Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, в якому просить розірвати шлюб. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 27 серпня 2011 року він перебуває у шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалося, у звязку з відсутністю взаєморозуміння, втрати почуття любові та взаємоповаги. Шлюбні відносини фактично припинені з 2016 року, спільне господарство не ведеться. Просить суд розірвати шлюб з відповідачкою. Позивач в судове засідання не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягав, просив задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, була повідомлена належним чином про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки не повідомила, відзив на позов не надала. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ст. 223 ЦПК України та ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до положень ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 27 серпня 2011 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 128, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КИ № 207978 від 27 вересня 2011 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження серії 1-КИ № 352688 від 14 листопада 2011 року, актовий запис № 37. Відносини між подружжям не склалися за відсутністю взаєморозуміння між ними. Можливість припинення шлюбу на підставі волевиявлення одного з подружжя є проявом принципу свободи шлюбу та рівності подружжя, закріпленого ст. 51 Конституції України. Так як укладення шлюбу здійснюється вільно та добровільно, то ніхто не може бути примушений до збереження подружніх відносин, якщо їх основа втрачена. Шлюбні стосунки між сторонами припинені, шлюб існує формально. Оцінивши надані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Прізвище відповідачка після реєстрації шлюбу не змінювала. Згідно п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014\~року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується судом за результатами розгляду справи за клопотанням особи, яка його сплатила, що відповідає принципу диспозитивності цивільного судочинства (частина перша статті 7 Закону № 3674-VI «Про судовий збір»), в звязку з відсутністю клопотання позивачки щодо стягнення з відповідача сплаченого судового збору, судом дане питання не вирішується. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved