Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та просить суд визначити йому додатковий строк терміном на два місяця для прийняття спадщини, що відкрилася після смерті його батька - [PERSON]. В позовній заяві він зазначив, а в судовому засіданні пояснив, що після смерті батька, який помер [INFO] року відкрилася спадщина на майно, на яке він має право як спадкоємець першої черги за законом. В зв'язку з тим, що він тривалий час не спілкувався зі спадкодавцем, а саме з 1998 року, тому про смерть батька йому стало відомо випадково лише в вересні 2016 року, після чого він звернувся з відповідною заявою до Чугуївської держнотконтори Харківської області про прийняття спадщини. Остання своїм листом від 08.11.2016 року відмовила йому у прийнятті такої заяви з причини пропущення шестимісячного строку для звернення до держнотконтори з заявою про прийняття спадщини та рекомендувала за для вирішення даного питання звернутися до суду. Причинами пропуску строку, передбаченого ст.1270 ЦК України зазначає довготривалу відсутність спілкування з батьком через свою хворобу, місцем свого постійного проживання в іншій області (в Сумській), скрутне фінансове становище, а саме відсутність коштів на поїздки для відвідування батька, поштового та телефонного спілкування. Вищезазначені причини просить суд визнати поважними та визначити йому додатковий строк терміном в два місяця для прийняття спадщини після смерті [PERSON]. В судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністтю та просив їх задовольнити. Відповідачка та її представник позов не визнали, надавши суду письмові заперечення в яких зазначили необгрунтованість заявлених позивачем вимог та безповажними зазначені ним причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, а тому в позові просили відмовити - повністю. Третя особа надала суду письмову заяву з проханням розглянути справу без представника Чугуївської держнотконтори та ухвалити рішення у відповідності до норм чинного законодавства України. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд надходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] року в місті Харкові, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим Харківським Палацом новонароджених, в якому його батьком зазначений - [PERSON]. Згідно актового запису №12 свідоцтва про смерть серія [NUMBER] виданого Леб'язькою сільською радою Чугуївського району Харківської області [PERSON] помер [INFO] року. Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 28.05.2014 року було встановлено факт проживання відповідачки з померлим однією сім'єю з 2002 року та визнано спадкоємицею четвертої черги за законом після смерті [PERSON]. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Тобто, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом встановленого строку, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що спадкоємець є таким, що спадщину не прийняв, якщо свідомо, за відсутності будь-яких перешкод своєчасно не вчиняв дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття. Згідно п.24 вищевказаної постанови Пленуму особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз'яснено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Зі змісту п.2.1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 вбачається, що письмову заяву про прийняття спадщини та відмову від неї може бути надіслано поштою. Надіслання заяви про прийняття спадщини поштою передбачено п.3.5. гл.10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5. Відповідно до ст.1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Виходячи зі змісту ст. 1272 ЦК України позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов'язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. З урахуванням викладеного вище, суд не вбачає підстав для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки на час розгляду справи позивачем не було надано суду доказів, що причини пропуску шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини є поважними, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами. Крім того з дня відкриття спадщини сплинуло більше 8 років. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази, які беруться до уваги судом при визначенні поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, відповідно до вимог ст. 58 ЦПК України є переважно письмові докази - довідки медичних установ про стан здоров'я та проходження курсу лікування, довідки про перебування особи у відрядженні чи за межами України, інші довідки, акти, листування, що містять відомості щодо обставин, які перешкоджали зверненню спадкоємця до нотаріальної контори в строки встановлені ст. 1270 ЦК України. Однак суду не надано доказів на підтвердження поважності пропуску строку для прийняття спадщини в період з моменту відкриття спадщини по 15 вересня 2016 року. Докази, що позивач хворів і перебував на тривалому лікуванні, відсутні. З довідки, виданої комунальним закладом «Недригайлівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги», на яку посилається позивач, як на підтвердження тривалої хвороби, вбачається, що він з 1975 року знаходився на Диспансерному обліку з приводу бронхіальної астми, а з 2008 року перебуває під «Д» наглядом з діагнозом циррозу печінки, а отже мав можливість звернутися у вказаний період до нотаріуса, оскільки його лікування не передбачало дотримання відповідного режиму в медичній установі. Також період лікування в лікувальному закладі згідно довідки не вказано. При цьому, суд звертає увагу, що за правилами п.3.5. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року №296/5, якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. Таким чином, позивач мав можливість подати заяву нотаріусу, направивши її поштою, але такі дії ним теж не вчинялися. Суд також зауважує, що [PERSON] звернувся до суду лише у листопаді 2016 року, тобто більше ніж через 8 років з часу відкриття спадщини при цьому зазначивши поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, як хворобу, довготривале не підтримання стосунків зі спадкодавцем, відсутність коштів. При цьому позивач не вказує, які об'єктивні причини заважали йому підтримувати родинні стосунки з батьком, цікавитися його життям, знати про його стан здоров'я, про час смерті. Його звернення з позовом про продовження додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини через значний проміжок часу, на думку суду, не відповідає засадам розумності та справедливості. Оскільки доводи позивача не ґрунтуються на безспірних доказах, що містяться у справі та нормах чинного законодавства, тому суд не вбачає підстав для визнання причин пропуску строку для прийняття спадщини поважними і вважає, що в задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю.

Outcome: dismissed