overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором. В позовній заяві посилався на те, що між ПАТ АБ «Укргазбанк» та відповідачем [PERSON] 19 грудня 2016 року укладено договір № А37-0099993-16-START на приєднання до договору комплексного обслуговування фізичних осіб, на встановлення дозволеного ліміту овердрафту. Відповідно до вказаного договору позивач надав відповідачу кредит в сумі 1100 грн., а [PERSON] взяла зобовязання щодо повернення кредиту. Відповідач свої зобовязання виконала не в повному обсязі, має заборгованість перед позивачем в загальному розмірі 1019,05 грн., з яких заборгованість по кредиту 859,42 грн., заборгованість за нарахованими відсотками (прострочена) - 159,63 грн. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь 1019,05 грн. Судові витрати у справі також просив покласти на відповідача. Ухвалою судді від 27 вересня 2018 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати в спрощеному провадженні без повідомлення сторін. Відповідач [PERSON], будучи повідомленою про розгляд справи судом, відзив на позовну заяву та будь-які клопотання до суду не подавала. За таких обставин судом відповідно до положень норм ст. ст. 280, 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 19 грудня 2016 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] укладено договір № А37-0099993-16-START про приєднання до Правил (Договірних умов) надання банківських послуг за картковими продуктами (а.с.4). За умовами зазначеного договору позивач надав відповідачу кредит в сумі 1100 грн. строком до 19 грудня 2017 року з процентною ставкою за користування кредитом 28,0% річних. Відповідач зобовязувалась забезпечити повернення кредиту та сплатити відсотки за користування кредитом. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Як встановлено судом, позивачем зобовязання перед відповідачем по договору №А37-0099993-16-START від 19 грудня 2016 року виконано, надано їй кредитні кошти. Але відповідач взяті на себе зобовязання в повному обсязі не виконала. Станом на 13 липня 2018 року сума заборгованості відповідача [PERSON] перед позивачем за кредитним договором становить 1019,05 грн., з яких заборгованість по кредиту 859,42 грн., заборгованість за нарахованими відсотками (прострочена) - 159,63 грн. Зазначене підтверджується даними розрахунку заборгованості [PERSON] та виписки за договором № А37-0099993-16-START (а.с.6-9,10). Тому з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сума заборгованості за договором в розмірі 1019,05 грн., на відшкодування понесених судових витрат 1762 грн., а всього 2781,05 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором. До позовної заяви додано клопотання, в якому представник ПрАТ «Лізинг інформаційних технологій» просить відстрочити сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі. Зазначив, що 16.06.2014 року державним виконавцем ДВС Оболонського РУЮ у м. Києві було відкрито виконавче провадження № 43670804, відповідно до якого накладено арешт у розмірі 2 553 816,22 грн. У звязку з цим, ПрАТ «Лізинг Інформаційних технологій» немає можливості сплатити судовий збір на день подання позовної заяви, оскільки залишок грошових коштів на банківських рахунках ПрАТ «Лізинг інформаційних технологій» є значно меншим ніж сума на яку було накладено арешт. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З огляду на зазначене, дослідивши матеріали заяви та позовної заяви, суд прийшов до висновку, що підстави для відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі відсутні, оскільки з довідки вих. № 419 від 06.10.2015 року про залишок грошових коштів станом на 30.09.2015р. вбачається, що ПрАТ «Лізинг інформаційних технологій» спроможний сплати судовий збір у звязку із зверненням з позовною заявою до суду. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором кредитної лінії, мотивуючи свої вимоги наступним: 25 квітня 2008 року між КС «Фортеця» та відповідачем було укладено договір кредитної лінії № 3130 кк, за яким відповідач отримав кредит в сумі 300 000 грн. строком на 12 місяців під 32 % річних. Відповідач зобов'язання щодо повернення кредиту не виконав, порушивши умови договору. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив стягнути з відповідача на користь Кредитної спілки «Фортеця» суму боргу в розмірі 712 454 грн. 30 коп., а також судові витрати по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства: 25 квітня 2008 року між КС «Фортеця» та відповідачем було укладено договір кредитної лінії № 3130 кк, за яким відповідач отримав кредит в сумі 300 000 грн. строком на 12 місяців під 32 % річних. Відповідно до п. 3.7 кредитного договору прострочення сплати кредиту та/або процентів за користування кредиту не зупиняє нарахування процентів. Згідно до п. 5.1.10 у випалку просроченн сплати чстини або всієї суми кедиту сплатити нараховані процети за користування кредитом виходячи з факичного строку користування кредитом, включаючи день погашення. Станом на 07 листопада 2013 року сума заборгованості по кредиту 292 000 грн., сума нарахованих відсотків за користування кредитом за період з 01.05.2008 року по 06.05.2013 року становить 420 454 грн. 30 коп., а всьго загальна сума щаборгованості складає 712 454 грн. 30 коп. На даний час відповідач ухиляється від виконання своїх договірних зобов'язань. Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 712 454 грн. 30 коп., 3 441 грн. судового збору. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором кредиту від 30.06.2011 року № б/н (надалі Договір), на підставі якого відповідач [PERSON] отримала кредит в розмірі 6000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач свої зобов»язання належним чином не виконує, в результаті чого має прострочену заборгованість по кредиту в загальній сумі 14490 грн. 10 коп. В судовому засіданні представник позивача підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач повторно в судове засідання не з'явилася, про розгляд справи була повідомлена належним чином, тому суд визнав неявку відповідача без поважних причин та провів заочний розгляд справи у його відсутність, на підставі наявних у справі даних чи доказів, відповідно до вимог ч.4 ст. 169 ЦПК України Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам у їх сукупності встановив наступне. Між позивачем та [PERSON] був укладений договір кредиту від 30.06.2011 року № б/н (надалі Договір), на підставі якого відповідач отримала кредит в розмірі 6000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач свої зобов»язання належним чином не виконує, в результаті чого станом на 11.06.2014 року має прострочену заборгованість по кредиту в загальній сумі 14490 грн.10 коп., яка складається з наступного: - 5998 грн. 31 коп.- заборгованість за кредитом, - 5575 грн. 89 коп. - заборгованість по процентах за користування кредитом, - 1749 грн.70 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом, - 500 грн. - штраф ( фіксована частина), - 666 грн. 20 коп. - штраф ( процентна складова). Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими, заснованими на законі та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до ст. 525, 526 ЦК України зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідачів підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором кредиту в сумі 43946 грн. 70 коп., мотивуючи свої вимоги тим, що 06.09.2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №30102/-07-А. Відповідно до умов Кредитного договору Банк надав відповідачу кредит у сумі 50000 грн. на строк з 06.09.2007 року до повного повернення кредиту по 05.09.2012 року включно зі ставкою 15,7% річних. Банк свої зобов»язання за договором виконав в повномуобсязі, а відповідач кредит та відсотки за кредитом не сплатив, у зв»язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 43946 грн. 70 коп., а також стягнути судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з»явився, на адресу суду надійшла заява, в якій просить провести судовий розгляд за відсутності представника позивача, задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та проти винесення заочного рішення не заперечує. За таких обставин, суд вважав за можливе проводити розгляд справи у відсутності представника позивача. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та відносини сторін, а відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення відповідно до положень ст.224-227 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам у їх сукупності встановив наступне. В судовому засіданні встановлено, що 06.09.2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №30102/-07-А. 20 травня 2013 року між Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі0продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, Обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ВАТ «Кредитпромбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договоровами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ВАТ «Кредитпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов»язаннях, а внаслідок передачі від ВАТ «Кредитпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ВАТ «Кредитпромбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов»язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Таким чином,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором оренди та витребування майна. Враховуючи складність справи, суд вважає, що по справі слід проголосити вступну та резолютивну частину рішення, а складання повного рішення відкласти на строк 10 днів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики. Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, повязаного з потребою в обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики, мотивуючи свої вимоги тим, що 17 листопада 2013 року між ним та відповідачем у простій письмовій формі було укладено договір позики грошових коштів у сумі 23 450,00 грн. На підтвердження укладення договору та його умов відповідачем (позичальником) було складено розписку про передачу грошових коштів. Грошові кошти передавались однією частиною та в присутності свідків. Відповідач брав на себе обов»язок повернути позику до 26.11.2013 року, що підтверджується розпискою. Станом на 23.05.2014 року відповідач грошові кошти не повернув, від виконання взятих на себе зобов»язань ухиляється. Отже, внаслідок невиконання відповідачем взятих на себе зобов»язань, позивач позбавлений можливості розпорядитись власними грошовими коштами на свій розсуд. Представник позивача- адвокат [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала в судовому засіданні в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з»явився по невідомій причині, про час, день та місце розгляду справи належним чином був повідомлений у встановленому законом порядку, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. На підставі ст.169 ч.4 ЦПК України є підстави для винесення заочного рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтею 1047 ЦК України визначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що сторони перебували між собою в договорних відносинах і позичальник не виконав зобов»язань відповідно до умов договору та не повернув позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором , борг відповідача перед позивачем за договором позики становить 23 450,00 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики. Одночасно з поданням позовної заяви, позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій зазначив, що відповідач взяв у нього в борг 127 200,00 доларів США, які зобов'язався повернути до 01.12.2012 року, про що було складено розписку від 19.10.2007 року. Однак в зазначений строк відповідач вказану суму грошових коштів не повернув, крім того, відповідач ухиляється від розмов та зустрічей з позивачем. Посилаючись на те, що сума грошових коштів є значною та у позивача існує реальна загроза щодо відчуження відповідачем рухомого та нерухомого майна, що належить йому на праві власності, позивач просить суд накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить на праві власності відповідачу. Згідно ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Частиною 3 ст. 152 ЦПК України встановлено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Відповідно до абз.1 ч.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Зважаючи на те, що заява позивача про забезпечення позову ґрунтується виключно на її припущеннях, крім того, позивачем не надано суду достатніх доказів, які дають підстави вважати, що внаслідок дій відповідача може бути утруднене або неможливе виконання рішення суду, у зв'язку чим суд не вбачає підстав для вжиття заходів для забезпечення позову. Крім того суд звертає увагу на те, що позивач не зазначає майно, яке належить відповідачу на праві власності, що позбавляє можливості пересвідчитися в припущеннях позивача щодо можливої його реалізації. З огляду на положення п.1, ч. 2 ст. 151 ЦПК України, дослідивши матеріали позовної заяви, суд вважає, що заява про вжиття заходів про забезпечення позову не обґрунтована. Таким чином, суд не вбачає підстав для вжиття заходів забезпечення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики та просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором в розмірі 20000,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що між сторонами 24.10.2016 було укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримав від позивача грошові кошти в розмірі 20000,00 грн. Позивач, представник позивача в судовому засіданні позов підтримали, надали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач позов не визнала, пояснила, що факт отримання грошовий коштів вона не оспорює, гроші отримала на оформлення документів відносно будинку, який позивач мала намір купити у її чоловіка. Суд заслухавши учасників процесу, дослідивши письмові докази встановив наступне: 24.10.2016 між [PERSON] та [PERSON], укладено договір у виді розписки, який за формою та змістом є договором позики, відповідно до якого [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти в розмірі 20000,00 грн., та зобовязалась їх повернути. Грошові кошти [PERSON] не повернула. В силу ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За визначенням ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. За підставі визначеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та його задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики та просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором в розмірі 6250,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що між сторонами 14.04.2016 було укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримав від позивача грошові кошти в розмірі 6250,00 грн., та зобовязався повернути в десятиденний строк. Позивач подано до суду заяву про розгляд цивільної справи за його відсутності, цивільний позов підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи, що позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився, тому відповідно до ч.1 ст. 224 та ст. 225 ЦПК України, суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Суд дослідивши письмові докази встановив наступне: 14.04.2016 між [PERSON] та [PERSON], укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в розмірі 6250,00 грн., та зобовязався повернути в десятиденний строк. Грошові кошти у визначений договором строк [PERSON] не повернув. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За визначенням ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. За підставі визначеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та його задоволення. Арешт накладений в забезпечення позову ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 03.11.2016 в межах позовних вимог залишити без змін.

Outcome: approved