Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, відділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції в Одеській області, який заявою від 28.08.2014 року уточнив та просить зняти арешт з автомобіля марки «ЗАЗ 110307», 2006 року випуску, кузов № [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], накладений постановами другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 25.03.2011 року та постановою відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області від 19.02.2014 року, мотивуючи тим, що 25.03.2008 року [PERSON], який діяв в інтересах [PERSON] на підставі довіреності, продав, а позивач купив автомобіль марки «ЗАЗ 110307», 2006 року випуску, кузов № [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], для проведення перереєстрації автомобіля в 2010 році позивач звернувся до органів РЕВ ДАІ Одеської області та йому було відмовлено у знятті транспортного засобу з реєстрації, у звязку із тим, що на підставі виконавчого листа, виданого 15.11.2010 року Малиновським районним судом м. Одеси, постановою другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції на вищезазначений автомобіль накладено арешт. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.04.2012 року було визнано за [PERSON] право власності на автомобіль марки «ЗАЗ 110307», 2006 року випуску, кузов № [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER] та було знято арешт з автомобілю марки «ЗАЗ 110307», 2006 року випуску, кузов № [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], накладений постановою другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 25.05.2011 року. Однак, постановою відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області від 12.02.2014 року було накладено арешт на майно [PERSON] та оголошена заборона на його відчуження. Для вирішення питання щодо зняття арешту з майна боржника позивачу було рекомендовано звернутися до суду. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. В судове засідання представник відділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції в Одеській області не зявився, про розгляд справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. В судове засідання представник другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції в Одеській області не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. В судове засідання представник третьої особи ПАТ «[PERSON] [PERSON]» не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Вислухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.04.2012 року, яке набрало законної сили 04.05.2012 року, було встановлено, що 25.03.2008 року між [PERSON], який діяв за довіреністю від імені [PERSON], та [PERSON], фактично був укладений договір купівлі продажу транспортного засобу автомобіля «ЗАЗ 110307» 2006 року випуску, кузов № [NUMBER]. Вказаний договір вони оформили шляхом складання 25.03.2008 року письмової розписки, згідно якої [PERSON] отримав повний розрахунок за продаж зазначеного автомобіля у розмірі 23000 грн. Вищезазначеним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.04.2012 року був визнаний дійсним договір купівлі продажу автомобіля «ЗАЗ 110307» 2006 року випуску, кузов № [NUMBER], укладений між [PERSON], який діяв за довіреністю від імені [PERSON], та [PERSON], було визнано за [PERSON] право власності на автомобіль «ЗАЗ 110307» 2006 року випуску, кузов № [NUMBER], державний номер [NUMBER] та знято арешт з автомобіля «ЗАЗ 110307» 2006 року випуску, кузов № [NUMBER], державний номер [NUMBER], накладений постановою другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 25.05.2011 року. В судовому засіданні було встановлено, що 28.03.2013 року Малиновським районним судом м. Одеса був виданий дублікат виконавчого листа № 2-1990/10, згідно якого було стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «[PERSON] [PERSON]» заборгованість за кредитним договором № 014/0027/74/7136 від 12.03.2007 року у розмірі 3253402 грн. 06 коп. Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 25.03.2011 року було накладено арешт на все майно, що належить [PERSON], а саме на транспортний засіб марки «ЗАЗ 110307», 2006 року випуску, кузов № [NUMBER], державний номер [NUMBER]. 19.02.2014 року старшим державним виконавцем відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області [PERSON] було відкрито виконавче провадження, що підтверджено відповідною постановою про відкриття провадження. Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 19.02.2014 року було накладено арешт на все майно боржника [PERSON]. Згідно повідомлення УДАІ ГУМВС України в Одеській області на транспортний засіб марки «ЗАЗ 110307», державний номер [NUMBER], тип кузова комбі, номер двигуна [NUMBER], номер кузова [NUMBER] був накладений арешт. Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і спірне майно дійсно належить позивачу на праві власності, у звязку з чим вважає за необхідне звільнити його з-під арешту.

Outcome: approved