Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Южненського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області про скасування арешту, мотивуючи свої вимоги тим, що 21 липня 2015 року відділом державної виконавчої служби Южненського міського управління юстиції Одеської області була винесена постанова №В-4/735 про накладання арешту на все майно боржника. Згідно вищезазначеної постанови, арешт накладено на майно боржника із забороною відчуження. Згідно відповіді від 17.01.2018 №102/20-27 вбачається, що відповідно Автоматизованої системи виконавчих проваджень у відділі на примусовому виконанні виконавчі провадження по стягненню з [PERSON] відсутні. Враховуючи викладене у ДВС немає можливості надати вищевказану постанову. Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 11.05.2018 року відкрито провадження та справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву та заява, згідно якої просить розглядати справу без участі представника, покладається на розсуд суду. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON]\~на праві\~приватної власності\~належить квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 24.11.2014 року (а.с.5), Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта (а.с.6). 21.07.2015\~року відділом\~державної виконавчої\~служби Южненського\~міського управління\~юстиції \~винесена постанова\~№В-4/735\~про арешт\~майна боржника\~[PERSON] (а.с.8-9). Згідно відповіді від 17.01.2018 №102/20-27 вбачається, що відповідно Автоматизованої системи виконавчих проваджень у відділі на примусовому виконанні виконавчі провадження по стягненню з [PERSON] відсутні. Враховуючи викладене у ДВС немає можливості надати вищевказану постанову (а.с.7). Відповідно до ч.1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч.1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права на майно і про зняття з нього арешту. Статтею 41\~Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно положень ч.1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно положень ч.2 ст. 319 Цивільного кодексу України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 321\~ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України\~передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7\~ЦПК України\~є обов'язковою для суду. На сьогодні позивач має намір розпорядитися належним йому майном, проте через наявність арешту позбавлений можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на все майно порушує право власності позивача. За таких обставинах, суд вважає, що позовна заява [PERSON] до Южненського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області про скасування арешту підлягає задоволенню.

Outcome: approved