Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що згідно наказу №129 від 5.02.1990 він був прийнятий на роботу в [PERSON] та працював на різних посадах, а з 2002 року став працювати котельником в котельно-зварювальному цеху №14. Наказом відповідача №3807/вк від 25.04.2017 року він був звільнений з роботи з 24 квітня 2017 року за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП України. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Проте, в порушення вище зазначеної норми закону, [PERSON] в установлений строк не провів з ним розрахунок та не виплатив йому нараховану заробітну плату, передбачену наказом, в день звільнення з роботи. Він неодноразово звертався до відповідача з вимогою повернути йому заборгованість, кожен раз йому обіцяли виплатити заборгованість, але так і не розрахувалися і до цього часу, що змушує його звернутися до суду з таким позовом. Згідно довідки відповідача на день його звільнення сума заборгованості склала 5283грн.48коп. Середньоденна його зарплата складала 164грн.26коп. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. В зв'язку з цим вважає, що з відповідача необхідно крім заборгованості по зарплаті необхідно стягнути середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, з часу звільнення по день винесення рішення суду, або проведення розрахунку, з урахуванням встановленого режиму неповного робочого часу триденного робочого тижня до дня винесення судом рішення відповідно до закону. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь заборгованість із заробітної плати в сумі 5283грн.48коп., та середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні з роботи, починаючи з 25 квітня 2017 року по день винесення рішення судом. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю з зазначених в позові підстав та просив суд їх задовольнити. В судове засіданні представник відповідача не з`явився, наданий відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відображена у Довідці заробітна плата належна позивачу до виплати у день звільнення зазначена після відрахувань податку з доходів фізичних осіб (ПДФО) та військового збору та складає 5283грн. 48коп. Вихідна допомога не нарахована. Відображена у довідці середньоденна заробітна плата складала 164грн. 26коп. зазначена без утримання ПДФО та військового збору, отже у разі стягнення з Товариства на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні із загальної суми такого стягнення необхідно утримувати ПДФО та військовий збір. При визначенні кількості робочих днів для обчислення стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні для позивача необхідно виходити із робочих днів, встановлених наказом відповідача від 21.03.2014 року №75 (понеділок, вівторок, середа). Із суми середнього заробітку підлягають утриманню податок з доходів фізичних осіб та військовий збір. Розгляд справи просять здійснити без участі представника Товариства. Ухвалою суду від 21.05.2018 року витребувано у відповідача довідку про суму нарахованої і невиплаченої при звільненні заробітної плати, довідку про середньоденну заробітну плату для розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Суд, заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав: Судом встановлено, що позивач [PERSON] згідно наказу №129 від 5.02.1990 року був прийнятий на роботу в [PERSON] та працював на різних посадах, а з 2002 року став працювати котельником в котельно-зварювальному цеху №14. Наказом відповідача №3807/вк від 25.04.2017 року позивач був звільнений з роботи з 24 квітня 2017 року за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП України. Викладені обставини підтверджуються копією трудової книжки позивача [PERSON] (а.с.4-12) та копією наказу №3807/ВК від 25.04.2017 року (а.с.13). Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України). Судом встановлено, що в день звільнення позивачки ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» не виплатило належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України, що визнано відповідачем. Згідно довідки ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» №16-07/571 від 6.04.2018 року заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] становить 5283грн.48коп. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі в розмірі 5283грн.48коп. (ця сума визначена з урахуванням утриманого податку на доходи фізичних осіб та військового збору). Відповідно до Наказу № 75 від 21.03.2014 року у ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» з 26.05.2014 року встановлено всім працівникам робочу неділю з режимом роботи 3 робочі дні: понеділок, вівторок, середа. Згідно з довідкою Товариства середньоденна заробітна плата позивача становить 164грн.26коп. Період затримки розрахунку при звільненні позивача на дату ухвалення цього рішення, тобто з 26.04.2017 року по 18.06.2018 року становить 166 робочих днів: квітень 2, травень 12, червень 10, липень 13, серпень 14, вересень 12, жовтень 13, листопад 13, грудень 11, січень 13, лютий 12, березень 12, квітень 11, травень 11, червень 7, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 27267грн.16коп. (164,26 х 166 = 27267грн.16коп.). З огляду на викладене, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити та стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» на користь позивача заборгованість по заробітній платі у розмірі 5283грн.48коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 27267грн.16коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 704грн.80коп.

Outcome: approved