Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що перебуває у шлюбі з відповідачкою з 18 грудня 2010 року. Від шлюбу мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Спільне проживання не склалося, шлюбні відносини припинені, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Вважає подальше збереження сім`ї неможливим. Діти проживають разом з ним, перебувають на його утриманні. Відповідачка працює на сільськогосподарських роботах неофіційно. Просить розірвати шлюб та стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення ними повноліття. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на викладені в позові обставини. Відповідач в судовому засіданні позов визнала частково, не заперечувала проти розірвання шлюбу та стягнення аліментів, але вказала, що працює на сезонних роботах, тому не має змоги сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні правовідносини. Згідно зі ст.21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 18 грудня 2010 року, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Скадовського районного управління юстиції Херсонської області зроблено відповідний актовий запис №159 (а.с.4). Відповідно до свідоцтв про народження батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.8, 9, 10). Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Статтею 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. На підставі обставин, викладених у позові та зазначених сторонами під час судового розгляду справи, судом встановлено, що спільне проживання у сторін не склалося, стосунки погіршились, що призвело до формального існування шлюбу, сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, будь-які інші спільні інтереси між ними відсутні. Спір про місце проживання дітей та поділ спільного майна відсутній. За таких обставин, з урахуванням позиції відповідачки, яка не заперечувала проти розірвання шлюбу, суд вважає подальше збереження шлюбу неможливим і таким, що суперечитиме інтересам сторін. Відповідачка не заявила вимогу про відновлення дошлюбного прізвища, тому суд вважає доцільним залишити їй прізвище, присвоєне у зв`язку з укладенням шлюбу, що відповідає положенням ст.113 СК України. Вирішуючи питання про стягнення аліментів, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними віку повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину, згідно ч.1 ст.181 СК України, визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Статтею 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. На підставі ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на утримання неповнолітніх дітей, суд на підставі ст.12 СК України враховує матеріальний стан сторін, що відповідачка є працездатною, має задовільний стан здоров`я, оскільки інше не доведено, тому має можливість надавати допомогу дітям та виконувати покладені на неї законом аліментні обов`язки. Частиною третьою статті 183 СК України визначено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину Відповідно до ст.79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.\~ Одночасно суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них, а також положення ст.185 Сімейного кодексу України щодо обов`язку того з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. З урахуванням встановлених судом обставин, позиції учасників справи, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Судові витрати відносяться на рахунок відповідачки відповідно до ст.141 ЦПК України. При цьому судом враховано, що позов містить одночасно декілька самостійних вимог, при зверненні з позовом позивачем сплачено судовий збір за вимогою про розірвання шлюбу. Таким чином, з відповідачки підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору у сумі 840,80 грн., а також на користь держави за вимогою про стягнення аліментів.

Outcome: approved