Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, третьої особи про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO], за кордон без дозволу (згоди) матері, [PERSON], до повноліття дитини. Також просить дозволити [PERSON] або його офіційному представникові, без згоди матері, [PERSON], оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітнього [PERSON], [INFO], за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя до досягнення повноліття останнім. Крім того, просить допустити негайне виконання рішення суду. Позов мотивує тим, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі, однак остання не надає згоди на виїзд їх спільній дитині за кордон разом з позивачем і не дає дозволу для оформлення необхідних документів для цього. Як на підставу задоволення вимог вказує на положення ст.ст. 4, 7 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст.ст. 160, 185 СК України, п. 3, 16, 18 Правила оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року № 231, ст.ст. 3, 6 Конвенції про права дитини. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON], який діяв на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 24 січня 2014 року позов підтримали з мотивів викладених в ньому, та пояснили, що позовні вимоги щодо виїзду дитини за кордон підтримують тільки в частині надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO], за кордон без дозволу (згоди) матері, [PERSON], до повноліття дитини разом з батьком, позивачем у справі. Просили позов задовольнити. Відповідач в судові засідання 8 і 24 вересня 2014 року не з'явилася, хоча належним чином повідомлялася про час та місце їх проведення, про причини неявки суду не повідомила. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі та при вирішенні справи покладається на розсуд суду (а.с. 17). За таких обставин, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності відповідача та представника третьої особи, та постановити заочне рішення на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи, відносно чого позивач і його представник не заперечили. Заслухавши пояснення позивача та його представника, перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з таких мотивів. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19 вересня 2008 року вбачається, що сторони [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO] (а.с. 6). З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 13 січня 2007 року вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], відповідач не надає дозволу позивачу на виїзд за межі України їхньому сину та для оформлення необхідних для цього документів. Згідно з ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до ст.ст. 3, 6 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Згідно ст.ст. 7, 155 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Пункт 18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року № 231 регламентує, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Для дітей віком від 14 до 18 років у заяві зазначається відсутність обставин, що обмежують згідно із законодавством право їх виїзду за кордон. У відповідності до ч. 4 п. 4 Порядку провадження за заявами про оформлення паспортів громадянина України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 21 грудня 2004 року № 1603 за наявності заперечень батьків або законних представників неповнолітніх дітей, які залишаються в Україні, паспорт / проїзний документ оформлюється на підставі рішення суду. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку про часткову підставність позовних вимог, та вважає за необхідне надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України [PERSON], [INFO], разом із батьком [PERSON] без дозволу (згоди) матері, [PERSON], до досягнення повноліття, а також дозвіл [PERSON] без згоди матері, [PERSON], оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітнього, за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя до досягнення дитиною повноліття. Суд задовольняючи позов, надає дозвіл на тимчасовий виїзд дитини за кордон, у зв'язку з тим, щоб відповідач [PERSON] не була позбавлена права та можливості брати участі у вихованні своєї дитини. В частині позовних вимог щодо супроводу дитини за кордон представником позивача суд відмовляє, оскільки стороною позивача дана вимога не підтримана в судовому засіданні, крім того, не вказано конкретної особа, яка може супроводжувати дитини за кордон, що позбавляє суд можливості вирішити це питання. Крім того, щодо допущення негайного виконання рішення суду, то суд також приходить до переконання, що така вимога до задоволення не підлягає, оскільки в ст. 367 ЦПК України не передбачено можливості допустити негайне виконання рішення суду в даній категорії справ.

Outcome: partial