Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що відповідно до укладеного договору №DNU0GK00001618 від 30 квітня 2008 року [PERSON] отримала кредит в розмірі 236317 грн. 83 коп. на термін до 30 квітня 2023 року, та зобовязалася повернути його та сплатити відсотки за користування кредитними коштами строки та в порядку встановленому кредитним договором. Відповідачка свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконувала, у звязку з чим станом на 10 січня 2018 року виникла заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 2147530 грн. 59 коп., з яких 152885 грн. 79 коп. заборгованість за кредитом, 452363 грн. 68 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 89876 грн. 47 коп. заборгованість по комісії, 1452404 грн. 65 коп. заборгованість по пені, від сплати яких відповідачка ухиляється, від сплати яких відповідачка ухиляється, у звязку з чим позивач змушений звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором в примусовому порядку. Оскільки законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення в повному обсязі суми заборгованості, тому прохають стягнути з відповідачки лише заборгованість за кредитом в розмірі 152885 грн. 79 коп. Представник позивача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с. 37), у судове засідання не зявився, надав суду клопотання згідно якого просить суд про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, у випадку неявки відповідача не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 20). Відповідачка, яка про час та місце розгляду справи повідомлена за зареєстрованим місцем свого проживання (а.с. 38-39), в судове засідання не зявилася причини неявки суду не повідомила. У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст. 247, ст. 280 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та за письмовою згодою позивача у порядку спрощеного позовного провадження при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання і право на яку згідно ст. 550 ЦК України виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обовязків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однією із різновидностей зобовязання є кредитний договір, який укладається між сторонами відповідно до вимог ст.ст. 1046-1050, 1054-10561 ЦК України та відповідно до ст. 629 цього Кодексу є обовязковим до виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 1054 та ч. 1 ст. 1055 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит, при цьому кредитний договір укладається в письмовій формі. Судом встановлено, що 30 квітня 2008 року між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», як позикодавцем, та відповідачкою укладено кредитний договір №DNU0GK00001618, за яким остання отримала кредит в розмірі 236317 грн. 83 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,67% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом строком на 15 років з кінцевим терміном повернення 30 квітня 2023 року (а.с. 10, 11, 12). Відповідно до умов зазначеного договору про надання кредиту на придбання нерухомості, позивач зобовязався надати відповідачці кредит, а відповідачка зобовязалася повернути кредит до 30 квітня 2023 року шляхом сплати в період з 21 по 28 число кожного місяця на користь банку щомісячного платежу в розмірі 4343 грн. 72 коп., згідно графіку погашення кредиту, сплачуючи кредит, відсотки за користування кредитом, а також комісію та інші платежі, визначені п.5 кредитного договору. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що за формою та змістом зазначений кредитний договір між сторонами було укладено відповідно до вимог ст.ст. 626, 638, 639, 1046-1050, 1054-10561 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів. Відповідачка [PERSON] в порушення умов договору не виконала взяті на себе грошові зобовязання та не виплатила кредит у встановлений строк в повному обсязі, в звязку з чим станом на 10 січня 2018 року виникла заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 2147530 грн. 59 коп., з яких 152885 грн. 79 коп. заборгованість за кредитом, 452363 грн. 68 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 89876 грн. 47 коп. заборгованість по комісії, 1452404 грн. 65 коп. заборгованість по пені, а вказане свідчить про те, що у відповідачки виникла прострочена заборгованість, на яку позивачем нараховані відсотки, пеня, комісія за порушення умов договору, проте позивач при зверненні з позовом до суду, прохає стягнути з відповідачки 152885 грн. 79 коп. заборгованість за кредитом, що вбачається з наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості (а.с. 5-9). Таким чином, аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідачки за кредитним договором №DNU0GK00001618 від 30 квітня 2008 року заборгованості у загальній сумі 152885 грн. 79 коп., є обґрунтованими та у відповідності до ст.ст. 611, 615 ЦК України підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у звязку із задоволенням позовних вимог, з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача судовий збір сплачений ним під час звернення з позовом до суду у розмірі, пропорційно до задоволених вимог (а.с. 1, 2). На підставі викладеного,

Outcome: approved