Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~В позові вказав, що йому на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 23.05.1994 року на праві спільної часткової власності належить 1/4 частина квартири [ADDRESS] . Співвласниками зазначеної квартири є треті особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яким належить по 1/4 частині квартири, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Відповідачі є членами його сім`ї: [PERSON] дружина, [PERSON] та [PERSON] діти. В 2018 року вони виїхали з квартири до Російської Федерації, вивезли всі свої речі, витрат по оплаті житлово-комунальних послуг не несуть, однак до теперішнього часу перебувають на реєстраційному обліку в спірній квартирі. Перебування відповідачів на реєстраційному обліку в належному позивачці житлі створює перешкоди у здійсненні нею права власності, спричиняє збитки через необхідність сплати житлово-комунальних послуг виходячи із кількості зареєстрованих осіб, тому вона просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування зазначеною квартирою, оскільки вони не мешкають в ній без поважних причин понад встановлені законом строки. Ухвалою судді від 16.10.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження. Позивач до суду не з`явився, від представника позивача надійшла заява, яка містить прохання про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позову наполягає у повному обсязі, надав згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач, належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, до суду не з`явилася з невідомих причин. У відповідності до ст.. 178 ЦПК України відзив на позов не надала. Треті особи, належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, до суду не з`явилися з невідомих причин, будь-яких заяв не надали. Представник третьої особи - органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району до суду не з`явився, надавши письмове звернення, яке містить прохання про розгляд справи без його участі, надав суду акт обстеження спірної квартири, з якого вбачається, що відповідачка та діти в спірній квартирі не мешкають, їх особисті речі в квартирі відсутні. У відповідності до ст.ст. 221, 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Судом встановлено, що позивачу на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 23.05.1994 року на праві спільної часткової власності належить 1/4 частина квартири [ADDRESS] (а.с 5). Співвласниками зазначеної квартири є треті особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яким належить по 1/4 частині квартири, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.6-10). В будинку зареєстровані відповідачі (а.с. 16, 17, 18), але фактично в ньому не проживають, своїх речей там не мають (а.с.10), витрат по оплаті житлово-комунальних послуг не несуть. Згідно акту обстеження від 22.10.2020 року, який надано районною адміністрацією Запорізької міської ради по Шевченківському району відповідачка та неповнолітні діти в квартирі [ADDRESS] не мешкають, їх особисті речі в зазначеному приміщенні відсутні (а.с.65-66). Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а в силу ст. 383 ЦК власник жилого будинку має право використовувати помешкання, зокрема, для власного проживання, проживання інших осіб. До видів речових прав на чуже майно в силу ст. 395 ЦК України відноситься, зокрема, право користування, а в силу ст. 401 ЦК право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Згідно зі ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно із ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Вирішуючи вимоги позову про позбавлення відповідачів права користування належним позивачу житлом на користь позивача, суд виходить з того, що існування цього права може бути зумовлене його реалізацією, тобто постійним проживанням в житлі. Між тим судом встановлено, що відповідачі більше року в будинку не мешкають. Перебування відповідачів на обліку створює для позивача перешкоди у здійсненні повною мірою права власності, яке з урахуванням встановлених обставин та наведених норм закону підлягає захисту. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підставою для знаття з реєстрації є, зокрема, остаточне рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням або про виселення. Хоча цивільним процесуальним законодавством і встановлено обов`язок суду розподілити судові витрати під час ухвалення рішення, проте позивач і його представник заявили, що вони бажають самостійно нести ці видатки, тому суд не вбачає підстав для обмеження особи в розпорядженні належним їм правом на власний розсуд. У зв`язку з викладеним право позивача, як вже зазначено, підлягає захисту в обраний ним спосіб.

Outcome: approved