Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, уточненим в ході розгляду справи, про визнання договору поруки припиненим. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 09.01.2008 між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є АТ «Універсал Банк» та [PERSON] укладений кредитний договір № 052-2008-009, згідно якого банк надав позичальнику кредит на суму 109 783 швейцарських франків зі строком повернення до 01.01.2028. 09.01.2008 в порядку забезпечення виконання зобов`язання вищевказаного кредитного договору між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є АТ «Універсал Банк» та [PERSON] укладений договір поруки № 052-2008-009-Р/2, згідно якого позивач зобов`язався відповідати за невиконання [PERSON] усіх його зобов`язань перед банком за вищевказаним кредитним договором. Строком дії договору поруки визначено настанням події, а саме повне виконання [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором. 20.03.2017 банком на адресу позивача була направлена вимога № 0912/15ГО від 20.03.2017 про усунення порушень та сплату заборгованості, яка містила посилання на те, що у випадку невиконання вимоги термін повернення кредиту визнається банком таким, що настав достроково на 61 день з моменту отримання цієї вимоги та банк буде вимушений стягнути всю суму кредиту в примусовому порядку з покладенням на позивача витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору та витратами виконавчого провадження. Позивач вважає, що оскільки прострочена заборгованість протягом 60 днів погашена не була, з 22.05.2017 строк виконання основного зобов`язання вважається таким, що настав, і внаслідок не звернення банку до суду з позовом до поручителя протягом передбаченого чинним законодавством строку порука є припиненою з 23.11.2017. Враховуючи викладене, позивач просить суд визнати поруку за договором поруки №052-2008-009-Р/2 від 09.01.2008, укладеним між ВАТ «Універсал Банк» та позивачем, такою, що припинена з 23.11.2017. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, надав суду відзив, в якому просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що у зв`язку з невиконанням вимоги про усунення порушень та сплату заборгованості 19.12.2018 банк звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовною заявою про солідарне стягнення заборгованості з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , ухвалою суду від 26.12.2018 відкрито провадження у справі. Вказав, що банк звернувся з позовною заявою до позичальника та поручителя в межах встановленого строку. Треті особи в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки не повідомили. Заслухавши пояснення учасників, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 09.01.2008 між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є АТ «Універсал Банк» та [PERSON] укладений кредитний договір № 052-2008-009, згідно якого банк надав позичальнику кредит на споживчі потреби на суму 109 783 швейцарських франків зі строком повернення до 01.01.2028, з процентною ставкою 10,45% (а.с.9-18). У забезпечення виконання вказаного кредитного договору 09.01.2008 між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є АТ «Універсал Банк» та [PERSON] укладений договір поруки № 052-2008-009-Р/2, згідно якого [PERSON] зобов`язався відповідати за невиконання [PERSON] усіх його зобов`язань перед банком за вищевказаним кредитним договором у повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому (а.с.19-21). Договір містить підпис поручителя та примітку про отримання ним примірника вказаного договору, правомірність укладеного договору поруки стороною позивача не оспорювалася. Пунктом 2.2 договору поруки у випадку невиконання боржником своїх зобов`язань за основним договором кредитор має право пред`явити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обов`язковими до виконання поручителем на 10 робочий день з дати направлення йому такої вимоги, рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Згідно п.4.2 договору поруки порука припиняється із припиненням всіх зобов`язань боржника за основним договором, що забезпечуються такою порукою. 20.03.2017 банком на адресу, зазначену в договорі як адреса для листування [PERSON] була направлена вимога № 0912/15ГО від 20.03.2017 року про усунення порушень та сплату заборгованості, яка не була отримана позивачем. Разом з тим, з матеріалів справи убачається та не заперечувалося стороною позивача в судовому засіданні, що позивач спілкувався з позичальником та іншим поручителем за кредитним договором, яким також направлялися відповідні вимоги, оскільки перебуває з ними в дружніх стосунках. Дана вимога також містила умову, що у випадку невиконання вимоги термін повернення кредиту визнається банком таким, що настав достроково на шістдесят перший день з моменту отримання цієї вимоги та банк буде вимушений стягнути всю суму кредиту в примусовому порядку. Зобов`язання виникають із підстав, передбачених ст. 11 ЦК України, зокрема, з договорів. За змістом ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з ч.4 ст. 559 ЦК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом. Аналіз наведених правил дає підстави для висновку, що у законі передбачено три способи визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки; протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання; протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов`язання не встановлено або встановлено моментом пред`явлення вимоги). Зважаючи на наведене, строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі спливом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права, кредитор вчиняти не вправі. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію такого виду забезпечення виконання зобов`язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки необхідно розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред`явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак й в такому разі кредитор може звернутися з названою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання.

Outcome: dismissed