Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В обгрунтування вимог зазначив, що з відповідачем по справі знаходився в трудових відносинах з 07.10.2011р. по 01.08.2013р., працюючи на посаді електрослюсаря підземного, та був звільнений за ст. 38 КЗпП України. На день звільнення відповідач не здійснив з ним повний розрахунок, що є порушенням ст. 116 КЗпП України. Згідно довідки відповідача від 11.12.2013р. за № 608/1, заборгованість по заробітній платі складає 11123,84 грн., в яку також входить компенсація за невикористану відпустку. Також позивач вважає, що відповідач повинен сплатити йому середній заробіток за час вимушеного прогулу, передбачений ст. 117 КЗпП України, який відповідно до довідки відповідача № 56 від 30.01.2014р. про його середньоденну заробітну плату в сумі 149,69 грн. за його розрахунками за період з 01.08.2013р. по 20.02.2014р. становить 21255 грн. 98 коп., та заподіяну моральну шкоду в сумі 10000 грн. Тому позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача зазначених сум. Позивач надав суду заяву, свої позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить справу розглянути за його відсутністю, не заперечує проти заочного розгляду справи, у разі неявки відповідача у судове засідання. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про місце та час слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчить його розпис у повідомленні про отримання судової повістки. Про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, за наступних підстав. Так, судом встановлено, що з відповідачем по справі позивач знаходився в трудових відносинах з 07.10.2011р. по 01.08.2013р., працюючи на посаді електрослюсаря підземного, та був звільнений за ст. 38 КЗпП України. Згідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно довідки відповідача від 11.12.2013р. за № 608/1, заборгованість по заробітній платі позивача складає 11123,84 грн., в яку також входить компенсація за невикористану відпустку. Відповідно до ст. 117 КЗпП України відповідач повинен сплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки розрахунку. Відповідно до довідки відповідача № 56 від 30.01.2014р. про його середньоденну заробітну плату в сумі 149,69 грн., за розрахунками позивача, за період з 01.08.2013р. по 20.02.2014р. заборгованість по середній заробітній платі позивача становить 21255 грн. 98 коп., і суд вважає ці розрахунки вірними. Також суд вважає, що своїми діями по невиплаті заробітній платі відповідач заподіяв позивачу моральну шкоду. Разом з тим, враховуючи обставини та строк невиплати, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в цій частині позову 3000 грн., в задоволенні іншої частини відмовити, за їх необгрунтованістю. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином. Тому суд, зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Задовольняючі позовні вимоги частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 353,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial