Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Мошнівської сільської ради Черкаського району про визнання права власності на житловий будинок, посилаючись на те, що він має в приватній власності земельну ділянку з кадастровим номером 7124985000:03:003:0628 площею 0.1722га , що зареєстрована в Державному реєстрі речових прав 23.12.2016р. , номер запису 18402869, яка розташована в адміністративних межах Мошнівської сільської ради в межах населеного пункту за адресою: с.Мошни, вул.Савченка, 328. На даній земельній ділянці позивач без дозвільних документів збудував будинок. Будинок побудований без дозвільного документа на будівництво та відповідного проекту, оскільки на момент початку будівництва відповідно до п.9 Прикінцевих положень ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» був визначений спрощений порядок введення в експлуатацію індивідуальний будинків, збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт. Враховуючи неможливість оформити право власності на самочинно збудоване майно позивач просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок, загальною площею 69,4 кв.м. за адресою:с.Мошни,вул..Савченка,328. Представник позивача в судове засідання не зявився, однак подав заяву відповідно до якої просить розглянути справу без його участі на підставі наявних доказів, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач\~представник Мошнівської сільської ради Черкаського району, в судове засідання\~\~не зявився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином своєчасно, однак до суду подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що на праві приватної власності [PERSON] належить земельна ділянка з кадастровим номером 7124985000:03:003:0628 площею 0.1722га , що зареєстрована в Державному реєстрі речових прав 23.12.2016р., номер запису 18402869, яка розташована в адміністративних межах Мошнівської сільської ради в межах населеного пункту за адресою: с.Мошни, вул.Савченка, 328. На зазначеній земельній ділянці позивачем було збудовано житловий будинок загальною площею 64,9 м. кв. Судом також встановлено, що під час проведення будівельних робіт були дотримані архітектурні та будівельні, санітарні норми, що стверджується відповідним технічним паспортом на будівлю складеним спеціалістом, який має відповідний сертифікат, а з початку будівництва жодних заяв, претензій та скарг не надходило, і дані обставини свідчать про відсутність факту порушення прав інших осіб цим будівництвом. Статтею 41 Конституції України\~регламентовано, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом. Питання щодо самочинного будівництва врегульовані\~ст.376 ЦК України. Так, згідно положень ч. 1\~ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда інше нерухоме майно, вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. З рекомендацій, викладених у п.5 Постанови Пленуму ВСУУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вбачається, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом. Одночасно, п.6 вказаної Постанови регламентовано, що суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності, а у відповідності до рекомендацій, викладених в п.16 - при вирішенні спорів про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно суди повинні враховувати розяснення, надані у постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)». Згідно розяснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (п. 4\~Постанови від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)»\~при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються), зокрема, без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи. Положеннями ч.5\~ст.376 ЦК України, визначено, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Вказана правова норма поширюється на осіб, які є власниками або ж користувачами земельних ділянок, за умови, що це не порушує права інших осіб, і створений обєкт нерухомості є самочинним будівництвом. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга\~статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п'ята\~статті 376 ЦК). Із\~ст. 376 ЦК України\~вбачається, що для застосування ч. 5\~ст. 376 ЦК України, суд повинен встановити наявність права власності чи користування на земельну ділянку особи, що просить визнати права власності, відсутність наявності порушень будівельно-технічних, санітарних норм при здійсненні самочинного будівництва, відсутність порушення прав інших осіб. Оскільки позивач є законними власниками земельної ділянки і зазначене право власності ніким не оспорюється, то в цій частині умови передбачені\~ст. 376 ЦК України\~виконані. Згідно з нормами\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. При цьому власник, здійснюючи свої права, зобов'язаний не завдавати шкоди навколишньому середовищу, не порушувати права та охоронювані законом інтереси громадян, юридичних і держави. Відповідно до ст.1 Першого Протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» , кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності не інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. З огляду на зазначене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими, доведеними належними доказами, а тому підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved