Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про відшкодування завданої моральної шкоди. Свої вимоги мотивував тим, що 02.08.2013 року відповідачка йому завдала збитки у вигляді пошкодження його автомобіля марки «Mitsubishi Outlender 3.0» чорного кольору, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Постановою старшого слідчого СВ Торезького МВ УМВС України в Донецькій області від 14.08.2013 року закрито кримінальне провадження, зареєстроване 02.08.2013 року в Єдиному реєстрі у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. У постанові вказано, що 02.08.2013 року близько 19-15 годин [PERSON], перебуваючи біля двору будинку [ADDRESS], навмисне пошкодила належний йому автомобіль марки «Mitsubishi Outlender 3.0» чорного кольору, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Органом слідства встановлено обставини події правопорушення і особа винна в його вчиненні, однак через малозначність заподіяної шкоди, розмір якого не досягає 143375 грн., кримінальне провадження закрито. Хоча відповідачка не притягнута до кримінальної відповідальності, її вина у здійсненому підтверджена даними, зібраними в ході проведення слідчих дій у кримінальному провадженні. Згідно з висновком експерта автотоварознавця від 07.08.2013 року № 048, розмір матеріального збитку, завданого власнику вказаного транспортного засобу на момент проведення експертизи становить 771,32 грн. Дана сума є прямими збитками і підлягає стягненню з відповідача відповідно до ст.22 ГК України в повному обсязі. Рішенням суду від 18.02.2014 року з відповідачки на його користь стягнуто 1829,05грн. у відшкодування вартості ремонту, оплати послуг фахівця з оцінки та судових витрат. Рішенням суду встановлено, що 02.08.2013 року відповідачка заподіяла шкоду його майну при обставинах, вказаних в постанові слідчого від 14.08.2013 року. Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 17.03.2014 дане рішення залишено в силі. На ремонт автомобіля він витратив 1131 грн. Автомобіль є результатом його праці і його пошкодження викликає у нього моральні страждання. Для нього автомобіль був основним і єдиним засобом пересування. Втративши транспортний засіб на тривалий час, він не міг забезпечити можливість повноцінно працювати, виконувати покладені на нього обов'язки. На період ремонту стало неможливим використання автомобіля в побуті для задоволення життєвих потреб. Договір майнового страхування автомобіля ним не укладався, витрати на надання юридичної допомоги склали 380 грн. Просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 5000грн., витрати, пов'язані з наданням правової допомоги в розмірі 380грн., судовий збір в розмірі 245грн., всього 5625грн. (а.с.2). У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, хоча повідомлений в установленому порядку про час та місце розгляду справи, для участі у розгляді справи направив свого представника. Представник позивача [PERSON] дала пояснення, аналогічні викладеним у позові, додатково пояснила, що моральна шкода позивача складається в тому, що відповідачка вчинила пошкодження автомобіля, яке складається у декількох подряпинах лакофарбувального верхнього слоя автомобіля, але вперто не визнає свою вину, тріпає нерви позивачу, якому довелося на три дні залишитися без автомобіля, довелося ремонтувати автомобіль за свій рахунок, звертатися у лікарню, де йому робили кардіограму (лікарняного не виписували). Завдану моральну шкоду оцінює в розмірі 5000 грн., але пояснити, чому саме цю суму, не може. Цей автомобіль придбаний позивачем до розірвання зареєстрованого шлюбу з колишньою дружиною, але вважає його своїм, постійно ним користувався. На позивача зареєстрований ще другий автомобіль ВАЗ 21112, теж придбаний у період шлюбу, але він знаходиться у дворі колишньої дружини позивача. Якщо відповідачка не працює, то це її справа, вона повинна відшкодувати позивачу завдану моральну шкоду, і суд не повинен приймати до уваги стан здоров'я її дитини, матеріальне положення відповідачки, хай працює і відшкодовує завдану шкоду позивачу. Просила стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 5000грн., витрати, пов'язані з наданням правової допомоги в розмірі 380грн., судовий збір в розмірі 245грн., всього 5625грн. Відповідачка [PERSON] пояснила, що позовні вимоги не визнає повністю, підставою позову стала постанова Торезького МВ УМВС України в Донецькій області про закриття кримінального провадження від 14.08.2013 року, з якою вона не може погодитися і буде оскарджувати, оскільки вона не має відношення до завдання позивачу шкоди, шкоду позивачу не завдавала. Крім того, позивач, вимагаючи стягнути з неї моральну шкоду у сумі 5000грн., не надав доказів на підтвердження розміру моральної шкоди, обґрунтовував свої моральні страждання загальними фразами. Вказана сума шкоди значно завищена і не відповідає розміру завданої матеріальної шкоди. Просить врахувати її матеріальне положення, що вона не заміжня, займається вихованням дитини одна, не працює, єдиним джерелом її та дитини існування є допомога на дитину одинокій матері у розмірі 516 грн. Даної суми їй не вистачає для того, щоб забезпечити собі та дитині придбання продуктів харчування, вона не говорить про інше. Свого житла вона немає, проживає у батьків, дитина не може відвідувати дитячий садок, про що мається відповідна довідка ВКК. До того ж, у теперішній час здійснюється з неї утримання згідно з рішенням суду від 02.08.2013 року по 300грн. щомісячно у відшкодування матеріальної шкоди. Вона зверталася зі скаргами на постанову слідчого від 14.08.2013 року, але її скарги повернуті як судом, так і прокуратурою, зараз прокуратура вирішує це питання в порядку нагляду. У той день конфлікт виник між позивачем та його колишньою дружиною (її сестрою), коли позивач забирав свої речі і просив сестру забрати позов про розподіл майна. Крім вказаного автомобіля у позивач мається у власності ще другий автомобіль, і ним не надано доказів, що він не зміг через пошкодження автомобілю виконувати якісь свої обов'язки. Надані представником позивача документи про медичне обстеження 12.02.2014 року не мають відношення до даної справи, оскільки вони проведені через рік після вказаного позивачем пошкодження автомобіля і наступного дня після проведення експертизи майна по іншій справі про розподіл майна. Звичайно, що при розгляді справи про розподіл майна і проведення експертизи майна він розхвилювався. А вона тут ні до чого. Просивла у задоволенні позову відмовити повністю. Вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено, що у постанові про закриття кримінального провадження від 14.08. 2013 року вказано, що розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудового розслідування від 02.08.2013 року за ознаками ст.194 ч.1 КК України, 02.08.2013 року о 19-15 год. [PERSON], знаходячись біля двору будинку [ADDRESS], умисно пошкодила автомобіль марки «Мітсубісі Аутлендер» чорного кольору, [NUMBER], який належить [PERSON] Згідно з висновком ФОП [PERSON] від 07.08.2013 року вартість матеріальної шкоди, завданої власнику вказаного транспортного засобу на момент проведення експертизи складає 771грн.32коп. Сума заподіяної шкоди не відноситься до великого розміру, тому відсутній склад злочину, передбачений ст.194 ч.1 КК України. Постановлено кримінальне провадження закрити у зв'язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (а.с.6). На ім'я [PERSON] Торезьким МВ УМВСУ в Донецькій області направлено повідомлення від 14.08.2013 року про закриття кримінального провадження (а.с.5). Рішенням Торезького міського суду від 18.02.2014 року позовні вимоги [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди задоволені частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] вартість ремонту автомобіля у сумі 771 грн. 32 коп., вартість послуг спеціаліста з оцінки матеріальної шкоди у сумі 600 грн., судові витрати у сумі 457 грн. 73 коп., всього: 1829 грн. 05 коп. Рішенням суду встановлено, що винними діями [PERSON] позивачу [PERSON] спричинена матеріальна шкода (а.с.7-8). Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 17.03.2014 року дане рішення залишено без змін. Апеляційним судом встановлено наявність пошкоджень (подряпин) на автомобіля позивача; суд, враховуючи надані позивачем докази, що судом 1 інстанції надана належна оцінка, внаслідок чого встановлена вина відповідачки у спричинення матеріальної шкоди позивачу; вважає правильним висновок суду 1 інстанції щодо обґрунтованості підстав позову про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок протиправного діяння особи, котра її завдала (а.с.10). У свідоцтві про народження [PERSON], яка народилася [INFO], матір'ю записана відповідачка [PERSON] (а.с.24). Згідно з довідкою Управління соціального захисту населення Торезької міської ради від 08.01.2014 року [PERSON] перебуває в управлінні на обліку та отримує допомогу одинокої матері з 01.07.2009 року по теперішній час на [PERSON], [INFO]. З 01.01.2014 року розмір допомоги складає 309,60грн. (а.с.22). У довідці від 08.04.2014 року вказано, що [PERSON] отримує допомогу на 1 дитину одиноким матерям з листопада 2013 року - 291,60грн., з грудня 2013 року - 309,60грн., з січня 2014 року - 516грн. (а.с.23). У звіті про проведення холтерівського дослідження відділення кардіології Шахтарської ЦМЛ вказано про моніторне спостереження 12.02.2014 року [PERSON] (а.с.35-42). Суд звертає увагу на те, що воно проведено 12.02.2014 року, а шкода позивачу завдана 02.08.2013 року, тобто після завдання шкоди відповідачкою пройшло більше 6 місяців. Позивачем не надано доказів наявності причинно-слідчого зв'язку між винними діями відповідачки та вказаним у у звіті станом здоров'я позивача. Відповідно до ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи у межах заявлених вимог та на підставі доказів сторін. Судом сторонам роз'яснені ці статті, позивач наполягає на задоволенні його позовних вимог, відповідачка їх не визнає. Від сторін не надійшло клопотань про витребування або долучення до справи інших доказів, виклик свідків. Вони просять розглянути справу на підставі наявних матеріалів у справі. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.1167 ч.1 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Для застосування відповідальності, передбаченої вказаною статтею, необхідна наявність складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; шкідливого результату такої поведінки (шкоди); причинного зв'язку між протиправною поведінкою і шкодою; вини особи, яка заподіяла шкоду. Протиправною є поведінка, яка не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав і законних інтересів іншої особи і спричинила заподіяння позадоговірної шкоди. Під шкодою розуміють зменшення або втрату певного особистого чи майнового блага. Згідно з постановою Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах по відшкодуванню моральної (немайнової шкоди)» від 31.03.1995р. під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру унаслідок моральних або фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу завданих позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Аналізуючи в сукупності досліджені матеріали справи, судом встановлено, що позивачу [PERSON] винними діями відповідачки [PERSON] спричинена матеріальна шкода у сумі 771грн.32коп., нею пошкоджений автомобіль позивача - подряпаний верхній лакофарбувальний слой, ці обставини встановлені постановою про закриття кримінального провадження від 14.08. 2013 року, рішенням Торезького міського суду від 18.02.2014 року, ухвалою апеляційного суду Донецької області від 17.03.2014 року, яка рішення першої інстанції залишила без змін, рішення набрало чинності. Відповідно до ч.3,4 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок чи постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому вказані у судовому рішенні обставини не підлягають доказуванню при розгляді даної цивільної справи. Позивач у зв'язку з пошкодженням його автомобіля та завданням йому матеріальної шкоди в сумі 771грн.32коп. пред'явив позовні вимоги про стягнення моральної шкоди в сумі 5000грн. Свої вимоги мотивує тим, що автомобіль є результатом його праці і пошкодження автомобіля викликає у нього моральні страждання. Для нього автомобіль був основним і єдиним засобом пересування. Втративши транспортний засіб, він не міг забезпечити можливість повноцінно працювати, використовувати автомобіль в побуті для задоволення життєвих потреб. Представник позивача пояснила, що відповідачка пошкодила автомобіль, вперто не визнає свою вину, тріпає нерви позивачу, якому довелося на три дні залишитися без автомобіля, довелося ремонтувати автомобіль за свій рахунок, звертатися у лікарню. Пояснити, чому завдану моральну шкоду оцінює в розмірі 5000 грн., не може. Якщо відповідачка не працює, то це її справа, вона повинна відшкодувати завдану моральну шкоду. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачу винними діями відповідачки спричинена моральна шкода у зв'язку із пошкодженням автомобіля, позбавленням можливості ним користуватися, необхідністю ремонтувати автомобіль, докладати додаткових зусиль по організації свого життя. Тому суд вважає, що у позивача є право вимагати відшкодування моральної шкоди, що порушення його прав призвело до моральних страждань, його вимоги про відшкодування моральної шкоди ґрунтуються на матеріальному законі і знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, що завдану моральну шкоду позивачу відповідач повинен відшкодувати. Визначаючи розмір суми, що підлягає стягненню у відшкодування моральної шкоди, суд вважає необхідним врахувати згідно із ст.23 ЦК України конкретні обставини по справі: характер правопорушення відповідачки, характер пошкодження автомобіля - подряпини; розмір, завданої шкоди, яка визначена в сумі 771грн.32коп. і є невеликою; час, протягом якого позивач не міг користуватися своїм автомобілем - протягом трьох днів; що сторони визнали, що у відповідача є ще другий автомобіль ВАЗ-21112; що рішенням суду на користь позивача стягнута матеріальна шкода; враховуючи характер та глибину страждань, які позивач зазнав у зв'язку з пошкодженням автомобіля, що йому довелося нервувати, переживати, докладати додаткових зусиль по організації свого життя. Враховуючі усі вказані обставини, враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд дійшов висновку про понесення позивачем моральної шкоди у розмірі 450грн. Відповідно до ч.4 ст.1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої громадянином, залежно від його матеріального становища. Судом встановлено, що відповідачка не заміжня, не працює, займається вихованням дитини одна, не працює, єдиним джерелом її та дитини існування є допомога на дитину одинокій матері у розмірі 516 грн. Свого житла вона немає, проживає у батьків. Враховуючи тяжке матеріальне становище відповідачки, що вона є одинокою матір'ю, сама виховує дочку, [INFO], не працює, має дохід нижче прожиткового мінімуму, який з січня 2014 року складає 516грн., суд вважає можливим зменшити розмір завданої моральної шкоди, сума 250 грн. буде достатньою для позивача для відшкодування заподіяних йому моральної шкоди й можливою для відповідачки для сплати. Цю суму і необхідно стягнути з відповідача. Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати і звільнення від сплати встановлюється законом. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи належать, у тому числі витрати на правову допомогу. Відповідно до ст.84 ЦПК України витрати з оплати правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволений частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивачем проведена оплата судового збору у розмірі 245 грн. 00 коп. при подачі заяви про відшкодування моральної шкоди (а.с.1). Він просив стягнути з відповідачки у відшкодування моральної шкоди 5000грн., позовні вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню частково, а саме у сумі 250грн., тому з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог у сумі: 245грн.х250грн.:5000 грн.=12грн.25коп. Відповідно до ст.1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року №4191-У1 розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Цей Закон набирає чинності з 01.01.2012 року. Відповідно ст. 12 ЗУ «Про адвокатуру» оплата труда адвоката здійснюється на підставі угоди між громадянином або юридичною особою і адвокатським об'єднанням або адвокатом. Згідно з довідкою-розрахунком про розмір коштів, що підлягають виплаті адвокату, від 03.04.2014 року [PERSON] за надання правої допомоги з підготовки позовної заяви по цивільній справі про стягнення з [PERSON] моральної шкоди адвокату [PERSON], час роботи 1 година, оплатив готівкою в сумі 380 грн. (а.с.11). Позивач просить стягнути з відповідачки дані витрати, понесені ним, на правову допомогу протягом 1 години, розмір цих витрат не перевищує 40 % встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу під час вчинення окремої процесуальної дії - складання позову, що підтверджується розрахунком: 1147грн.х40% х1годину=487,20грн. Оскільки на користь позивача підлягають частково задоволенню вимоги по стягненню у відшкодування моральної шкоди, а саме у сумі 250грн., то з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню витрати на правову допомогу пропорційно до розміру задоволених вимог у сумі: 380грн.х250грн.:5000грн.=19грн.

Outcome: partial