Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про зобов'язання вчинити дії: укласти з АТ «Банк «Фінанси та кредит» додаткову угоду до іпотечного договору № 0080701-МК13 від 21 вересня 2007 року щодо змін до іпотечного договору, шляхом викладення п.1 в наступній редакції: «Іпотекодавці передають в іпотеку іпотекодержателю нерухоме майно: квартиру номер 22, що в будинку під номером 14 розташовану по вул. Миру в смт Солоне, Солонянського району, Дніпропетровської області». На обґрунтування позовних вимог посилається на те, що між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та відповідачем [PERSON] 21 вересня 2007 року було укладено кредитний договір №00807-МК13, відповідно до якого відповідач [PERSON] отримав в тимчасове користування на умовах забезпеченості, зворотності, терміновості, платності кредитні ресурси у розмірі 34 500,00 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором з відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] 21 вересня 2007 року було укладено нотаріально посвідчений державним нотаріусом Солонянської державної нотаріальної контори Супруненко А.М. за реєстровим №4310 іпотечний договір № 0080701-МК13, згідно якого відповідачами в іпотеку було передано квартиру [ADDRESS], а 16 травня 2009 року до іпотечного договору був укладений додатковий договір, за яким у новій редакції було викладено п.2 договору №00807-МК13. 21 вересня 2007 року державним нотаріусом була накладена заборона №148 на відчуження квартири, що належить відповідачам та передана ними в іпотеку, шляхом внесення до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №14544262, №14544309, №14544370 від 21 вересня 2007 року та відповідною відміткою в іпотечному договорі. В січні 2013 року було встановлено, що в договорі іпотеки № 0080701-МК13 від 21 вересня 2007 року в п.1 міститься технічна помилка в адресі іпотеки та зазначено, що іпотекодавці передають в іпотеку іпотекодержателю нерухоме майно: квартиру [ADDRESS], в той час як згідно витягів у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна в іпотеку було передано квартиру [ADDRESS]. Встановивши дану обставину банк 04 лютого та 30 серпня 2013 року направив відповідачам рекомендовані листи з повідомленням про вручення, за яким їм було запропоновано укласти додатковий договір до іпотечного договору та викласти п. 1 в новій редакції із зазначенням вірної адреси предмета іпотеки - квартира [ADDRESS]. Відповідачі отримали листи, але жодної відповіді на вказану пропозицію банку з їх боку не надійшло до теперішнього часу. 02 вересня 2013 року банком також було направлено на адресу Солонянської державної нотаріальної контори лист, в якому ставилось питання щодо виправлення в іпотечному договорі невірно зазначеної адреси предмета іпотеки, на який отримали повідомлення нотаріуса, що станом на 12 жовтня 2013 року відповідачі на письмову пропозицію нотаріуса щодо внесення таких змін до нотаріальної контори не звертались. Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2013 року у справі між тими самими позивачем і відповідачами про тлумачення змісту правочину було встановлено факт належності на праві власності відповідачам саме квартири [ADDRESS], а не квартири № 14 в будинку № 22, яка зазначена як предмет іпотеки в укладеному між сторонами іпотечному договорі № 0080701-МК13 від 21 вересня 2007 року, та той факт, що при оформленні зазначеного договору іпотеки державним нотаріусом було допущено технічну помилку. Ухвалою від 13 листопада 2013 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області, підтвердила правильність висновків Солонянського районного суду Дніпропетровської області, а оскільки рішення суду набрало законної сили, то не потребує доказуванню у даній справі. Прохали з посиланням на ст.ст.15,16,525,626,627,651,654 ЦК України та Закон України «Про іпотеку» зобов'язати відповідачів укласти з АТ «Банк «Фінанси та кредит» додаткову угоду до іпотечного договору № 0080701-МК13 від 21 вересня 2007 року щодо змін до іпотечного договору, шляхом викладення п. 1 в наступній редакції: «Іпотекодавці передають в іпотеку іпотекодержателю нерухоме майно: квартиру номер 22, що в будинку під номером 14 розташовану по вул. Миру в смт Солоне, Солонянського району, Дніпропетровської області». В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі та пояснив, що в укладеному між сторонами на забезпечення виконання умов кредитного договору договорі іпотеки була допущена технічна помилка в зазначені номеру будинку та квартири, яка є предметом іпотеки, що перешкоджає іпотекодержателю вирішувати питання щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, а на їх письмову пропозицію укласти до договору іпотеки додаткову угоду щодо правильного зазначення адреси розташування предмета іпотеки відповідачі жодної відповіді не надали, в зв'язку з чим вони змушені звернутися з відповідним позовом до суду щодо зобов'язання відповідачів укласти таку додаткову угоду про внесення змін до іпотечного договору шляхом викладення п.1 в наступній редакції: «Іпотекодавці передають в іпотеку іпотекодержателю нерухоме майно: квартиру номер 22, що в будинку під номером 14 розташовану по вул. Миру в смт Солоне, Солонянського району, Дніпропетровської області». Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи через свого представника [PERSON] (а.с.87 ), в судове засідання 21 листопада 2014 року не з'явились, про причини своєї неявки суд не повідомили, в зв'язку з чим суд ухвалив розглядати справу за їх відсутності, оскільки їх інтереси в судовому засіданні представляє їх представник [PERSON] з усіма повноваженнями сторони у справі на підставі нотаріально посвідчених довіреностей (а.с.67-69). Представник відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] - [PERSON] позов не визнав та пояснив суду, що позов з зазначених в позовній заяві підстав задоволенню не підлягає, оскільки позивачем на підтвердження позовних вимог надано укладений з відповідачем [PERSON] кредитний договір № 0080701-МК13 від 21 вересня 2007 року, в той час як у відповідача наявний другий екземпляр укладеного з позивачем в той же день кредитного договору за іншим номером - №006/07-МК13 на отримання кредитних ресурсів в сумі 34500 доларів США, які між собою суттєво відрізняються, в тому числі і по способу забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором. Зазначив, що хоч і встановлена помилка в зазначені адреси розташування об'єкта іпотеки, проте законом не передбачено можливість зобов'язати сторону за договором внести зміни до договору всупереч її волі, в зв'язку з чим в задоволенні позову необхідно відмовити, при цьому прохав врахувати, що позивач уже неодноразово звертався до суду з різними позовами до цих відповідачів, які витікають з спірного кредитного договору та договору іпотеки, в тому числі і щодо тлумачення змісту договору іпотеки, але в їх задоволенні було відмовлено, а рішення судів набрали законної сили. Третя особа - державний нотаріус Солонянської державної нотаріальної контори Супруненко А.М., яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання 21 листопада 2014 року не з'явилась надавши листа (а.с.93) про розгляд справи у її відсутність. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідачів, дослідивши надані докази, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист цивільного права у разі його порушення,невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу, а способами захисту права відповідно до ч.2 даної статті є визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом Частиною 3 ст.16 ЦК України передбачено, що суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частини другої-п'ятої статті 13 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст.10,11,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а розгляд цивільних справ здійснюється судом не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 21 вересня 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №008/07-МК/13, відповідно до якого відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 34 500.00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 20 вересня 2022 року за цільовим призначенням для придбання основних засобів (а.с.5-7), а відповідач зобов'язався повністю повернути кредитні ресурси, здійснюючи щомісячно в строк до 15 числа кожного місяця погашення заборгованості по Кредитних ресурсах у складі щомісячного Ануїтетного платежу, розмір якого відповідно п.3.3 договору становить 488,28 доларів США та в складі якого сплачуються проценти за користування кредитними ресурсами, а в разі порушення зобов'язань за кредитним договором сплачувати пеню відповідно до п.6.1 договору у розмірі 1% від простроченої суми за кожен день прострочення. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором позичальника [PERSON] між позивачем та відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] 21 вересня 2007 року було укладено з урахуванням внесених сторонами змін шляхом укладення додаткового договору від 16 травня 2009 року (а.с.11-12,97-98) нотаріально посвідчений держаним нотаріусом Солонянської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області за реєстровим номером 4311 договір іпотеки № 008/07/01-МК/13 (а.с.8-12) нерухомого майна, згідно з яким відповідачі як іпотеко давці, надали позивачу як позикодавцю (іпотекодержателю) в іпотеку належну іпотекодавцям на праві власності квартиру [ADDRESS], загальною площею 59,6 кв.м. жилою площею 37,6 кв.м, узгодженою сторонами вартістю 227 248 гривень 93 копійки та яким відповідно до п.8.4.8 передбачено, що іпотекодержатель має право достроково звернути стягнення на предмет іпотеки у разі неналежного виконання іпотекодавцем будь-яких умов Основного зобов'язання, у тому числі, але не обмежуючись переліченим нижче, у разі несвоєчасної чи неповної сплати платежів, несвоєчасного повернення суми Основного зобов'язання: кредиту, процентів, комісійної винагороди, неустойки. Право звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержатель набуває також, якщо іпотекодержатель, відповідно до Основного зобов'язання (Кредитного договору), заявить іпотекодавцям вимогу повернути кредит та сплатити проценти, комісійну винагороду до настання строку, зазначеного у Основному зобов'язанні (Кредитному договорі), а іпотекодавці не виконають зазначене зобов'язання. Відповідно до п.9 Договору іпотеки в разі порушення умов цього договору іпотекодавці сплачують іпотекодержателю штраф у розмірі 25% від загальної суми заборгованості перед іпотекодержателем, а іпотекодержатель набуває права вимагати від іпотекодавця дострокового повного виконання Основного зобов'язання в десятиденний строк з моменту пред'явлення такої вимоги і відмовитися від виконання Основного зобов'язання в односторонньому порядку. Умовами п.10 договору іпотеки передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на розсуд іпотекодержателя або за рішенням суду, або за виконавчим написом нотаріуса, або іпотекодержателем самостійно на умовах цього договору. Відповідно до п.16 договору обтяження предмету іпотеки підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законом, а реалізація предмету іпотеки здійснюється відповідно до умов цього договору та законодавства України. В договорі іпотеки зазначено, що держаним нотаріусом Солонянської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Супруненко А.М. накладається заборона №148 щодо відчуження зазначеної в договорі квартири, що належить відповідачам [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.10). Згідно з витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 21 вересня 2007 року Солонянською держаною нотаріальною конторою Дніпропетровської області було зареєстровано згідно іпотечного договору №008/07/01-МК/13 за №5708329, №5708509 та №5708538 обтяження у вигляді арешту об'єкта нерухомого майна: квартири [ADDRESS] (а.с.14-16). Згідно витягу про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек 21 вересня 2007 року Солонянською держаною нотаріальною конторою Дніпропетровської області за реєстраційним №5708575 було внесено реєстраційний запис до Державного реєстру іпотек про реєстрацію іпотеки за іпотечним договором №008/07/01-МК/13 від 21 вересня 2007 року(а.с.17), згідно якого зазначено об'єкт обтяження: квартира [ADDRESS]. Відповідно до ст.589 ЦК України за рахунок предмет іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання, а якщо вимога за основним зобов'язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов'язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов'язання. Судом встановлено, що кредитний договір та договір іпотеки (а.с.17-25) за змістом та формою відповідає вимогам ст.572-577 ЦК України, Закону України «Про іпотеку», який був чинним на період виникнення спірних правовідносин, умови його сторонами при розгляді даної справи оспорюються, а кожен з зазначених договорів в цілому чи окремі їх положення у встановленому законом порядку недійсними визнані не були. Відповідно до вимог ст.589, 590 ЦК України та ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою (іпотекою), іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави (іпотеки), про що зазначено і в умовах укладених сторонами 21 вересня 2007 року кредитного договору та договору іпотеки нерухомого майна (а.с.17-25), а не інше нерухоме майно. Факт належності на праві власності відповідачам саме квартири номер [ADDRESS], а не квартири [ADDRESS], яка зазначена як предмет іпотеки в укладеному між сторонами іпотечному договорі №008/07/01-МК/13 від 21 вересня 2007 року, підтверджується виданим ТОВ «Абріс» витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.13). Вказані обставини також встановлено рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 22 серпня 2013 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про тлумачення змісту правочину, яке набрало законної сили 13 листопада 2013 року та за яким в задоволенні позову було відмовлено, та ухвалою колегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2013 року (а.с.37-40), згідно якої рішення суду було залишено без змін, які були постановлені між тими самими сторонами саме щодо тлумачення змісту спірного іпотечного договору № 008/07/01-МК/13 від 21 вересня 2007 року. Згідно ст. 626 ЦК України - договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 627 ЦК України, передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.651 ЦК України - зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом, а згідно ч.2 даної статті договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках встановлених договором або законом. Укладений між позивачем та відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] 21 вересня 2007 року (а.с.11-12,97-98) нотаріально посвідчений держаним нотаріусом Солонянської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області за реєстровим номером 4311 договір іпотеки № 008/07/01-МК/13 (а.с.8-12) нерухомого майна не містить положень щодо права однієї із сторін без згоди іншої сторони вносити зміни до зазначеного договору. Згідно положень ст.654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій саме формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено законом або договором чи не випливає зі звичаїв ділового обороту. Відповідно до вимог ст.577 ЦК України якщо предметом застави є нерухоме майно, а також у інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню. Оскільки між сторонами було укладеного договір іпотеки (застави) саме щодо нерухомого майна, то і зміни до договору іпотеки можуть вноситися лише у тій же формі, у якій укладено основний договір. Судом встановлено, що встановивши наявність помилки у договорі іпотеки що адреси розташування предмета іпотеки банк 04 лютого та 30 серпня 2013 року направляв відповідачам рекомендовані листи з повідомленням про вручення (а.27-32), за яким їм було запропоновано укласти додатковий договір до іпотечного договору та викласти п. 1 в новій редакції із зазначенням вірної адреси предмета іпотеки - квартира [ADDRESS], але відповідачі, отримавши листи, згоди на вказану пропозицію не надали. 02 вересня 2013 року банком також було направлено на адресу Солонянської державної нотаріальної контори лист, в якому ставилось питання щодо виправлення в іпотечному договорі невірно зазначеної адреси предмета іпотеки (а.с.33-36), на який було отримали повідомлення нотаріуса, що станом на 12 жовтня 2013 року відповідачі на письмову пропозицію нотаріуса щодо внесення таких змін до нотаріальної контори не звертались. Таким чином, суд приходить до висновку, що волевиявлення відповідачів на внесення змін до іпотечного договору відсутнє, що підтвердив в судовому засіданні і представник відповідачів. Статтею 16 ЦК України передбачено способи захисту цивільних прав та інтересів судом, серед яких відсутній такий спосіб захисту, як зобов'язання вчинити дії. З огляду на положення ст.ст. 626, 654 ЦК України щодо свободи в укладенні договору та згоди на зміну положень договору, суд вважає, що вимоги позивача про зобов'язання відповідачів укласти додаткову угоду не підлягають задоволенню, як такі, що не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки ним обрано неналежний спосіб захисту порушеного права, у зв'язку з чим в задоволенні позову слід відмовити, а судові витрати понесені позивачем, покласти на нього відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed