Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. Заявлені вимоги мотивує тим, що [INFO] померла його мати [PERSON]. Після смерті останньої залишилося спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями, який позивач не має можливості успадкувати через відсутність відповідних правовстановлюючих документів, у зв'язку з чим приватний нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину. Позивач є спадкоємцем майна померлої за заповітом, який прийняв спадщину. Посилаючись на викладене, позивач просив суд, визнати за ним, в порядку спадкування за заповітом, після померлої [INFO] [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, а саме: житловий будинок літ. «А» площею 55,60 кв.м., загальною площею 40,70 кв.м., житловою площею 25,90 кв.м.; прибудову літ. «а» площею - 6,50 кв.м.; сарай літ. «Б» площею - 27,50 кв.м.; літню кухню літ. «В» площею 8,70 кв.м.; убиральню літ. «Г» площею - 1,00 кв.м.; літню колодязь питний літ. «К»; огорожу літ. «№1», які розташовані за адресою: [ADDRESS]. У підготовче судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності та вказав, що позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в підготовче судове засідання не з'явився, подав до суду заяву в якій просив справу розглядати за його відсутності та вказав, що заперечень проти позову не має. Третя особа приватний нотаріус в підготовче судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заперечень проти позову не має. Відповідно до ч. 1 ст. 198 ЦПК України підготовче судове засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 цього розділу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об'єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. До складу спадкового майна входить житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] (позивач) звернувся до приватного нотаріуса Глобинського районного нотаріального округу Полтавської області Колінько Т.О. для оформлення спадкових прав та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, на майно, що належало померлій [INFO] [PERSON]. 05 березня 2019 року приватний нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва, оскільки позивачем не було подано правовстановлюючий документ, який підтверджує право власності померлої на спадкове майно. Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні інформаційної довідки від 02 квітня 2019 року № 311/01-16 наданої приватним нотаріусом Глобинського районного нотаріального округу Полтавської області Колінько Тетяною Олексіївною, після померлої [INFO] [PERSON] заведена спадкова справа № 90 за 2018 рік. Спадкоємцем є син померлої, [PERSON], по заповіту, посвідченому Бабичівською сільською радою Глобинського району Полтавської області 20 січня 1989 року за реєстром № 1. Інший заповіт відсутній. Померла проживала одна. Спадкоємців по ст. 1241 ЦК України, в тому числі пережившого чоловіка, немає. Згідно довідки № 108 від 14.03.2019 виданої виконавчим комітетом Глобинської міської ради Полтавської області, згідно із записом особового рахунку № 2002011 погосподарської книги № 8 за 2016-2023 рік виконавчого комітету Глобинської міської ради с. Устимівка, Глобинського району Полтавської області за [PERSON] (нині померлою) рахується збудований садибний (індивідуальний) житловий будинок, 1957 року побудови, який розташований за адресою: [ADDRESS] на приватизованій земельній ділянці площею 0,25 га. Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] від 17.12.2018, житловий будинок літ. «А» площею 55,60 кв.м., загальною площею 40,70 кв.м., житловою площею 25,90 кв.м.; прибудова літ. «а» площею - 6,50 кв.м.; сарай літ. «Б» площею - 27,50 кв.м.; літня кухня літ. «В» площею 8,70 кв.м.; убиральня літ. «Г» площею - 1,00 кв.м.; колодязь питний літ. «К»; огорожа літ. «№1»,- збудовані без істотних порушень діючих будівельних норм та правил. Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. У відповідності до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 5 статті 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. На час будівлі спадкодавцем будинку (у 1957 році) питання набуття права власності регулювалися Указом Президії Верховної ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків». Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Запис в погосподарській книзі сільської ради про належність домоволодіння певній особі, був офіційним доказом права власності даної особи на це домоволодіння. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] за життя на передбачених законом підставах набула право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS]. Приймаючи до уваги, що позивач є особою, який прийняв спадщину за заповітом, позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved