Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до позовом [PERSON] , мешканця [ADDRESS] , до відповідачів : [PERSON] , мешканця [ADDRESS] ; [PERSON] мешканця [ADDRESS] ; Відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міського управління юстиції Головного управління юстиції у Київській області , м. Біла Церква Київської області вул. Привокзальна , 32-А про визнання правочину удаваним , визнання права власності та зобов'язання вчинити певні дії . Позивач в судовому засіданні позов підтримав з підстав зазначених в позовній заяві та просить суд позов задовольнити в повному обсязі . При цьому пояснив , що не може надати суду доказів того , що ним передавалися гроші за придбання автомобіля відповідачу [PERSON] , після оформлення довіреності на розпорядженням автомобілем у м. Київ 03.04.2008 року . Зазначив , що накладення арешту на автомобіль перешкоджає позивачу користуватися автомобілем , перереєстрації автомобіля на своє ім'я , а також здійснення прав власності на даний автомобіль . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився , надіслав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність та визнання позову . Представник відповідача ( державної виконавчої служби ) та відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилися , хоча були повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи , не повідомили суд про поважні причини неявки в судове засідання . Позивач не заперечує про розгляд справи за відсутністю відповідачів , тому суд приходить до висновку про розгляд справи в заочному порядку . Судом встановлено , що [PERSON] власник автомобіля марки « MERCEDES-BENZ » , модель 208 D , 1996 року випуску , державний реєстраційний номер [NUMBER] 04.09.2007 року уповноважив [PERSON] укладати правочини щодо розпорядження ( продавати , обміняти , здавати в оренду ) зазначеним автомобілем за ціну та на умовах за його розсудом із правом передоручення , про що було оформлено довіреність , яка була посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрована в реєстрі за № 2811 ( а.с.6 ) . 03.04.2008 року [PERSON] уповноважив позивача - [PERSON] від імені [PERSON] керувати , розпоряджатись , відчужувати на умовах за своїм розсудом та знімати ( ставити ) на облік зазначений автомобіль ( генеральною довіреністю ) , яка була посвідчена в реєстрі за № 3693 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] ( а.с. 5 ) . Цього ж дня в м. Київ [PERSON] передав позивачу зазначений автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . На час розгляду справи в суді зазначений транспортний засіб знаходиться у позивача . Відповідно до витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна накладено арешт на рухоме майно боржника [PERSON] , який є відповідачем у справі ( а.с. 16 ) . Дані правовідносини врегульовані наступними нормативно-правовими актами , а саме : Так , відповідно до вимог ст. 235 ЦК удаваним є правочин , який вчинено сторонами для приховання іншого правочину , який вони насправді вчинили ; якщо буде встановлено , що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину , який вони насправді вчинили , відносини сторін регулюються правилами щодо правочину , який сторони насправді вчинили . В ст. 391 ЦК зазначено , що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном . Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності , якщо це право оспорюються або не визнається іншою особою , а також у разі втрати ним документів , який засвідчує його право власності , зазначено в ст. 392 ЦК . Відповідно до договору купівлі-продажу одна сторона ( продавець ) передає або зобов'язується передати майно ( товар ) у власність другій стороні ( покупцеві ) , а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно ( товар ) і сплатити за нього певну грошову суму . В п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними » , зазначено , що за удаваним правочином ( ст.235 ЦК ) сторони умисно оформляють один правочин , але між ними насправді встановлюються інші правовідносини . на відміну від фіктивного правочину , за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають , але не ті , що випливають зі змісту правочину ; Встановивши під час розгляду справи , що правочин вчинено з метою приховати інший правочин , суд на підставі статті 235 ЦК має визнати , що сторонами вчинено саме цей правочин , та вирішити спір із застосуванням норм , що регулюють цей правочин . Якщо правочин , який насправді вчинено , суперечить закону , суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнаня його недійсним . Суд , дослідивши матеріали справи , письмові докази , заслухавши пояснення та доводи позивача приходить до висновку , що даний позов не підлягає до задоволення , оскільки позивач не надав суду доказів вчинення удаваного правочину договору купівлі-продажу автомобіля марки « MERCEDES-BENZ » , модель 208 D , 1996 року випуску , державний реєстраційний номер [NUMBER] . На підставі наведеного та встановленого ,

Outcome: dismissed