Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, по якому просить суд розірвати дію договору № 328823/96707/3-14 від 24 листопада 2014 року; стягнути борг з відповідача в розмірі 212500,00 грн. на користь позивача; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Позивач до судового засідання не зявився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, до канцелярії суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач про час, дату та місце судового засідання неодноразово сповіщався належним чином, про що свідчать зворотні повідомлення, наявні в матеріалах справи, однак до суду не зявився. Заяв чи клопотань до суду не заявляв та не подавав. Суд у зв'язку з неявкою відповідача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача та за згодою позивача, у порядку ст. ст. 224-225 ЦПК України при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Третя особа до судового засідання не зявилась, про дату час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином. Суд, ознайомившись та дослідивши матеріали цивільної, надані докази, вважає позов позивача підлягаючим частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України. По справі встановлені наступні фактичні обставини. Позивач по справі є вкладником ПАТ « Банк « Фінанси та Кредит». 24.11.2014 року між позивачем та відповідачем укладено договір-заяву банківського строкового вкладу ( депозиту) « Нові гроші» № 328823\\96707\\3-14 від 24.11.2014 року на суму 200\~000 грн., зі сплатою 25% річних, шляхом нарахування їх на рахунок вкладника № 2638.5.068945.001. Грошові кошти на депозитний рахунок були внесені [PERSON], що підтверджується квитанціями про поповнення вкладу. Строк виконання банком зобовязання по поверненню вкладу за договором настав 24.02.2015 року. Позивач неодноразово звертався із заявами до відповідача, з вимогою розірвати договір та повернути кошти, однак відповідачем дана вимога виконання не була. Строк дії договору закінчився. Станом на теперішній час грошові кошти позивачу повернуті не були. Відповідно до умов публічного договору банківського вкладу ( депозиту) банк зобовязується повернути вклад та сплатити проценти за його користування. Позивачем зазначено, що за закінченням строку дії договору, банк не виконав взяті на себе зобовязання та не здійснив повернення коштів. За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї на умовах та в порядку, встановлених договором (ч. 1 ст. 1058 ЦК України). Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (ч. 2 ст. 1058 ЦК України), що виключає можливість відступлень в договорі від умов про розмір процентів та від інших умов, які встановлені банком, оскільки умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Згідно до ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обовязок надання послуг кожному, хто до неї звернеться. Згідно зі ст. ст. 610 та 611 ч. 4 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання та у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: повернення грошового внеску. Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Через те, що відповідач у теперішній час не виконав зобовязання по поверненню грошових внесків позивача, то це є грубим порушенням умов договорів щодо зворотності та платності. Відповідно до умов вказаних договорів, відповідач розпоряджається внеском позивача протягом терміну дії договорів на свій розсуд, а також користується вказаними грошовими внесками позивача, у звязку з чим сплачує вкладникові позивачу процент за таке користування та розпорядження його грошовим внеском. Дійсно, як стверджує позивач, строк дії договору закінчився, але грошові внески позивача відповідачем ПАТ Банк « Фінанси та Кредит так і не були йому повернуті, у звязку з чим дані грошові внески на теперішній час залишаються у користуванні та розпорядженні фінансової установи ПАТ Банк « Фінанси та Кредит відповідача по справі. Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника (ст. 1060 ЦК України). Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а не витребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти (ст. 1061 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час просточення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Також статтями 526 та 629 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов'язковим для виконання сторонами, але незважаючи на це відповідач не виконує свої зобов'язання відмовляється видати позивачу вклад на його вимогу, що суперечить чинному законодавству України. Суд відмовляє позивачу у вимозі розірвати договір № 328823\\96707\\3-14 від 24.11.2014 року, оскільки на даний час строк дії договору закінчився. Віповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивачем була сплачена сума судового збору в розмірі 2\~125,00 грн., що підтверджується квитанціями, наявними в матеріалах справи, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до п.3 ст.11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Представник відповідача до судового засідання не зявився, не скористався своїм правом надати суду належні та допустимі докази на підставу своїх заперечень проти позову. Відповідно до ст.. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.3 ст.213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З наведеного вище, суд вважає позов законним, обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Розглянувши справу повно, всебічно, обєктивно та неупереджено, суд вважає правомірними заявлені позовні вимоги, які є обґрунтованими, тому вважає за можливе їх задовольнити частково. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: partial