Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

Позивач, звернувся до суду з позовом до вказаного вище Відповідача про захист свого порушеного права, як надавача фінансових послуг згідно наданої Кредитної лінії №006-21041-060613. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 06.06.2013 року Публічне Акціонерне Товариство «Дельта Банк» та фізична особа - резидент України [PERSON], шляхом акцептування Банком пропозиції Клієнта, уклали кредитну угоду відповідно до умов заяви №006-21041-060613 (надалі - Договір). Згідно з п.п. 2.1, 2.2, 2.5 Частини 1 вищевказаного Договору позивач відкриває відповідачу картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні, надалі - Рахунок. Згідно п. 2.3 частини 3 вказаного Договору, Банк встановив ліміт Кредитної лінії у розмірі: 50 000,00 гривень. Відповідно до п. 2.1 Частини 3 Договору, моментом прийняття (акцепту) Банком Пропозиції, щодо укладання Договору, а отже моментом укладання Договору на умовах, описаних в Пропозиції та Правилах, вважається дата підписання Банком даної Пропозиції та скріплення її печаткою. Згідно до ч. 2 ст. 638 Цивільного кодексу України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У відповідності до п. 2.5. Частини 3 Договору, Відповідач до підписання пропозиції був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Позивач вважає, що він виконав взяті на себе зобов'язання, відкривши Відповідачу картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України, та встановив ліміт Кредитної лінії у розмірі 50 000,00 гривень, а Відповідач скористався Кредитною лінією, але станом на 06.06.2017р. не виконує належним чином зобов'язання за Договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість на загальну суму 88 247,74 грнивнь, з яких прострочене тіло кредиту 50 000,00 гривень та заборгованість за відсотками 38 247,74 гривень. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 08.11.2017 року відкрито провадження. Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надавши до суду заяву про здійснення судового розгляду у вказаній справі без його фактичної присутності з урахуванням всіх вимог і обставин позовної заяви і на підставі доданих доказів. Представник Відповідача надав заяву про здійснення судового розгляду у вказаній справі без його фактичної присутності, крім того до суду направлено заяву відповідно якої позовні вимоги не визнав в повному обсязі, і пояснив наступне: В обґрунтування своїх позовних вимог в позові Позивач посилається на Кредитну угоду відповідно до умов Заяви №006-21041-060613, яка була укладена шляхом акцептування Банком пропозиції Відповідача. Позивач вважає, що Договором є Заява [PERSON], Відповідача по справі, яка є офертою. І цей Договір складається з трьох частин. А акцептування пропозиції, нібито підтверджується діями Позивача по наданню кредитної лінії. З представлених позивачем доказів вчинення правочину на тексті Заяви (Договору) №006-21041-060613, наданої до суду як доказ укладання Договору, відсутній підпис [PERSON], Відповідача в даній справі, що є порушенням п. 2.2. даної Заяви. Також, що Позивачем не доведена і сума заборгованості, так як не надано жодного підтверджуючого документу, який би міг підтвердити суму розрахунку, і надавав би йому можливість перевірити даний розрахунок. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані у справі докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з частинами 1 та 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Приписами статті 76 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі, яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини 1,2 статті 77 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до частини 1 статті 80 Цивільного процесуального кодексу України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Згідно пункту 2 статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. З представлених Позивачем доказів вчинення правочину на тексті Заяви №006-21041-060613, яка як вказує Позивач є Договором з [PERSON], Відповідача по справі, з Банком, Позивачем по справі, про надання Кредитної лінії шляхом акцептування, відсутній підпис самого [PERSON], що є не тільки порушенням пункту 2 статті 207 Цивільного кодексу України, а і самої Заяви (Договору) п. 2.2.. Так в пункті 2.2. Заяви (Договору) №006-21041-060613 передбачається, що пропозиція щодо укладання Договору є чинною для її прийняття Банком протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати підписання її [PERSON]. З представлених суду документів не підтверджується факт підписання Заяви (Договору) на отримання Кредитної лінії з боку Відповідача. Судом було задоволено клопотання Відповідача про витребування для огляду в судовому засіданні оригіналу доказу, на який посилається Позивач, як на обґрунтування своєї позовної вимоги, а саме оригіналу Заяви (Договору) №006-21041-060613. Позивач надав до суду витребуваний оригінал Заяви (Договору) №006-21-41-060613, в якому також відсутній підпис самого [PERSON] Теж саме стосується і витребуваного у Позивача судом за клопотанням Відповідача обґрунтування розрахунку суми заборгованості, так як до розрахунку не було надано жодного підтверджуючого доказу даної заборгованості і у суду не було можливості перевірити належність і обґрунтованість наданого Позивачем розрахунку. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що дана позовна заява не підлягає задоволенню, так як Позивачем не доведений належними та достовірними доказами факт укладання Відповідачем Заяви (Договору) №006-21041-060613 та факт існуючої заборгованості за даними Договором. Одночасно суд залишає без задоволення Заяву Відповідача про застосування позовної давності і вважає її необґрунтованою з наступних підстав. Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два виду позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила, як це передбачено приписами частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України. Так як судом було встановлено, що факт укладання Заяви (Договору) №006-21041-060613 між Позивачем (Банком) та Відповідачем ([PERSON].) не був доведений в ході судових слухань, то не може до цього випадку застосовуватись і позовна давність. А тому така заява Відповідача не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed