Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-27 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, покликаючись на те, що 01 лютого 2019 року він отримав постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №58118297 від 17 січня 2019 року про стягнення з нього на користь ТзОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» заборгованості в розмірі 22295,33 грн. Із зазначеної постанови йому стало відомо, про вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. виконавчого напису від 20 грудня 2018 року, зареєстрованому в реєстрі за №12890, згідно якого запропоновано стягнути заборгованість на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №500185567 від 02 вересня 2010 року, укладеного ним з ПАТ «Альфа-Банк», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» на підставі Договору факторингу №2013-1, укладеного 23 грудня 2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА». Вважає, що нотаріусом при вчиненні спірного виконавчого напису не дотримано вимог законодавства - не перевірено безспірності вимог кредитора, не враховано, що з моменту права вимоги минуло більше ніж три роки. Просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №12890 від 20 грудня 2018 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. про стягнення на користь ТзОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» з [PERSON] заборгованості в розмірі 21645,33 грн. за кредитним договором №500185567 від 02 вересня 2010 року, укладеного з ПАТ «Альфа-Банк», право вимоги за яким перейшло до ТзОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» на підставі договору факторингу №2013-1 від 23 грудня 2013 року та витрати за вчинення виконавчого напису в розмірі 650,00 грн. Представника відповідача належним чином повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, направлено ухвалу про відкриття провадження у справі рекомендованою поштовою кореспонденцією, що стверджується наявним у матеріалах справи повідомленнями про вручення поштового відправлення, які отримано представником відповідача 15 березня 2019 року, 30 квітня 2019 року, 13 травня 2019 року, однак представник відповідача не подав до суду відзив на позовну заяву, а відтак суд вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній даних та доказів. Приватний нотаріус Хара Н.С. подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, а тому згідно ст. 223 ЦПК України, суд вважає, що справу можна вирішити на підставі наявних у ній даних та доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, наявні у матеріалах заяви суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. Судом встановлено, що 02 вересня 2010 року між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк» укладено кредитний договір №500185567. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис від 20 грудня 2018 року, зареєстрований в реєстрі за №12890, згідно якого запропоновано стягнути заборгованість на користь ТзОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» з [PERSON] за кредитним договором №500185567 від 02 вересня 2010 року, укладеного з ПАТ «Альфа-Банк», право вимоги за яким перейшло до ТзОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» на підставі договору факторингу №2013-1, укладеного 23 грудня 2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТзОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА». Також, згідно виконавчого напису №12890 від 20 грудня 2018 року стягнення заборгованості проводиться за період з 23 грудня 2013 року по 22 грудня 2016 року. Сума заборгованості складає 21645,33 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі - 10648,96 грн.; прострочена заборгованість за комісією в розмірі - 0,00 грн.; проценти за користування кредитом - 15726,31 грн.; неустойка пеня/штраф - 5919,02 грн. Також за вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст.31 ЗУ «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувана в розмірі 650 грн, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувана. Відповідно до ст.88 ЗУ «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно пп. 3.1. та 3.4 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Крім того, у пп.3.2, 3.5 п.3 гл.16 розд.ІІ даного Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені в Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМ від 29 червня 1999 №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному переліку. Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові №201/11696/16-ц, відповідне право стягувача, по захист якого він звернувся до нотаріуса, повинне існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості боржника, у тому числі й унаслідок цивільно-правової відповідальності, - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 закону «Про нотаріат»). Учинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Для правильного застосування положень стст.87, 88 закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису. Відповідно до п. 2.3. кредитного договору №500185567 від 02 вересня 2010 року, дата остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків згідно договору - 02 вересня 2015 року, а відтак, саме з цього моменту у відповідача виникло право примусового стягнення боргу у разі невиконання позичальником всієї суми кредитного зобов`язання. Згідно з ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у буди-який передбачений договорм спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи. На підставі Договору факторингу №2013-1, укладеного 23 грудня 2013 року право вимоги за кредитним договором №500185567 від 02 вересня 2010 року перейшло до ТОВ «Росвен Інвест Україна», в тому числі і щодо кінцевої дати погашення кредиту. Однак, як вбачається із оскаржуваного виконавчого напису, такий вчинено 20 грудня 2018 року, а відтак на час його вчинення з моменту виникнення права вимоги минуло більше ніж три роки. Крім цього, згідно оскаржуваного виконавчого напису при вчиненні виконавчого напису в розмір повної суми заборгованості за кредитним договором №500185567 від 02 вересня 2010 року включено і розмір пені, який нарахований поза межами річного строку спеціальної позовної давності, оскільким відповідно до розрахунку заборгованості стягнення проводилось за період з 23 грудня 2013 року по 22 грудня 2016 року. Внаслідок наведеного, оскільки у розмір заборгованості за кредитним договором №500185567 від 02 вересня 2010 року включено розмір пені, який нарахований поза межами річного строку спеціальної позовної давності, розрахунок заборгованості за таким кредитним договором не є безспірним, а також на момент вчинення виконавчого напису минуло більше ніж три роки з моменту вимоги, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення у повному обсязі. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє ствердження в судовому засіданні, а тому позов слід задовольнити. Також, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Отже, суд вважає, що з відповідача слід стягнути у дохід держави 768,40 грн. судового збору та на користь позивача 3000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, що стверджується рахунком №001/1-1902/19-ц від 07 червня 2019 року, актом про надання послуг від 07 червня 2019 року, квитанцією №33 від 12 червня 2019 року.

Outcome: approved