Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про про виселення з будинку. На підтвердження вказаних вимог, в позові зазначено, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.05.2019р. Спадщину позивач прийняв від свого батька [PERSON] , померлого [INFO] . Після отримання свідоцтва, позивач поїхав до с.Шевченко Баштанського району і виявив, що у будинку проживає відповідач [PERSON] . Останній пояснив, що купив будинок у його матері без укладення письмового договору, на вимогу про виселення відповів відмовою. З відповідачем будь-яких договорів укладено не було, він користується будинком безпідставно і порушує право позивача як власника на розпорядження будинком. В судове засідання позивач не з`явився, від нього надійшла заява про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з`явився, про розгляд справи повідомлений вчасно та належним чином - оголошенням на сайті Баштанського районного суду. Дослідивши матеріали справи (копію свідоцтва про право власності за законом від 21.05.2019р., витяг з Державного реєстру речових прав №167339135) суд вважає заявлені позовні вимоги доведеними та такими, що підлягають задоволенню за наступних обставин. В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником будинку [ADDRESS] . Відповідач проживає у вказаному будинку без законних підстав, договорів чи угод з ним укладено не було. Добровільно виселитись з будинку відмовляється. Відповідно до ч. 1ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У статті першій Першого Протоколу Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.\~47\~Конституції України кожен має право на житло. Згідно ст. 41 Конституції України, ч. 1ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі ч. 1ст.\~316\~ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1статті 317\~ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 391\~ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 150 ЖК Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст.150 ЖК України, ст.ст.319, 321, 391 ЦК України - власник житла має право вимагати усунення будь яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права. Зазначене є підставою для задоволення позову.

Outcome: approved