Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на квартиру [ADDRESS]. В заяві зазначив, що є сином і спадкоємцем першої черги за законом [PERSON], смерть якої сталася 26 квітня 2015 року. За життя спадкодавець розпорядилася усім належним їй майном, заповідавши його позивачу на підставі заповіту від 10.04.1995 року. У встановлений законом строк після смерті матері позивач звернулася до нотаріальної контори з відповідною заявою, проте свідоцтва про право на спадщину не отримав через відсутність оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно, а саме: квартиру [ADDRESS]. Постановою державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з вказаних мотивів. Інших спадкоємців у померлої немає. На підставі викладеного просить про визнання за ним право власності на зазначену квартиру в порядку спадкування після смерті [PERSON] В судове засідання позивач не зявився, надавши письмове звернення, яке містить прохання про задоволення заяви і вирішення справи без його участі. Його представник надала заяву аналогічного змісту, в якій є посилання на згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Представник відповідача звернувся з аналогічною заявою, яке містить повне визнання позову. За зазначених обставин у відповідності до ст. ст. 158, 169 ЦПК України суд вважає за можливе вирішувати справу у відсутність осіб, які беруть участь у справі. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, з наступних міркувань. Судом встановлено, що позивач є сином і спадкоємцем за заповітом [PERSON], смерть якої сталася 26 квітня 2015 року, (а. с. 6). За життя спадкодавець розпорядилася усім належним їй майном, заповідавши його позивачу на підставі заповіту від 10.04.1995 року (а. с. 14). У встановлений законом строк після смерті матері, а саме: 6 травня 2015 року, позивач звернулася до нотаріальної контори з відповідною заявою (а. с. 40, зворотний бік). За життя спадкодавцеві належало право власності на квартиру [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності 1060 від 22.09.1993 року (а. с. 17). У видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено постановою нотаріуса через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на нерухоме майно (а. с. 10-11). Інші спадкоємці [PERSON] до нотаріальної контори не звертались, як випливає з матеріалів спадкової справи (а. с. 40-57). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно із ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Обґрунтованість позову підтверджують надані суду копії свідоцтв про акти цивільного стану, правовстановлюючі документи на нерухоме майно, матеріали спадкової справи. З огляду на викладені обставини суд доходить висновку, що позивач, який є спадкоємцем померлої [PERSON] за заповітом, вчинив дії щодо прийняття спадщини, і знаходить всі підстави для визнання за ним права власності на нерухоме майно, що належало спадкодавцеві на підставі правовстановлюючого документу, яким є свідоцтво про право власності 1060 від 22.09.1993 року. Суд застосовує обраний позивачем спосіб захисту права, так як у позасудовому порядку отримати свідоцтво про право на спадщину не сталося можливим через відсутність у позивача правовстановлюючого документа, між тим право власності спадкодавця підтверджує інформація ТОВ «ЗМТІ» (а. с. 16), копія згаданого судом свідоцтва про право власності на житло, технічний паспорт на квартиру (а. с. 19-22).

Outcome: approved