Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення з них солідарно на користь позивача безпідставно набутих коштів у сумі 72\~710,00 та компенсації витрат пов`язаних з розглядом справи у сумі 10\~000,00 , разом 82\~710 ,00. В обґрунтування позову покликається на те, що він 8 серпня 2019 року передав Відповідачу-1, [PERSON] кошти у сумі 72\~710,00 грн за доставлені ним вікна та двері (згідно кредитного договору №180619 між ОСББ «Проспект Свободи 54 Ужгород»). Оплата Позивачем здійснювалася у зв`язку з тим, що підрядчик ФОП [PERSON] (Відповідач-2) не розрахувався з Відповідачем-1 за товар, хоча відповідно до банківської довідки від 02.07.2020 року кошти по кредиту, згідно державної програми «Ощадний дім» для встановлення вікон та дверей у будинку за адресою: [ADDRESS] , у сумі 209\~345,00 грн. були перераховані банком Відповідачу-2 у повному обсязі і відповідно до умов договору. Отже, позивач сплативши власні кошти за товар не будучи у договірних відносинах із Відповідачем-1 вважає, що кошти набуті ним безпідставно та мають бути повернуті. Факт отримання коштів підтверджується відповідною розпискою написаною Відповідачем-1 власноруч 8 серпня 2019 року. 20.11.2020 року суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області направлено запит до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Закарпатській області щодо реєстрації місця проживання відповідачів, що містяться в картотеці реєстраційного обліку. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.02.2021 року матеріали позовної заяви [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ТзОВ «Термопласт плюс» про стягнення безпідставно набутих коштів-передати на розгляд за підсудністю до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області. Ухвалою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, про що повідомити сторони, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також, позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Призначено розгляд справи по суті з викликом сторін на 24 травня 2021 року на 10:00 год. 21.05.2021 від позивача надійшло клопотання про перенесення розгляду справи у зв`язку із сімейними обставинами. 24.05.2021розгляд справи відкладено на 17 червня 2021 року о 09:30 год. у зв`язку з неявкою учасників справи в судове засідання. 24.05.2021 від представника Відповідача-1, [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, у якому просить у позові відмовити у повному обсязі, мотивуючи тим, що Позивач попросив Відповідача-1 придбати вікна та двері для їх встановлення у будинок по вищевказаній адресі. На таке його прохання Відповідач-1 погодився та придбав для позивача за отримані в нього кошти вікна та двері, які привіз і передав позивачу. Після цього, усі придбані за кошти Позивача вікна та двері були встановлені ТзОВ «Термопласт плюс» в будинку на [ADDRESS] . Жодних зайвих коштів відповідач -1 не отримував від позивача. Також представник відповідача-1 вважає, що посилання позивачем на статтю 1212 ЦК України є безпідставне, адже усі кошти, які отримав відповідач-1, він витратив на придбання вікон та дверей. Розписка, яку отримав позивач від відповідача-1, не може бути належним та допустимим доказом, адже розписка відповідно до статті 1047 видається на підтвердження укладення договору позики (який у даному випадку не укладався) та у цьому випадку не дотримані інші вимоги до написання розписки. 03.06.2021 від представника відповідача-1 надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, у якому просить долучити до матеріалів справи адвокатський запит та відповідь на нього. 10.06.2021 від третьої особи ТзОВ «Термопласт плюс» надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. 11.06.2021 від позивача надійшла заява про зміну предмету позову, відповідно до якої Позивач просить позов задоволити і стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] безпідставно набуті у сумі 72\~710, 00 та компенсацію витрат пов`язаних із розглядом справи у сумі 10\~000 грн, разом 82\~710, 00 грн. На підставі п.13 ч.1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнити від сплати судового збору. 17.06.2021 у судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив задовільнити. Представник відповідача у судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог та просив розгляд справи відкласти у зв`язку з наданням можливості написати заперечення на заяву про зміну предмету позову. Суд ухвалив розгляд справи відкласти до 13 липня 2021 року о 13:00год. 07.07.2021 від представника відповідача-1 надійшло клопотання про залишення позову без розгляду у зв`язку з несплатою позивачем судового збору. 07.07.2021р. від представника відповідача-1 на адресу суду надійшло заперечення на заяву про зміну предмету позову, оскільки така заява подана з порушенням вказаних у цьому заперечені норм Цивільно процесуального законодавства і не свідчить про зміну предмету позову в порядку, передбаченому частиною 3 статті 49 ЦПК України. 13.07.2021 у судовому засідання було заслухану думку сторін щодо заявлених клопотань та відкладено розгляд справи на 02 серпня 2021 року о 13:00 год. 02.08.2021 справа за позовом [PERSON] до [PERSON] не розглядалась у зв`язку з перебуванням судді на розгляді кримінальної справи. Розгляд справи призначено на 30 вересня 2021 року о 13:00 год. 02.08.2021 від позивача надійшло клопотання про витребування доказів у справі, у якому позивач просить надати дозвіл на розкриття банківської таємниці та витребувати в Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» інформацію щодо наявності трансакцій між [PERSON] та [PERSON] в період з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року. 30.09.2021 у судовому засідання представником відповідача-1 заявлено клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів, а також заявлено клопотання про витребування доказів. Ухвалою від 30.09.2021р. клопотання представника відповідача-1 задоволено. 30.09.2021 надійшло клопотання від позивача, у якому просить наступне судове засідання провести у режимі відеоконференції. Ухвалою від 04.10.2021р. клопотання задоволено. 29.10.2021 на виконання ухвали від 30.09.2021р. на адресу суду надійшли належним чином завірені документи від Державного ощадного банку України філії Закарпатське обласне управління. 29.10.2021р. від позивача надійшло клопотання про витребування доказів у справі. 17.11.2021 та 19.11.2021 від позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відео конференції, які ухвалою суду від 22.11.2021 задоволено. 29.11.2021 від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] надійшло клопотання про доручення копії довідки АТ КБ „ПриватБанк від 21.10.2021 про відсутність руху коштів по картковому рахунку [PERSON] 01.12.2021 ухвалою суду постановлено проводити судове засідання 15.12.2021 в режимі відео конференції. 15.12.2021 від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] надійшло клопотання про доручення копії довідок АТ КБ „ПриватБанк від 02.12.2021 № 4RL6883QMD1RK112 та від 08.12.2021 №DI08A9J68OC507K5. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив такі задоволити. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили в позові відмовити. Представник третьої особи щодо спору поклався на думку суду. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках(ч.1 ст. 13 ЦПК України). Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст. 89 ЦПК України). Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Відповідно до частин 1, 2 ст.\~1212\~ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Стаття 1212\~ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження майна за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. За змістомстатті\~1212\~ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої, другої статті 509\~ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) абоу триматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання повинно належно виконуватись відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимогцього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичай ставляться. Згідно з\~частиною першоюстатті\~177\~ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірнихдій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України. Загальна умова частини першої статті 1212\~ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212\~ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте /збережене/ майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув /зберігав/, або вартість цього майна. Предметом позову в цій справі є стягнення з відповідача-1 безпідставно набутих коштів. З позовної заяви та долучених до неї документів встановлено, що 18.06.2019 об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Проспект Свободи 54 -Ужгород» уклало кредитний договір №1806619 з ПАТ «Державний ощадний банк» (надалі- кредитний договір), на підставі якого вищевказане ОСББ отримало кредит у сумі 209\~345,00 гривень на придбання енергоефективного обладнання та матеріалів згідно Державної цільової економічної програми енергоефективності і розвитку сфери виробництва енергоносіїв з відновлювальних джерел енергії та альтернативних видів палива на 2010-2020 роки, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2010 р. №243 та відповідно до Програми відшкодування частини кредитів, отриманих ОСББ, ЖБК на впровадження заходів з енергозбереження, капітального ремонту та реконструкції багатоквартирних будинків у м. Ужгород на 2018-2022 роки («Теплий дім»). Вказаний договір від імені ОСББ «Проспект Свободи 54-Ужгород» підписав голова правління Пайда Іван Іванович. Також, судом встановлено, що між ОСББ «Проспект Свободи 54-Ужгород» та ФОП [PERSON] 15 квітня 2019 року було укладено договір купівлі продажу товару (вікон та дверей) на суму 209 345,00 грн. Відповідно до якого ФОП [PERSON] зобов`язаний повністю передати товар Покупцю протягом 14-ти днів з моменту оплати. Відповідно до долученої до позовної заяви довідки філії-Закарпатське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» від 02.07.2020 року встановлено, що кошти у сумі 209\~345,00 гривень отримані об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Проспект Свободи 54- Ужгород» згідно кредитного договору №180619, укладеного з ПАТ «Державний ощадний банк», 20.06.2019р. були перераховані постачальнику ФОП [PERSON] (відповідачу-2) у повному обсязі. Проте, враховуючи такі обставини справи та покази сторін у судовому засіданні, суд дійшов висновку про те, що відповідач-2 не в повному обсязі поставив ОСББ «Проспект Свободи 54-Ужгород» вікна та двері згідно отриманих від них коштів у сумі 209\~345,00 гривень, а отже, не виконав взяті на себе зобов`язання відповідно до умов договору купівлі продажу від 15 квітня 2019 року. Також, з показів сторін вбачається, що влітку 2019 року позивач, познайомившись із відповідачем-1 у місті Ужгород, попросив придбати вікна та двері для їх встановлення у вищезгаданому будинку. На таке його прохання відповідач-1 погодився та придбав для позивача за отримані в нього кошти вікна та двері, які привіз і передав позивачу, які згодом були встановлені ТзОВ «Термопласт плюс». У судовому засіданні позивач підтвердив, що вікна та двері на суму 72\~710.00 грн. на його прохання були доставлені відповідачем-1 в обумовлені ними термін за адресою [ADDRESS] , і самі ці вікна двері були встановлені ТзОВ «Термопласт плюс». Даний факт підтверджується розпискою, наданою [PERSON] від 08 серпня 2019 року, також договором підряду №18 укладеним 24 травня 2019 року між замовником ОСББ «Проспект свободи 54- м. Ужгород» та підрядником ТзОВ «Термопласт плюс» та актом наданих послуг від 16 серпня 2019року відповідно до вищевказаного договору підряду. Тобто, між позивачем та відповідачем-1 влітку 2019 року виникли договірні відносини, які 08 серпня 2020 року відповідач виконав та написав розписку про отримання таких коштів. Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Укладеним між сторонами договором обумовлена ціна товару, строки доставки товару. Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) міститься висновок, що у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: 1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; 2) розірванні договору в судовому порядку; 3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; 4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; 5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду). Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18) зроблено висновок, що доктрина venirecontrafactumproprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - nonconceditvenirecontrafactumproprium (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venirecontrafactumproprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них . Таким чином, відповідач-1 відповідно до домовленості між позивачем та відповідачем-1 виконав взяті на себе обов`язки, а саме придбав та доставив обумовлені між ними вікна та двері, які згодом були встановлені ТзОВ «Термопласт плюс». Факт виконання відповідачем-1 обов`язків взятих на себе підтверджується поясненнями сторін в судовому засіданні та матеріалами справи. Щодо долученого позивачем до позовної заяви аркушем паперу із текстом наступного змісту: ПП [PERSON] …..(вказані паспортні дані)…. отримав кошти в розмірі 72\~710, 00 грн. згідно кредитного договору №180619 між ОСББ….(далі по тексту)….» то судом встановлено, що даний запис позивач вважає борговою розпискою, наданою відповідачем-1 позивачу відповідно до кредитного договору №180619. Проте, такі записи не можуть братися судом до уваги, так як запис про отримання грошей відповідачем-1 згідно кредитного договору не відповідає фактичним обставинам справи, адже відповідач-1 не був стороною ані кредитного договору №180619 ані договору купівлі-продажу між ФОП [PERSON] та ОСББ «Проспект Свободи 54- Ужгород». Також суд зазначає, що розписка відповідно до статті 1047 ЦК України видається на підтвердження укладення договору позики, який у даному випадку не укладався. Надана позивачем розписка не містить ознак двостороннього договору купівлі-продажу, зокрема зазначений документ не містить прав та обов`язків обох сторін. Отже, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень,суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову за недоведеністю позовних вимог. Згідно ст.264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову вимога позивача про стягнення з відповідача на його користь судового збору та судових витрат, на підставі положень ст. 141 ЦПК України, також не підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed