Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що 17.09.1984 року він на підставі наказу №1951 від 17.09.1984 року був прийнятий на роботу до СМВО ім. М.В. Фрунзе, яке на сьогоднішній день перейменовано в ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» на посаду слюсаря механоскладальних робіт на обдирці, заточуванні, шліфовці металевих виробів та інструменту абразивними кругами сухим способом першого розряду до цеху-24, про що в трудовій книзі зроблено запис № 7. Згідно наказу № 3752/вк від 25.04.2017 року його з 25.04.2017 року звільнено з Товариства за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником умов колективного договору на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України. Згідно розрахункового листа заборгованість підприємства перед ним із оплати заробітної плати та інших виплат в квітні 2017 року (тобто на момент звільнення) з вирахуванням належних до сплати податків складає 51686,67грн. У вищевказану суму заборгованості відповідачем включена також вихідна допомога в розмірі трьох середньомісячних заробітків (в сумі 23493,38грн. без урахування податку), яка підлягає стягненню з відповідача на його користь на підставі ч.1 ст.44 КЗпП України при звільненні внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору. Частиною 5 ст.97 КЗпП України визначено, що оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці. Згідно ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Проте, всупереч вимогам вищевикладених норм, виплата нарахованої йому суми заборгованості в розмірі 51686,67грн. ні в день звільнення, ні станом на день подання цього позову, відповідачем не проведена. Незаконні дії відповідача (значне, більше 4 місяців затримання виплати заробітної плати, внаслідок чого він вимушений був звільнитися з роботи, затримка розрахунку при звільненні) призвело до його моральних страждань. Він вимушений був звільнитися з постійного місця роботи, на якому працював 32 роки поспіль, у зв'язку з чим втратив нормальні життєві зв'язки та усталений спосіб життя. У зв'язку із значною затримкою виплат належних йому сум він позбавився єдиного джерела доходу та не мав власних коштів для існування. Для відновлення своїх порушених прав він має докладати значних моральних та фінансових зусиль, а саме шукати представника, збирати необхідні документи та звертатись до суду. Все це також негативно впливає на стан його здоров'я та завдає йому моральних страждань. Свої душевні страждання внаслідок протиправних дій відповідача він оцінює в розмірі 5000 грн., які просить стягнути з відповідача як грошове відшкодування моральної шкоди. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» на його користь 51686, 67грн., заборгованості із заробітної плати та вихідної допомоги, стягнути середній заробіток за весь період затримки розрахунку відповідача з ним при звільненні по день постановления рішення суду, стягнути з 5000грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди, а також 4200грн. понесених витрат на оплату правової допомоги адвокату. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з наведених підстав, та просив суд їх задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача позов визнала частково, пояснивши, що тимчасові складнощі із строками виплати заробітної плати виникли з обставин, що не залежать від волевиявлення Товариства, це втрата ринків збуту у РФ, несвоєчасні розрахунки за поставлену продукцію замовниками, постійна заборгованість держави з відшкодування ПДВ. Упродовж 2016 року Товариство розраховувало на укладення реальних контрактів з вітчизняними державними монополіями «Укртрансгаз», «Укргазвидобування», НАЕК «Енергоатом», які намітили серйозну модернізацію підвідомчих їм потужностей у 2016-2017 роках. Повідомила, що згідно наказу № 75 від 21.03.2014 року на підприємстві встановлено режим неповного робочого дня, а саме триденний робочий тиждень з робочими дням: понеділок, вівторок, середа. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з абзацом першим пункту 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (середньогодинна) заробітна визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. З огляду на викладене при обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень Порядку. Вважає суму в відшкодування моральної шкоди 5000грн. завищеною і не підтвердженою доказами. Щодо стягнення витрат на оплату правової допомоги адвоката в сумі 4200грн. заперечує. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав: Судом встановлено, що 17.09.1984 року позивач [PERSON] на підставі наказу №1951 від 17.09.1984 року був прийнятий на роботу до СМВО ім. М.В. Фрунзе, яке на сьогоднішній день перейменовано в ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» на посаду слюсаря механоскладальних робіт на обдирці, заточуванні, шліфовці металевих виробів та інструменту абразивними кругами сухим способом першого розряду до цеху-24, про що в трудовій книзі зроблено запис № 7. Згідно наказу № 3752/вк від 25.04.2017 року позивача з 25.04.2017 року звільнено з Товариства за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником умов колективного договору на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України. Викладені обставини підтверджуються копією трудової книжки позивача [PERSON] (а.с.4-5). Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України). Судом встановлено, що в день звільнення [PERSON], ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» не виплатило належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України, що визнано відповідачем. Згідно довідки ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» №16-07/685 від 26.06.2017 року заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] становить 51686грн. 67коп. Вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 51686грн. 67коп. (з якої вже утримано податок на доходи фізичних осіб та військовий збір). Відповідно до Наказу № 75 від 21.03.2014 року у ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» з 26.05.2014 року встановлено всім працівникам робочу неділю з режимом роботи 3 робочі дні: понеділок, вівторок, середа. Згідно з довідкою Товариства середньоденна заробітна плата позивача становить 374грн.02коп. Період затримки розрахунку при звільненні позивачу на дату ухвалення даного рішення, тобто з 26.04.2017 року по 27.06.2017 року становить 23 робочих днів (квітень 1, травень 12, червень - 10), а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 8602грн. 46коп. (374,02 х 23 = 8602грн. 46коп.). Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи характер та обсяг страждань [PERSON], тривалість вимушених змін у його життєвих стосунках та їх негативні наслідки внаслідок невиплати заробітної плати з вини відповідача протягом тривалого часу, невизначеність стосовно часу, коли позивач зможе отримати хоча б частковий розрахунок за виконану роботу на час звільнення, а також вихідну допомогу, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача у розмірі 1000грн. З огляду на викладене, порушене право позивача підлягає захисту, тому суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково - стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у розмірі 51686грн. 67коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 26.04.2017 року по 27.06.2017 року включно у сумі 8602грн. 46коп. та 1000 грн. у відшкодування моральної шкоди. Як зазначено в ч.ч.1, 2 ст.84 ЦПК України, витрати на правову допомогу - це витрати, пов'язані з правовою допомогою адвоката або іншого фахівця в галузі права, які несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача, документально підтверджені витрати на правову допомогу в розмірі 2560грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1280грн. (640грн. за вимогу майнового характеру + 640грн. за вимогу немайнового характеру). Стосовно стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 4200грн. Згідно з Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій (640грн. за 1 годину роботи). Безпосередньо в суді першої інстанції представник позивача адвокат [PERSON] приймав участь в двох судових засіданнях, загальна тривалість яких становила 01 годину. Тобто, за участь в судових засіданнях обгрунтованим є розмір витрат 640грн. Представником позивача адвокатом [PERSON] були вчинені інші дії, необхідні для розгляду справи, а саме складання і подання позову до суду, звернення з адвокатським запитом до Товариства стосовно надання інформації, необхідної для подачі позову, і відповідно суд вважає, що є обгрунтованим розмір таких витрат за 3 години роботи адвоката 1920грн. (640грн.х3год.=1920грн.). Отже, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 2560грн. в відшкодування витрат на правову допомогу (1920грн.+640грн.=2560грн.).

Outcome: partial