Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказавши в заяві, що 29.04.2014року між позивачем та [PERSON] укладено договір без номеру, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 1500,00грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак, взяті зобов'язання за вказаним договором відповідач належним чином не виконав, і станом на 31.05.2016р. має заборгованість перед позивачем в сумі 13139,59грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також стягнути понесені судові витрати: судовий збір в розмірі 1378,00грн. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить ухвалити заочне рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав, з заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, у звязку з чим, відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення. Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.04.2014року між позивачем та [PERSON] укладено договір без номеру, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 1500,00грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Відповідно до п. 1.1.7.12 умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін Позивач у повному обсязі виконав прийняті на себе зобовязання за договором і надав відповідачу суму кредиту, а той у свою чергу прийняті зобовязання не виконав, у звязку з чим станом на 31.05.2016р. має заборгованість в розмірі 13139,59грн., яка складається з: 1938,57грн. заборгованість за кредитом; 7799,13грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2300,00грн заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00грн. штраф (фіксована частина), 601,89грн. штраф (процентна складова). Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Ст. 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання повинні виконуватися сторонами належним чином і у встановлений термін, відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається. Відповідно до ст. 530, 1049 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до положень ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Тобто пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Отже, зі змісту ст. 549 ЦК України вбачається, що пеня і штраф, як різновиди неустойки, обчислюються у відсотках саме від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, можливість нарахування одного виду неустойки на інший виключається. Таким чином, Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам за одне і те саме порушення договірного зобов'язання (прострочення виконання грошового зобов'язання) передбачено подвійну цивільно-правову відповідальність, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. З розрахунку заборгованості, вбачається, що відповідачу був нарахований штраф (процента складова) у розмірі 601,89гривень, у відповідності до п.2.1.1.7.6 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам до складу якої входить заборгованості за кредитом, заборгованості за відсотками та пені за прострочення виконання зобов'язання. Отже, за порушення позичальником строків виконання зобов'язання за кредитним договором позивачем одночасно нарахована пеня та штраф, при цьому останній нарахований, в тому числі, й на суму пені, що є недопустимим. Таким чином, зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач істотно порушує умови договору, тому заявлені позовні вимоги, щодо стягнення з нього заборгованості за кредитом, заборгованості по процентам за користування кредитом та заборгованість за пенею та комісією законні та обґрунтовані, і підлягають задоволенню у повному обсязі, а вимоги банку в частині стягнення з відповідача двох видів штрафу в розмірі 1101,89грн. є такими, що протиречать закону, а тому задоволенню не підлягають. Тому, на користь позивача підлягає стягненню з відповідача сума заборгованості за кредитним договором в розмірі 12037,70грн., а також згідно ст. 88 ЦПК України на користь позивача мають бути стягнуті понесені судові витрати на оплату судового збору 1378,00грн.

Outcome: partial