Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обгрунтування вимог зазначив, що з відповідачем перебував у трудових відносинах з 15.01.2009 року по 12.08.2010 року. При звільненні відповідачем не виплачено заборгованість по заробітній платі, а саме відпускні в розмірі 5245,72 грн., допомоги на оздоровлення у сумі 8902,72 грн., вихідну допомогу у сумі 13246,32 грн. Рішенням Краснолуцького міського суду Луганської області від 10.12.2010 року вищевказані суми заборгованості стягнуті разом з середнім заробітком за час затримки розрахунку в строк до 10.12.2010р. Рішенням Європейського суду з прав людини від 09.01.2014 року по справі «Хайнатский та інші проти України» визнано порушення п.1 статті 6, статті 1 Протокола № 1 Конвенції про захист прав та основних свобод людини у зв'язку з невиконання вищевказаного рішення Краснолуцького міського суду Луганської області. Судовим рішенням встановлено середньоденний заробіток у сумі 151 грн. Постановою Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 29.01.2014 року, зазначено обов'язок роботодавця по виплаті середнього заробітку за час затримки розрахунку за інший період, який не стягнуто за судовим рішенням. Таким чином відповідач повинен сплатити середній заробіток на користь позивача у зв'язку з не сплатою вищевказаної заборгованості по зарплаті з 13.12.2010 року по 01.04.2014 року у сумі 182106 грн. = 151 грн. х 1206 днів. Тому позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 182106 грн. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі та надав пояснення відповідно до позовної заяви. Представник відповідача в судове засідання не з'явився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Просить суд розглянути справу без його участі. Відповідно до письмового заперечення позовні вимоги не визнає в повному обсязі, оскільки на цей час відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання рішення Європейського суду з прав людини від 09.01.2014р., за яким Україна має виконати рішення Краснолуцького міського суду від 10.12.2010р. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Так, судом встановлено, що відповідно до трудової книжки [PERSON], виданої 15.01.2009р., сторони. перебували у трудових відносинах з 15.01.2009р по 12.08.2010р. При звільненні відповідачем не виплачено позивачу заборгованість по заробітній платі, а саме відпускні в розмірі 5245,72 грн., допомоги на оздоровлення у сумі 8902,72 грн., вихідну допомогу у сумі 13246,32 грн. Рішенням Краснолуцького міського суду Луганської області від 10.12.2010 року вищевказані суми заборгованості стягнуті разом з середнім заробітком за час затримки розрахунку в строк до 10.12.2010р. Рішенням Європейського суду з прав людини від 09.01.2014 року по справі «Хайнатский та інші проти України» визнано порушення п.1 статті 6, статті 1 Протокола № 1 Конвенції про захист прав та основних свобод людини у зв'язку з невиконання вищевказаного рішення Краснолуцького міського суду Луганської області. Судовим рішенням від 10.12.2010р. встановлено середньоденний заробіток позивача у сумі 151 грн. Позивач вважає, що відповідач повинен сплатити йому середній заробіток за час затримки розрахунку за час після 10.12.2010р., а саме за період з 11.12.2010р. по 01.04.2014р., яка за його підрахунками становить 182106 грн. = 151 грн. х 1206 днів. Де: 151 грн. - середньоденний заробіток встановлений судовим рішенням; 1206 дн. - час затримки виплати заборгованості по зарплаті з 11.12.2010 року по 01.04.2014 року. І вірність розрахунку позивача відповідачем не заперечувалася. Тому суд вважає його вірним. Суд вважає, що нездійснення відповідачем виплати належних звільненому позивачу сум у день звільнення (стаття 116 КЗпП України) є підставою для стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, що передбачено ст. 117 КЗпП України. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості відповідач не звільняється від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Тому суд вважає, що відповідач повинен сплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку з 11.12.2010р. по 01.04.2014р. Доводи відповідача в письмовому запереченні, що в задоволенні позовних вимог треба відмовити, оскільки на цей час відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання рішення Європейського суду з прав людини від 09.01.2014р., за яким Україна має виконати рішення Краснолуцького міського суду від 10.12.2010р., суд вважає необгрунтованими, оскільки ці доводи суперечать діючому законодавству. Разом з тим. судом встановлено, що відповідно до рішення Краснолуцького міського суду від 10.12.2010р. заборгованість відповідача перед позивачем по заробітній платі склала загальну суму 27394 грн. 76 коп. (13246,32 грн. + 8902,72 грн. + 5245,72 грн.), та що позивач на підприємстві відповідача працював трохи більше ніж півтора роки. При вирішенні питання про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку суд вважає за доцільне врахувати розмір заборгованості по заробітній платі, розмір спірної суми, час затримки розрахунку. При цьому суд також враховує, що підприємство відповідача не виготовляє продукцію, а лише надає послуги з теплопостачання. Тому, виходячи з цих обставин справи, з урахуванням розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 11.12.2010р. по 01.04.2014р. в сумі 40000 грн., у іншій частині позову відмовити, за необгрунтованістю заявлених вимог. Задовольняючи позовні вимоги частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в сумі 400 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial