Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості посилаючись на те, що між ними було укладено договір № ВL_КГ100095117 від 15 лютого 2012 року, згідно із яким банк надав [PERSON] кредит на поточні потреби в розмірі 7 000,00 (сім тисяч) гривень, із терміном повернення кредиту до 15 лютого 2015 року та встановленою процентною ставкою 0,01% відсотків річних із щомісячною платою у вигляді комісії за управління кредитом у розмірі 3,00% від суми кредиту. Позивач свої зобов'язання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Однак, відповідач умов договору належним чином не виконав і станом на 17 серпня 2015 року має заборгованість в сумі 12 982 грн, яка складається із простроченої суми кредиту - 2 907,94 грн; прострочених процентів за користування кредитом - 0,04 грн.; простроченої комісії за управління кредитом - 1 537,30 грн.; пені за несвоєчасне погашення кредиту - 8 537,30 грн.; штрафу за несвоєчасне погашення кредиту - 0,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву в якій підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить справу розглядати без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач у судовому засідання проти позову заперечив пояснив, що 22 вересня 2015 року сплатив тіло кредиту та відсотки, відтак заборгованість по цих платежах відсутня. Зазначив, що до березня 2014 року своєчасно виконував умови кредиту, однак 02 березня 2014 року скоїв ДТП та змушений був відшкодувати збитки завдані нею. Крім цього, він намагався сплачувати кредит, однак відділення банку закрилися за процедури його ліквідації, тому виникла проблема з перерахунком коштів, відтак відповідач просив неустойку у вигляді пені за несвоєчасне погашення кредиту не стягувати. Суд, заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши їх в сукупності, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. 15 лютого 2012 року між сторонами було укладено договір № ВL_КГ100095117, згідно із яким банк надав відповідачу кредит на поточні потреби в розмірі 7 000,00 (сім тисяч) гривень 00 копійок, із терміном повернення кредиту до 15 лютого 2015 року та встановленою процентною ставкою 0,01% відсотків річних із щомісячною платою у вигляді комісії за управління кредитом у розмірі 3,00% від суми кредиту. Відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання щодо повернення кредиту і відсотків, в зв'язку з чим станом на 17 серпня 2015 року має заборгованість в сумі 12 982 грн, яка складається із простроченої суми кредиту - 2 907,94 грн; прострочених процентів за користування кредитом - 0,04 грн.; простроченої комісії за управління кредитом - 1 537,30 грн.; пені за несвоєчасне погашення кредиту - 8 537,30 грн.; штрафу за несвоєчасне погашення кредиту - 0,00 грн. Згідно зі ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно з вимогами статей 1049, 1050, 1054 i 1056 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки. У разі порушення позичальником встановленого кредитним договором обов'язку цільового використання кредиту кредитодавець має право відмовитися від подальшого кредитування позичальника за договором. Також позичальник зобов'язаний повернути кредит кредитодавцеві у термін, встановлений договором. Відповідно вимог ст.1048 ЦК України розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Частиною 1 і 3 статті 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Як вбачається із правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 03.09.2014 року по справі №6-100 цс14 ч.3 ст.551 ЦК України, зокрема передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, ч.3 ст.551 ЦК України з урахуванням положень ст.3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч.4 ст.10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Суд враховує, що відповідач в березні 2014 року потратив у ДТП, перебуває у скрутному майновому становищі, свої зобов'язання до цього часу виконував належним чином, частково погасив борг, інфляційні процеси в державі, знецінення гривні, а тому дійшов висновку зменшити пеню та стягнути з відповідача на користь банку 1537,80 гривень пені. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial