Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачкою не склалося, сім'я розпалась в зв'язку з відсутністю спільних інтересів, розбіжностями характерів та різними поглядами на сімейні взаємовідносини. Від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені з травня 2014 року, спільне господарство не ведуть, проживають з вересня місяця окремо. Позивач вважає, що збереження сім'ї неможливо, у зв'язку з чим просить позов задовольнити. Позивач наполягав на розірвання шлюбу, категорично заперечував щодо можливого примирення, просив не надавати строк на примирення. Відповідачка суду пояснила, що стосунки між ними погіршилися дуже давно, відповідач випиває, влаштовує сварки, неодноразово бив її, зневажливо до неї відноситься. На даний час позивач проживає окремо, як наслідок ухиляється від усіх сімейних проблем, та враховуючи, що позивач не бажає зберегти сім'ю, вона також не наполягає на примиренні. Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, пояснення сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов'язані з розірванням шлюбу. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За правилами, встановленими ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 12 листопада 1999 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Болградського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 116 та підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6). Від цього шлюбу сторони мають не повнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], свідоцтво [NUMBER] (а.с.7) та [PERSON], [INFO], свідоцтво [NUMBER] (а.с.8). Сторони миритися не бажають, наполягають на розірванні шлюбу. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права подружжя та права їх дітей. Враховуючи вищеназвані обставини, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] - існує формально, а тому підлягає розірванню. Суд вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне з'ясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Відповідачка просила залишити їй прізвище, яке вона отримала під час реєстрації шлюбу «[PERSON]». Відповідно до ст. 113 СК України, відповідачці залишити прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу, що розривається - «[PERSON]». На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved