Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Державного підприємства Львівський державний завод «ЛОРТА», просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 35\~074,10 грн., стягнути середній заробіток за час затримки невиплаченої заробітної плати в сумі 29\~506,56 грн. та моральну шкоду в розмірі 30\~000, 00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що з 28.11.2011 року по 28.09.2018 року працював на Державному підприємстві Львівський Державний завод «ЛОРТА». 28.09.2018 року позивач написав заяву про звільнення за власним бажанням в порядку ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Разом з тим, при звільненні, адміністрацією заводу не було проведено з позивачем повного розрахунку по заробітній платі, хоча останній робочий день він був на робочому місці. Заборгованість по заробітній платі згідно з розрахунку за період з 01.04.2018 року по 28.09.2018 року становить 35\~074,10 грн. та не виплачена позивачу і на час звернення до суду, тому просить стягнути таку в судовому порядку. Крім цього, оскільки відповідач затримав виплату належної позивачу заробітної плати, тому на підставі\~ст.117 КЗпП України\~просить стягнути також середній заробіток за весь час затримки за вказаний період становить 29\~506, 56 грн. Зазначає, що невиплатою заробітної плати відповідачем завдано йому також і моральну шкоду в розмірі 30\~000,00 грн., оскільки у вказаний період у нього хворів батько, а позивач був змушений позичати гроші на його лікування. Ухвалою від 06.02.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, дав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Просить позов задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що повністю погоджується з позовними вимогами про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за відпрацьований час. При цьому, зазначив, що ця сума вказана без урахування сплати податку та обовязкових платежів. Проти задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди заперечує. Дослідивши подані докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Як вбачається з копії трудової книжки позивач з 28.11.2011 року по 28.09.2018 року працював на Державному підприємстві Львівський Державний завод «ЛОРТА». 28.09.2018 року позивач написав заяву про звільнення за власним бажанням, про що 28.09.2018 року керівником заводу підписано наказ № 525-к про його звільнення, про що зроблено відповідний запис у його трудовій книжці. Разом з тим, при звільненні, адміністрацією заводу не було проведено з позивачем повного розрахунку по заробітній платі. Заборгованість по заробітній платі згідно розрахунку станом на 28.01.2019 року становить 35\~074,10 грн. Відповідно до ч.1\~ст.116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Враховуючи вищенаведене, оскільки на день звільнення позивача відповідачем не проведено виплату всіх сум, що належать йому від підприємства, а також те, що представник відповідача в судовому засіданні визнав позовні вимоги в частині стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, суд приходить до висновку, що такі є підставними та підлягають до задоволення, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість по заробітній платі в сумі 35\~074,10 грн. Крім цього, відповідно\~ст.117 КЗпП України\~в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Судом встановлено, що між сторонами відсутній спір про розмір належних позивачу при звільненні сум, однак виплата таких на час розгляду справи з вини відповідача не проведена, а тому суд приходить до висновку, що позивачем підставно заявлено вимогу про стягнення з відповідача середній заробіток за весь час затримки в розмірі 29\~506,56 грн. Разом з тим, положення\~ст.117 КЗпП України\~підлягають застосуванню у разі порушення строків, встановлених\~ст.116 КЗпП України, тобто з дня звільнення позивача\~28.09.2018 року. При цьому, як вбачається з роз'яснень пленуму Верховного Суду України, наданих у п.32\~Постанови від 6 листопада 1992 року N 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»\~у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100. Відповідно до п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Як вбачається з представленого відповідачем розрахунку, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 28.09.2018 року по день ухвалення становить 29\~506,56 грн. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що вищевказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Вирішуючи позовні вимоги позивача в частині стягнення моральної шкоди, слід заначити, що у відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак позивач у відповідності до вимог ст.23 ЦК України, якою врегульовано відшкодування моральної шкоди, не доведено належними та допустимими доказами завдання йому факту заподіяння моральних страждань чи втрат немайнового характеру, а відтак заподіяння моральної шкоди, розмір якої жодним чином не обґрунтований. На підставі наведеного відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, у звязку з чим у цій частині позовних вимог слід відмовити. Задовольняючи позовні вимоги, відповідно до вимог\~ст.141 ЦПК України, а також враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, такий у розмірі 768,40 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved