Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача: - 3 972, 96 гр. заборгованості за спожиту електроенергію; - 1 044, 38 гр. - 3 % річних та інфляційну складову боргу. Посилається в позові на те, що ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» є правонаступником ПАТ «Київенерго» в частині прав та обов`язків, необхідних для здійснення діяльності з постачання електроенергії. Відповідач проживає за адресою: [ADDRESS] та є споживачем електричної енергії. За результатами аналізу оплат з`ясовано, що відповідач користується послугами, але не в повному обсязі виконує зобов`язання по сплаті заборгованості, внаслідок чого заборгованість станом 01 січня 2019 року на контрольних показниках 026727 кВт за спожиту електричну енергію становить 3 972, 96 гр. Сума боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних складає 5 017, 34 гр. Відповідно до п. 19 Правил користування електричною енергією для населення розрахунковим періодом для оплати є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно із п. 48 Правил споживач несе відповідальність за прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію. Станом на 01 квітня 2021 року сума заборгованості не сплачена. Виходячи з цього, просить задовольнити позов. Позовна заява була зареєстрована в канцелярії суду 05 травня 2021 року та відповідно до ст. 33 ЦПК України було визначено склад суду. Ухвалою суду від 12 травня 2021 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками. Згідно з відомостями, які містяться в рекомендованому повідомленні про вручення поштових відправлень, відповідач отримав копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви в справі 04 червня 2021 року. / а. с. 42 / Відповідачу був наданий строк для надання відзиву. 07 червня 2021 року до суду надійшов відзив відповідача, у якому він проти позову заперечує, посилаючись на те, що не надано документів, які можуть підтвердити відокремлення та виділення від ПАТ «Київенерго» нового підприємства - ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі». Стверджує, що не надано документів на підтвердження правонаступництва прав та обов`язків відносно майна комунальної власності територіальної громади м. Києва, які позивач використовує у своїй господарській діяльності. Наголошує на тому, що відсутній протокол засідання Наглядової ради ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», на підставі якого призначено Д.В. Бондаря тимчасово виконуючим обов`язки Генерального директора ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», тому довіреність на Ільєнко К.С. - нікчемна. У зв`язку з цим вважає, що предмет спору відсутній. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. За ініціативою суду справа була призначена до розгляду з викликом сторін. 11 жовтня 2021 року до суду надійшла відповідь позивача на відзив, в якому зазначено, що Загальними зборами акціонерів ПАТ «Київенерго» від 13 листопада 2017 року прийнято рішення про реорганізацію ПАТ «Київенерго» шляхом виділу з нього ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі». Даний факт правонаступництва підтверджується й витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг в повному обсязі. Просить задовольнити позов у повному обсязі. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причину неявки суд до відома не поставив. Виходячи з цього, на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу в його відсутності. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Згідно з п. 1 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26 липня 1999 року /чинних на момент виникнення спірних правовідносин/ ці Правила регулюють відносини між побутовими споживачами та енергопостачальниками. Правила обов`язкові для виконання всіма побутовими споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності. Пунктом 48 Правил передбачено відповідальність споживача за прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію. З особової картки споживача вбачається, що відповідач є споживачем послуг з електропостачання за адресою: [ADDRESS] . / а.с. 33 / Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; надавати постачальникам послуг комерційного обліку, з якими він уклав договір, доступ до своїх електроустановок для здійснення монтажу, технічного обслуговування та зняття показників з приладів обліку споживання електричної енергії; дотримуватися правил технічної експлуатації, правил безпеки під час експлуатації власних електроустановок, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та умов укладених договорів; врегулювати у порядку, визначеному кодексом систем розподілу, відносини щодо технічного забезпечення розподілу електричної енергії з оператором системи розподілу. За змістом ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виходячи з цього та викладеного вище, невиконання відповідачем зобов`язань з оплати послуг електричної енергії, які надає позивач, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача. Крім того, відповідно до загальних умов виконання зобов`язань, встановлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням . З цього випливає, що правовідносини, які склалися між сторонами з приводу надання житлово-комунальних послуг, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора, передбачене ч. 1 ст. 509 ЦК України, вимагати сплати грошей за надані послуги. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. З розрахунку, наданого позивачем, вбачається, що розмір інфляційних втрат, нарахований на суму заборгованості, становить 714, 09 гр., а річних - 330, 29 гр. Відповідач, подавши відзив на позов з приведеними в ньому міркуваннями, отримання послуг з електропостачання, розміру заборгованості та розрахунків позивача не спростовував. За таких обставин суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, а розрахунок належних до сплати сум, доведеним. Що стосується приведених у відзиві обставин, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Тобто, при зверненні з позовом до суду на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог. Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача. Як зазначено вище, будь-яких доказів, які б спростовували приведені в позові обставини та заборгованість за наданими послугами, відповідач не надав. Приведені в відзиві міркування відповідача не спростовують надання позивачем та отримання відповідачем послуг з електропостачання та виниклої заборгованості. З урахуванням цього заперечення відповідача судом не можуть бути прийняті до уваги. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 270, 00 гр.

Outcome: approved