Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про вселення в квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], посилаючись на те, що вона є інвалідом другої групи, гостро потребуючи сторонньої допомоги, маючи квартиру в м. Харкові була змушена продати власне житло, оскільки відповідачка обіцяла за виручені кошти придбати для позивачки дешевше житло у м. Хмельницькому та довічно утримувати позивачку. 28 вересня 2012 року відповідачка придбала за виручені кошти двокімнатну квартиру [ADDRESS], однак не на ім'я позивачки, в якій в подальшому приписала позивачку та проживала разом з нею. 01 липня 2015 року відповідачка вивезла позивачку до села Воробіївка Полонського району, де поселила її до глинобитного аварійного будинку, який не був придатний для проживання. Усі особисті речі та грошові кошти в сумі 13000 грн. відповідачка залишила собі, переселивши позивача до аварійного будинку. Відповідачка покинула позивачку напризволяще, залишивши останню без засобів до існування та власного майна, перестала утримувати позивачку, як обіцяла в обмін на 26000 доларів США. Окрім цього, відповідачка обманним шляхом без заяви та письмової згоди позивачки заволоділа документами в ЖЕК №1 м. Хмельницького та незаконно приписала позивачку у аварійний будинок в с. Воробіївка. В той же час у м. Хмельницькому зберігається реєстрація місця проживання позивачки у спірній квартирі і позивачка має повне право проживати у вищевказаній квартирі. Внаслідок чого, позивачка була змушена звернутись до суду для захисту своїх прав. У судове засідання представник позивача не з'явився проте, подав до суду заяву у якій підтримав позовні вимоги та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідачка у судове засідання не з'явивилася з невідомих суду причин, хоча про час та місце судового розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. Суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів, постановивши заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження та позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що позивачка є інвалідом другої групи, гостро потребуючи сторонньої допомоги, маючи квартиру в м. Харкові була змушена продати власне житло, оскільки відповідачка обіцяла за виручені кошти придбати для позивачки дешевше житло у м. Хмельницькому та довічно утримувати позивачку. 07 вересня 2012 року відповідачка разом із своїм чоловіком продала вищевказану квартиру та отримала 26000 доларів США. 28 вересня 2012 року відповідачка придбала за виручені кошти двокімнатну квартиру [ADDRESS], однак не на ім'я позивачки, в якій в подальшому приписала позивачку та проживала разом з нею. 01 липня 2015 року відповідачка вивезла позивачку до села Воробіївка Полонського району, де поселила її до глинобитного аварійного будинку, який не був придатний для проживання, оскільки не мав елементарних побутових умов та зручностей. Усі особисті речі та грошові кошти в сумі 13000 грн. відповідачка залишила собі, переселивши позивача до аварійного будинку. Відповідачка покинула позивачку напризволяще, залишивши останню без засобів до існування та власного майна, перестала утримувати позивачку, як обіцяла в обмін на 26000 доларів США. Окрім цього, відповідачка обманним шляхом без заяви та письмової згоди позивачки заволоділа документами в ЖЕК №1 м. Хмельницького та незаконно приписала позивачку у аварійний будинок в с. Воробіївка. В той же час у м. Хмельницькому зберігається реєстрація місця проживання позивачки у спірній квартирі і позивачка має повне право проживати у вищевказаній квартирі. Внаслідок чого, позивачка була змушена звернутись до суду для захисту своїх прав. Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.. 405 ЦК України - член сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Стаття 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх виселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно с. 109 ЖК УРСР, виселення із займаного житлового приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Відповідно до ст.. 157 ЖК УРСР передбачено, що члена сім'ї власника житлового будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. З огляду на викладене, оцінивши та проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Згідно до ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved