Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього заборгованості за договором позики. У підтвердження своїх позовних вимог зазначає, що між ним та відповідачем 14 вересня 2017 року було укладено договір позики на суму 2000 доларів США, що станом на 14.09.2017 року за офіційним курсом Національного Банку України становило 52159 гривень, строком повернення 30.10.2017 р. На підтвердження договору позики відповідач надав йому розписку, у якій зобов'язався повернути борг до 30.10.2017 року. Однак, до вказаного строку відповідач грошові кошти не повернув. У зв'язку з цим, позивач просить стягнути з відповідача борг в розмірі 52159 грн., 3 % річних в розмірі 695 грн. та інфляційні збитки в розмірі 2440 гривень, а взагалі 55294 гривні, а також судові витрати. Позивач у судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти позову не заперечував, наголосив, що у зв'язку зі складним матеріальним становищем не може повернути борг. Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами було укладено договір позики від 14 вересня 2017 року, відповідно до якого відповідач взяв в борг у позивача 2000 доларів США, що підтверджується розпискою відповідача, в якій відповідач зобов'язався повернути вищевказану суму до 30.10.2017 року. Але до теперішнього часу свої зобов'язання в повному обсязі не виконав. Згідно зі змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як передбачено ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як передбачено ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У зв'язку з тим, що відповідач дотепер не повернув позивачу позичені в нього гроші в розмірі 2000 доларів США, тому суд вважає за необхідне стягнути борг за договором позики від 14 вересня 2017 року , що в перерахунок в гривневий еквівалент становить 52159,00 грн., 3% річних за період з 30.10.2017 року по 10.04.2018 року в розмірі 695 грн. Згідно ст. 141 ЦПК України суд вважає. Що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 704,80 грн. В частині позовних вимог про стягнення інфляційних збитків, позов задоволенню не підлягає, оскільки індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні, то норми частини 2 стані 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням установленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення виконання грошового зобов'язання, визначеного договором у гривні, проте у спірних правовідносинах між сторонами зобов'язання визначено в доларах США.

Outcome: partial