Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що 19.03.2012 року помер [PERSON], який на день смерті постійно мешкав в с.Єлизаветівка, Лозівського району, Харківської області. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки, площею 5,1957 га, у межах згідно з планом, яка розташована на території [PERSON] сільської ради, Лозівського району, Харківської області та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказана земельна ділянка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія Р2 №743031, виданого Лозівською районною державною адміністрацією, Харківської області, 27.12.2002 року, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №134. Спадкоємцем майна померлого є саме він, згідно заповіту, складеного на його імя, посвідченого секретарем Єлизаветівської сільської ради Лозівського району, Харківської області, 12.11.2010 року, за реєстром №94. На даний час він звернувся до Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області з заявою про прийняття спадщини, але у вчиненні даної дії йому було відмовлено, оскільки він пропустив встановлений законом строк для звернення з такою заявою. Зазначив, що в установлений законом шестимісячний строк він не звернувся до нотаріальної контори з відповідною заявою, так як невірно зрозумів консультацію з приводу строків та умов звернення до нотаріальної контори для подачі заяви про прийняття спадщини, вважав, що за наявності заповіту, звертатись з питань оформлення спадщини можна в будь-який час, після спливу шести місяців з часу смерті спадкодавця. В звязку з чим просить визначити йому додатковий строк, терміном три місяці, для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори після смерті [PERSON], померлого 19.03.2012 року. Представник позивача адвокат [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та прохала їх задовольнити в повному обсязі, пояснила, що 19.03.2012 року помер [PERSON], який за життя склав на імя позивача заповіт, належним чином посвідчений секретарем Єлизаветівської сільської ради. В звязку з тим, що [PERSON] невірно зрозумів консультацію нотаріуса і своєчасно не звернувся до нотаріальної контори з заявою для прийняття спадщини, тому при зверненні до нотаріальної контори, як виявилось, строк для прийняття спадщини позивачем пропущений. Однак позивач має оригінал правовстановлюючого документу на спадкову земельну ділянку, державний акт та належним чином посвідчений заповіт на своє імя. Також зазначила, що [PERSON] як спадкоємець, який вважав, що належним чином прийняв спадщину після смерті [PERSON] обробляє земельну ділянку, сплачує необхідні податки. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Лозівського району, Харківської області [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду листа, в якому просив справу розглядати за його відсутності та ухвалити рішення на розсуд суду. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала, пояснила, що померлий [PERSON] є її рідним братом, дійсно за життя він склав заповіт на імя [PERSON], посвідчений секретарем Єлизаветівської сільської ради Лозівського району, Харківської області. Також зауважила, що [PERSON] підтримував дружні стосунки з братом, допомагав йому, тому це була воля брата таким чином розпорядитися своїм майном. Про те, що брат має намір скласти заповіт на імя позивача їхня сімя знала, це питання ними обговорювалося та ніхто проти цього не заперечував. Дружину та дітей брат не мав. Крім того пояснила, що [PERSON] є її та [PERSON] рідним братом по матері, дійсно у 2001 році її брат зареєстрував [PERSON] в своїй квартирі, щоб у нього була прописка, але [PERSON] жодного разу за місцем реєстрації не проживав, коли помер брат, а [PERSON] перебував у місцях позбавлення волі вона сплачувала всі комунальні послуги, щоб після звільнення мав де жити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій прохав справу розглядати за його відсутності за участі його представника адвоката [PERSON], позовні вимоги не визнав та заперечував проти їх задоволення. Представник відповідача адвокат [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій прохала справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги не визнає та заперечує проти їх задоволення з підстав, викладених у відзиві на позов та запереченні на відповідь на відзив, оскільки вважає їх незаконними та необґрунтованими бо останній пропустив строки для звернення до нотаріальної контори для прийняття спадщини. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 19.03.2012 року помер [PERSON], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть, серії І-ВЛ №337469, виданого [PERSON] сільською радою Лозівського району, Харківської області, 21.03.2012 року (а.с.6). На час смерті [PERSON] був зареєстрований і фактично проживав за адресою: [INFO], мкрн.[ADDRESS] (а.с.11). Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки, площею 5,1957 га, у межах згідно з планом, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Лозівського району, Харківської області, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія Р2 №743031, виданого Лозівською районною державною адміністрацією Харківської області, 27.12.2002 року, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №134 (а.с.12). Частиною 2 ст.1220 ЦК України передбачено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно до ст.1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Спадкоємцем майна померлої є позивач [PERSON], згідно заповіту, складеного на його імя та посвідченого секретарем Єлизаветівської сільської ради Лозівського району, Харківської області, 12.11.2010 року, за реєстром №94 (а.с.9). Вказаний заповіт на даний час не змінений, не відмінений, внесений до Спадкового реєстру (а.с.10). Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. 10.10.2017 року позивачем подано заяву про прийняття спадщини до Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки він пропустив шестимісячний строк звернення з заявою про прийняття спадщини, про що свідчить постанова державного нотаріуса Первомайської державної нотаріальної контори Харківської області [PERSON], в.о. державного нотаріуса Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.10.2017 року (а.с.21). Із інформаційної довідки, в.о.завідуючої Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області [PERSON] вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON], померлого 19.03.2012 року Лозівською державною нотаріальною конторою не заводилась, що також підтверджується Інформаційною довідкою із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а.с.32,33). Також судом було встановлено, що в шлюбі спадкодавець ніколи не перебував, дітей не мав. Батьки його померли: батько [PERSON], помер 04.11.1978 року, мати [PERSON], померла 01.03.2001 року (а.с.8). Як вбачається з довідки [PERSON] сільської ради Лозівського району Харківської області №237-02-18 від 23.04.2018 року, [PERSON], [INFO], дійсно був зареєстрований на момент смерті [PERSON], померлого 19.03.2012 року, за адресою: Харківська область, Лозівський район, с.Єлизаветівка, мкрн.[ADDRESS], але фактично мешкав з 2009 року за адресою: Харківська область, Лозівський район, с.Єлизаветівка, мкрн.[ADDRESS]. З копії вироку Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 05.09.2011 року вбачається, що [PERSON] був засуджений до 8 років позбавлення волі та перебував під вартою з 18.10.2010 року в умовах слідчого ізолятора. Вирок суду набрав законної сили 29.05.2012 року, що свідчить про те, що на час смерті [PERSON], [PERSON] понад 1 рік 6 місяців перебував під вартою і не міг проживати зі спадкодавцем однією сімєю, вести спільне господарство та приймати участь у похованні останнього. Статтею 1270 ЦК України встановлено строк для прийняття спадщини у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Як встановлено в судовому засіданні, позивач пропустив строк для прийняття спадщини у звязку з тим, що невірно зрозумів консультацію нотаріуса з приводу строків та умов звернення до нотаріальної контори для подачі заяви про прийняття спадщини, вважав, що за наявності заповіту, звертатись з питань оформлення спадщини можна в будь-який час, після спливу шести місяців з часу смерті спадкодавця. З правових позицій пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно правової позиції яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 6 вересня 2017року у справі №6-496цс17, у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст.81 ЦПК України докази в їх сукупності, враховуючи свободу заповіту [PERSON], як фундаментальний принцип спадкового права, суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважними та визначити додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved