Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, просить суд визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], зняти відповідача з реєстраційного обліку, вказуючи, що вона є єдиною власницею житлового будинку за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором дарування частини домоволодіння від 26 грудня 2005 року. За вказаною адресою зареєстрований відповідач, її колишній чоловік, однак в житловому будинку не проживає з 2011 року, належних йому речей не має. Оскільки добровільно знятися з реєстрації відповідач не бажає, тому позивачка і звернулася з позовом до суду. Позивачка в ході судового розгляду справи позовні вимоги підтримала та просить суд їх задовольнити, про що надала заяву. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день слухання справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не сповістив, про що в матеріалах справи мається повідомлення. Зі згоди позивачки, про що свідчать заява позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані позивачкою докази, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що дійсно позивачка є єдиною власницею житлового будинку за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором дарування частини домоволодіння від 26 грудня 2005 року. /л.с. 7-8/ За вказаною адресою зареєстрований відповідач, її колишній чоловік, однак в житловому будинку не проживає з 2011 року, належних йому речей не має, що підтверджується актом про відсутність особи за місцем реєстрації від 12 лютого 2014 року. /л.с. 11/ Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно до ст. 150 ЖК України, громадяни які мають у приватній власності житловий будинок, квартиру користуються ним (нею) для особистого проживання та проживання членів їх сімей та вправі розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ч.2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право власності, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 405 ч.2 ЦК, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. При таких обставинах, с урахуванням того, що відповідач порушує права позивачки, суд вважає позовні вимоги позивачки в частині визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів, на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Виходячи з вищевказаних вимог закону, суд вважає позовні вимоги позивачки щодо зняття відповідача з реєстраційного обліку є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають, оскільки є передчасними. На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивачки задовольнити частково, визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - житловим будинком [ADDRESS]. В іншій частині в задоволені позовних вимог позивачки - відмовити.

Outcome: partial