Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту №BLaЖГА00023221 від 30 березня 2011 року у розмірі 262805,17 гривень, а також судових витрат. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідно до вказаного договору [PERSON] надав відповідачці кредит шляхом перерахування на її поточний рахунок 30000,00 гривень для поточних потреб, з встановленням процентної ставки за користування кредитом в розмірі 10% річних та з терміном повернення кредиту та процентів за користування ним не пізніше 30 березня 2014 року. Відповідачка порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість, розмір якої станом на 15.08.2015 року становить 262805,17 гривень. Представник позивача надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі, одночасно в заяві міститься прохання про ухвалення заочного рішення у звязку з повторною неявкою відповідачки. Відповідачка у судове засідання не зявилася, причини неявки суду не повідомила, про день та час розгляду справи була сповіщена у встановленому законом порядку. Суд вважає, що причини неявки відповідачки, належним чином повідомленої про час та місце розгляду справи, не є поважними, у звязку з чим, зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у звязку із розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм відносини. 30 березня 2011 року між ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]», (далі за текстом - [PERSON]) та [PERSON] було укладено кредитний договір №BLaЖГА00023221, за умовами якого [PERSON] надав відповідачці кредит у сумі 30000,00 гривень на поточні потреби, з встановленням процентної ставки за користування кредитом в розмірі 10% річних та з терміном повернення кредиту та процентів за користування ним не пізніше 30 березня 2014 року згідно з графіком погашення заборгованості, що є невідємною частиною договору. Свої зобовязання [PERSON] за договором виконав, перерахувавши позичальнику на поточний рахунок №29094040510423 грошові кошти у розмірі 30000,00 гривень. Відповідачка відповідно до п.2.5.2. договору зобовязалася щомісячно до дати, встановленої в графіку, поповнювати свій поточний рахунок у валюті кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу Банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших сум чергового погашення відповідної частини кредиту та процентів за ним. Однак, [PERSON] належним чином зобовязання із повернення кредиту та процентів за його користування у встановлені строки не виконала, внаслідок чого станом на 15.08.2015 року має прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 262805,17 гривень. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №BLaЖГА00023221 станом на 15.08.2015 року заборгованість за кредитом складає 24678,34 гривень, за відсотками у розмірі 9346,20 гривень, по комісії 15225,00 гривень, пеня за несвоєчасне погашення кредиту становить 213555,63 гривень. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.526 Цивільного кодексу України, зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно зі ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, суд вважає, що невиконання відповідачкою кредитних зобовязань щодо повернення кредитної заборгованості порушує права позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Суд приходить до висновку, що позовну заяву про стягнення заборгованості за кредитним договором слід задовольнити, та стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]» вказану заборгованість за кредитним договором у повному обсязі. Згідно зі ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки на користь держави судові витрати, оскільки позивач у відповідності до п.22 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплату судового збору, як уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у справах, повязаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. У звязку з чим з відповідачки підлягають стягненню на користь держави витрати по оплаті судового збору у розмірі 2628,05 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved