Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом з урахуванням заяви про уточнення вимог і свої вимоги обґрунтовує тим, що згідно наказу №732/Вк від 24.01.2017 року він з 24.01.2017 року був звільнений з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником умов колективного договору на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України. Підставою для його звільнення стала систематична затримка виплати заробітної плати відповідачем. Так, згідно квитанції розрахунку заборгованості із заробітної плати за січень 2017 року, заборгованість підприємства перед ним із оплати заробітної плати та інших виплат в січні 2017 року (тобто на момент звільнення) з вирахуванням належних до сплати податків складає 21132,52грн. В силу ч.1 ст.116 КЗпП України про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Із вищевказаної квитанції неможливо встановити точний склад нарахованої заборгованості, вона не містить необхідних реквізитів, зокрема не засвідчена підписом уповноваженої особи, печаткою. Належного документу на підтвердження точної суми заборгованості на усну вимогу позивача відповідачем надано не було, у зв'язку з чим з метою встановлення даних обставин, що мають значення для розгляду справи, до позову додається клопотання про витребування у Відповідача відповідних доказів. Згідно ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Всупереч вимогам вищевикладених норм, виплата нарахованої йому суми заборгованості в розмірі 21132,52грн. ні в день звільнення, ні станом на день подання цього позову, відповідачем не проведена. Сума заборгованості виплачена 04.10.2017 року. У зв'язку із затримкою виплати заробітної плати та вихідної допомоги з відповідача на його користь належить стягнути наступні суми: середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні з 25.01.2017 року на час постановлення рішення згідно з ст.117 КЗпП України, компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з порушення строку її виплати. Компенсація втрати частини доходів становить 561грн.05коп. Незаконні дії відповідача, значна, більше восьми місяців затримка виплати заробітної плати, внаслідок чого він вимушений був звільнитися з роботи, затримка розрахунку при звільненні призвели до його моральних страждань. Він вимушений був звільнитися з постійного місця роботи, на якому працював 20 років поспіль, у зв'язку з чим втратив нормальні життєві зв'язки та усталений спосіб життя. У зв'язку із значною затримкою виплат належних йому сум він позбавився єдиного джерела доходу та не мав власних коштів для існування. Для відновлення своїх порушених прав він мав докласти значних моральних зусиль та фінансових затрат, а саме шукати представника, збирати необхідні документи та звертатись до суду. Все це також негативно впливає на стан його здоров'я та завдає йому моральних страждань. Свої душевні страждання внаслідок протиправних дій відповідача він оцінює із розрахунку 2000,00грн. за кожен місяць затримки виплати заробітної плати, що за період повних восьми місяців (з січня 2017 року по серпень 2017 року включно) становить 16000грн., які просить стягнути з відповідача як грошове відшкодування моральної шкоди. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» на його користь 561,05грн. компенсації втрати частини доходів, 16000грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди; середній заробіток за весь період затримки розрахунку відповідача з ним при звільненні з 25.01.2017 року по день постановлення рішення суду, а також стягнути вартість понесених судових витрат на оплату послуг адвоката з представництва інтересів та захисту прав під час вирішення даної справи в сумі 4000грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю та просив справу розглядати без його участі. У судове засіданні представник відповідача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надано заперечення на позов, в якому зазначено, що Товариством виплачена заробітна плата позивачу у повному обсязі в сумі 21132грн., 52коп., у тому числі сума компенсації втрати частини доходів у сумі 436грн. 94коп. Відображена у Довідці середньоденна заробітна плата складала 196грн. 63коп. зазначена без утримання ПДФО та військового збору, отже у разі стягнення з Товариства на користь Позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні із загальної суми такого стягнення необхідно утримувати ПДФО та військовий збір. Товариство вважає за необхідне повідомити, що згідно наказу від 21.03.2014 року №75 в Товаристві встановлений режим неповного робочого, а саме триденний робочий тиждень з робочими днями: понеділок, вівторок, середа. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Середньоденна (середньогодинна) заробітна визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. З огляду на викладене при обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень Порядку. Таким чином, кількість робочих днів для обчислення стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні для позивача необхідно виходити із робочих днів, встановлених наказом Товариства від 21.03.2014 року №75 (понеділок, вівторок, середа), яка на 04.10.2017 року (день фактичної оплати боргу) з 25.01.2017 року (день наступний за днем звільнення позивача з Товариства) складе 102 робочих днів. Середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні складає 20056,26грн. Крім того, Товариство заперечує проти позовних вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, оскільки у позовній заяві позивач вказує на спричинення йому моральної шкоди, не надаючи при цьому будь-яких доказів на підтвердження цього. Крім того, позивач був звільнений за ч.3 ст.38 Кодексу законів про працю у зв'язку із невиконанням власником умов колективного договору щодо оплати праці. При звільненні за вказаною статтею передбачено виплату трьох середньомісячних заробітних плат (вихідної допомоги відповідно до ст.44 КЗпП України), яка, без відрахувань ПДФО та військового збору, склала 12977грн. 71коп. Також, у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні позивач вимагає стягнути середній заробіток який, без відрахувань ПДФО та військового збору, становитиме 20056,26грн. На думку Товариства вищезазначені грошові виплати, в повній мірі компенсують негативний аспект затримки виплати заробітної плати Позивача, яка на день звільнення (без вихідної допомоги) складала 8154грн. 81коп. Щодо стягнення витрат на правову допомогу, то відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), а також документи, що свідчить про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Таким чином, до складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною або її представником витрати. Тобто, судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони фактично сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами. Позивачем не доведено факт сплати суми судових витрат на правову допомогу. Розгляд справи просили провести без представника відповідача. Суд, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав: Судом встановлено, що позивач [PERSON] працював в ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання». Згідно наказу №732/Вк від 24.01.2017 року позивач з 24.01.2017 року був звільнений з ПАТ «СМНВО» за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником умов колективного договору на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України. Викладені обставини підтверджуються копією трудової книжки позивача [PERSON] (а.с.5-6). Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В день звільнення позивачу виплата всіх сум, що належать йому від підприємства здійснена не була. Відповідно до довідки від 11.12.2017 року №16-07/1588 заробітна плата в сумі 21132грн. 52коп. була виплачена [PERSON] 04.10.2017 року через кассу ПАТ касовий ордер №6249 від 04.10.2017 року. З довідки Товариства та письмових пояснень Товариства вбачається, що сума вихідної допомоги позивачу становить 12977,71грн., сума боргу з заробітної плати 8154,81грн., всього 21132,52грн. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України). Судом встановлено, що в день звільнення [PERSON] ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» не виплатило належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України, що визнано відповідачем. Відповідно до Наказу № 75 від 21.03.2014 року у ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» з 26.05.2014 року встановлено всім працівникам робочу неділю з режимом роботи 3 робочі дні: понеділок, вівторок, середа. Згідно з довідкою Товариства від 11.12.2017 року №16-07/1588 середньоденна заробітна плата позивача становить 196грн.63коп. Період затримки розрахунку при звільненні позивачу на дату виплати заробітної плати, тобто з 25.01.2017 року по 04.10.2017 року ) становить 102 робочих днів (січень 3, лютий 12, березень 12, квітень 11, травень 12, червень 10, липень - 13, серпень 14, вересень - 12, жовтень 3), а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 20056грн. 26коп. (196,63х102 = 20056грн. 26коп.). Згідно з Порядком проведення компенсації громадянами втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою КМУ від 21.02.2001 року №159, компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог. Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення компенсації втрати частини заробітної плати за період з лютого по серпень 2017 року включно в сумі 561грн.05коп., виходячи з заборгованості по заробітній платі в сумі 8154грн.81коп. Компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків виплати становить 561,05грн. згідно з розрахунком представника позивача, який проведений відповідно до вимог Порядку проведення компенсації громадянами втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою КМУ від 21.02.2001 року №159. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи характер та обсяг страждань [PERSON], тривалість вимушених змін у його життєвих стосунках та їх негативні наслідки внаслідок невиплати заробітної плати з вини відповідача протягом тривалого часу, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача у розмірі 500грн. Суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково - стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 25.01.2017 року по 04.10.2017 року включно у сумі 20056грн. 26коп., 561грн.05коп. компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків виплати та 500грн. у відшкодування моральної шкоди. Стосовно стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 4000грн. Згідно з Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій (640грн. за 1 годину роботи). Безпосередньо в суді першої інстанції представник позивача адвокат [PERSON] приймав участь в трьох судових засіданнях, загальна тривалість яких становила 10 хвилин. Тобто, за участь в судових засіданнях обгрунтованим є розмір витрат 106грн. Представником позивача адвокатом [PERSON] були вчинені інші дії, необхідні для розгляду справи, а саме складання і подання позову до суду, і відповідно суд вважає, що є обгрунтованим розмір таких витрат за 2 години роботи адвоката 1280грн. (640грн.х2год.=1280грн.). Отже, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 1386грн. в відшкодування витрат на правову допомогу (1280грн.+106грн.=1386грн.). Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1280грн. (640грн. за вимогу майнового характеру + 640грн. за вимогу немайнового характеру).

Outcome: partial