Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Краматорської міської ради про визнання права власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами в порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначив, що [PERSON], [INFO], є його батьком, який був зареєстрований та постійно проживав за адресою: [ADDRESS] [INFO] року він помер, про що в книзі реєстрації актів про смерть відділу реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області зроблено запис за № 853. Після смерті його батька відкрилася спадщина - житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS], який належав йому на праві приватної власності на підставі: свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, посвідченого 09.02.1983 року державним нотаріусом Другої Краматорської державної нотаріальної контори Чумаковою О.І., зареєстрованого в реєстрі за №577 (2/3 частки), зареєстрованого в КП «БТІ» м. Краматорська, 10.02.1983 року за реєстровим №10129; договору купівлі-продажу, посвідченого 21.06.1986 року державним нотаріусом Другої Краматорської державної нотаріальної контори Чумаковою О.І., зареєстрованого в реєстрі за № 2944 (1/3 частка). На день смерті батька він був зареєстрований та постійно проживав за адресою: [ADDRESS].04 квітня 2014 року він звернувся до Другої Краматорської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на своє ім'я, на спадкове майно, що залишилось після смерті його батька [PERSON], а саме: на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS]., але постановою державного нотаріуса Другої Краматорської державної нотаріальної контори Чумаковою О.І., від 05.04.2014 року за № 286/02-31 йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS], у зв'язку з тим, що договір купівлі-продажу, посвідчений 21.06.1986 року державним нотаріусом Другої Краматорської державної нотаріальної контори Чумаковою О.І., зареєстрований в реєстрі за №2944, не зареєстрований в відповідному реєстраційному органі. У зв'язку із чим, він не може оформити право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS], через неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане спадкове майно. Просив визнати за ним право власності на зазначений будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами в порядку спадкування. У судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив задовольнити позовні вимоги. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача Краматорської міської ради за довіреністю [PERSON], у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Повно та всебічно проаналізувавши матеріали цивільної справи, суд встановив такі обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 08.12.1981 р відділом РАЦСу м. Краматорська. (а.с. 7) Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 05.04.2004 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] помер [NUMBER] р. (а.с. 8) Відповідно до ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини та ч. 1 ст. 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як видно, спадкодавцю [PERSON] належав на праві приватної власності житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на спадщину за заповітом, посвідченого 09.02.1983 року державним нотаріусом Другої Краматорської державної нотаріальної контори Чумаковою О.І., зареєстрованого в реєстрі за №577 (2/3 частки), зареєстрованого в КП «БТІ» м. Краматорська, 10.02.1983 року за реєстровим №10129 (а.с. 9) та договором купівлі-продажу, посвідченого 21.06.1986 року державним нотаріусом Другої Краматорської державної нотаріальної контори Чумаковою О.І., зареєстрованого в реєстрі за № 2944 (1/3 частка) (а.с. 10-11) Судом встановлено, що на день смерті свого батька позивач був зареєстрований та постійно проживав за адресою: [ADDRESS] Відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Тобто позивач є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON], оскільки не заявив про відмову від неї протягом строку, встановленого ст. 1270 Цивільного кодексу України, інших спадкоємців за заповітом чи за законом не має. З матеріалів справи вбачається, що 04 квітня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до Другої Краматорської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на своє ім'я, на спадкове майно, що залишилось після смерті спадкодавця [PERSON], а саме: на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS]., але постановою державного нотаріуса Другої Краматорської державної нотаріальної контори Чумаковою О.І., від 05.04.2014 року за № 286/02-31 йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS], у зв'язку з тим, що договір купівлі-продажу, посвідчений 21.06.1986 року державним нотаріусом Другої Краматорської державної нотаріальної контори Чумаковою О.І., зареєстрований в реєстрі за №2944, не зареєстрований в відповідному реєстраційному органі. (а.с. 28) Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Судом встановлено, що державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільного кодексу України та Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог позивача [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами в порядку спадкування. На підставі викладеного,

Outcome: approved