Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом після смерті своєї матері [PERSON], яка померла [INFO], на спадкове нерухоме майно: житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS]. Вказував, що після смерті матері залишилося в спадок зазначене нерухоме майно, яке він не взмозі оформити в нотаріальному порядку через відсутність належним чином оформлених правовстановлюючих документів на майно: право власності на будинок спадкодавець не зареєстрував в державному органі. Посилаючись на те, що він прийняв спадщину, а відповідними наданими оригіналами документів та довідками держаних установ підтверджується належність померлій будинку, тому просив винести рішення про визнання за ним права власності на дане спадкове майно. В судове засідання сторони не з'явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, від них надійшли заяви з проханням розглядати справу без їх участі; позивач в своїй заяві просив задовольнити позов, а відповідачка в своїй заяві позов визнала та не заперечува проти його задоволення. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. [INFO] в померла громадянка [PERSON] і після її смерті відкрилася спадщина на нерухоме та рухоме майно, в тому числі на будинок, розташований в [ADDRESS]. Відповідно до ст. 1261 ЦК України позивач як син є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Позивач є таким, що прийняв спадщину, оскільки проживав разом з померлою матір'ю на час відкриття спадщини (час смерті). Інших спадкоємців цієї ж черги судом не встановлено. Однак, звернувшись до нотаріуса за оформленням спадщини він отримав роз'яснення про неможливість її оформлення в нотаріальному порядку, оскільки не представив належним чином оформлені правовстановлюючі на нерухомість. Так, право власності на будинок померлою не було належним чином зареєстровано в державному органі. Відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на будинок можлива за представлення правовстановлюючих документів, оформлених належним чином. Як було встановлено цей будинок вона купила у громадянки [PERSON] за простим, укладеними в письмовій формі договором від 15 травня 1998 року. В той же час, договір не був посвідчений нотаріусом та не зареєстрований в комунальному підприємстві «Миколаївське МБТІ», тому право власності померлої на будинок фактично не зареєстровано. Статтею 227 ЦК України 1963 року, який був чинним на час укладення договору, передбачено, що договір купівлі-продажу житлового будинку укладається в письмовій формі та підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню, якщо хоча б одна із сторін є громадянином. Недотримання даної вимоги тягне за собою до недійсності договору (ч. 1 ст. 47 ЦК України). Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що такий договір підлягає реєстрації у відповідному виконкомі органу місцевого самоврядування (або ж в МБТІ відносно міст та селищ міського типу). Однак сама по собі відсутність такої технічної реєстрації не впливала на момент виникнення права власності на дійсність договору за вимогами ЦК України 1963 року. Згідно з частиною 2 статті 47 ЦК України 1963 року суд вважає, що договір купівлі-продажу будинку можливо визнати дійсним. Також, на підтвердження укладення зазначеного договору і його дійсності, а як наслідок право власності на нього [PERSON] є копія погосподарської книги на нього (а.с. 12-13). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що вказане майно належало [PERSON] і після її смерті воно входить до складу спадщини і повинно перейти у власність до спадкоємців, тобто до позивача як єдиного спадкоємця першої черги . Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, він не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на нерухомість в порядку спадкування за законом. Враховуючи викладене,

Outcome: approved