Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, про стягнення заборгованості за житлово - комунальні послуги. В своєму позові просив суд, з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог, стягнути з відповідача - 99,08 грн. сума інфляційних нарахувань, 12,63 грн. - сума 3 % річних та судовий збір у розмірі 243,60 грн. Свої вимоги обґрунтовував тим, що відповідач будучи власником квартири, яка знаходиться у будинку, який обслуговує позивач, не оплачує комунальні послуги, незважаючи на наявність відповідного договору, також вимог закону відповідно до якого тягаря утримання майна покладається на власника. Враховуючи те, що у добровільному порядку відповідач не бажає сплатити заборгованість позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву, де просив справу розглядати у його відсутність, позовні вимог підтримав. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи судом повідомлена належним чином не з'явилась, надавши заяву, де просила справу розглядати у її відсутність, позовні вимог не визнала. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідач є власником квартири [ADDRESS] в м. Києві. 22.01.2003 року між відповідачем та ТОВ «Рада 2» було укладений договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території /а.с. 7-9/. Відповідно до умов договору, відповідач взяв на себе зобов'язання вносити передбачену договором плату за послуги не пізніше 20 числа наступного місяця, який слідує за розрахунковим. Згідно ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно п. 7 правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених ПКМУ від 08.10.1992 року № 572, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно наданих квитанцій /а.с.40,41/ відповідачка сплатила заборгованість за комунальні послуги 13.10.2014 року та 17.03.2015 року, а позовна заява надійшла до суду 29.04.2015 року. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, а тому не може бути стягнуто індекс інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, а тому в цій частині слід відмовити. Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги позивача є не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed