Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив стягнути суму заборгованості за фактично спожиті житлово-комунальні послуги станом на 01.07.2019 року в розмірі 24189,19 грн, 3% річних в сумі в сумі 242,17 грн., та інфляційну складову боргу в сумі 2234,95 грн., витрати на правничу допомогу в сумі 5000,00 грн. та судовий збір. Свої вимоги обґрунтовує тим, що будинок [ADDRESS] є власністю ОК «ЖБК «Комунальник-15». Відповідач є власником квартири [ADDRESS] . Вартість витрат позивача з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій розрахована відповідно до Порядку формування тарифів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 року №896 та Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальним підприємством «Головний інформаційно-обчислювальний центр» м. Києва. Вартість комунальних послуг, що надаються відповідачу за колективним договором про надання комунальних послуг складається з плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного та розподіленого відповідно до законодавства, а зокрема п. 4 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Станом на 01.07.2019 року заборгованість за особовим рахунком відповідача складає 24189,19 грн., з урахування чого вона підлягає стягненню на користь позивача. Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України, стягненню підлягає 3% річних в сумі 242,17 грн. та 2234,95 грн. інфляційна складова боргу. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 02.09.2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. 16.09.2019 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому вона заперечувала проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що позивач не надав суду доказів того, чи є відповідач членом ОК «ЖБК «Комунальник-15», з якого числа вона є власником та зареєстрована у квартирі [ADDRESS] , не надано первинних бухгалтерських документів на підставі яких здійснено розрахунок заборгованості, з урахуванням чого у позові слід відмовити. Також зазначила, що ще однією підставою для відмови у позові є те, що позивач не укладав з відповідачем відповідні договори з приводу надання житлово-комунальних послуг, та не надав доказів того, що він є балансоутримувачем будинку. Крім того, розрахунок наданий позивачем є невірним, необґрунтованим та не підтвердженим належними доказами. 23.09.2019 року від ОСББ «Липківського-15» надійшла заява про вступ у справу в якості третьої особи. 07.10.2019 року від позивача надійшла відповідь на відзив в якій він зазначив, що в матеріалах справи наявна копія архівної довідки про введення в експлуатацію та прийняття на баланс будинку [ADDRESS] , що є належним доказом повноважень позивача відносно вказаного будинку. Також зазначив, що у квітні 2018 року, з невідомих обставин було створено ОСББ «Липківського 15», однак зазначена юридична особа не має жодного відношення до ОК «ЖБК «Комунальник-15». Створення в будинку ОСББ «Липківського-15» не може стати підставою для автоматичної передачі будинку на його баланс, а тому твердження відповідача про те, що позивач не є балансоутримувачем не відповідають дійсності. На підставі викладеного просив позов задовольнити. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 18.10.2019 року було відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про призначення справи до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 22.10.2019 року по справі в якості третьої особи залучено третю особу ОСББ «Липківського 15». 05.12.2019 року від представника третьої особи надійшли пояснення в яких він просив відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що ОСББ «Липківського 15» з 01.07.2018 року є балансоутримувачем будинку [ADDRESS] і самостійно здійснює управління вказаним будинком. З 01.07.2018 року ОК «ЖБК «Комунальник-15» не надає мешканцям будинку жодних житлово-комунальних послуг. 02.01.2010 року від відповідача надійшли додаткові пояснення в яких вона просила врахувати судову практику в аналогічних справах. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи в судове засідання не викликались. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та витягом з інформаційної довідки №123234799 від 08.05.2018 року про інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та його архівної складової частини щодо об`єкта нерухомого майна, отриманої в Департаментів (центрі) надання адміністративних послуг виконавчого органу Київської міської ради (КМДА). Будинок [ADDRESS] є власністю ОК «ЖБК «Комунальник-15», що підтверджується копією архівної довідки про введення в експлуатацію та прийняття на баланс будинку, збудованого для ЖБК «Комунальник». Відповідно до п. 3.2.6 розділу 3 Статуту ОК «ЖБК «Комунальник-15» кооператив здійснює експлуатацію і ремонт належного йому будинку та утримання прибудинкової території за рахунок коштів кооперативу на засадах самооплатності. Відповідно до п. 3.2.8 розділу 3 Статуту ОК «ЖБК «Комунальник-15» плата за користування тепловою і електричною енергією, газом, водопроводом і каналізацією в будинку кооператив проводиться за тарифами, встановленими для державного та комунального житлового фонду. Відповідно до п. 4 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» позивач є колективним споживачем житлово-комунальних послуг з постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Вартість витрат позивача з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій розрахована відповідно до Порядку формування тарифів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 року №896 та Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальним підприємством «Головний інформаційно-обчислювальний центр» м. Києва. Вартість комунальних послуг, що надаються відповідачу за колективним договором про надання комунальних послуг складається з плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного та розподіленого відповідно до законодавства, а зокрема п. 4 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Як вбачається з розрахунку заборгованості відповідача перед позивачем, оплата за спожиті житлово-комунальні послуги [PERSON] здійснювалась частково, а в подальшому не здійснювалась взагалі. Станом на 01.07.2019 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 24189,19 грн. Відповідач заперечуючи проти позовних вимог зазначила, що ОК «ЖБК «Комунальник-15» не є належним балансоутримувачем будинку, оскільки з 01.07.2018 року ОСББ «Липківського 15» є балансоутримувачем будинку [ADDRESS] і самостійно здійснює управління вказаним будинком і надає послуги. Аналогічні заперечення надійшли і від представника третьої особи ОСББ «Липківського 15». Однак, суд вважає їх не доведеними належними і допустимими доказами, оскільки документів, які б свідчили про передачу будинку [ADDRESS] на баланс від ОК «ЖБК «Комунальник-15» до ОСББ «Липківського 15» суду не надано. Створення в будинку ОСББ «Липківського 15» не є підставою автоматичної передачі будинку на його баланс, а тому твердження відповідача та представника третьої особи є необґрунтованими. При цьому, ОК «ЖБК «Комунальник-15» було створено рішенням установчих зборів 29.10.1976 року. ОК «ЖБК «Комунальник-15» керується нормативними актами України, виконує взяті на себе зобов`язання в рамках повноважень, визначених статутом, у тому числі здійснює утримання будинку та прибудинкової території. Відповідач заперечуючи проти позову також зазначила, що в матеріалах справи відсутні докази того, що вона є членом ОК «ЖБК «Комунальник-15», однак факт членства у кооперативі в даному випадку не є предметом спору. Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад, залежно від функціонального призначення, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. За змістом ч. 3 ст. 16 Закону комунальні послуги надаються споживачам безперебійно. Таким чином, відповідач була та є споживачем житлово-комунальних послуг. Правовідносини, які склалися між сторонами, врегульовані Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Оплата за надані комунальні послуги здійснюється на поточні рахунки КП «ГІОЦ», яка після її розщеплення спрямовується даною організацією на рахунки комунальних підприємств та організацій (щодо постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, опалення), балансоутримувача та/або управителя. Виготовлення рахунків за житлово-комунальні послуги (формування та друк) в місті Києві здійснюється Комунальним підприємством «Головний інформаційний обчислювальний центр» на підставі даних, які подає позивач. Рахунки даються споживачам послуг шляхом розміщення їх у поштових скриньках мешканців будинку. Будь-якого іншого способу вручення рахунків (особистого вручення, направлення кореспонденцією) законодавством не визначено. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Згідно з п.1 ч.3 ст.20 Закону споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. За змістом ст. 29 Закону надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку здійснюється на підставі договору, що укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року, встановлено, що власники та наймач (орендар) квартири зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору, оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. За змістом ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. У тих випадках, коли закон не встановлює обов`язковість певної форми, сторони можуть обирати її на власний розсуд, але в межах чинного законодавства. Усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Таким чином, якщо умови усного договору виконуються сторонами, то він вважається укладеним, а умови прийнятими обома сторонами. За змістом ч. 1 ст. 633 ЦК України договір про надання комунальних послуг є публічним договором. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Як зазначено вище, позивач є виконавцем послуг, з яким укладаються відповідні договори з відповідними організаціями, а відповідач - споживачем даних послуг. Відповідно до вимог закону споживачі зобов`язані вносити плату за житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення відповідача від оплати послуг в повному обсязі. Це відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України 20 квітня 2016 року в справі 6-2951цс15. Таким чином, посилання відповідача на те, що з нею не було укладено жодного договору не заслуговують на увагу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виходячи з того, що відповідач нерегулярно вносили плату за надані житлово-комунальні послуги, що привело до виникнення заборгованості, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача. Крім того, відповідно до загальних умов виконання зобов`язань, встановлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. З цього випливає, що правовідносини, які склалися між сторонами з приводу надання житлово-комунальних послуг, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора, передбачене ч. 1 ст. 509 ЦК України, вимагати сплати грошей за надані послуги. Разом з тим, задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 статті 625 ЦК України - боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З наданих позивачем розрахунків заборгованості вбачається, що у відповідача станом на 01.07.2019 року виникла заборгованість в розмірі 24189,19 грн.. Розрахункова сума інфляційних збитків відповідача за період з 01.01.2018 року по 10.07.2019 року становить 2234,95 грн. Розрахункова сума 3% річних відповідача за період з 01.11.2018 року по 10.07.2019 року становить 242,17 грн. З урахуванням вищенаведеного, позовні вимоги ОК «ЖБК «Комунальник-15» підлягають задоволенню. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з цього, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1921,00 грн. Що стосується понесених витрат на правничу допомогу позивачем, то слід зазначити наступне. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Встановлено, що 29.06.2019 між ОК «ЖБК «Комунальник-15» та адвокатом Ванджурак Р.В. було укладено договір про надання правничої допомоги та додаткову угоду №4. Згідно платіжного доручення №101 від 29.06.2019 року позивачем понесені витрати на правничу допомогу в сумі 5000,00 грн. Оцінивши надані представником позивача матеріали в обґрунтування розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу, суд вважає їх в цій частині обґрунтованими. Враховуючи вимоги ст. 137 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. як такі, що в цій частині є співвмірними та виправданими, виходячи з предмету позову.

Outcome: approved