Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до Пустомитівського відділення ПАТ «Львівгаз», ПАТ «Львівгаз» про скасування акту про порушення та здійснення перерахунку за спожитий природний газ, в якому позивач просить суд скасувати акт про порушення № 000339/№17нас-125/02 від 29.03.2017 року, складений представником Пустомитівського відділення ПАТ «Львівгаз»; визнати протиправними дії працівників ПАТ «Львівгаз» щодо проведення дорахунку [PERSON] за абонентським рахунком № [NUMBER] , згідно Акту про порушення не облікованого об`єму природного газу в сумі 349639,49 грн., як дорахунок за виявлений несанкціонований газопровід та скасувати дорахунок. В обґрунтування зазначає, що 29 березня 2017 року представниками ПАТ «Львівгаз» за адресою: [ADDRESS] було складено Акт про порушення № 000339/ № 17 нас-125/02, відповідно до якого встановлено, що «працівниками ПАТ «Львівгазу» виявлено несанкціонований газопровід, прихований в конструкції стіни, який використовувався для без облікового споживання газу на опалення, гаряче водопостачання, приготування їжі». 15 червня 2017 року відбулось засідання центральної комісії по розгляду актів про порушення відповідно до чого Акт про порушення був задоволений та позивачу був надісланий Акт розрахунок на оплату не облікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу в розмірі 349 639,49 грн. 14.12.2018 року позивач отримав повідомлення про припинення газопостачання № 154 від 11.12.2018 року, згідно якого у випадку не погашення суми заборгованості в розмірі 349 639, 49 грн., - за адресою: [ADDRESS] , газопостачання буде припинено. З тим, що позивачу зробили дорахунок вартості за спожитий природний газ він незгідний, оскільки факт несанкціонованого відбору природного газу, відповідачем, а саме представниками ПАТ «Львівгаз» в акті про порушення № 000339/№ 17 нас-125/02, від 29.03.2017 року, а також у висновку комісії з розгляду актів про порушення нічим не підтверджений, а базується лише на припущеннях, оскільки в Акті про порушення зазначено лише про наявність несанкціонованого газопроводу, але аж ніяк про факт несанкціонованого відбору природного газу. Крім цього, п.2 Глави 5 Розділу XI Кодексу газорозподільних систем чітко визначені вимоги до складання акту про порушення. Так, Акт про порушення після пред`явлення представником Оператора ГРМ службового посвідчення складається в присутності споживача/ несанкціонованого споживача та/або незаінтересованої особи (представника власника/користувача, на території чи об`єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення його особи та засвідчується їх особистими підписами. Акт про порушення складений працівниками ПАТ «Львівгазу» не відповідає вимогам, а саме: працівниками, які складали акт про порушення не було пред`явлено відповідних посвідчень, в самому акті про порушення в ч. І не вказано номера посвідчень осіб, які діяли від імені ПАТ «Львівгаз» та не вказано термін їх дії. У викладі на порушення не має посилання на відповідну статтю Кодексу газорозподільних систем, що чітко не вказує, яку норму Кодексу порушено. Власником будинку за адресою: [ADDRESS] була мама позивача, [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва на право власності на будинок від 4 серпня 2000 року виданого Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки. Мати померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, спадщина станом на момент звернення до суду із позовом сьогодні ні позивачем, ні іншими спадкоємцями не прийнята. Позивач, [PERSON] почав проживати за вказаною адресою фактично після смерті своєї матері, власниці будинку [PERSON] , на той момент газопостачання в будинку вже було проведено, будинок був утеплений та поштукатурений, відповідно про факт наявності можливого прихованого з газопроводу позивачу не могло бути відомо. Тому стверджувати про факт несанкціонованого споживання газу є не можливим. Водночас позивач стверджує, що після смерті матері, будинок використовувався як дача, лише з кінця 2017 році члени сім`ї позивача почали там проживати на постійній основі, до того вони лише були зареєстровані за даною адресою. Між позивачем та ПАТ «Львівгаз» жодних договорів про надання послуг з газопостачання укладено не було. [PERSON] було скеровано звернення в ПАТ «Львівгаз» про скасування акту про порушення та аналювання дорахунку, проте, він отримав відповідь про відмову. Просить позов задоволити. 14.03.2019 року провадження у справі відкрито. 14.03.2019 року вжито заходи забезпечення позову. 16.04.2019 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. В обґрунтування зазначає, що відповідно до п. 1.1. розділу 1 типового договору розподілу, цей Типовий договір розподілу природного газу (далі - Договір) є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. У відповідності до п 1.3 розділу І типового договору розподілу, цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. Фактом приєднання [PERSON] до умов типового договору розподілу є оплата, здійснена позивачем за послуги з газопостачання у грудні 2016 року в розмірі 1224, 47 грн., що підтверджується оригіналом довідки про фінансовий стан абонента. Відповідно до п.1 глави 5 розділу XI КГРС, у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником Оператора ГРМ складається акт про порушення за формою, наведеною в додатку 16 до цього Кодексу. Відповідно до пп.1 п.1 глави 2 розділу XI КГРС, \~ \~ \~ \~до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належать: наявність несанкціонованого газопроводу. Відповідно до п.4 розділу 1 Глави 1 КГРС, несанкціонований газопровід - самовільно під`єднаний газопровід газовий відвід, штуцер, патрубок), у тому числі без наявного підключеного газового обладнання, фізично з`єднаний, зокрема зварений, врізаний, з газорозподільною системою або газовою мережею внутрішнього газопостачання, витрата (споживання) природного газу через який не обліковується комерційним вузлом обліку (лічильником газу). У позовній заяві позивач стверджує, що працівниками, які складали акт про порушення не було пред`явлено відповідних посвідчень, однак позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували, що працівниками, які складали акт про порушення не було пред`явлено відповідних посвідчень. У позовній заяві позивач стверджує, що в самому акті про порушення в ч.1 не вказано номера посвідчень осіб, які діяли від імені ПАТ «Львівгаз» та не вказано термін їх дії. У викладі на порушення не має посилання на відповідну статтю Кодексу газорозподільчих систем, що чітко не вказує, яку норму порушено. Проте, позивач не посилається на відповідні норми КГРС, які б підтверджували його позицію, щодо обов`язковості зазначення таких відомостей в акті, тому що в КГРС немає таких норм права, отже, дані твердження є безпідставними. Відповідно до п.5 глави 5 розділу XI КГРС, споживач (несанкціонований споживач) та представники Оператора ГРМ під час виявлення порушення та складання акта про порушення мають право здійснювати фото- та відеозйомку для фіксації виявленого порушення чи інших дій та фактів, про що зазначається в акті про порушення. До акта про порушення сторонами можуть бути додані пояснення, зауваження, заперечення та докази, перелік яких (за наявності) зазначається в акті про порушення.Як вбачається із змісту акту про порушення позивач підписав акт про порушення, тобто визнав порушення та у графі зауваження зазначив, що претензій до працівників ПАТ «Львівгаз» немає. Таким чином, несанкціонований газопровід, виявлений у будинку позивача 29.03.2017р. працівниками ПАТ «Львівгаз», використувався [PERSON] для безоблікового споживання газу, що підтверджується також актом №17нас-125/01, відеозаписом та показаннями свідків. Відповідно до абзацу 2 п.1 Глави 3 розділу XI КГРС, якщо несанкціонований газопровід проведений шляхом прихованих заходів або фізичною особою, яка є несанкціонованим споживачем, початок періоду, за який визначається об`єм необлікованого природного газу, визначається з дня набуття споживачем (фізичною особою) права власності/користування на житлові (підсобні) приміщення, але не більше двох років, що передували дню виявлення порушення. У позовній заяві [PERSON] зазначає, що він почав проживати за вказаною адресою фактично після смерті матері ( [INFO] ). Тобто, з цього моменту будинок перейшов у його користування. Також позивач стверджує, що спадщина станом на сьогодні ні мною, ні іншими спадкоємцями не прийнята. Проте дане твердження не відповідає дійсності. Після смерті матері позивача діяв ЦКУРСР, відповідно до положень якого позивач прийняв спадщину вступивши в управління спадковим майном. Таким чином, [PERSON] прийняв спадщину, тільки не виготовив необхідної документації. Згідно з частинами першою, четвертою статті 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власність зобов`язує. Позивач є спадкоємцем за законом після смерті матері та прийняв у спадщину вказаний будинок. Тобто, працівниками ПАТ «Львівгаз» проведено донарахування необлікованого об`єму [PERSON] природного газу з дотримання вимог КГРС. Також вказує, що Акт про порушення від 19 грудня 2016 року не встановлює для позивача будь-яких обов`язків, крім рекомендації забезпечити доступ до приміщення для встановлення комерційного вузла обліку газу, що є різновидом претензії, а викладені позивачем доводи не дають підстав вважати, що обраний ним спосіб захисту відповідає закону, оскільки жодних його прав у даному випадку відповідачем порушено не було, жодних зобов`язань не покладено. Тому, акт про порушення у разі виникнення спору може бути наданий суду як доказ, який повинен оцінюватися відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України. Саме по собі нарахування заборгованості та направлення позивачу квитанції про сплату не свідчить про порушення його права без вимоги про її стягнення, а тому зазначені дії не є такими, що порушують право та не можуть бути припинені у спосіб, передбачений пунктом 3 частини 2 статті 16 ЦК України. Що стосується позовних вимог про визнання неправомірним та зобов`язання скасувати рахунок про збитки, ці вимоги не відповідають способам захисту судом цивільних прав та інтересів, передбачених ст. 16 ЦК України, а тому не можуть підлягати задоволенню. 04.02.2020 року справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав наведених в позовній заяві, просить позов задоволити у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засідання позов заперечив, дав пояснення аналогічні наведеним у відзиві на позовну заяву, просить в задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] , які є працівниками Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз», суду пояснили, що ними було виявлено, що в будинку [PERSON] здійснювалось використання газу в обхід лічильникаю та як виявилося було встановлено несанкціонований газопровід на политці. Запаливши камфорки плитки виявилось, що лічильник не реагує. Це свідчило про те, що в конструкції стіни встановлено несанкціонований газопровід, який побачити неможливо. Коли встановили заглушки помітили, що газ поступає на газову плитку. Газопровід був невидимим. Заглушивши вхідний та вихідний патрубки газового лічильника та знявши лічильник, та включивши плиту все працювало. Експертиза газопроводу не проводилась. Заслухавши пояснення представників сторін та свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову солід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. (ч.1-4 ст. 77 ЦПК України). Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до п 1.3 розділу І типового договору розподілу, цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу Таким чином, судом встановлено, що фактом приєднання [PERSON] до умов типового договору розподілу є оплата, здійснена позивачем за послуги з газопостачання у грудні 2016 року в розмірі 1224, 47 грн., що підтверджується оригіналом довідки про фінансовий стан абонента, наявної в матеріалах справи, та являється споживачем послуг по газопостачанню АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз». Відповідно до п.3 ч.2 ст. 13 ЗУ «Про ринок природного газу» та пп.5 п. 7.4. розділу VII типового договору розподілу, споживач зобов`язаний, зокрема: не допускати несанкціонованого відбору природного газу; Відповідно до п. 2 ч.2 ст. 59 ЗУ «Про ринок природного газу», правопорушеннями на ринку природного газу зокрема є: несанкціонований відбір природного газу; Судом встановлено, що у будинку позивача 29.03.2017 року працівниками ПАТ «Львівгаз» вивлений несанкціонований газопровід, який використотувався [PERSON] для безоблікового споживання газу, шляхом встановлення в обхід газового лічильника у стіні ще одну трубу до кухонної газової плити, яка візуально не проглядалась та була прихованою, що підтверджується також актом №17нас-125/01 від 29.03.2017 року, відеозаписом, які наявні в матеріалах справи та показаннями свідків, здобутими у судовому засіданні. Оформлення акта про порушення регулюється положеннями глави 5 розділу XI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послух від 30.09.2015\~\~№ 2494 (далі - Кодекс ГРС). Відповідно до пунктів 2, 3, 8, 11 глави 5 розділу XI Кодексу газорозподільних систем акт про порушення складається в присутності споживача/несанкціонованого споживача та/або незаінтересованої особи (представника власника/користувача, на території чи об`єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення його особи та засвідчується їх особистими підписами. Акт про порушення складається в двох примірниках, один з яких залишається у споживача (несанкціонованого споживача), який має право внести до акта про порушення свої зауваження та заперечення. Представник Оператора ГРМ перед складанням акта про порушення зобов`язаний повідомити споживача (несанкціонованого споживача) про його право внести зауваження та заперечення до акта про порушення, викласти мотиви своєї відмови від його підписання або підписати його без зауважень. Акт про порушення має бути розглянутим комісією з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ, яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення. За результатами розгляду акта про порушення на засіданні комісії може бути прийнято рішення про його задоволення (повністю або частково), або необхідність додаткового обстеження чи перевірки, або додаткових пояснень тощо, або скасування акта про порушення. При задоволенні комісією акта про порушення складається акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості. Як вбачається із змісту акту про порушення [PERSON] підписав акт про порушення та у графі зауваження зазначив, що претензій до працівників ПАТ «Львівгаз» немає. Відповідно до абзацу 2 п.1 Глави 3 розділу XI КГРС, якщо несанкціонований газопровід проведений шляхом прихованих заходів або фізичною особою, яка є несанкціонованим споживачем, початок періоду, за який визначається об`єм необлікованого природного газу, визначається з дня набуття споживачем (фізичною особою) права власності/користування на житлові (підсобні) приміщення, але не більше двох років, що передували дню виявлення порушення. Позивач у позовній заяві зазначає, що він почав проживати за вказаною адресою фактично після смерті своєї матері, власниці будинку [PERSON] , яка померла [INFO] , на той момент газопостачання в будинку вже було проведено, що спростовує його твердження, що ним не прийнята спадщина після смерті матері, а також те, що він не є споживачем послуг з газопостачання. Згідно п. 1 глави 3 розділу 11 Кодексу газорозподільних систем, у разі виявлення Оператором ГРМ несанкціонованого газопроводу або несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу розрахунок об`єму необлікованого природного газу здійснюється за граничними об`ємами споживання природного газу населенням (додаток 15 цього Кодексу) з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача (фізичної особи) за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення. Якщо несанкціонований газопровід проведений шляхом прихованих заходів або фізичною особою, яка є несанкціонованим споживачем, початок періоду, за який визначається об`єм необлікованого природного газу, визначається з дня набуття споживачем (фізичною особою) права власності/користування на житлові (підсобні) приміщення, але не більше двох років, що передували дню виявлення порушення. Згідно з розділом І Кодексу газорозподільних систем обов`язковою складовою несанкціонованого газопроводу є витрата природного газу споживачем через самовільно під`єднаний газопровід в обхід газового лічильника. Таким чином судом встановлено, що працівниками ПАТ «Львівгаз» проведено донарахування необлікованого об`єму [PERSON] природного газу з дотримання вимог КГРС. Обставини на які покликається позивач на підтвереджння свої позовних вимог таким чином спростовані відповідачем, а також наданими у судовому засіданні поясненнями свідків, які підтверджується наявними у справі доказами. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки позивачем не представлено, а судом не здобуто жодних переконливих доказів на їх підтвердження, тому у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed