Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Орджонікідзевугілля», про стягнення заборгованості по нарахованій і не виплаченій заробітній платі та вихідній допомозі -55305,18 грн., середній заробіток за час затримки з 23.07.2014 року по 11.07.2016 року у сумі 328650,85 грн., компенсації за втрату частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати з липня 2014 року по червень 2016 року у сумі - 37607,54 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що згідно наказу №211 від 12.11.2010 року він був прийнятий на роботу в СП «Шахта Ольховатська» ДП «Орджонікідзевугілля» забійником підземним на в/молотках 6 розряду, де працював до 23 липня 2014 року. Згідно наказу №454к від 24.07.2014 року ДП «Орджонікідзевугілля» структурний підрозділ «Шахта Ольховатська» його було звільнено з роботи за станом здоров'я згідно п.2 ч.1 ст.40 КЗпП України та третю групу інвалідності з виплатою вихідної допомоги у розмірі одного середньомісячного заробітку відповідно до ст. 44 КЗпП України та виплатою одноразової грошової допомоги у розмірі трьох середньомісячних заробітків при стажі роботи 21 рік у гірничій галузі відповідно до п.12.15 Галузевої Угоди і п.8.10 Колективного договору. На момент звільнення відповідачем не було здійснено повного розрахунку з позивачем по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі. А саме до теперішнього часу не виплачена заробітна плата за липень 2014р. у сумі 7272,94 грн., та вихідна допомога нарахована при звільненні у сумі 48022,24 грн. Всього заборгованість складає 55305,18 грн. За період з серпня 2014 року по червень 2016 року розмір компенсації за втрату частини доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати становить 37607,52 грн. (55305,18 грн. *(188,17:11,54-1)), та підлягає стягненню на користь останнього. Згідно довідки відповідача середньоденна заробітна плата позивача становить 669,35 грн. В період за який здійснюється стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а саме з 24 липня 2014 року по день складання позовної заяви 11.07.2016 року включно - 491 робочий день. Отже середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні складає: 491 день * 669,35 грн. = 328650,85 грн. Просить позов задовольнити. В судове засідання позивач не прибув, його інтереси у суді представляє [PERSON], яка діє на підставах та повноваженнях перевірених судом, яка позовні вимоги підтримала повністю та надала пояснення аналогічні тим, що викладені у позові, у останнє судове засідання надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти заочного рішення не заперечує та на позові наполягає. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, повідомлення про причини неявки, а також ніяких пояснень і заперечень щодо заявлених позовних вимог та клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином у відповідності до частини 9 статті 74 Цивільного процесуального кодексу України шляхом розміщення оголошення у пресі, а також шляхом розміщення оголошення про її виклик до суду на офіційному веб-сайті Артемівського міськрайонного суду Донецької області: http://arm.dn.court.gov.ua, тому враховуючи, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд відповідно до ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі. На підставі ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з частиною 1 статті 1 Закону України «Про оплату праці» заробітною платою є винагорода у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані ст. 116 КЗпП України, відповідно до якої при звільненні працівника виплата усіх сум, що належать йому від підприємства, проводяться в день звільнення. Як встановлено судом і таке вбачається з матеріалів справи, позивач перебував в трудових відносинах з Державного підприємства «Орджонікідзевугілля» з 12 листопада 2010 року на посаді забійника підземного на в/молотках до 24 липня 2014 року (а.с.5-6), що підтверджується копіями наказів про прийняття та звільнення на роботу. Відповідно до довідки Державного підприємства «Орджонікідзевугілля» від 25 квітня 2016 року (а.с.7) [PERSON] дійсно працював СП шахта «Ольховатська» на посаді забійника і його середньоденна заробітна плата за червень 2014 року з кількістю робочих днів 16 складає - 10709,60 грн., за липень 2014 року з кількістю робочих днів 19 складає 12717,65 грн., а всього 35 днів у сумі 23427,25 грн., заборгованість по заробітній платі станом на 25 квітня 2016 року складає за липень 2014 року - 7282,94 грн. (а.с.8), заборгованість по вихідній допомозі станом на 25 квітня 2016 року складає за липень 2014 року 48022,24 грн. (а.с.9) і до теперішнього часу не виплачена, що підтверджується матеріалами справи. Отже, вимоги позивача про стягнення заборгованості є законними, доведеними і підлягають задоволенню в частині стягнення заборгованості по нарахованій і не виплаченій заробітній платі та вихідній допомозі в розмірі 55305,18 грн. з відповідача. Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди… Згідно ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є: справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до частини 1 статті 115 Кодексу законів про працю України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Статтею 117 Кодексу законів про працю України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При цьому пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» визначено, що суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року за № 100 затверджено порядок обчислення середньої заробітної плати. Відповідно до пункту 5 вищевказаного порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Пунктом 8 Порядку встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - на число календарних днів за цей період. Судом встановлено, що позивач у червні 2014 року відпрацював 16 днів та йому були нараховані кошти у розмірі 10709,60 грн., у липні 2014 року позивач відпрацював 19 днів та йому були нараховані кошти у розмірі 12717,65 грн. (відповідно до наданої відповідачем довідки), відповідно до якого та за правилами Порядку обчислення середньої заробітної плати, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року за №100 повинен бути застосований наступний розрахунок: 10709,60 грн. + 12717,65 грн. = 23427,25 грн., 23427,25 грн. : 35 (відпрацьованих днів за два місяця) = 669,35 грн. це виходить середньоденна заробітна плата позивача. Робочі дні позивача з 24 липня 2014 року по 31 липня 2014 року складають 6 днів, серпень 2014 року - 20 днів, вересень 2014 року - 22 дні, жовтень 2014 року - 23 дні, листопад 2014 року - 20 днів, грудень 2014 року - 23 дні, січень 2015 року - 20 днів, лютий 2015 року - 20 днів, березень 2015 року - 21 день, квітень 2015 року - 21 день, травень 2015 року - 18 днів, червень 2015 року - 20 днів, липень 2015 року - 23 дні, серпень 2015 року - 20 днів, вересень 2015 року - 22 дні, жовтень 2015 року - 21 день, листопад 2015 року - 21 день, грудень 2015 року - 23 дні, січень 2016 року - 19 днів, лютий 2016 року - 21 день, березень 2016 року - 22 дні, квітень 2016 року - 21 день, травень 2016 року - 19 днів, червень 2016 року - 20 днів, з 01 по 11 липня 2016 року - 7 днів, усього робочих днів за період з 24 липня 2014 року по 11 липня 2016 року складає 493 дні. Обчислюючи середню заробітну плату, суд виходить за правилами вищевказаного порядку з наступного: помножити середньоденний (годинний) заробіток на число робочих днів/годин, середньоденний заробіток у позивача складає 669,35 грн., а число робочих днів складає 493 днів, тобто 669,35 грн. * 493 = 329989,55 грн., і тому позовні вимоги в частині стягнення компенсації заборгованості середнього заробітку за час затримки заробітної плати слід задовольнити в повному обсязі та стягнути на користь позивача з відповідача компенсацію заборгованості середнього заробітку за час затримки заробітної плати за період, починаючи з 24 липня 2014 року по 11 липня 2016 року у розмірі 329989,55 грн. відповідно до вищевказаного розрахунку. За ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Цю саму вимогу містить і ст.12 Конвенції № 95 Міжнародної Організації Праці про охорону заробітної плати, згідно з якою при припиненні дії трудового договору з працівником проводиться остаточний розрахунок із виплатою всієї належної йому заробітної плати. У випадку, якщо заробітна плата працівникові не була виплачена своєчасно і затримання виплати складає один і більше календарних місяці, то за порушення термінів виплати заробітної плати нараховується компенсація, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року. Згідно з зв'язку з порушенням строків їх виплати під доходами слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата та інше. Відповідно до Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженого постановою КМУ України від 20 грудня 1997 року № 1427 (зі змінами, внесеними згідно з. Постановою КМУ від 23 квітня 1999 р № 692), компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи, починаючи з 1 січня 1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги за цей період зріс більш як на один відсоток. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми, нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків і платежів) на коефіцієнт приросту споживчих цін. Коефіцієнт приросту споживчих цін визначається як різниця між часткою від ділення індексу споживчих цін в останній місяць перед виплатою суми заборгованості на індекс споживчих цін у тому місяці, за який виплачується заробітна плата, та коефіцієнтом 1. Згідно розрахунку за період з липня 2014 р. по липень 2016 року включно, наданого позивачем, з яким суд погоджується, сума компенсації за несвоєчасну сплату заробітної плати становить 37607,52грн.: 55305,18 грн. * (188,17:111,54-1) = 37607,52 грн., де 188,17 - індекс споживчих цін з наростаючим підсумком з січня 2014 року (з початку року, в якому виникла заборгованість) по червень 2016 року (звернення до суду) згідно розрахунку 124,9*143,3%*105,14% = 188,17. 111,54 - індекс споживчих цін з наростаючим підсумком за липень 2014 року ( місяць за який виплачується зарплата). Відповідно до вимог частини 3 статті 88 ЦПК України, позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнений від сплати судового збору, при цьому він стягується з відповідача в дохід держави, а тому суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 4229,25 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved