Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання недійсним рішення та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку. Свої вимоги мотивує тим, що він є власником домоволодіння по [ADDRESS] , який прийняв у спадщину після смерті своєї матері [PERSON] . Отримавши спадщину, він звернувся до Новоархангельської селищної ради з метою приватизації земельної ділянки для обслуговування будинку, яка своїми рішеннями від 27.06.2019 року за № 1776 та від 12.09.2019 року за № 1941 надала дозвіл на розроблення технічної документації щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,0525 га, в тому числі по угіддях : 0,0525 га малоповерхової забудови для будівництва та обслуговування житлового будинку за вищезазначеною адресою. Під час приватизації земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок було встановлено, що земельна ділянка, яка належить відповідачеві, накладається на земельну ділянку позивача, у зв`язку з чим він не має змоги оформити свої права як власника земельної ділянки. Крім того, позивачем при ознайомленні з актом прийомки - передачі межових знаків на зберігання від 14.05.2018 року, який є складовою технічної документації і який йому було надано ТОВ «ОксамитСервіс» при отриманні відповіді на запит, було встановлено, що підпис, який на ньому зазначений за [PERSON] є сфабрикованим, оскільки ним не підписувався і підпис не є його. Таким чином, діями відповідачів було порушено його право на безоплатну приватизацію земельної ділянки біля його домоволодіння і дана обставина стала приводом для звернення до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 12.10.2020 року провадження у справі було відкрито та призначено підготовче засідання. Ухвалою Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 08.07.2021 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали вимоги, зазначені у позовній заяві та просили їх задовольнити. Позивач зазначив, що він 40 років користується земельною ділянкою і у нього було забрано 20 м землі, тому він подав позов до брата. Представник позивача додав, що користуючись правом приватизації, було встановлено, що площа земельної ділянки складає меншу, ніж зазначено у рішенні селищної ради. Межі земельної ділянки історично закріплені тином і бажана площа ділянки складає 525 кв. метрів, так як такий розмір зазначений у поземельній книзі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити у їх задоволенні, оскільки позивач жодним доказом не довів свого порушеного права, оскільки йому за рішенням селищної ради було надано орієнтовний розмір ділянки, який у подальшому підлягає уточненню при розробці технічної документації. Крім того, представник пояснила, що будинок за адресою [ADDRESS] будувався на земельній ділянці, яка була виділена під будинком за адресою [ADDRESS] і для будівництва по [ADDRESS] земельна ділянка не виділялась. Дані про бажаємий позивачем розмір ділянки відсутні як у Свідоцтві про право на спадщину, так і у даних технічного паспорту на будинок. Процес приватизації позивачем не завершений, так як він не погодився із розмірами ділянки, кадастровий номер земельній ділянці не присвоєний. Твердження, що 0,048 га є накладкою не доведено належними доказами, оскільки лише за результатами проведення землеустрою можливо встановити таку обставину. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази в сукупності з іншими матеріалами справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК). Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] прийняв спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , а саме житловий будинок з належними надвірними будівлями і спорудами за адресою [ADDRESS] , про що свідчить копія Свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.06.2019 року ( реєстровий № 328), виданого приватним нотаріусом Новоархангельського районного нотаріального округу Кіровоградської області. Рішенням сесії Новоархангельської селищної ради Кіровоградської області № 1776 від 27.06.2019 року [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,0525 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за рахунок земель житлової та громадської забудови у [ADDRESS] та зазначено, що уточнену площу земельної ділянки визначити при проведенні геодезичної зйомки та розробленні проекту. Відповідно до листа ТОВ «ОксамитСервіс» від 24.06.2020 року адресованого на ім`я позивача встановлено, що у липні 2019 року між ТОВ «ОскамитСервіс» та [PERSON] був укладений договір на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення(відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку за адресою [ADDRESS] . Після проведення геодезичного знімання, в результаті узгодження межі був встановлений факт незгоди [PERSON] з межею з боку суміжної земельної ділянки за адресою [ADDRESS] . Також позивачем на підтвердження своїх вимог до суду були надані копії Плану земельної ділянки складеного за результатами кадастрової зйомки та Звіту складеного на замовлення [PERSON] ФОП [PERSON] , відповідно до якого за результатами кадастрової зйомки в реальному часі складений план земельної ділянки в масштабі 1:500, на якому накреслено межі земельної ділянки під номером 1 , що збігаються з лінійними спорудами і рубежами (парканами, огорожами), земельної ділянки під номером 2 та земельної ділянки під номером 3 , що зареєстровані в Державному земельному кадастрі. Встановлено, що земельна ділянка під №1 , яка належить [PERSON] накладається на земельну ділянку під № 2, площа накладки становить 0,0048 га. Земельна ділянка під номером 3 , яка належить [PERSON] накладається на земельну ділянку під номером 1, площа накладки становить 0,0009 га. Рішенням сесії Новоархангельської селищної ради Кіровоградської області № 1444 від 01.11.2018 року [PERSON] затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж та передачі у власність земельної ділянки у [ADDRESS] . Передано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,0555 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) , кадастровий номер 3523655100:50:028:0050 із земель житлової та громадської забудови у [ADDRESS] . Вказана земельна ділянка зареєстрована у Державному реєстрі речових прав , номер запису- 29026604. Також позивачем на підтвердження своєї позиції надано акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 14.05.2018 року, підшитому у технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відовлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка надається у власність [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка) (код КВЦПЗ-В.02.01.) за адресою : [ADDRESS] , виготовлений ТОВ «Оксамитсервіс», який міститься зі зворотного боку документа в графі «гр. [PERSON] [ADDRESS] із підписом нібито останнього. Ухвалою Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 23.02.2021 року по справі було призначено судово-почеркознавчу експертизу за результатами якої було встановлено, що підпис від імені [PERSON] в акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 14.05.2018 року, підшитому у технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відовлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка надається у власність [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка) (код КВЦПЗ-В.02.01.) за адресою : [ADDRESS] , виготовлений ТОВ «Оксамитсервіс», який міститься зі зворотного боку документа в графі «гр. [PERSON] [ADDRESS] __(підпис)», виконаний не самим [PERSON] , а іншою особою,без наслідування його підпису. Статтями 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (частина статті 21 ЦК України). Отже, підставами для визнання недійсним акта (рішення) є його невідповідність вимогам законодавства або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі. Згідно з частиною першою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Згідно з частиною третьою статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначено статтею 118 ЗК України. Відповідно до частини першої статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або в користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Пунктом першим частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно з частинами першою, четвертої, сьомою статті 55 Закону України «Про землеустрій» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка. Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам, у тому числі орендарям. Відповідно до статті 198 ЗК України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: геодезичне встановлення меж земельної ділянки; погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; відновлення меж земельної ділянки на місцевості; встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; виготовлення кадастрового плану. Отже, набуття права користування та права власності на земельну ділянку пов`язане із здійсненням комплексу робіт: проведенням кадастрової зйомки землі з геодезичним встановленням меж земельної ділянки, яка включає, зокрема, і перенесення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженим в установленому порядку проектом відведення цієї ділянки, погодження цих меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами. Погодження меж земельної ділянки є складовою частиною кадастрового плану, який, у свою чергу, є складовою частиною технічної документації, необхідної для передачі громадянам безоплатно земельних ділянок у власність. Виконання усіх підготовчих робіт з виготовлення державного акта на право власності на земельну ділянку передбачає перевірку того, чи не належить земельна ділянка іншому власнику або правомірному користувачеві та чи не накладаються межі земельної ділянки на суміжні земельні ділянки. Згідно з частинами першою, четвертою, дев`ятою статті 79-1 ЗК України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Отже, право власності, користування земельною ділянкою, може бути набуте громадянином лише в порядку, передбаченому ЗК України або іншими законами України та підтверджено відповідними доказами. Подаючи позов до суду позивач посилався на те, що він не погоджував межі земельної ділянки відповідача своїм підписом, не був присутнім під час складання акту прийому-передачі межових знаків на зберігання від 14.05.2018 року і підпис, який на ньому зазначений від його імені є сфабрикованим. Відповідач своїми неправомірними діями, які виразились у підробці його підпису у акті прийому передачі, а Новоархангельська селищна рада затвердивши технічну документацію щодо встановлення меж земельної ділянки щодо передачі у власність [PERSON] земельної ділянки по [ADDRESS] порушили право позивача на безоплатну приватизацію земельної ділянки біля його домоволодіння. Однак на підтвердження своєї позиції не надав до суду належних та допустимих доказів щодо підтвердження права власності чи права постійного користування ним земельною ділянкою за адресою по [ADDRESS] . Докази розробки проекту землеустрою на підставі зазначених рішень та отримання в подальшому земельної ділянки у користування чи у власність позивачем не надано. Виходячи з вищезазначеного, порушення процедури набуття відповідачем права власності на земельну ділянку, які б могли бути самі по собі беззаперечною підставою для припинення його права власності на спірну земельну ділянку відсутні, а у позивача не виникло охоронюваного законом права на спірну земельну ділянку, яка не належала йому ні на праві власності, ні на праві постійного користування. Так, у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 580/168/16-ц зроблено висновок, що погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов`язкових технічних помилок. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із власником та/або землекористувачем не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів чи землевласників. Не надання особою своєї згоди на погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача та/або власника не може бути перешкодою для розгляду місцевою радою питання про передачу земельної ділянки у власність відповідачу за обставин виготовлення відповідної технічної документації. Непідписання суміжним власником та/або землекористувачем акту узгодження меж земельної ділянки саме по собі не є підставою для визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку. Якщо під час виготовлення проекту землеустрою щодо відведення відповідачу у власність земельної ділянки і були допущені порушення Інструкції «Про порядок встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі ( на місцевості) та їх закріплення межовими знаками», а так само якщо і мало місце наявність порушень з боку селищної ради, це ніяким чином не призвело до порушення прав позивача. Отже позивач не надав правовстановлюючих документів на підтвердження володіння чи користування спірною земельною ділянкою, як і не надав доказів того, що земельна ділянка суміжного користувача накладається на земельну ділянку, яка знаходиться в його користуванні чи праві власності. Отже, позивач не довів належними та допустимими доказами, що оспорюване рішення, порушує його права чи законні інтереси, зокрема, щодо права користування земельною ділянкою. За таких обставин, суд приходить до висновку, що право позивача на отримання у власність земельної ділянки, передбачене статтями 118, 119 ЗК України оскаржуваним рішенням та записом до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не порушено, тому правові підстави для задоволення позову відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed