Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до до [PERSON] , [PERSON] про стягнення з них заборгованості по оплаті за воду і послуги каналізації, вказуючи, що у період з 01.02.2012 року по 01.08.2014 року відровідачам надано послуги з водопостачання та водовідведення, але відповідачі здійснювали оплату за спожиту воду та послуги каналізації не в повному обсязі, у звязку з чим утворилася заборгованість у сумі 5332,76 грн. грн. Позивач вказує у позовній заяві, що він є виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, яке мешкає у житловому фонді комунальної власності з з постачання води та прийняття стоків каналізації , а тому має право вимоги про сплату наданих відповідачам послуг. В ході судового розгляду позивач уточнив позовні вимоги, і просив стягнути з відповідачів заборгованість з водопостачання та водовідведення за період з лютого 2013 року по лютий 2016 року у сумі 4439,92 грн., а також витрати на оплату судового збору у сумі 1378 грн. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позові, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у заяві до суду просив розглядати справу у йог відсутність. Відповідач [PERSON] проти уточнених позовних вимог не заперечувала, між тим, просила застосувати строки позовної давності, т.я. вважає, що позивач звернувся з позовом поза межами таких строків. Відповідно до приписів ст. 169 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справ у без участі [PERSON] на підставі наданих суду доказів і матеріалів. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дослідивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 року послуги споживачеві надаються згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Відповідно до п.1 ч.3 ст.19 Закону України « Про житлово-комунальні послуги» визначений обовязок саме споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Обовязком виконавця згідно норм даного Закону є підготовка для укладання договору про надання відповідних послуг. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом установлено, що відповідачі проживаюьть у житловому приміщенні, яке розташоване за адресою: [ADDRESS], до якого подається вода та приймається каналізація . Договір між сторонами у справі про надання послуг з водопостачання ат водовідведення не укладався, а тому, між КП «Водоканал» та відповідачами склалися фактичні правовідносини з приводу надання вказаних послуг до житлового приміщення, яке розташоване за адресою м. Запоріжжя, вул.. Ладозька б. 14.ев. 78, оскільки позивач такі послуги надав, а відповідачі не відмовилися від їх споживання. Відповідачі не спростували доводи позивача та не надали суду доказів, що послуги з постачання води та водовідведення не споживалися; не надали доказів, що житло, яке вони займають відєднано від мереж КП «Водоканал» та є інше джерело постачання води і водовідведення. В силу ст. 11 ЦК України та п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобовязані оплатити послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Такі ж висновки, викладені у правових висновках Верховного Суду України у постановах №6-110цс12 від 10.10.2012 року та №6-59цс13 від 30.10.2013 року, що в силу ст. 360-7 ЦПК України є обовязковим для застосування іншими судами загальної юрисдикції. Таким чином, позивачем правомірно у період з 01.02. 2013 року по 01.01.2016 року надавалися відповідачам послуги з подачі води та водовідведення, а відповідачі свого обовязку щодо оплати спожитих послуг не виконали у повному обсязі. Правильність розрахунку заборгованості була перевірена у суді, і не спростована відповідачами. Відповідно до п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005р. №630 плата за надані послуги вноситься щомісячно, тому відповідачі мали щомісячно вносити оплату за спожиті послуги. Відповідно до ст. ст. 67, 68 ЖК України, наймачі квартир зобовязані своєчасно, не пізніше за 10 число наступного місяця вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з оплати холодного водопостачання та водовідведення . В силу ст. 11 ЦК України та п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобовязані оплатити послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Таким чином, заборгованість по оплаті наданих послуг з постачання холодної води і водовідведення має бути стягнута з відповідачів у солідарному порядку. Щодо заяви відповідачів про застосування строків позовної давності, то суд зважає на таке. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року №630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Ураховуючи, що виконання грошового зобовязання визначено щомісячними платежами, право позивача як виконавця послуг вважається порушеним з моменту недотримання споживачем строку погашення кожного чергового платежу, а відтак перебіг строку позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості за надані послуги з водопостачання і водовідведення, останній здійснено починаючи з лютого 2013 року року і по січень 2016 року . Ч.2 статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Між тим, позивач звертався до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за водопостачання та водовідведення, але ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01.02.2016 року було відмовлено у видачі наказу з підстав наявності спору про право цивільне. Ч.1 статті 264 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про вищання нею свого боргу або іншого обовязку. З наданого розрахунку вбачається, що в відповідачі у період лютого 2013 року - січня 2016 року періодично вносили платежі за спожиті послуги , чого самі не заперечували у суді, а отже, своїми діями перервали перебіг строк у позовної давності. Відповідно до ч.3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Отже, звернувшись до суду з заявою про видачу судового наказу позивач , а так само своїми діями і відповідачі, перервали перебіг строку позовної давності, тому заборгованість має стягуватися за період лютого 2013 року - січня 2016 року у сумі 4439,92 грн. Згідно ст. 10 та ст.. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги КП «Водоканал» є обгрунтованими і доведеними, і підлягають задоволенню в повном у обсязі. Крім того, згідно ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому на користь позивача мають бути стягнуті понесені ним судові витрати на оплату судового збору 1378 грн., у сумі 689 грн., з кожного відповідача.

Outcome: approved