Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, яким просить визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] після смерті чоловіка [PERSON], померлого 24.06.2014р. в порядку спадкування за заповітом від 11.06.2014р. Обґрунтовуючи вимоги позову зазначає, що з 11.06.1977р. перебувала в шлюбі з [PERSON], від якого мають сина [PERSON] У 1971р. ЖБК «Ріца» родині надано квартирі [ADDRESS], в якої позивач зареєстрована. Членом кооперативу був чоловік позивача та ними у 1986р. повністю сплачено пайовий внесок. 11.06.2014р. чоловік залишив заповіт на імя позивача, яким заповів останній свою частину вищевказаної квартири. 24.06.2014р. чоловік помер. Позивач звернулася до нотаріальної контори з метою оформлення спадщини, а оскільки право власності не зареєстровано, оформити спадщину не є можливим. Позивач надала суду заяву, якою просить розглянути справу за її відсутності, вимоги позову підтримує у повному обсязі. Відповідач також надав заяву про слухання справи за його відсутністю, щодо вимог позову не заперечує, тому суд розглядає справу у відсутності сторін по справі, постановляючи рішення на підставі наданих доказів. Суд, вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Так, судом встановлено, що [PERSON] проживав та був зареєстрованим за адресою: [INFO] і був власником вказаної квартири, повністю сплативши у 1986р. пайовий внесок. Такі факти підтверджено довідками ЖБК «Ріца» (а.с.9-11). Відповідно до ст. 15 Закону України Про власність член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Із положень ст. 384 ЦК України вбачається, що у разі викупу квартири член житлово-будівелнього кооперативу стає її власником. Отже, [PERSON] набув право власності на вищевказану квартиру. Із свідоцтва про укладання шлюбу від 11.06.1977р. вбачається, що позивач з [PERSON] уклали шлюб, від якого народився син [PERSON], [INFO] (а.с.4,5). Відповідно до положень ст.. 60 СК України, ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до правил ч.2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільній сумісній власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Отже, позивачу на підставі наведених норм Закону має належати ? частина спірної квартири. Далі, із копії свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 445574 від 25.06.2014р., актовий запис № 9138 вбачається, що [PERSON] помер 24.06.2014р. (а.с.6). Встановлено, що 11.06.2014р. [PERSON] заповів належну йому частку квартири [ADDRESS] [PERSON] (а.с.7). Із довідки ЖБК «Ріца» від 03.09.2014р. № 184 вбачається, що [PERSON] на час смерті чоловіка була зареєстрованою і проживала [INFO]. Із відомостей 11-ї ХДНК від 20.03.2015р. № 1647/01-16 вбачається, що після померлого 24.06.2014р. [PERSON] заяв про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, не надходило. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти [PERSON], який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого законом, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, суд вважає доведеними доводи позивача щодо заявлених позовних вимог.

Outcome: approved