Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності за набувальною давністю, в обґрунтування вимог зазначивши, що вони, [PERSON] та [PERSON] мешкають родиною з березня 2003 року за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою депутата від 16.09. 2013 року. З того часу, вони користуються та володіють зазначеним будинком та належними йому господарськими спорудами, підтримують в охайному, придатному до експлуатації стані, використовують як господарі для власних потреб за їх цільовим призначенням, користуємося будинком відкрито, безперервно, як своїм, права третіх осіб не порушають. У наступний час до них звернулася [PERSON] та повідомила, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] належав [PERSON], відповідно договору про виділення в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку, що підтверджується будинковою книгою, технічним паспортом. [PERSON] змінила прізвище на [PERSON], що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб, щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 6.08. 2013 року № 00012554100. [INFO] [PERSON] померла, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Свердловського міського управління юстиції у Луганській області зроблено актовий запис № 154 від 14.02.2012 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 14.02.2012 року. Відповідач [PERSON], є спадкоємицею померлої, бо 19.09.2005 року [PERSON] залишила заповіт яким усі її права та обов'язки, які їй будуть належати на момент складання цього заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть належати їй у майбутньому, та усе майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось заповіла їй - [PERSON]. Виходячи з наведеного, відповідачка запропонувала нам або звільнити будинок, або сплатити на її користь його вартість у розмірі 22 000, 00 грн. З цим ми категорично не згодні. Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, право приватної власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно з ч.1.ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до вимог п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 п. 10 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника.Позивачі вважають себе власниками вказаного житлового будинку, бо за свої кошти провадили необхідні ремонтні роботи у будинку, користуються господарчими будівлями що належать до житлового будинку, земельною ділянкою, сплачують необхідні платежі по користуванню майном. За свої кошти зробили технічний паспорт на будинок від 21.08. 2013 року, згідно якого загальна площа будинку складає 68,9 кв. м. житлова площа 27,5 кв. м., до будинку належать господарчі будівлі та споруди: «Б» - сарай, «В» - гараж, «Г» - вбиральня, № 1-3 - огорожа, № 4 - водопровід, І - замощення. Ці факти можуть підтвердити свідки, а саме сусіди по вулиці, родичі. З приводу оформлення права власності на вказане майно вони звернулися самостійно до нотаріуса, який їм рекомендував звернутися до суду з цього питання. Враховуючи вищевказане позивачі просять постановити рішення, яким визнати право власності за ними, [PERSON] та [PERSON] на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] загальною площею 68,9 кв. м. житловою площею 27,5 кв. м., до якого належать господарчі будівлі та споруди: «Б» - сарай, «В» - гараж, «Г» - вбиральня, № 1-3 - огорожа, № 4 - водопровід, І - замощення, в рівних частках по ? частці за кожним - за набувальною давністю. У судовому засіданні позивачі підтримали заявлені позовні вимоги та просять суд винести рішення яким визнати за ними право власності на вказаний будинок за набувальною давністю. У судовому засіданні відповідач позов визнала у повному обсязі та не заперечувала проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов є обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, право приватної власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. В судовому засіданні достовірно встановлено, що згідно копії договору про виділення в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку від 05.01.1957 року житловий будинок [ADDRESS] належить [PERSON]. Згідно копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб, щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 6.08. 2013 року № 00012554100, убачається, що [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]. Із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 14.02.2012 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Свердловського міського управління юстиції у Луганській області актовий запис № 154 убачається, що [INFO] [PERSON] померла. Із копії заповіту від 19.09.2005 року убачається, що [PERSON] залишила заповіт яким усі її права та обов'язки, які їй будуть належати на момент складання цього заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть належати їй у майбутньому, та усе майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось заповіла - [PERSON]. Із довідки депутата від 16.09. 2013 року, убачається що [PERSON] та [PERSON] мешкають у будинку [ADDRESS] з березня 2003 року і до наступного часу. Згідно з ч.1.ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 344 ЦК України «Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.» Відповідно до вимог ч.4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до вимог п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 п. 10 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника. Суд приходить до висновку що, правових перешкод щодо встановлення права власності позивачем немає, позов обґрунтований, позивач добросовісно набув право власності на майно в порядку набувальної давності, тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved