Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, посилаючись на ту обставину, що згідно з свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 17.11.2012 р. ВРХ № 630326 позивач отримав спадщину 1/2 частку житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходяться в м. Луганську, провулок 8-й Славянській, будинок 4 на земельній ділянці площею 514 кв.м. На земельній ділянці розташовані: А-І житловий будинок з прибудовами житловою площею 71,9 кв.м., загальною площею 110,6 кв. м.; Б- сарай, В- погріб, Ж- сарай, Л- літній душ, Г - гараж, П - погріб, Е- сарай, Н -навіс, №№ 1,4 огорожа. Позивач є фактичним користувачем частини житлового будинку житловою площею 43,4 кв.м., а загальною 64,1 кв.м. ( 1-1 прихожа 8,4 кв. м., 1-2 житлова кімната 5,4 кв.м.,1-3 житлова кімната 6,8 кв.м., 1-4 житлова кімната 17,5 кв.м., 1-5 житлова кімната 13,7 кв.м., 1-6 кухня-котельна 9,9 кв.м., 1-7 санвузол 2,4 кв.м.) та сараями (Б,Е), погребу (В), гаражем (Г), навісом (Н) Співвласником іншої частини є відповідач [PERSON], якій належить 1/2 частина цього будинку. Між сторонами угоди про спосіб виділення в натурі частки із сумісного спільного володіння не досягнуто. Посилаючись на можливість виділення частки майна в натурі, на положення Цивільного кодексу України, просив суд виділити позивачу у власність частку спільного майна (літ. А-1 на плані) за адресою: провулок 8-й Славянскій, будинок № 4, а саме: житловою площею 43,4 кв.м., а загальною 64,1 кв.м. ( 1-1 прихожа 8,4 кв. м., 1-2 житлова кімната 5.4 кв.м..1-3 житлова кімната 6,8 кв.м., 1-4 житлова кімната 17,5 кв.м., 1-5 житлова кімната 13,7 кв.м., 1-6 кухня-котельна 9,9 кв.м., 1-7 санвузол 2,4 кв.м.) та сараями (Б,Е),погребу (В), гаражем (Г), навісом (Н), припинити право спільної часткової власності на нежитлове приміщення розташоване за адресою: провулок 8-й Славянскій, будинок №4 м. Луганськ, яке належить [PERSON] В судовому засіданні позивач участі не приймав, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, просив позов задовольнити. Відповідач позов визнала, надавши суду письмову заяву, просила справу розглядати в її відсутність. Вивчивши матеріали справи та надані докази в сукупності, суд дійшов наступного висновку. За змістом ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. ст. 319, 358 ЦК всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Виходячи із цих положень, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 17.11.2012 р ВРХ № 630326 (а.с. 5), [PERSON] отримав у спадщину 1/2 частку житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходяться в м. Луганську, провулок 8-й Славянський, будинок 4 на земельній ділянці площею 514 кв.м. На земельній ділянці розташовані: А-І житловий будинок з прибудовами житловою площею 71,9 кв.м., загальною площею 110,6 кв. м.; Б- сарай, В- погріб, Ж- сарай, Л- літній душ, Г - гараж, П - погріб, Е- сарай, Н - навіс, №№1,4 огорожа (а.с. 8-10). [PERSON] є фактичним користувачем частини житлового будинку житловою площею 43,4 кв.м., а загальною 64,1 кв.м. (1-1 прихожа 8,4 кв. м., 1-2 житлова кімната 5,4 кв.м.,1-3 житлова кімната 6,8 кв.м., 1-4 житлова кімната 17,5 кв.м., 1-5 житлова кімната 13,7 кв.м., 1-6 кухня-котельна 9,9 кв.м., 1-7 санвузол 2,4 кв.м.) та сараями (Б,Е), погребу (В), гаражем (Г), навісом (Н), що сторонами не заперечувалося. Право власності на цю нерухомість зареєстровано у Міському комунальному підприємстві бюро технічної інвентаризації (а.с. 7). Співвласником іншої частини є [PERSON], якій належить 1/2 частина цього будинку. Згідно висновку будівельно-технічної експертизи № 424/24 від 08.04.2014 року розділити житловий будинок № 4 пров. 8-й Славянський м. Луганськ є технічно можливим (а.с. 70-77). Експертом запропоновано варіант розподілу, за яким позивачу виділяється: частина будинку житловою площею 43,4 кв.м., а загальною 64,1 кв.м. (1-1 прихожа 8,4 кв. м., 1-2 житлова кімната 5.4 кв.м..1-3 житлова кімната 6,8 кв.м., 1-4 житлова кімната 17,5 кв.м., 1-5 житлова кімната 13,7 кв.м., 1-6 кухня-котельна 9,9 кв.м., 1-7 санвузол 2,4 кв.м.) та сараями (Б,Е),погребу (В), гаражем (Г), навісом (Н) Відповідно до частин 1 і 2 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо). У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок. Разом із цим, право співвласника на виділ частки зі спірного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні не може бути обмежене іншими співвласниками і такому праву співвласника, що виділяється, кореспондується обов»язок іншого співвласника сплатити грошову компенсацію частки, розмір якої визначається із дійсної вартості майна на час розгляду справи. Обов’язковою умовою призначення грошової компенсації є лише згода співвласника, який заявив вимогу про виділ частки, і не передбачається обов’язковість згоди інших співвласників на такий виділ та не ставить право співвласника на виділ у залежність від згоди інших співвласників й мотивів, з яких власник має намір реалізувати своє право на виділ. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в постанові від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» (п.24),у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач позов визнала, визнання позову не суперечить закону та не порушує права третіх осіб, тому, на думку суду, позов [PERSON] є таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved