Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики. Позовні вимоги вмотивовано неналежним виконанням умов договору позики від 15 квітня 2013 року, згідно якого позивач надав відповідачу суму позики в розмірі 2 200 500 грн., яку останній повинен був повернути в термін до 31 грудня 2013 року. Відповідачем борг не повернуто. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за цим договором в сумі 2 200 500 грн. 00 коп та судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, в розмірі 3 562 грн. 60 коп. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату,час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник позивача за договором про правову допомогу [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що розписку написав під тиском з боку позивача. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, між сторонами 15 квітня 2013 р. укладено договір позики, за яким позивач позичив відповідачу 2 200 500 грн. 00 коп. (а.с.6). Відповідач зобов'язався повернути борг до 31 грудня 2013р., проте борг не повернув взагалі, чим порушено право позивача на своєчасне отримання боргу. На теперішній час сума боргу за договором позики складає 2 200 500 грн. 00 коп. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтею 629 ЦК передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлено зобов'язання позичальника повернути позику частинами з відстрочкою, то у випадку прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Суд відхиляє посилання відповідача на ту обставину, що його змусили написати розписку про отримання суми боргу в розмірі 2 200 500 грн., оскільки відповідачем не зазначено хто саме та яким чином змусив його написати цю розписку. Будь-яких доказів цієї обставини відповідачем не надано. Таким чином, в судовому засіданні встановлено факт того, що відповідач неналежним чином виконував покладені на нього за договором позики зобов'язання, в зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за договором позики в сумі, яка залишилася не сплаченою. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Позивачем при поданні позовної заяви сплачений судовий збір в сумі 3441, 00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 23 грудня 2013 р.(а.с.1). Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінамальної заробітної плати. У зв'язку з цим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір в сумі 3441,00 грн. та частину несплаченого збору в розмірі 213 грн. на користь держави.

Outcome: approved