Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

\~\~\~ Позивач звернувся до суду з позовом до Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області про зняття арешту з майна. Свої позовні вимоги мотивує тим, що на виконанні в Прилуцькому міськрайонному відділі державної виконавчої служби перебуває виконавчий лист, виданий Дніпропетровським районним судом 04 лютого 2013 року про стягнення з позивача аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 500 грн. починаючи з 14 травня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач протягом певного часу не працював, у нього утворилася заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина. На підставі цього, державним виконавцем 21 липня 2014 року було ухвалено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, згідно якої було накладено арешт на все майно позивача. Оскільки, на даний час заборгованість позивача щодо сплати аліментів на утримання дитини повністю погашена і таке безпідставне накладення арешту позбавляє позивача як власника реалізувати право володіння, користування та розпорядження своєю власністю, тому позивачем і подано позов про зняття арешту з майна. Позивач в судове засідання не з»явився, проте згідно заяви просив розгляд справи проводити без його участі. Заявлені позовні вимоги підтримує та просить суд зняти арешт з майна. Представник відповідача в судове засідання також не з»явилася, проте згідно заяви просила розгляд справи проводити без її участі. Заявлені позовні вимоги визнала. Оскільки, станом на 28 березня 2018 року заборгованість позивача по сплаті аліментів на утримання дитини відсутня, щодо зняття арешту з майна не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні у справі докази, приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі, з наступних підстав: Згідно копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження від 17 грудня 2014 року та Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21 липня 2014 року у виконавчому провадженні №37672434, при примусовому виконанні виконавчого листа №410/2210, виданого 04 лютого 2013 року Дніпропетровським районним судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 500 грн. починаючи з 14 травня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття, накладено арешт на все майно [PERSON], [INFO] та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику. У відповідності до копії довідки Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби від 29 січня 2018 року за №18-41/28-700/14.15 та Розрахунку заборгованості по аліментах, на виконанні у відділі дійсно перебуває виконавчий лист Дніпропетровського районного суду №410/2210 від 04 лютого 2013 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO]. Станом на 29 січня 2018 року заборгованість по аліментам відсутня. Інших рішень судів та інших органів про стягнення з [PERSON], [INFO] на користь фізичних та юридичних осіб на виконанні у Прилуцькому міськрайонному відділі державної виконавчої служби станом на 26 січня 2018 року не перебуває. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема припинення дії, яка порушує право. У відповідності до вимог ст.ст. 81, 82 ЦПК України, які регламентують, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.ст. 386, 391 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За таких обставин, оскільки судом встановлено, що на даний час на виконанні у Прилуцькому міськрайонному відділі державної виконавчої служби перебуває виконавче провадження щодо стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини, і заборгованість на даний час відсутня, і таке безпідставне накладення арешту позбавляє позивача як власника реалізувати право володіння, користування та розпорядження своєю власністю, тому позов про зняття арешту підлягає задоволення.

Outcome: approved