Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Руднєва 97», Черкаської міської ради про визнання права користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що 20.08.1995 вона почала проживати зі своєю сімєю в кімнаті №32 в гуртожитку по вул. Руднєва 97, в м. Черкаси, а 05.01.1998 їй запропонували ще одну кімнату. З того часу позивачка зі своєю сімєю стала проживати в кімнатах № 30, 32 в м. Черкаси, вул. Руднєва, 97. Між позивачкою та ВАТ «Продтовари» було укладено договір найму сімейних кімнат № 30,32. Враховуючи те, що будівля належить Черкаській міській раді то і будинкова книга повинна бути у них. А, отже реєстрацію здійснює виконавчий комітет Черкаської міської ради. З метою приватизації кімнат № 30,32 в гуртожитку по вулиці Руднєва, 97 в місті Черкаси, в яких проживає позивачка з своєю сімєю, в листопаді 2016 року вона звернулася до відділу приватизації виконавчого комітету Черкаської міської ради. У відділі приватизації їй повідомили, що вона може приватизувати лише кімнату № 32 в гуртожитку по вулиці Руднєва 97, в місті Черкаси, адже саме в цій кімнаті вона зареєстрована. Для приватизації кімнати №30, в якій вона також проживає й оплачує комунальні послуги з моменту заселення та здійснювала не один раз ремонт за власні кошти, їй необхідно звернутися до суду, перереєструватися і потім розпочати процес приватизації. Просить суд визнати за нею право користування житловою кімнатою № 30 та 32, що розташована в гуртожитку по вулиці Вячеслава Галви (колишня Руднєва), буд. 97 в м. Черкаси. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила визнати за нею право користування житловою кімнатою № 30 та 32 в гуртожитку по вулиці Вячеслава Галви (колишня Руднєва), буд. 97 в м. Черкаси, в якій проживає вона та її сімя. Представник відповідача - Обєднання співвласників багатоквартирних будинків „Руднєва 97 [PERSON] в судовому засіданні позов визнала в повному обсязі та не заперечувала проти його задоволення. Представник відповідача - Черкаської міської ради проти позову заперечував. посилаючись на те. що права та інтереси позивачки Черкаською міською радою не порушувалися. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.08.1995 позивач [PERSON] уклала договір оренди № 243 з ВАТ «Продтовари», предметом договору є передача в оренду житлової кімнати № 30, житловою площею 17,9 кв.м, в гуртожитку по вул.. Руднєва, 97 в м.Черкаси. Відповідно до довідки про склад сім»ї, виданої ОСББ «Руднєва, 97», в кімнаті № 30, 32 по вул.. Руднєва 97 в м. Черкаси проживають: [PERSON], [INFO], та її дочка [PERSON], [INFO]. Згідно з актом опитування сусідів від 31 серпня 2016 року, позивачка [PERSON] та її дочка [PERSON] відкрито, безперервно, на відповідних правових підставах проживають в кімнаті №30, 32 по вул. Вячеслава Галви (колишня Руднєва), 97 в м. Черкасах у гуртожитку, який на даний час перебуває на балансі Черкаської міської ради. Відповідно до положень ст. 61 ЖК УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Умови договору найму жилого приміщення, що обмежують права наймача та членів його сім'ї порівняно з умовами, передбаченими законодавством Союзу РСР, цим Кодексом, Типовим договором найму жилого приміщення та іншими актами законодавства Української РСР, є недійсними. Згідно зі ст. 63 ЖК УРСР предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (частина перша статті 48), частина кімнати або кімната, зв'язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора тощо). За змістом ст.106 ЖК УРСР повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача. Відповідно п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року, №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась, або ж для відмови їй у цьому. Враховуючи викладені обставини та норми чинного законодавства України, беручи до уваги той факт, що позивач [PERSON] зі своєю дочкою [PERSON] постійно проживають в кімнаті № 30, 32 по вул. В. Галви, 97 в м. Черкаси, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, тому ісунють правові підтави визнати право користування вказаною житловою кімнатою за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved