overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, зареєстрованого 04 лютого 1989 року Палацем урочистих подій м. Одеси, актовий запис № 166. При цьому позивач посилається на те, що за час спільного життя між ними виявилась невідповідність характерів, істотна відмінність у поглядах на сімейне життя, було відсутнє взаєморозуміння. Шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинено і позивач не має наміру їх поновлювати. Він переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить їх інтересам. Також позивач повідомив, що від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. У судове засідання позивач подав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав і просив суд задовольнити позов. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про час, день та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Суд ухвалює заочне рішення відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, про що не заперечував позивач. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі наявних у справі матеріалів, позов підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 04 лютого 1989 року Палацем урочистих подій м. Одеси, актовий запис № 166. Від спільного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати, сім'я носить виключно формальний характер. Майновий спір у сторін відсутній. Надання строку для примирення суд вважає недоцільним. Згідно ст. 56 СК України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений до одним із подружжя. У відповідності до ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін і шлюб може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, зареєстрованого 05 грудня 2009 року Другим Суворовським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 383. При цьому позивач посилається на те, що за час спільного життя між ними виявилась невідповідність характерів, істотна відмінність у поглядах на сімейне життя, було відсутнє взаєморозуміння. Шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинено і позивач не має наміру їх поновлювати. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Він переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить їх інтересам. У судове засідання позивач та відповідачка подали заяви про можливість розгляду справи за їх відсутності, позивач заявлені вимоги підтримав і просив суд задовольнити позов, відповідачка заявила про визнання позову в повному обсязі. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі наявних у справі матеріалів, позов підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 05 грудня 2009 року Другим Суворовським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 383. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати, сімя носить виключно формальний характер. Майновий спір чи спір про місце проживання дитини у сторін відсутній. Надання строку для примирення суд вважає недоцільним. Згідно ст. 56 СК України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений до одним із подружжя. У відповідності до ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх дитини, що має істотне значення, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, а також права їх неповнолітньої дитини і шлюб може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, зареєстрованого 06 лютого 2009 року Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 73. При цьому позивач посилається на те, що за час спільного життя між ними виявилась невідповідність характерів, істотна відмінність у поглядах на сімейне життя, було відсутнє взаєморозуміння. Шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинено і позивач не має наміру їх поновлювати. Він переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить їх інтересам. Також позивач повідомив, що від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. У судове засідання сторони подали заяви про можливість розгляду справи за їх відсутності, позивач заявлені вимоги підтримав і просив суд задовольнити позов, відповідачка заявила про визнання позову в повному обсязі. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі наявних у справі матеріалів, позов підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 06 лютого 2009 року Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 73. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати, сімя носить виключно формальний характер. Майновий спір чи спір про місце проживання дитини у сторін відсутній. Надання строку для примирення суд вважає недоцільним. Згідно ст. 56 СК України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений до одним із подружжя. У відповідності до ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх дитини, що має істотне значення, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін та їх дитини, шлюб може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, зареєстрованого 06 серпня 1988 року Куйбишевським відділом ЗАГС м. Москви, актовий запис № 1659. При цьому позивач посилається на те, що за час спільного життя між ними виявилась невідповідність характерів, істотна відмінність у поглядах на сімейне життя, було відсутнє взаєморозуміння. Шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинено і позивач не має наміру їх поновлювати. Він переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить їх інтересам. Також позивач повідомив, що від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. У судове засідання сторони подали заяви про можливість розгляду справи за їх відсутності, позивач заявлені вимоги підтримав і просив суд задовольнити позов, відповідачка заявила про визнання позову в повному обсязі. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі наявних у справі матеріалів, позов підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 06 серпня 1988 року Куйбишевським відділом ЗАГС м. Москви, актовий запис № 1659. Від спільного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати, сім'я носить виключно формальний характер. Майновий спір у сторін відсутній. Надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним. Згідно ст. 56 СК України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений до одним із подружжя. У відповідності до ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх дитини, що має істотне значення, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін та їх дитини, шлюб може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, зареєстрованого 08 вересня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1501. При цьому позивач посилається на те, що за час спільного життя між ними виявилась невідповідність характерів, істотна відмінність у поглядах на сімейне життя, було відсутнє взаєморозуміння. Шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинено і позивач не має наміру їх поновлювати. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Він переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить їх інтересам. У судове засідання позивач та відповідачка подали заяви про можливість розгляду справи за їх відсутності, позивач заявлені вимоги підтримав і просив суд задовольнити позов, відповідачка заявила про визнання позову в повному обсязі. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі наявних у справі матеріалів, позов підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому зареєстрованого 08 вересня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1501. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати, сім'я носить виключно формальний характер. Майновий спір та спір про місце проживання дитини сторони будуть вирішувати в окремо. Надання строку для примирення суд вважає недоцільним. Згідно ст. 56 СК України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений до одним із подружжя. У відповідності до ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх дитини, що має істотне значення, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, а також права їх неповнолітньої дитини і шлюб може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, зареєстрованого 09.10.1999 року Володарським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області за актовим записом №62, посилаючись на припинення шлюбних відносин з відповідачкою з червня 2013 року, через несумісність поглядів на життя, а також характерів. Оскільки від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , 2006 року народження, розірвання шлюбу через органи ДРАЦС не можливе. Спору щодо місця проживання дитини не виникає. Просив суд розірвати шлюб. Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 16.06.2020 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явився, в позовній заяві та окремою заявою просив провести розгляд справи за його відсутності, позов підтримав. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала, розірвати брак згодна. Фіксування судового засідання не здійснювалося відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09.10.1999 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим Володарським відділом РАГС Донецької області, актовий запис №62 від 09.10.1999 року, вчинений Володарським відділом РАГС Донецької області. Відповідно до ст.109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно із ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Таким чином, виходячи з доводів позовної заяви, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, та не відповідає волі відповідачки, а тому його слід розірвати. За таких обставин, позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу слід задовольнити. Судові витрати по сплаті судового збору розподілити за правилами ст.ст.141, 142 ЦПК України, оскільки позов визнаний позивачкою до початку розгляду справи по суті. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, зареєстрованого 09 серпня 2008 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у м. Одесі, актовий запис № 630. При цьому позивач посилається на те, що за час спільного життя між ними виявилась невідповідність характерів, істотна відмінність у поглядах на сімейне життя, було відсутнє взаєморозуміння. Шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинено і позивач не має наміру їх поновлювати. Він переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить їх інтересам. Також позивач повідомив, що від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. У судове засідання сторони подали заяви про можливість розгляду справи за їх відсутності, позивач заявлені вимоги підтримав і просив суд задовольнити позов, відповідачка заявила про визнання позову в повному обсязі. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі наявних у справі матеріалів, позов підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 09 серпня 2008 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у м. Одесі, актовий запис № 630. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати, сімя носить виключно формальний характер. Майновий спір чи спір про місце проживання дитини у сторін відсутній. Надання строку для примирення суд вважає недоцільним. Згідно ст. 56 СК України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений до одним із подружжя. У відповідності до ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх дитини, що має істотне значення, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін та їх дитини, шлюб може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, зареєстрованого 10 жовтня1999 року Тинівською сільською радою Жашківського району Черкаської області, актовий запис № 8. Обґрунтовує позов тим, що з 1999 року перебуває у шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу мають двоє дітей: повнолітнього сина - [PERSON] , 2000 р.н., та неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що спільне життя не склалось, між ними втрачено почуття любові та взаєморозуміння. Протягом останніх років стосунки суттєво погіршились, сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство. Вважає, що шлюб існує формально, примирення між ними неможливе, а подальше перебування в такому шлюбі суперечить його інтересам. Ухвалою від 01.10.2019 провадження у справі відкрито і призначено підготовче судове засідання. В підготовче судове засідання сторони не з`явились, позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує. Відповідачка подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. З`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши та перевіривши докази у їх сукупності, суд прийшов до наступного. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Встановлено, що сторони уклали шлюб 10 жовтня1999 року Тинівською сільською радою Жашківського району Черкаської області, актовий запис № 8.(а.с.4) З`ясовано, що сторони припинили подружні відносини протягом часу, який оцінюється тривалим, не ведуть спільне господарство, проживають окремо, спорів щодо спільного нажитого майна немає. У відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання про недоцільність збереження даного шлюбу, оскільки сім`я розпалась остаточно, шлюб існує формально, тому слід постановити рішення про його розірвання. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України і позивачу 50 відсотків судового збору слід повернути з державного бюджету, а решту судових витрат слід стягнути з відповідача. На підставі ст.112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, зареєстрованого 10 листопада 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Одесі, актовий запис № 1203. При цьому позивач посилається на те, що за час спільного життя між ними виявилась невідповідність характерів, істотна відмінність у поглядах на сімейне життя, було відсутнє взаєморозуміння. Шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинено і позивач не має наміру їх поновлювати. Він переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить їх інтересам. Також позивач повідомив, що від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. У судове засідання позивач подав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав і просив суд задовольнити позов. Відповідачка у судове засідання не зявилася, про час, день та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Суд ухвалює заочне рішення відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, про що не заперечував позивач. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі наявних у справі матеріалів, позов підлягає задоволенню. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 10 листопада 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Одесі, актовий запис № 1203. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати, сімя носить виключно формальний характер. Майновий спір чи спір про місце проживання дитини у сторін відсутній. Надання строку для примирення суд вважає недоцільним. Згідно ст. 56 СК України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений до одним із подружжя. У відповідності до ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх дитини, що має істотне значення, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін та їх дитини, шлюб може бути розірваний.

Outcome: approved