Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди посилаючись на те, що 09.07.2017 року приблизно о 14.20 год. відповідач [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], рухаючись по вулиці Південно-Кільцевій м. Чернівці біля будинку 31, на перехресті вулиць Головна Південно-Кільцева, на дав дорогу транспортному засобу марки «Opel Zafira», н.з. Республіки Болгарія ВР0688СА, під його керуванням, який рухався в зустрічному напрямку прямо та допустив з ним зіткнення, чим порушив вимоги пункту 16.6 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. 27.07.2017 року Шевченківським районним судом м. Чернівці відповідача [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. на користь держави. В результаті вчинення відповідачем [PERSON] дорожньо-транспортної пригоди йому завдано збитків, які полягають в тому, що даною дорожньо-транспортною пригодою було повністю пошкоджено його транспортний засіб. Для встановлення суми завданої майнової шкоди, він 23.02.2018 року звернувся із заявою про проведення експертного дослідження з визначення вартості завданого матеріального збитку, відповідно до якого проведення належного (передбаченого виробником, відповідними ремонтними вимогами і нормативами, з заміною складників новими запчастинами), ремонтного відновлення досліджуваного автомобіля внаслідок його пошкодження в ДТП 09.07.2017 року є технічно можливим, але економічно недоцільним, адже вартість відновлювального ремонту після цього пошкодження перевищує його ж ринкову вартість на момент даного пошкодження, а тому вартість матеріального збитку в України, завданого власнику нерозмитненого транспортного засобу марки «Opel Zafira», н.з. республіки Болгарія ВР0688СА, внаслідок пошкодження у ДТП 09.07.2017 року станом на час завершення виконання цього дослідження становить 66780 грн., вартість залишків становить 18100 грн. Вартість витрат, повязаних з проведенням експертного автотоварознавчого дослідження та виготовленням висновку становить 1500 грн. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлявся про час та місце проведення експертного автотоварознавчого дослідження, однак не зявився. На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди, а саме: 09.07.2017 року, цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АК №6486791 від 28.04.2016 року, який був виданий [PERSON] «Європейський страховий альянс», згідно з яким страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну потерпілого становить 50000 грн., за шкоду, заподіяну здоровю становить 100000 грн., розмір франшизи становить 500 грн. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди, тобто [PERSON] «Європейський страховий альянс» має відшкодувати йому різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а саме: майнову шкоди в розмірі 48680 грн. Крім того, якщо транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Він згідний з визнанням транспортного засобу фізично знищеним з відшкодуванням повної вартості транспортного засобу, а саме: 66780 грн., з яких з відповідача [PERSON] вважав за необхідне стягнути вартість транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 18100 грн. А тому просив стягнути з відповідача [PERSON] «Європейський страховий альянс» різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди в сумі 48680 грн. та з відповідача [PERSON] вартість транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди в сумі 18100 грн., а також витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження в розмір 1500 грн. та судовий збір в сумі 704,80 грн. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги повністю з підстав, зазначених в позовній заяві, просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] «Європейський страховий альянс» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просив відмовити в задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні вважав, що позов підлягає задоволенню, і пояснив суду, що він жодних претензій до сторін немає, автомобіль його не цікавить і може бути реалізований на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного звязку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] 09.07.2017 року приблизно о 14.20 год. керуючи автомобілем [NUMBER], рухаючись по вулиці Південно-Кільцевій м. Чернівці біля будинку 31, на перехресті вулиць Головна Південно-Кільцева, на надав дорогу транспортному засобу марки «Opel Zafira», н.з. Республіки Болгарія ВР0688СА, під керуванням позивача [PERSON], який рухався в зустрічному напрямку прямо та допустив з ним зіткнення, чим порушив вимоги пункту 16.6 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27.07.2017 року (а.с.8) відповідача [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. на користь держави. Відповідно до вимог ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як встановлено в судовому засіданні, в результаті вчинення відповідачем [PERSON] дорожньо-транспортної пригоди позивачу завдано збитків, оскільки пошкоджено транспортний засіб. Відповідно до полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АК №6486791 від 26.04.2017 року, який виданий [PERSON] «Європейський страховий альянс» (а.с.46), на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоровю становить 200000 грн., за шкоду, заподіяну майну становить 100000 грн., розмір франшизи становить 510 грн. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. \~\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, договір оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. \~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно зі ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. \~\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Виходячи з наведеного, законодавець не повязує право на відшкодування, завдане майну, саме з правом власності. Наявність права користування та володіння майном є достатніми для отримання такого відшкодування. \~\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~За вимогами ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається за реальною вартістю втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст.22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Частиною 3 ст.386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого. Згідно зі ст.12 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Відповідно до\~ст.22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому\~\~цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з\~\~урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством,\~\~включаючи\~\~витрати\~\~на\~\~усунення пошкоджень, зроблених\~\~навмисно\~\~з\~\~метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував\~\~транспортним\~\~засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. \~ \~ \~ \~Суд вважає, що посилання представника відповідача [PERSON] «Європейський страховий альянс» на те, що позивач не є власником транспортного засобу, а тому не має права на відшкодування шкоди, є безпідставними, виходячи з наступного. Стаття 395 ЦК України визначає види речових прав на чуже майно, до яких належить право володіння. Речове право на чуже майно, як і право власності, носить абсолютний характер. Субєкт речового права на чуже майно вступає у відносини з усіма іншими субєктами,\~хто його оточує. Таким чином, абсолютний характер речового права проявляється в тому, що порушником речового права на чуже майно може бути будь-яка особа із числа тих, з ким він вступає у відносини. Відповідно до ст.396 ЦК України правила про захист права власності, які встановлені главою 29 ЦК України, поширюються на речові права власності на чуже майно. Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України. Факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права. Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо). Аналогічна позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 14.02.2018 року по справі №344/10730/15-ц. Відповідно до пункту 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року № 413 враховуючи, що відповідно до статей\~386, 395, 396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій Законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб). Як встановлено судом, позивач [PERSON] керував транспортним засобом з номерним знаком республіки Болгарія без доручення, на підставі документів, визначених п.2.1 Правил дорожнього руху України, а саме: посвідчення водія на право керування транспортним засобом та реєстраційного документа на транспортний засіб (а.с.10-11), а тому, суд вважає, що позивач мав право керувати вказаним транспортним засобом на відповідній правовій основі, має право вимоги до винної у ДТП особи та має право на відшкодування, заподіяної йому шкоди. Згідно з ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Таким чином, спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеної у постанові\~від 03.12.2014 року у справі № 6-183цс14. Відповідно до висновку №31/18 експертного дослідження з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Opel Zafira», н.з. ВР0688СА, від 01.03.2018 року (а.с.24-35) проведення належного (передбаченого виробником, відповідними ремонтними вимогами і нормативами, із заміною складників новими запчастинами), ремонтного відновлення досліджуваного автомобіля внаслідок його пошкодження в ДТП 09.07.2017 року є технічно можливим, але економічно недоцільним, оскільки вартість відновлювального ремонту після цього пошкодження перевищує його ринкову вартість на момент даного пошкодження, вартість матеріального збитку в України, завданого власнику нерозмитненого транспортного засобу марки «Opel Zafira», н.з. ВР0688СА, внаслідок пошкодження у ДТП 09.07.2017 року, станом на час завершення виконання цього дослідження становить 66780 грн., вартість після його пошкодження у ДТП в цінах станом на час виконання даного дослідження становить 18100 грн. 10.07.2017 року позивач звернувся до [PERSON] «Європейський страховий альянс» із письмовим повідомленням про подію, а в подальшому [PERSON], якому на підставі договору купівлі-продажу було відчужено транспортний засіб, звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування із наданням необхідних для здійснення страхового відшкодування документів. Однак, у встановлений Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк, страхове відшкодування виплачено не було. Відповідно до вимог ст. 30 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди, а тому, суд вважає, що з [PERSON] «Європейський страховий альянс» на користь позивача необхідно стягнути різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 48680 грн., задовольнивши в цій частині позовні вимоги. Відповідно до вимог п.п.14, 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» встановлено, що при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК України. З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, повязаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Суд вважає, що оскільки позивач в позовній заяві згідний з визнанням даного транспортного засобу фізично знищеним, вказані обставини також підтвердив представник позивача в судовому засіданні, а тому суд приходить до висновку, що позивачу необхідно відшкодувати повну вартість транспортного засобу в розмірі 66780 грн., а саме: з відповідача [PERSON] необхідно стягнути вартість транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 18100 грн., задовольнивши в цій частині позовні вимоги. Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 20.01.2016 року у справі №6-2808цс15 та від 14.09.2016 року у справі №6-725цс16, про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. \~ \~ \~ \~Що стосується витрат на проведення експертного автотоварознавчого дослідження в розмірі 1500 грн., то слід зазначити наступне. Відповідно до ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) повязані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) повязані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Як вбачається з матеріалів справи, витрати за проведення автотоварознавчого дослідження щодо оцінки матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Opel Zafira», реєстраційний номер [NUMBER], склали 1500 грн. (а.с.23), однак вказані витрати не належать до судових витрат, повязаних із розглядом судової справи, а тому не підлягають стягненню. Статтею 81 ЦПК України\~встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, повязаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобовязує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обовязок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29. За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин. Таким чином, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини та досліджені докази, суд приходить до висновку, що з [PERSON] «Європейський страховий альянс» на користь позивача необхідно стягнути різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 48680 грн., а з відповідача [PERSON] необхідно стягнути вартість транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 18100 грн., задовольнивши позовні вимоги. Крім того, суд вважає, що оскільки на користь позивача стягнуто повну вартість транспортного засобу в сумі 66780 грн., тому вказаний транспортний засіб, який є фізично знищеним, після сплати коштів необхідно передати відповідачу [PERSON] «Європейський страховий альянс», оскільки відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений, не зявлявся на проведення експертного автотоварознавчого дослідження та в судові засідання. Також, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути судовий збір в сумі 704,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved