Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначив, що між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] 20.01.2014 року був укладений кредитний договір №505461530. 30.07.2018 року ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» уклали Договір відступлення права вимоги та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняла належні ТОВ «ФК «ЦФР» права вимоги до вказаних у Реєстрі боржників, у тому числі і за кредитним договором №505461530 від 20.01.2014 року. Станом на 30.07.2018 року заборгованість за договором №505461530 складала 25320грн. 17 коп., з яких: 8498,74 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 2421,32 грн. - заборгованість за відсотками; 9781,11 грн. - заборгованість за щомісячними процентами (платою за управління кредитом); 4619 грн. - заборгованість за пенею. Із часу отримання права вимоги до відповідача, а саме з 30.07.2018 року позивачем не здійснювалися нарахування жодних штрафних санкцій. Оскільки на вимоги позивача відповідач заборгованість не погасив, від виконання своїх зобов`язань ухиляється, тому позивач просив суд стягнути із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №505461530 складала 25320,17 грн., з яких: 8498,74 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 2421,32 грн. - заборгованість за відсотками; 9781,11 грн. - заборгованості за щомісячними процентами (платою за управління кредитом); 4619 грн. - заборгованість за пенею. Позивач просив розглядати справи у порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач не надав заперечення щодо розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, та не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву. Судове засідання проведено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] 20.01.2014 року був укладений кредитний договір №505461530. 30.07.2018 року ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» уклали Договір відступлення права вимоги та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняла належні ТОВ «ФК «ЦФР» права вимоги до вказаних у Реєстрі боржників, у тому числі і за кредитним договором №505461530 від 20.01.2014 року. Станом на 30.07.2018 року заборгованість за договором №505461530 складала 25320грн. 17 коп., з яких: 8498,74 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 2421,32 грн. - заборгованість за відсотками; 9781,11 грн. - заборгованість за щомісячними процентами (платою за управління кредитом); 4619 грн. - заборгованість за пенею. Згідно зі ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з вимогами ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Згідно з ч.1 ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 16 листопада 2016 року у справі №6-1746цс16, яка відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. На думку суду, умова про сплату щомісячних відсотків які є платою за управління кредиом не відповідає вимогам справедливості та суперечить ч.1 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», тому в частині стягнення 9781,11 грн. заборгованістю за щомісячними процентами (платою за управління кредитом),суд вважає відмовити. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає стягнути із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 505461530 від 20.01.2014 року у сумі 15539,06 грн., що складається із: 8498,74 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 2421,32 грн. - сума заборгованості за відсотками, 4619 грн заборгованість за пенею, а також 1290,00 гривні витрат по сплаті судового збору, а всього 16829 (шістнадцять тисяч вісімсот двадцять дев`ять) гривень 06 копійок.

Outcome: partial