Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що він є власником будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповідним Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. У вищевказаному будинку зареєстрована його донька [PERSON] , [INFO] . Однак за місцем реєстрації не проживає з вересня 2012 року, її речей у будинку немає. Оскільки за вищевказаною адресою відповідач не проживає, в утриманні житла участі не бере, але її реєстрація перешкоджає отриманню пільг на комунальні послуги (субсидію) та значно обмежує права позивача, просить визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . У підготовче судове засідання позивач не з`явився. Від представника позивача надійшла заява, у якій він просив суд розглянути справу за їхньої з позивачем відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять задовольнити. Відповідачка [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилася, надала заяву в якій вказала, що позов визнає у повному обсязі, просить розглянути справу у її відсутність. До заяви було додано копію свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , відповідно до якого [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.1 ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно ч. 4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У підготовче засідання відповідач подав окрему процесуальну заяву про визнання позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи викладене, суд вважає можливим ухвалити рішення в даній цивільній справі за результатами підготовчого провадження. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, зважаючи на таке. Судом встановлено, що відповідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири серії ВАЕ №412704 від 27.03.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Олешківського районного нотаріального округу Херсонської області Басовою А.Д., [PERSON] є власником нерухомого майна, а саме -житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] (а.с. 4-5). Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно власником нерухомого майна, а саме -житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] є [PERSON] (а.с.6). Згідно Витягу з домової книги №18 Козачелагерської сільської ради [PERSON] , [INFO] є зареєстрованою в житловому будинку, розташованого по [ADDRESS] (а.с. 11). Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. За приписами ч. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за свою волею, незалежно від волі інших осіб. За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлений законом. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до положень ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, оскільки відповідачка вже тривалий час не проживає у житловому будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , не цікавиться житловим приміщенням, не бере ніякої участі в його утриманні, її реєстрація порушує права власника, заважає позивачеві у повній мірі володіти та користуватися належним житлом та зважаючи на визнання відповідачем позову, позовна вимога щодо визнання відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщення є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved