Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою. В позовній заяві він зіслався на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON] , [INFO] з 08.12.2000 року. Шлюб зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Покровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області 08.12.2000 року, актовий запис № 102, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 03.09.2019 року. Від шлюбу сторони спільних неповнолітніх дітей не мають. 06.09.2019 року позивач звернувся до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Васильківському, Межівському, Покровському районах ГТУЮ у Дніпропетровській області з метою розірвання шлюбу з [PERSON] , однак йому було відмовлено та роз`яснено, що відповідно п. 5.12, 5.14 Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні розірвання шлюбу за взаємною згодою подружжя у випадку, передбаченому ст. 106 СК України проводиться на підставі їх письмової заяви та передбачає особисту присутність подружжя або одного з них, а згода іншого на розірвання шлюбу має бути нотаріально засвідчена. Оскільки позивачем та відповідачкою вказані підстави не дотримані, то Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Васильківському, Межівському, Покровському районах ГТУЮ у Дніпропетровській області не може прийняти заяву та провести реєстрацію розірвання шлюбу. У зв`язку з чим, позивач вимушений звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу. Шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне проживання припинене з березня 2016 року. Причиною розпаду їхньої сім'ї є взаємна неприязнь, яка згодом переросла у психологічну несумісність, а також різні погляди на життя та ведення особистого господарства. Вважає, що примирення між ним та відповідачкою неможливе, так як шлюбні відносини та спільне проживання між ними припинені, сторони мають різні погляди на життя та ведення особистого господарства, а тому згідно ч. 2 ст. 112 СК України подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами суперечило б інтересам позивача. В зв`язку з чим, просить шлюб розірвати. Справу розглянуто згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України у відсутності представника позивача та третьої особи, які надіслали до суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності. Представник позивача [PERSON] [PERSON] позов підтримує, просить задовольнити. Третя особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Васильківському, Межівському, Покровському районах Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області рішення просить винести на розсуд суду. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, відзиву на позовну заяву не надала, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст. 280,287,288 ЦПК України - заочно. Представник позивача не заперечує проти винесення заочного рішення. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії повторного свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 08.12.2000 року, шлюб зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Покровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 102. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила своє прізвище « [PERSON] » (а.с.3). Судом було встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше сумісне життя і збереження сім`ї стало неможливим. Сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. У відповідності ч. 1 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Згідно зі ст.ст.110, 112 СК України та

Outcome: approved