Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Полтавської обласної громадської організації «Гандбольний клуб «Динамо-Полтава», відповідно укладеного спортивного контракту від 01.06.2011р., про стягнення заборгованості по зарплаті за період часу з 01.06.2011р. по 01.10.2012р. в сумі - 448000гр. /із розрахунку 28000гр. щомісяця, а саме - за 16 місяців/, стягнення суми премій - 84000гр. /56000гр. - за 1 місце по результатам чемпіонату України по гандболу та 28000гр. - за 1 місце в Кубку чемпіонату України по гандболу/ та суму відшкодування моральної шкоди - 5000гр., а всього - 537000гр. Позивач посилається на те, що після укладення спортивного контракту від 01.06.2011р., ПОГО «Гандбольний клуб «Динамо-Полтава» не виконував умови контракту, заборгувавши йому, як спортсмену професіоналу гандбольної команди, вищевказані грошові кошти, тому, 01.10.2012р., за обоюдною згодою між сторонами, контракт було розірвано. З того часу позивач намагався вирішити спір з відповідачем в добровільному порядку та через Міністерство молоді та спорту України, але представництво клуба уникає зустрічі, а міністерство намагається триматися осторонь від проблеми, що виникла між клубом та його гравцями. В судовому засіданні позивач та його представник - [PERSON], який діє на підставі довіреності від 14.03.2013р., підтвердили позовні вимоги, викладені у позові, та наполягали на їх задоволенні. Представник відповідача - Азаров Д.С., допитаний у судовому засіданні 29.07.2013р., проти позову заперечує, пояснивши суду, що між позивачем та ПОГО «Гандбольний клуб «Динамо-Полтава» дійсно був укладений спортивний контракт від 01.06.2011р., однак, негласно була досягнута домовленість між клубом та гравцями про те, що клуб буде сплачувати гравцям тільки премії за перші місця в змаганнях та витрати на харчування та лікування, а зарплату спортсмени будуть отримувати від ТОВ «Нафтова компанія Красноленінськнафтогаз», що розташована в Ханти-Мансійському автономному окрузі - Юрга, м.Нягань Росії, в якій [PERSON], відповідно трудового контракту, значився інспектором служби економічної безпеки. В підтвердження вищевикладеного, представник відповідача надав суду довідки про доходи позивача, а саме, отримані грошові кошти, які надходили на адресу позивача від ТОВ «Нафтова компанія Красноленінськнафтогаз» в період часу з 01.01.2011р. по 01.10.2012р. До того ж, представник відповідача пояснив суду, що ПОГО «Гандбольний клуб «Динамо-Полтава» є громадською організацією, в штаті якої зараховані тільки 4 особи: виконавчий директор, організатор громадських заходів, бухгалтер та адміністратор, які і отримували зарплату, що підтверджується звітами до податкової інспекції та в УПФУ. Тобто, ніяких матеріальних претензій до відповідача позивач не мав на момент укладення додаткової угоди від 01.10.2012р. при розірванні спортивного контракту за взаємною угодою між сторонами. Починаючи з жовтня 2013р. по теперішній час представник відповідача в судові засідання не з'являвся, про час та місце слухання справи був повідомлений вчасно рекомендованою кореспонденцією. Відповідно листа Полтавської обласної організації ФСТ «Динамо» України /а.с.125/: після смерті президента клубу Полтавської обласної громадської організації «Гандбольний клуб «Динамо-Полтава» Матієшина І.С., з літа 2013р. звільнилися всі працівники клубу, а члени організації вийшли з її складу, фактично припинивши існування клубу. Однак, суд вважає за можливе слухати справу за відсутності представника відповідача, відповідно вимог ст.169 ч.4 та ст.224 ЦПК України. Заслухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, та оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав: відповідно до вимог ст. 3 Закону України «Про фізичну культуру і спорт» громадяни мають право займатися фізичною культурою і спортом незалежно від ознак раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак. Ст.38 Закону України «Про фізичну культуру і спорт» передбачено, що професійний спорт - це комерційний напрям діяльності у спорті, пов'язаний з підготовкою та проведенням видовищних спортивних заходів на високому організаційному рівні з метою отримання прибутку. Діяльність у професійному спорті спортсменів, тренерів та інших фахівців, яка полягає у підготовці та участі у спортивних змаганнях серед спортсменів-професіоналів і є основним джерелом їх доходів, провадиться відповідно до вимог Закону України «Про фізичну культуру і спорт», КЗпПУ та інших нормативно-правових актів, а також, статутних та регламентних документів відповідних суб'єктів сфери фізичної культури і спорту та міжнародних спортивних організацій. Спортсмен набуває статусу спортсмена-професіонала з моменту укладення контракту з відповідними суб'єктами сфери фізичної культури і спорту про участь у змаганнях серед спортсменів-професіоналів. Як передбачено ст.9, 21 КЗпПУ, контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін, умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, у тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Недійсними є лише умови договору про працю, які погіршують становище працівника порівняно з законодавством України про працю. Згідно зі ст.2 Закону України від 24.03.1995 року «Про оплату праці», структура заробітної плати складається з основної заробітної плати, додаткової заробітної плати і інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Ст.43 Конституції України встановлено право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Судом встановлено, що 01.06.2011р. між Полтавською обласною громадською організацією «Гандбольний клуб «Динамо-Полтава» та [PERSON] було укладено спортивний контракт, відповідно до якого, [PERSON] був прийнятий до гандбольної команди у якості спортсмена професіонала строком до 31.05.2013р. /а.с.8-11/. Таким чином, уклавши контракт з суб'єктом сфери фізичної культури і спорту про участь у змаганнях серед спортсменів-професіоналів, позивач набув статусу спортсмена-професіонала, робота якого передбачена національним класифікатором України «Класифікатор професій» ДК 003:2005. Спортивний контракт з позивачем був підписаний виконавчим директором ПОГО «Гандбольний клуб «Динамо-Полтава» - Шпехт В.М. та президентом клубу Матієшиним І.С., що завірено їх особистими підписами та печаткою клубу. Відповідно до змісту Положення про Полтавську обласну громадську організацію «Гандбольний клуб «Динамо-Полтава», до повноважень виконавчого директора входить укладення контрактів зі спортсменами без додаткового погодження з президентом. Відповідність вищевказаного контракту представник відповідача не оспорював. Отже, він є дійсним, і повинен виконуватися обома сторонами. Відповідно умов контракту, спортсмен зобов'язався працювати в режимі ненормованого робочого часу, приймати участь у спортивних іграх клубу, учбовому і тренувальному процесі. Гандбольний клуб зобов'язався забезпечити гравця в період учбово-тренувальних зборів і змагань страховкою, безплатним харчуванням, а за наявності фінансової можливості - щомісячним харчуванням з урахуванням досягнутих спортивних показників, вести облік фактично відпрацьованого спортсменом часу, за необхідності забезпечувати медичним лікуванням та забезпечувати оплату грошового утримання спортсмена. Згідно контракту, фінансові відносини сторін встановлюються для кожного спортсмена індивідуально і оговорюються на засіданні ради ГК «Динамо-Полтава». З позивачем [PERSON], було підписано доповнення до контракту від 01.06.2011р., а саме - особливі умови, відповідно до яких, клуб зобов'язався оплачувати [PERSON], виконуючому обов'язки спортсмена-гравця, компенсаційне харчування в сумі 78гр. на добу, а також, сплачувати щомісячно грошові кошти в сумі не більше ніж 56000гр. А також, клуб зобов'язався у випадку, якщо команда займає 1 місце за результатами ігор Чемпіонату України, сплатити спортсмену премію в сумі - 56000гр., а за 1 місце в Кубку чемпіонату України по гандболу - 28000гр., що зазначено п.3 та 6 додаткових умов до спортивного контракту /а.с.10/. Позивач та його представник пояснили в судовому засіданні, що [PERSON] зі свого боку виконував умови спортивного контракту, а керівництво клубу - ні, оскільки ні заробітну плату за період часу з 01.06.2011р. по 01.10.2012р., із розрахунку 28000гр. щомісяця за 16 місяців, в сумі - 448000гр., ні суму премій /56000гр. - за 1 місце по результатам чемпіонату України по гандболу та 28000гр. - за 1 місце в Кубку чемпіонату України по гандболу/ - 84000гр., відповідач йому не сплатив. Той факт, що позивач приймав участь в чемпіонаті України по гандболу та в Кубку чемпіонату України по гандболу, де команда ПОГО «Гандбольний клуб «Динамо-Полтава» зайняла перші місця, підтверджується відомостями зі сторінок Української гандбольної ліги /а.с.87-94/ та заявочними листами на участь у розіграшу фіналу Кубку України серед чоловічих команд /сезон 2011-2012рр./ та протоколами матчів федерації гандболу України /а.с.109-115/, а також, довідкою федерації гандболу України від 20.05.2013р. про те, що [PERSON], у складі ГК «Динамо-Полтава», став чемпіоном України та володарем Кубку України з гандболу серед чоловічих команд Суперліги сезону 2011-2012рр. /а.с.50/. Позивач посилається на те, що після укладення спортивного контракту від 01.06.2011р., ПОГО «Гандбольний клуб «Динамо-Полтава» постійно не виконував умови контракту, заборгувавши йому, як спортсмену професіоналу гандбольної команди: по зарплаті за період часу з 01.06.2011р. по 01.10.2012р. в сумі - 448000гр., суми премій - 84000гр. та суму відшкодування моральної шкоди - 5000гр., а всього - 537000гр. Тому, 01.10.2012р., за обоюдною згодою між сторонами, контракт було розірвано /а.с.12/. З того часу позивач намагався вирішити спір з відповідачем в добровільному порядку та через Міністерство молоді та спорту України, але представництво клуба уникає зустрічі, а міністерство намагається триматися осторонь від проблеми, що виникла між клубом та його гравцями /а.с.104-105, 116/. Судом встановлено, що дійсно, при підписанні спортивного контракту від 01.06.2011р., негласно була досягнута домовленість між клубом та гравцями, в тому числі і з позивачем [PERSON], про те, що клуб буде сплачувати гравцям тільки премії за перші місця в змаганнях та витрати на харчування та лікування, а зарплату спортсмени будуть отримувати від ТОВ «Нафтова компанія Красноленінськнафтогаз», що розташована в Ханти-Мансійському автономному окрузі - Юрга, м.Нягань Росії, в якій [PERSON], відповідно трудового контракту, значився інспектором служби економічної безпеки /а.с.35/. В підтвердження вищевикладеного, представник відповідача надав суду довідки про доходи позивача, а саме, отримані ним грошові кошти, які надходили на адресу позивача від ТОВ «Нафтова компанія Красноленінськнафтогаз» в період часу з 01.01.2011р. по 01.10.2012р. /а.с.36-37/. Позивач не заперечує проти того, що він в період часу з 01.06.2011р. по 01.10.2012р. весь час перебував у складі спортсмена-гравця ПОГО «Гандбольний клуб «Динамо-Полтава» і дійсно, отримував кошти, перераховані з ТОВ «Нафтова компанія Красноленінськнафтогаз» /Росії/, відповідно умов трудового контракту з товариством, однак, при цьому, [PERSON] пояснив суду, що і ПОГО «Гандбольний клуб «Динамо-Полтава» зі свого боку, повинен був сплачувати йому заробітну плату та суми премій, відповідно умов спортивного контракту, укладеного з клубом, але, свої обов'язки перед гравцем команди, клуб не виконував. Відповідач не надав будь-яких доказів в підтвердження своїх доводів про виплату позивачу заробітної плати за спортивним контрактом та додатковими умовами до нього, крім того, керівництво клубу само зазначило в умовах контракту суму грошової винагороди позивачу та щомісячну суму заробітку. Клуб діє на підставі Статуту, зареєстрованого 06.12.2010р. /а.с.45/ та Положення про спортивну команду з гандболу при Гандбольному клубі «Динамо-Полтава», затвердженого 17.08.2001р. /а.с.46-49/. Хоча клуб є громадською організацією, в штаті якої зараховані тільки 4 особи: виконавчий директор, організатор громадських заходів, бухгалтер та адміністратор, які і отримували зарплату /а.с.51-52/, клуб, відповідно розділу п'ятого Статуту, фінансується за рахунок членських внесків, добровільних благодійних внесків, з бюджету всіх рівнів та надходжень з господарської та комерційної діяльності, тобто, підписуючи з позивачем спортивний контракт та встановлюючи йому додаткові привілеї, керівництво клубу повинно було розраховувати на ймовірно зароблені грошові кошти. При визначенні розміру заборгованості відповідача перед позивачем, суд виходить з того, що особливими умовами спортивного контракту з [PERSON] на період часу з 01.06.2011р. по 01.10.2012р. щомісячна сума заробітку складала - 28000гр., проти чого не заперечував позивач в судовому засіданні, а всього, сума заборгованості за 16 місяців склала - 448000гр., крім того, суми премій за перші місця в змаганнях, також, зазначені в контракті: 56000гр. та 28000гр., а всього - 84000гр. Також, суд вважає, що діями відповідача, який не виконував умови контракту, позивачу завдано моральної шкоди, тому виходячи із засад розумності та справедливості, відповідно до вимог ст.237-1 КЗпПУ, суд вважає, що підлягає стягненню і моральна шкода, але, вона повинна бути зменшена до 2000гр. Крім того, оскільки позивач, відповідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, звільнений від оплати судових витрат, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3441гр.

Outcome: partial