майна, що реалізовувалося, була чинною. З огляду на те, що прилюдні торги з реалізації майна позивача відбулися за ціною продажу, яка наразі є спірною, та враховуючи, що ціна є істотною умовою договору купівлі-продажу, суд дійшов висновку про порушення майнових прав позивача та наявність правових підстав для задоволення позову. Слід відзначити, що ціна, за якою майно реалізується на торгах, безпосередньо впливає на обсяг зобов`язань, які будуть погашені під час відповідного виконавчого провадження. Вилучення майна з визначенням ціни, яка в рази нижча реальній вартості, порушить справедливу рівновагу, а [PERSON] матиме особистий і надмірний тягар, що є порушенням статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. З приводу твердження позивача відносно відсутності дозволу органів опіки та піклування на реалізацію частки квартири, то слід зазначити наступне. З матеріалів справи вбачається, що в спірній квартирі зареєстровані неповнолітні діти брата позивача. За змістом ч. 2 ст. 2 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини, батьків дитини, законних опікунів чи інших членів сім`ї. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини (ч. 1 ст. 27 Конвенції про права дитини). Також положенням ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» визначено, що держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що чинне законодавство забороняє вчинення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право користування яким мають діти, без попередньої згоди органів опіки та піклування. Відповідно до п. 3 розділу ІІ Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2831/5 від 29.09.2016 року, заявка на реалізацію арештованого майна подається разом із, зокрема, у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, - копія дозволу органів опіки та піклування або відповідне рішення суду. Слід відзначити, що матеріали справи не містить відомостей з приводу того, чи вживались державним виконавцем заходи щодо перевірки осіб зареєстрованих в спірному житлі. В заявці на реалізацію арештованого майна вказано про наявність трьох зареєстрованих мешканців: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Щодо позовної вимоги про визнання акту про проведенні електронні торги ВП №58214163 недійсним, то вона задоволенню не підлягає, оскільки вона є недоведеною. Так, на підтвердження вказаної обставини, позивачем не було надано суду примірник оскаржуваного акту. Згідно із ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 - ч. 3 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву. Позивачем у справі відповідно до ч. 4 ст. 83 ЦПК України, не було повідомлено про неможливість подання доказів у встановлений законом строк. Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи. Пунктами 14, 16 Розділу 6 Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2831/5 від 29.09.2016 року, визначено, що не пізніше наступного робочого дня після дня надходження на рахунок відділу державної виконавчої служби (приватного виконавця) коштів від реалізації лота на підставі протоколу про проведення торгів, який надійшов на електронну адресу, виконавець складає акт про проведені торги за фіксованою ціною. Державний виконавець затверджує акт про проведені торги за фіксованою ціною у начальника відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Начальник відповідного відділу державної виконавчої служби повинен затвердити акт про проведені електронні торги не пізніше наступного робочого дня після його подання державним виконавцем. Разом з тим, у відзиві на позовну заяву ДП «СЕТАМ» зазначено, що за результатами проведення спірних торгів акт про проведенні торги не складався. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), Державного підприємства «СЕТАМ», третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] , про визнання недійсними електронних торгів знайшли своє часткове підтвердження в судовому засіданні, а тому позов підлягає частковому задоволенню. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2522,40 грн., тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький)на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1681,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial