Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив звільнити з-під арешту все рухоме майно [PERSON], [PERSON], [PERSON], проживаючих за адресою: [ADDRESS], накладеного постановою ВДВС Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП №28859088 від 29.12.2012 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в провадженні ВДВС перебувало виконавче провадження про солідарне стягнення із [PERSON], [PERSON] та [PERSON] боргу в сумі 5365,31 грн. на користь КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом'янської районної у м. Києві ради. Позивач звернулась до ВДВС Солом'янського району м. Києва із заявою про скасування арешту у зв'язку із повним погашенням боргу. 02.03.2016 року відповідачем була надіслана відповідь про неможливість зняття арешту оскільки виконавче провадження №288859418 знищенню по закінченню 3-річного терміну зберігання. Після чого позивач повторно звернулась до ВДВС Солом'янського району м. Києва про надання документів, які б свідчили про накладення арешту, на що 23.02.2017 року відповідач повторно повідомив про те, що виконавче провадження знищено, а чинним законодавством України не передбачений позасудовий порядок зняття арешту по виконавчим провадженням, які знищені. На підставі викладеного просила позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій позовні вимоги просив задовольнити та справу розглядати без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, врахувавши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що на виконанні у ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві перебувало виконавче провадження №28859418 з примусового виконання виконавчого листа №2-н-123 від 26.08.2011 року виданого Солом'янським районним судом м. Києва про солідарне стягнення з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] боргу в сумі 5365,31 грн. Постановою ВП №28859088 від 29.12.2012 року ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві в рамках виконавчого провадження накладено арешт на все рухоме майно громадян [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №39725938 від 02.01.2013 року та відповіддю старшого державного виконавця Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Євдокімова В.О. від 23.02.2017 року. 27.12.2012 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». Арешт майна боржника залишився чинним. Позивач звернулась до ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві із заявою про скасування арешту у зв'язку з повним погашенням боргу. 02.01.2016 року вих. №694/28-16 у відповідь на запит [PERSON] ВДВС Солом'янського РУЮ в м. Києві повідомив, що виконавче провадження №28859418 знищено по закінченню 3-річного терміну зберігання виконавчих проваджень. Відповідно до п.9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2274/5 ВІД 25.12.2008 року, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання становить 3 роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 рік. Згідно п.9.10 зазначеного документу, виконавчі провадження, строк зберігання яких закінчився, підлягають знищенню. Таким чином, судом достовірно встановлено, що після закінчення терміну зберігання виконавчого провадження №28859418 та його знищення, арешт майна боржника залишився чинним. Позивач просила звільнити з-під арешту все рухоме майно [PERSON], [PERSON], [PERSON], проживаючих за адресою: [ADDRESS], накладеного постановою ВДВС Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП №28859088 від 29.12.2012 року, на що слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до ст. ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Таким чином, наявність арешту рухомого майна порушує права позивача, на власний розсуд розпоряджатися та користуватися своїм майном. З урахуванням вищевикладеного та враховуючи те, що позивач є законним власником рухомого майна, та враховуючи, що виконавче провадження знищено, а борг є погашеним, суд приходить до висновку про задоволення позову та зняття арешту з всього рухомого майна [PERSON], [PERSON], [PERSON], який накладено постановою про арешт майна боржника та заборони на його відчуження від 29.12.2012 року ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві в рамках виконавчого провадження ВП №22859088. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ст.5 ЗУ «Про судовий збір» Відділ Державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві не є особою, звільненою від сплати судового збору. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору в розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved