Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення забо\-ргованості за наступними підставами. 24 березня 2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступни\-ком якого є АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] було укладено до\-говір про відкриття кредитної лінії № 10-725-038К (надалі кредитний дого\-вір) , згідно умов якого відповідач отримав кредит у сумі 235 000,00 доларів США 00 центів. Відповідно до умов кредитного договору відповідач зо\-бов'язався повернути кредит до 24 березня 2023 року та сплачувати відсотки - за користування кредитом, згідно графіку, який є невід'ємною частиною кре\-дитного договору. В порушення договірних умов та статей 52 6, 527, 530 ЦК України, відповідачем [PERSON] систематично не виконувалися належним чином зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користу\-вання ним. Заборгованість відповідача станом на 05 серпня 2011 року в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ складає 1 970 345 гривень 84 ко\-пійки, з них: 1 828 884 гривні 87 копійок - кредитна заборгованість, 105 7.72 гривні 40 копійок - непогашені проценти, 35 688, 57 - сума непога\-шеної пені. 24.03.2008 року з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором був укладений договір поруки № 10-725-038П між позива\-чем, відповідачем [PERSON] та [PERSON], відповідно до умов якого відповідач [PERSON] прийняла на себе зобов'язання відповіда\-ти перед позивачем у повному обсязі за своєчасне та повне виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідачів солі\-дарно на користь ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» загальну суму заборгованості по кредитному договору у розмірі 1 970 345,84 гривень, витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 700,00 гривен, а також витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 гривень. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, на позові наполягає. Представник відповідачки [PERSON] [PERSON] у судове засідання не зявився, заявою просить розглянути справу за його відсутності та відмовити у задоволені позовних вимог до відповідачки [PERSON], у звязку з закінченням дії договору поруки. У судове засідання відповідач [PERSON] не зявився з невідомих причин, не повідомивши суд про причини своєї неявки, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності чи заперечень проти позову не надіслав. Через неявку відповідача у судове засідання з невідомих причин, на підставі заяви позивача, у відповідності зі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. Згідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити по справі заочне рішення\~на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова, установа(кредитодавець) зобов'язується надати грошові з (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених у договорі: позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 24 березня 2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є АТ «Ванк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 10-725-038К (надалі кредитний вір), згідно умов якого відповідач отримав кредит у сумі 235\~000 доларів США 00 центів /а.с.3-5/. Відповідно до умов кредитного договору відповідач зобов'язався повернути кредит до 24 березня 2023 року та сплачувати відсотки за користування кредитом, згідно графіку, який є невід'ємною частиною кредитного договору. Згідно п.п. 3.2 кредитного договору відповідач зобов'язався щомісячно в термін з «26» по останнє число (включно) кожного місяця, здійснювати гашення заборгованості відповідно до Графіку зниження розміру заборгованості. У випадку невиконання відповідачем [PERSON] зобов'язань за кредитним договором, а саме - несвоєчасного або не в повному обсязі здійсни зарахувань грошових коштів на погашення заборгованості за кредитом або центами, позивач згідно п.3.4 кредитного договору має право достроково стягнути суму виданого кредиту, відсотків за користування кредитом та неустойки. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, я це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Як випливає з матеріалів справи, 24.03.2008 року в якості забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту був укладений договір поруки №10-725-038П між позивачем, відповідачем [PERSON] та [PERSON], відповідно до умов якого відповідач [PERSON] прийняла на себе зобов'язання відповідати перед позивачем у повному обсязі своєчасне та повне виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором/а.с.6/. Відповідно до ст. 553 ч.1 ЦК України поручитель за договором поруки поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Згідно ч.1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язані: забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитор як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. У зв'язку з тим, що відповідач [PERSON] всупереч п.п. 3.2 кредитного договору, порушує строки здійснення платежів, 14.08.2009 року позив направив відповідачам лист-претензію про дострокове погашення заборговано ті за кредитним договором, копія якої додана до матеріалів справи, яку відповідачі отримали 18.08.2009 року, що підтверджується копією поштового повідомлення /а.с.7/. Однак, як вбачається з розрахунку заборгованості по непогашеному кредиту та нарахованим процентам станом на 04 серпня 2011 року за відповідач мається заборгованість в загальному розмірі в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ - 1 970 345 гривень 84 копійки /а.с.9-12/. Заборгованість за кредитом рахувалася по офіційному курсу Долара США, який станом на 04.08.2011 року, складав 7,9712 грн. за 1 долар, що підтверджується довідкою № 235 від 04.08.2011 року / а.с. 13/. У відповідності до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням ношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно ч.1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайна ста\-вляться. - Порушенням зобов'язання, згідно вимог ст. 610 ЦК України, є його неви\-конання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). \~Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України,\~За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. \~Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. \~\~\~Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, установлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора на задоволення його вимог. Останнє означає, що строк поруки належить до преклюзивних строків, основна властивість яких, крім того, що їх сплив, на відміну від строків позовної давності, припиняє суб'єктивне право, полягає в тому, що вони не можуть бути призупинені, перервані чи відновлені. Такі строки також не можуть бути змінені за домовленістю сторін договору та їх настання припиняє права кредитора та обов'язок боржника за договором. \~\~\~\~Правила частини четвертої статті 559 ЦК України встановлюють припинення поруки як за договором із визначеним строком дії поруки, так і за договорами, в яких строк дії поруки або строк основного зобов'язання встановлений не був. \~\~\~\~Припинення поруки зі спливом строку, установленого в договорі поруки, означає, що кредитор позбавляється можливості звернутись із вимогою до поручителя про виконання його зобов'язання за договором поруки у зв'язку з припиненням такого зобов'язання поручителя. \~\~\~\~ За змістом речення першого та третього зазначеної статті кредитор повинен встигнути звернутись до поручителя з вимогою про виконання останнім свого обов'язку за договором поруки, у тому числі в примусовому порядку. \~\~\~\~ Разом із тим за змістом другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України у разі, якщо строк договору поруки не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить до поручителя вимоги. \~\~\~\~ Правова природа зобов'язання у всіх випадках, передбачених статтею 559 ЦК України, є тотожною. \~\~\~\~ Вимога кредитора до поручителя полягає в реальному виконанні зобов'язання за боржника, оскільки така вимога може бути заявлена лише в разі невиконання боржником своїх зобов'язань та настання строку виконання основного зобов'язання. \~\~\~\~ Виходячи з тотожної природи зобов'язань, які регулюються реченнями першим і третім частини четвертої статті 559 ЦК України та реченням другим частини четвертої цієї статті, правову конструкцію частини четвертої статті 559 ЦК України, викладену в одному абзаці, ототожнює правову природу усіх зобов'язань, преклюзивність строку дії договору поруки, необхідно дійти висновку, що такою вимогою може бути лише позов, заявлений кредитором до поручителя в судовому порядку, оскільки пред'явлення іншої вимоги суперечить правовій природі поруки як строкового зобов'язання. Пунктом 3.4 кредитного договору від 24.03.2008 року передбачено, що кредитор має право вимагати дострокового повернення кредитних ресурсів, сплати нарахованих процентів по них, неустойки відповідно до умов цього договору. Згідно з п. 2.1 договору поруки від 24.03.2008 року в разі невиконання боржником зобовязань за кредитним договором\~ боржник та поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники. Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків. Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. У звязку з порушенням боржником виконання зобовязання за кредитним договором банк відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України і пункту 3.4 кредитного договору використав право достроково стягнути з позичальника та поручителя заборгованість за кредитним договором, надіславши відповідачу [PERSON] 25.03.2009 року претензію-повідомлення (вимогу) про дострокове повернення всієї суми кредиту й повязаних із ним платежів, при цьому доказів отримання відповідачем [PERSON] аналогічної вимоги у матеріалах справи не маєьтся. Отже, предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання й був зобовязаний предявити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати. Таким чином, у разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобовязання передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати і цей строк закінчився 26.09.2009. ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулось до Мелітопольського міськрайоного суду з позовом до відповідачів 08.08.2011 р./а.с.1/, тобто з пропуском строків звернення з вимогою до поручителя. \~ Сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся до поручителя з позовом. \~Отже, непред'явлення кредитором позовної вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов'язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов'язанням. Звернення до суду після спливу передбаченого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку є підставою для відмови в позові у зв'язку з припиненням права кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя. Ця правова позиція висловлена в постанові Верховного суду України від 21 січня 2015\~ року у справі № 6-190цс14. На підставі викладеного суд приходить до висновку про те, що у судово\-му засіданні було встановлено факт невиконання відповідачем зобов'язання за договором про відкриття кредитної лінії № 10-725-038К від 24.03.2008 року, тому, у відповідності до умов вказаних договорів, стягненню на користь позивача з відповідача [PERSON] підлягає заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 970 345 гривень 84 коп., з них: 1 828 884 гривні 87 копійок - кредитна заборгованість, 105 772 гривні 40 копійок - непогашені проценти, 35 588, 57 - сума непогашеної пені. Вимоги позивача до відповідача [PERSON] поручителя за договором №10-725-038П від 24.03.2008 задоволенню не підлягають у звязку з пропуском позивачем шестимісячного строку звернення до поручителя після зміни кредитором строку виконання зобовязання шляхом надсилання позичальнику [PERSON] листа про дострокове повернення грошових коштів за кредитним договором.

Outcome: partial