Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за спожиту теплову енергію, посилаючись на те, що 23.12.2016 року Соснівським районним судом м. Черкаси видано судовий наказ щодо стягнення з відповідачів заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг. 27 січня 2017 року Соснівський районний суд м. Черкаси за заявою відповідача скасував зазначений наказ на підставі того, що в матеріалах справи вбачався спір про право, який може бути вирішений лише в позовному провадженні. 21 січня 2009 року відповідач уклав договір № 5-7442 з позивачем про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до зазначеного договору, відповідач взяв на себе зобовязання щомісячно не пізніше 20 числа наступного за розрахунковим сплачувати вартість спожитої теплової енергії. Відповідач не виконує своїх зобовязань щодо своєчасної та повної сплати за використану теплову енергію, що приводить втрати можливості підприємства проводити оплату за енергоносії, сировину, матеріали, своєчасно виконувати свої зобовязання перед бюджетом і впливають на якість наданих послуг. Тому станом на 01.05.2017 року борг відповідача перед КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» за спожиту теплову енергію складає 7965,87 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги зменшив, просив стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 6144,80 грн., в т.ч. інфляційні збитки в розмірі 1178,85 грн., 3% річних 255,26 грн. та судовий збір у розмірі 1600 грн. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив у задоволенні відмовити, посилаючись на те, що показники лічильників, які є насправді, та ті що відображені в розрахунках КП ТМ «Черкаситеплокомуненерго» не відповідають дійсності. Звірку з водоканалом не проводили. В квітні 2017 року послуги взагалі не надавались. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та обставини справи, які регулюються нормами цивільного та житлового законодавства. 23.12.2016 року Соснівським районним судом м. Черкаси видано судовий наказ щодо стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг. За заявою відповідача 27 січня 2017 року Соснівським районним судом м. Черкаси було скасовано зазначений наказ на підставі того, що в матеріалах справи вбачався спір про право, який може бути вирішений лише в позовному провадженні. 21 січня 2009 року відповідач [PERSON] уклала договір № 5-7442 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до п. 9 зазначеного договору, відповідач взяла на себе зобовязання щомісячно не пізніше 20 числа наступного за розрахунковим сплачувати вартість спожитої теплової енергії. Відповідно до статей 67, 68 Житлового кодексу України та пунктів 14, 17, 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою КМУ від 08.10.1992р. №572, виключно власники квартир (будинків), а також наймачі та орендарі вносять плату за використання теплової енергії за затвердженими в установленому порядку тарифами щомісяця не пізніше 10 числа, наступного за розрахунковим місяцем. Як вбачається з приписів ч. І ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ч.2 ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» та п.8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005 № 630, послуги з централізованого опалення та підігрів води здійснюються теплопостачальною організацією на підставі договору, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Між позивачем КП ТМ «Черкаситеплокомуненерго» та [PERSON], 21 січня 2009 року укладено договір № 5-7442 про надання послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води. За умовами договору виконавець зобовязався надавати споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а споживач своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими відповідно до чинного законодавства тарифами у строки та на умовах, передбачених Договором. Між тим, як встановлено в судовому засіданні, відповідач не виконувала взяті на себе зобовязання щодо оплати наданих послуг, внаслідок чого виникла заборгованість. Як на заперечення проти позову, представник відповідача посилався на невірні показники лічильників які вказані в квитанціях на оплату та розрахунку наданого позивачем суду. При цьому, не заперечував той факт, що відповідач показники лічильника не передавала (повідомляла), оскільки такий обовязок нічим не передбачено. Дані твердження не грунтуються на вимогах Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а саме п.12 ст. 17, як обовязок споживача вказано надавати виконавцю комунальних послуг або іншій особі, що здійснює розподіл обсягів споживчих послуг, показання наявних приладів розподілювачів теплової енергії та/або вузлів звязку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в квартирі (приміщенні) багатоквартирного будинку, в порядку та строки, визначені договором. Також як на заперечення проти позову представник відповідача посилається на ненадання таких послуг в квітні 2017 року. Проте жодних доказів на підтвердження вказаного, крім власних пояснень, суду не надано в той час, як згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Тому станом на 01.01.2018 року борг відповідача перед КП ТМ «Черкаситеплокомуненерго» за спожиту теплову енергію складає 6144,80 грн. Ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Станом на 01.01.2018 року борг внаслідок інфляції зріс на 1178,85 грн., а 3% річних складають 255,26 грн. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 1600 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 3188 від 26.06.2017 року, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON], [INFO], судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1600 грн. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, а саме до стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 7578,91 грн. та 1600 грн. судового збору, а всього 9178 грн. 91 коп. (девять тисяч сто сімдесят вісім гривен) 91 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved