Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу автомобіля укладеного 02.04.2015 року між [PERSON] та [PERSON] дійсним, визнання за ним права власності на автомобіль марки ЗАЗ Daewoo Т13110 2005 року випуску, реєстраційний номер АО 9739 АВЕ, колір зелений шасі №Y6DТ1311050249442, тип ТЗ легковий седан В та звільнення його з-під арешту. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 02.04.2015 року він придбав у відповідача [PERSON] автомобіль марки ЗАЗ Daewoo Т13110 2005 року випуску, реєстраційний номер АО 9739 АВЕ. Однак у зв»язку з важким фінансовим станом ними не проведено необхідну реєстрацію у відділенні МРЕВ ДАІ м.Виноградів, натомість громадянином [PERSON] видано на його ім»я генеральну довіреність на транспортний засіб з усіма належними правами, в тому числі купівлі-продажу та використання автомобіля за межами України. Зазначений автомобіль належав громадянину [PERSON], від імені якого діяв [PERSON] В результаті укладеного між позивачем та [PERSON] договору позивач передав відповідачу кошти та отримав автомобіль та реєстраційні документи на нього. Договір купівлі-продажу вказаного транспортного засобу відповідачем не був укладений у письмовій формі. В підтвердження того факту, що даний автомобіль позивачем придбано є те, що з моменту видачі довіреності і по теперішній час він постійно володіє та використовує даний транспортний засіб. Враховуючи наявність між позивачем та відповідачем [PERSON] досягнутої згоди щодо усіх істотних умов договору, позивач вважає, що відбулося фактичне виконання договору - відповідач передав автомобіль та реєстраційні документи на нього, позивач його прийняв і сплатив його вартість. Позивач вважає право власності на автомобіль набутим правомірно. Крім того на даний час відділом ДВС Виноградівського РУЮ накладено арешт на транспортний засіб в межах виконання судових рішень, де відповідачем по справі є [PERSON], а позивач жодним чином не має відношення до його боргових зобов»язань. За таких обставин позивач просив задовольнити його позовні вимоги та визнати за ним право власності на вказаний автомобіль, та зняти з нього арешт та заборону на відчуження. В судове засідання позивач [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, причини неявки суду не відомі, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом публікації оголошення в газеті «Новини Закарпаття» №29 (4494) від 15.03.2016 року, однак причини його неявки суду не відомі. Представник ВРЕВ ДАІ м.Виноградів в судове засідання не з»явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду невідомі. Представник РВ ДВС Виноградівського районного управління юстиції в судове засідання не з»явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду невідомі. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе відповідно до ст. 169 ч. 4 ЦПК України, виходячи з наявних у справі даних про права і взаємовідносини сторін, провести заочний розгляд справи, у відсутності відповідачів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що 02.04.2015 року позивач придбав у відповідача [PERSON] автомобіль марки ЗАЗ Daewoo Т13110 2005 року випуску, реєстраційний номер АО 9739 АВЕ, колір зелений шасі №Y6DТ1311050249442, тип ТЗ легковий седан В. Однак у зв»язку з важким фінансовим станом ними не проведено необхідну реєстрацію у відділенні МРЕВ ДАІ м.Виноградів, натомість громадянином [PERSON] видано на його ім»я генеральну довіреність на транспортний засіб з усіма належними правами, в тому числі купівлі-продажу та використання автомобіля за межами України. Зазначений автомобіль належав громадянину [PERSON], від імені якого діяв [PERSON] В результаті укладеного між позивачем та [PERSON] договору позивач передав відповідачу кошти та отримав автомобіль та реєстраційні документи на нього. Договір купівлі-продажу вказаного транспортного засобу відповідачем не був укладений у письмовій формі. В підтвердження того факту, що даний автомобіль позивачем придбано є те, що з моменту видачі довіреності і по теперішній час він постійно володіє та використовує даний транспортний засіб. Враховуючи наявність між позивачем та відповідачем [PERSON] досягнутої згоди щодо усіх істотних умов договору, позивач вважає, що відбулося фактичне виконання договору - відповідач передав автомобіль та реєстраційні документи на нього, позивач його прийняв і сплатив його вартість. Позивач вважає право власності на автомобіль набутим правомірно. Крім того на даний час відділом ДВС Виноградівського РУЮ накладено арешт на транспортний засіб в межах виконання судових рішень, де відповідачем по справі є [PERSON] У відповідності до ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У відповідності до положень ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Фактично спільні дії сторін та складені документи були направлені на зміну власника, а також нотаріально видана довіреність забезпечувала позивачу повне розпорядження вказаним транспортним засобом як набувачем. Відповідно до ч. 2 ст. 235 ЦК України якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. У відповідності до положень ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Беручи до уваги наведене, та те, що між сторонами досягнуто згоди щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами наявними в матеріалах справи, і відбулося повне виконання договору: тобто відповідач [PERSON] передав, а позивач [PERSON] прийняв автомобіль та оплатив за нього обумовлену суму, суд вважає, що право позивача підлягає захисту шляхом визнання дійсним даного договору купівлі-продажу автомобіля. Визнання договору купівлі-продажу автомобіля дійсним тягне за собою визнання права власності на автомобіль за позивачем, оскільки право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 391 ЦК України особа має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпоряджатися своїм майном. Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту. Отже, визнання права власності на транспортний засіб за позивачем тягне за собою звільнення з-під арешту вказаного автомобіля, оскільки позивач [PERSON] не має жодного відношення до боргів [PERSON] та не несе відповідальності за його зобовязанням У відповідності до положень ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів і вважається набутим правомірно якщо інше не встановлено законом, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оцінивши в сукупності здобуті по справі докази, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому їх слід задовольнити в повному обємі. Враховуючи викладене та

Outcome: approved