Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування позову зазначив, що у жовтні 2006 року Казанківським районним судом Миколаївської області був виданий виконавчий лист № 2-697 від 25.10.2006 року про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу [PERSON] на користь [PERSON] щомісяця на утримання сина [PERSON] до повноліття дитини. З 06.07.2013 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] В шлюбі [INFO] народився син [PERSON] , та [INFO] донька [PERSON] . 21.06.2018 року Дзержинським районним судом видано судовий наказ, яким з нього стягнуто аліменти на утримання [PERSON] та [PERSON] , в розмірі 1/3 частини заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 05.08.2018 року і до досягнення дітьми повноліття. Дружина не працює у зв`язку з хворобами дітей та знаходиться на його утриманні, тому сім`я фактично утримується лише за рахунок його доходу, а витрати на її утримання значно зросли. Він працює на ТОВ «Рудомайн» та отримує заробітну плату, але після всіх відрахувань в нього залишається менше ніж 35% заробітної плати, 25% відраховується поточного платежу та 25% на погашення боргу по виконавчому провадженню на першу дитину, внаслідок цього зростає заборгованість по судовому наказу на двох дітей. Тому, просить суд змінити розмір аліментів, який сплачується на підставі рішення №2-697 Казанківського районного суду Миколаївської області від 25.10.2006 року про стягнення з [PERSON] , на користь [PERSON] , на утримання сина [PERSON] , [INFO] , зменшивши розмір аліментів з 1/4 до 1/10 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня звернення до суду. Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд задовольнити позов з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, просила суд відмовити в його задоволені, оскільки дитині потрібне належне матеріальне забезпечення, одяг, продукти харчування та все інше. Вважає, що позивач має можливість сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частки його заробітку. Третя особа в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, заяви про відкладення розгляду справи не надавала. Правом надання письмових пояснень по суті позовних вимог не скористалась. Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , свідоцтво видано повторно Центрально-Міським районним у місті Кривому Розі відділом ДРАЦС ГТУЮ в Дніпропетровській області, акутовий запис № 04 (а.с. 7). З постанови державного виконавця Центрально-Міського відділу ДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ в Дніпропетровській області про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 21.02.2019 року встановлено, що з [PERSON] на користь [PERSON] на підставі виконавчого листа №2-697, виданого 25.10.2006 року, стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, щомісяця до досягнення дитиною повноліття (а.с. 14-15). Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, [PERSON] посилався на зміни в його матеріальному та сімейному стані, які ускладнюють сплату ним аліментів в дійсному розмірі. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», яку кореспондує ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з ст.ст. 141, 180 СК України, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, тобто такий обов`язок є особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так, відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та інших випадках, передбачених СК України. Аналогічне роз`яснення надане і в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремим норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3. Разом із тим, право вимагати зміни розміру аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, визначених ст.ст. 182-184 СК України, та відсутність імперативного припису на неможливість зміни їх розміру, не може обмежуватися разовим здійсненням визначення їх розміру. Оскільки спір між сторонами виник з приводу розміру аліментів, тому при визначенні їх розміру та доцільності зменшення попередньо визначеного відповідно до ст. 182 СК України суд обов`язково враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших аліментних зобов`язань; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. З матеріалів справи вбачається, що 06.07.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Дзержинським відділом ДРАГС реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №257 (а.с. 6). Від їх шлюбу народилось двоє дітей [PERSON] , [INFO] року та [PERSON] , [INFO] , в свідоцтві про народження яких позивач записаний батьком (а.с. 8, 9). Наказом Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.06.2018 року з позивача [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 02.05.2018 року і до досягнення дітьми повноліття. Судовий наказ набрав чинності 21.06.2018 року (а.с. 12). За даних обставин суд приходить до висновку про дійсність та істотність змін в сімейному та матеріальному стані [PERSON] , як платника аліментів в порівнянні з тим, що існувало на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] . Крім того, суд бере до уваги й доводи позивача [PERSON] про те, що його дружина [PERSON] не працює у зв`язку з чисельними хворобами дітей та перебуває на повному утриманні позивача. До того ж, з довідки КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №5» (амбулаторія №5) встановлено, що дійсно [PERSON] , 12.06.2015 року перебуває під наглядом педіатра «ЦПМСД №5», дитина часто хворіє «ресцераторными заболеваниями верхних путей» (а.с. 16). Відповідно до ст. ст. 13, 81, 83 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Таким чином, аналіз вищенаведених правових норм та дійсних обставин справи дає підстави вважати, що здійснення відрахувань в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) [PERSON] в рахунок сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання їх спільного сина [PERSON] за наявності у нього на утриманні двох малолітніх дітей від другого шлюбу, на яких судовим наказом також стягнуто аліменти, є не співмірним та дані обставини є свідченням істотних змін в його сімейному та матеріальному стані. Однак, з урахуванням права сторін на належне матеріальне забезпечення дітей, в даному випадку, суд прийшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , проте вважає, що розмір має бути зменшено з 1/4 частки до 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів згідно з загальних вимог процесуального права щодо набрання рішенням суду законної сили, а тому аліменти у зменшеному розмірі підлягають стягненню з часу набрання рішенням суду законної сили.

Outcome: partial