Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення процентів по зобов'язанням, згідно рішення суду, втрат від інфляції та 3% річних. Позов обґрунтований тим, що рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 жовтня 2011 року та рішенням Колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області з [PERSON] було стягнуто на користь позивача борг у розмірі 14 000 грн. - основного боргу, 1 530 грн. - відшкодування витрат від інфляції, 8 400 - процентів за користування позикою, 524 грн. 72 коп. - судових витрат, а всього - 24 456 грн. 72 коп., про що Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області був виданий виконавчий лист №2-3570/11 від 17.11.2011 року, але ніяких виплат позивачу по цьому виконавчому листу відповідач не робив. Позивач вказує, що згідно цього виконавчого листа, боржник мешкає за адресою: [ADDRESS]. Цю адресу боржник вказував особисто у суді та отримував за цією адресою листи а повістки суду на протязі п'яти років. Таким чином, позивач вважає, що відповідач, який не виконує рішення суду, тим самим порушує права та позбавляє позивача можливості вільно користуватися його грошима, тому згідно ст..625 ЦПК України, відповідач повинен сплатити йому 3% річних за період з 01 січня 2012 року по 28 лютого 2014 року, а саме: - 24 456 грн. 72 коп. х (3% :12 міс) х 27 міс. = 1 650 грн. 83 коп. та компенсувати втрати від інфляції за період з 01 січня 2013 року по 28 лютого 2014 року, а саме: - 24 456 грн. 72 коп. х (0,5% х 0,2% х 0,2%) = 220 грн. 70 коп., що разом складає 1 871 грн. 53 коп. Також просить суд стягнути з відповідача витрати за сплату позивачем судового збору у сумі 243 грн. 60 коп.. 12 червня 2014 року від позивача на адресу суду надійшли уточнені позовні вимоги, в якій він просить суд стягнути з відповідача сплату 3% річних за період з 08 грудня 2011 року по 01 червня 2014 року, а саме: - 24 456 грн. 72 коп. х (3% :12 міс) х 30 міс. = 1 834 грн. 25 коп. Крім того, відповідач повинен компенсувати втрати від інфляції, що за період з 01 січня 2013 року по 01 червня 2014 року склали: - 24 456 грн. 72 коп. х (0,5% х 0,2% х 0,6 х 2,2% х 3,3% х 3,8) = 2 690 грн. 24 коп., що разом складає 4 524 грн. 49 коп. В судове засідання з'явились позивач та відповідач. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просить суд задовольнити позов: стягнувши 3% річних за період з 08 грудня 2011 року та по 01 червня 2014 року у розмірі 1834 грн. 25 коп., а також компенсацію витрат від інфляції за період з 01 січня 2013 року та по 01 червня 2014 року у розмірі 2690 грн. 24 коп., судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп., всього: 4768 грн. 09 коп. Позивач також зазначив, що боржник не сплатив йому ні копійки із тієї суми, що була стягнута за рішенням суду. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги позивача не визнав та пояснив суду, що виконавчий лист дійсно надійшов по місцю його роботи, з чим відповідача було ознайомлено. В судовому засіданні відповідач також пояснив, що гроші з нього стягували саме ті, які вказав начальник ВДВС у листі від 10 липня 2014 року. Відповідач визнає той факт, що він є боржником, але він пропонував виплачувати позивачу частками, т.я. отримував мінімальну заробітну платню. Відповідач згоден виплачувати тільки борг, платити відсотки - не згоден. Суд, заслухав пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вважає необхідним задовольнити позов частково з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.5 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають у випадках, встановлених актами цивільного законодавства та з рішення суду. Стаття 509 ч.1 ЦК України передбачає, що зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 жовтня 2011 року та рішенням Колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області від 08 грудня 2011 року з [PERSON] було стягнуто на користь позивача суму у розмірі 14 000 грн. - основного боргу, 1 532 грн. - відшкодування витрат від інфляції, 8 400 грн - проценти за користування позикою, 524 грн. 72 коп. - судових витрат, а всього - 24 456 грн. 72 коп., про що Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області був виданий виконавчий лист №2-3570/11 від 17.11.2011 року. Вказане рішення набрало чинності 08 грудня 2011 року. Згідно інформації начальника Відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області В.В. Власенко від 10 липня 2014 року №8792/79/28 на примусовому виконанні перебуває виконавчий лист №2-3570/11 від 17.01.2012 року, що виданий Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми основного боргу в розмірі 14 000 грн. 00 коп., 1 530 грн. - відшкодування витрат від інфляції, 8 400 грн. - процентів за використання позикою від 22 квітня 2008 року., 524 грн. 72 коп. - судових витрат, а всього - 24 456 грн. 72 коп.. Згідно повідомлення науково-виробничого об'єднання ТОВ «УКРХІМПРОММАШ» від 29.11.2012 р. вх. №10510/04-58/28, відповідно до виконавчого листа № 2-3570/11 від 17.01.2012 року стягнуто із заробітної плати [PERSON] наступні кошти: - 50 грн. 00 коп. (оплата за проведення виконавчих дій), - 196 грн. 69 коп. (оплата виконавчого збору), - 214 грн. 14 коп. (оплата виконавчого збору), - 0,27 коп. (оплата виконавчого збору). Згідно повідомлення науково-виробничого об'єднання ТОВ «УКРХІМПРОММАШ» від 15.11.2013 р. вх. №12142/03-44/28 [PERSON] звільнився за власним бажанням 17 грудня 2012 року згідно наказу № 81/1 від 17.12.2012 року. Утримання з заробітної плати припинено, інші кошти за виконавчим документом не надходили. Враховуюче вищевикладене, суд вважає, що грошові суми: 14000 грн. (основний борг) та 8400 грн. (проценти за користування позикою) - ці грошові зобов'язання, які виникають із договору позики та за своєю природою є грошовими та цивільно-правовими, тому за їх невиконання можуть бути застосовані заходи, які передбачені ст. 625 ЦК України, зокрема вимога сплатити борг за урахуванням індексу інфляції та 3% річних. Покладення таких заходів відповідальності, як відшкодування витрат від інфляції та 3% річних від простроченої суми, щодо 1532 грн., які були стягнуті рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 жовтня 2011 року та рішенням Колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області від 08 грудня 2011 року, як відшкодування витрат від інфляції - не може застосовуватися, оскільки відшкодування витрат від інфляції на підставі рішення суду не є зобов'язальними правовідносинами сторін, тобто відшкодування витрат від інфляції не є зобов'язанням у розумінні ст. 509 ЦК України. Покладення таких заходів відповідальності як відшкодування витрат від інфляції і 3% річних від простроченої суми щодо 524 грн. 72 коп., які були стягнуті як судові витрати за рішенням Колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області від 08 грудня 2011 року, також не може застосовуватися, оскільки стягнення судових витрат на підставі рішення суду не є зобов'язальними правовідносинами сторін, тобто відшкодування витрат від інфляції не є зобов'язанням у розумінні ст. 509 ЦК України. Розрахунок 3% річних за період з 08 грудня 2011 по 01 червня 2014 року складається із: 14 000 грн + 8 400 грн. = 22 400 грн х (3%:12 міс.) х 29 міс. = 1 624 грн. (за період часу з 01.01.2012 по 01.06.2014) 22400 грн х (3%:12 міс) х 24/31 днів = 43 грн. 12 коп. (за період часу з 08.12.2011 року по 31.12.2011 року), що разом складає 1 667 грн. 12 коп.. Відносно вимоги щодо нарахування компенсації втрат від інфляції така вимога може бути задоволена у частині прострочення виконання грошового зобов'язання, сума якого складається з 14 000 грн. основного боргу та 8 400 грн. процентів за користування позикою, тобто загальна сума 22 400 грн. Крім того, суд вважає, що відповідач повинен компенсувати втрати від інфляції за період з 01 січня 2013 року по 01 червня 2014 року, які склали: 22 400 грн. х (0,5% х 0,2% х 0,6% х 2,2% х 3,3% х 3,8%) = 2 374 грн. 40 коп., що складає із: 22 400 х 0,5% = 112 грн. (середній індекс інфляції за 2013 рік); 22 400 х 0,2% = 44 грн. 80 коп. (індекс інфляції за січень 2014 рік); 22 400 х 0,6% = 134 грн. 40 коп. (індекс інфляції за лютий 2014 рік); 22 400 х 2,2% = 492 грн. 80 коп. (індекс інфляції за березень 2014 рік); 22 400 х 3,3% = 739 грн. 20 коп. (індекс інфляції за квітень 2014 рік); 22 400 х 3,8% = 851 грн. 20 коп. (індекс інфляції за травень 2014 рік), а всього - 2 374 грн. 40 коп. Відшкодування витрат від інфляції у сумі 1532 грн. і судових витрат 524 грн. 72 коп. - не є цивільним зобов'язанням у розуміння ст. 509 ЦК України. Таким чином, суд приходить до висновку щодо виникнення обов'язків у відповідача відносно сплати позивачу індексу інфляції та 3 % річних тільки за суму основного боргу та за проценти за використання позикою. Інших зобов'язань у відповідача - не виникло. Згідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому суд вважає, що слід стягнути з відповідача витрати за сплату позивачем судового збору у сумі 243 грн. 60 коп.. На підставі викладеного та

Outcome: partial