Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання з відповідачем шлюбу, зареєстрованого 21.05.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Маловисківського райуправління юстиції Кіровоградської області, актовий запис № 22. Позов мотивує тим, що 21.05.2002 року зареєстрували шлюб з відповідачем. Від спільного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні типи характерів і відносини між ними на протязі останнього часу ставали все більше напруженими, між ними почалися постійні сварки, з цих підстав у них зникло почуття любові та поваги один до одного. Фактичні шлюбні стосунки припинені на початку 2015 року, з того часу спільне господарство не ведеться, але через відсутність іншого житла вимушені проживати в одному приміщенні. На теперішній час кожен з них живе своїм особистим життям і фактично не спілкуються. Позивач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив не надавати строк на примирення, спору щодо місця проживання дітей немає. Відповідач в судове засіданні не зявилася, про дату, час та місце розгляду повідомлений належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі, просила не надавати строк на примирення, спору щодо місця проживання дітей немає. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Дані правовідносини регулюються ст. ст.110, 112 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При розгляді справ про розірвання шлюбу, суд за правилами 112 Сімейного кодексу України з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21 травня 2002 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії I-ОЛ № 027791 (а.с.10). Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ОЛ № 199837 (а.с. 11) та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ОЛ №286628 (а.с. 11) . Згідно з позовною заявою підставою припинення сімейних відносин між сторонами стало те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні типи характерів, постійні непорозуміння, шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені та проживають окремо. Позивач просить заходів щодо збереження шлюбу не вживати, спору про місце проживання дітей та поділу майна між сторонами немає. Суд також не вбачає підстав для застосування ст.111 СК України, оскільки сторони припинили шлюбні стосунки та проживають окремо. Зважаючи на дійсні причини розірвання шлюбу, зазначені позивачем, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Таким чином суд повно, всесторонньо та об'єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що вимоги позивача про розірвання шлюбу та відновлення дошлюбного прізвища підлягають задоволенню.

Outcome: approved