Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 09 жовтня 2009 року у розмірі 14 378, 78 грн, а також судового збору у розмірі 1 762 грн. Позов мотивує тим, що 09 жовтня 2009 року [PERSON] став клієнтом АТ КБ «Приватбанк» ідентифікувавшись та ознайомившись з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та витягу з «Тарифів Банку» підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у КБ «Приватбанк», згідно якого отримав кредитну картку відповідно до тарифів якої отримав кредит у розмірі 3 800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У порушення умов договору, відповідач взяті на себе зобов'язання не виконує, в результаті чого виникла заборгованість в розмірі 14 378, 78 грн, яку позивач просить стягнути в судовому порядку. Ухвалою від 29 листопада 2018 року призначено справу в судове засідання з повідомленням (викликом) сторін. Проте, відповідач у визначений судом строк відзив не подав. А тому суд вважає за можливе здійснити розгляд справи на основі наявних доказів. Представник позивача Савіхіна А.М., яка діяла на підставі довіреності від 31 серпня 2017 року (а.с. 29), в судове засідання не з'явилася, подала клопотання відповідно до якого позов підтримує в повному обсязі, розгляд справи просить проводи у відсутності представника позивача та у випадку повторної неявки відповідача в судове засідання відносно постановлення заочного рішення не заперечувала (а.с. 38). Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку по місцю його реєстрації, причин неявки суду не повідомив, відзив не подав. У відповідності до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи, у відсутності відповідача, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, постановивши заочне рішення. Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 09.10.2009 між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № б/н, оскільки останній підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с.11). При укладені договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов'язків є у тому числі договори та інші правочини. Отже, вказаний вище договір породив певні права та зобов'язання сторін. Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Стаття 1048 ЦК України регламентує, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У відповідності з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленими «Тарифами Банку». Умовами та правилами надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід'ємних частин договору. Розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку. Як вбачається з розрахунку заборгованості (а.с.4-9), така складається з заборгованості по тіло кредиту - 668,64 грн, відсотках за користування ним - 7 064,33 грн, пенею -5 723,01 грн, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штрафу (фіксована частина) в розмірі 250 грн, штрафу (процентна складова) в розмірі 672,80 грн. Вказаний розрахунок складений у відповідності до умов кредитного договору. Згідно з ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та чинного законодавства. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Таким чином, суд приходить до висновку про порушення відповідачем умов кредитного договору № б/н від 09 жовтня 2009 року, що призвело до неналежного виконання взятих на себе зобов'язань. Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). З врахуванням положень ст.12 ЦПК України щодо принципу змагальності сторін, слід зазначити, що відповідачем після отримання копії позовної заяви відзив на позов суду не надано, доводи позивача не спростовані. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними, а тому позов слід задоволити та стягнути з відповідача в користь позивача вищевказану заборгованість. Як вбачається з оригіналу платіжного доручення (а.с. 35), позивачем при пред'явленні позовної заяви до суду сплачено судовий збір в розмірі 1762, 00 грн. Тому з відповідача у відповідності до ст. 141 ЦПК України слід стягнутина користь позивача документально підтверджені судові витрати - судовий збір в розмірі 1 762, 00 грн.

Outcome: approved