Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про зняття арешту з нерухомого майна, а саме квартири, площею 28,50 м. кв. за адресою: [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON], на яку накладено арешт постановами державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції від 02.04.2009 року, від 14.04.2010 року та постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області від 18.01.2010 року. В обґрунтування позову зазначив, що вказана квартира перебуває у позивача в іпотеці. Постановами державного виконавця накладено арешт на все майно [PERSON], що унеможливлює реалізацію предмета іпотеки, а саме квартири [ADDRESS], і погашення заборгованості за рахунок її продажу. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 23.01.2013 року №2506/7525/2012 задоволено позовні вимоги банку, та звернуто стягнення на предмет іпотеки та надано право продажу нерухомого майна в рахунок погашення заборгованості. (а.с. 7-9) Сторони в судове засідання не з'явились, представник позивача подав заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про причини неявки не повідомили. Від Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області на адресу суду надійшла заява з проханням розглядати справу без участі представника відділу, у вирішенні питання про зняття арешту з майна поклались на розсуд суду. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності осіб, що не з'явилися. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 28.03.2008 року сторони уклали кредитний договір відповідно до якого позивач надав співвідповідачеві у тимчасове користування грошові кошти в розмірі 59280,00 доларів США. З метою забезпечення належного виконання умов кредитного договору між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки, згідно якого [PERSON] надала в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру загальною площею 28,50 кв. м. за адресою : [ADDRESS]. Постановами державного виконавця Деснянського відділу ДВС Чернігівського міського управління юстиції від 14.04.2010 року, 02.04.2009 року та постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області 18.01.2010 року на все майно, яке належить на праві власності [PERSON] накладено арешт. Заборгованість за кредитним договором станом на 09.09.2013 року в сумі 134089, 99 доларів США, в рахунок якої квартира [ADDRESS] передана в іпотеку, не погашена. Відповідно до положень частин 1, 2 статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Відповідно до ч. 3 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Системний аналіз зазначених положень Закону дає суду підстави для висновку, що безпосереднє зняття арешту з майна здійснюється за постановою державного виконавця, яка приймається на підставі відповідного рішення суду. Право зняття арешту з майна належить лише державному виконавцю того органу державної виконавчої служби, який цей арешт накладав. Вимога позивача про зняття арешту з квартири накладеного постановами державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції від 14.04.2010 року, 02.04.2009 року та Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області від 18.01.2010 року підлягає задоволенню.

Outcome: approved