Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про захист честі та гідності та стягнення моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 19 березня 2015 року близько 10 год. 30 хв. відбулося зібрання, щодо відправлення дітей учасників АТО для відпочинку у [PERSON]. Вказав, що під час даного засідання відповідачем було вчинені дії, які порушували права на повагу до гідності та честі відносно честі та гідності позивача, в необгрунтованому звинуваченні у сепаратизмі та в звинуваченні позивача в отриманні хабара від голови Камянка-Бузького районного суду [PERSON]. Просив зобовязати відповідача припинити дії щодо поширювання недостовірної інформації відносно позивача в необгрунтованому звинуваченні у сепаратизмі та в звинуваченні в отриманні хабара від голови Камянка-Бузького районного суду [PERSON] та порушені честі та гідності позивача та захистити його гідність та честь, яка була порушена громадянином України [PERSON] дій щодо порушення прав на повагу до гідності та честі, а також просив стягнути з громадянина України [PERSON] завдану його протиправними діями щодо приниження [PERSON] права на повагу до гідності та честі, в необгрунтованому звинуваченні у сепаратизмі та в звинуваченні [PERSON] в отриманні хабара від голови Камянка-Бузького районного суду [PERSON] та відшкодувати за рахунок відповідача моральну шкоду в розмірі 30\~000 грн. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про час та місце проведення судового засіданні був повідомлений належним чином. У судовому засіданні 16.07.2015 року відповідач позовні вимоги не визнав в повному обсязі. Третя особа у судове засідання не зявилася, однак подав до суду заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі, при вирішенні справи поклався на думку суду. У судовому засіданні було досліджено відеозапис, з якого вбачається, що особа, яка встановлена у судовому засіданні як [PERSON], звертаючись до особи, яка встановлена у судовому засіданні, як [PERSON], у присутності інших людей сказав: «Ти взяв хабар у судді. Приходить люстратор, йдем люструвати, пішли, через годину прийшли. Вже дали, не знімайте. Інша людина, того, кого люстрували, сказав, що «Я Романові хабара не буду давати». Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст. 270 ЦК України фізична особа має, зокрема, право на повагу до гідності та честі. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Судом встановлено факт поширення відповідачем інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб, те, що поширена інформація стосується позивача, що стверджується дослідженим у судовому засіданні відеозаписом. Суду не надано належних та допустимих доказів того, що поширена відповідачем інформація про позивача, а саме фраза «Ти взяв хабар у судді» відповідає дійсності та є достовірною. Таким чином, поширення відповідачем такої недостовірної інформації порушує особисте немайнове право позивача, а саме право на повагу до гідності та честі. Відповідно до ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України N 4 від 31.03.1995року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно з п.5 вказаної постанови № 4 від 31.03.1995року відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Судом встановлено, що позивачу заподіяна моральна шкода протиправною винною поведінкою відповідача щодо розповсюдження відомостей щодо позивача, які принижують його честь та гідність, як особи. Позивач оцінює завдану йому моральну шкоду у розмірі 30000 гривень, однак не обґрунтовує такий розмір шкоди. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 23 ЦК України\~розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України N 4 від 31.03.1995року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Оцінюючи в сукупності встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про те, що відповідачем позивачу, який зазнав душевні страждання, було завдано моральну шкоду. Виходячи з засад справедливості, добросовісності та розумності, беручи до уваги характер дій відповідача щодо поширення недостовірної інформації про позивача, тяжкість моральних страждань, перенесених позивачем, суд вважає за необхідне позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково у розмірі 3000,00 грн. За таких обставин позовні вимоги слід задовольнити частково, визнати недостовірною інформацію, розповсюджену [PERSON], про отримання хабара [PERSON] від судді, та стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. За таких обставин з відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір, який був сплачений позивачем, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог майнового характеру, а саме в сумі 243,60 грн., з відповідача в користь держави слід стягнути 243,60 грн. судового збору за позовну вимогу немайнового характеру.

Outcome: partial