Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що 18.12.2020 дільничним офіцером поліції СВП ГУНП в Сумській області відносно неї складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП. 20.01.2021 Зарічним районним судом м. Суми за результатами розгляду справи №591/8404/20, порушеної за вказаним протоколом, закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв?язку з відсутністю події та складу правопорушення. Посилаючись на положення п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України зазначає, що нею понесені витрати на правничу допомогу в сумі 1500 грн., спрямовані на відновлення свого порушеного права, які підлягають відшкодуванню. Також незаконними діями державних органів їй заподіяна моральна шкода. Вимушена була докладати додаткових зусиль для відновлення свого порушеного права, протиправна поведінка дільничного офіцера спричинила приниження її ділової репутації та душевні страждання, які виявилися у нічних безсоннях, нервовому напруженні та стійких переживаннях з приводу ймовірності безпідставного накладення на неї штрафу. Просить стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів державного бюджету України на її користь шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку моральну шкоду в розмірі 5\~000 грн. та матеріальні збитки в розмірі 1500 грн. Також просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУНП в Сумській області 1500 грн. витрат на професійну правничу допомогу у даній справі. Ухвалою суду від 19.03.2021 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 19.04.2021 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду. У відзиві на позовну заяву відповідач - ГУНП в Сумській області заперечував проти позову. Обов?язок відшкодовувати шкоду за статтями 1166,1167,1174 ЦК України виникає за наявності вини заподіювача шкоди. Такої вини не доведено. Не надано також доказів наявності причинно-наслідкового зв?язку між притягненням позивачки до адміністративної відповідальності та завданою моральною шкодою. Відносно вимоги про стягнення витрат, понесених у зв?язку з наданням правовох допомоги у справі про адміністративне правопорушення зазначив, що позивач не скористався правом щодо відшкодування таких витрат у порядку, передбаченому статтею 139 КАС України. Розмір витрат на правничу допомогу у даній справі не є співмірним складності справи та предметом позову. Просить відмовити у задоволенні позову. У відзиві на позову заяву, поданому представником відповідача ДКС України відповідач проти позову заперечував. Пояснив, що сам факт закриття справи про адміністративне правопорушення не є безумовною підставою для відшкодування шкоди. Вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу повинні були вирішуватись у справі № 591/8404/20. Неможливим є стягнення коштів на відшкодування шкоди безпосередньо з Казначейства. Просить відмовити у задоволенні позову. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала із зазначених у позові підстав. Позивач у судових засіданнях під час судового розгляду справи додатково пояснила, що діями працівників поліції їй було завдано глибоких моральних страждань. Є керівником студентського клубу «Спортлайн» СумДУ. В день складання протоколу відбувався захід для батьків дітей, які відвідують хореографічний гурток відкритий урок. Складання протоколу відбулось в присутності дітей їх батьків, працівники поліції поводили себе некоректно та складання протоколу відбувалось із порушенням вимог закону. Моральна шкода полягала у хвилюваннях позивача через складання протоколу та можливість притягнення її до відповідальності, позивачка є студенткою та у цей період складала іспити. Не мала можливості якісно до них підготуватися через необхідність відволікатися на процедуру притягнення її до адміністративної відповідальності. Не склала один іспит та у зв?язку з цим їй на один місяць було затримано стипендію. Подавала скаргу на дії працівників поліції, за результатами розгляду скарги їх було притягнуто до відповідальності. У судовому засіданні представник відповідача ГУНП в Сумській області проти позову заперечував. Додатково пояснив, що посилання на моральні страждання не підтверджені доказами. Матеріали справи не містять доказів понесення витрат на правову допомогу. У судовому засіданні представник відповідача ДКС України проти позову заперечувала. Додатково пояснила, що Державна казначейська служба України, як орган державної влади, не вчиняла жодних протиправних дій, які б могли заподіяти позивачу моральної шкоди. У відповіді на відзив позивач зазначила, що доводи відповідачів є безпідставними та не узгоджуються з положеннями законодавства. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 18.12.2020 співробіниками Сумського ВП ГУНП в Сумській області складено протокол про адміністративне правопорушення, за яким [PERSON] притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП. Відповідно до змісту протоколу 18.12.2020 [PERSON] , котра являється керівником закладу «Спортлайн», допустила проведення масового заходу в кількості понад 30 осіб, чим порушила п.п. 1 п. 14 Постанови Кабінету Міністрів України №1100 від 11.11.2020. Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 20.01.2021 у справі №591/8404/20 провадження по справі про вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення закрито у зв?язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення (а.с. 13). З відповіді від 16.04.2021 Сумського РУП ГУНП в Сумській області вбачається, що за зверненням [PERSON] з приводу безпідставного складання відносно неї протоколу було проведено службове розслідування, за результатами якого встановлено порушення службової дисципліни дільничним офіцером поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Сумського РУП ГУНП лейтенантом поліції [PERSON] . За порушення службової дисципліни до поліцейського вжито заходи дисциплінарного впливу згідно з Законом України «Про національну поліцію» (а.с. 109). 22.12.2020 між адвокатом [PERSON] та [PERSON] укладено договір про надання професійної правничої допомоги. Відповідно до умов цього договору всього гонорар адвоката встановлюється за домовленістю сторін та складає 3\~000 грн, який сплачується адвокату у строк, визначений додатковою угодою до договору. Відповідно до додаткової угоди №1, складеної 24.02.2021 викладено п. 3.2 договору в новій редакції. Гонорар адвоката встановлений в сумі 1500 грн. за представництво інтересів клієнта у Зарічному районному суді м. суми при розгляді справи №591/8404/20, 1500 грн. за представництво інтересів клієнта у тому д суді при розгляді справи про відшкодування матеріальної та моральної шкоди (а.с. 18). Квитанціями №39 від 24.02.2021 та №40 від 01.03.2021 підтверджується сплата двох платежів по 1500 грн. за послуги з професійної правничої допомоги за договором від 22.12.2021. Свідок [PERSON] пояснила, що є матір?ю дитини, що відвідує хореографічний гурток у закладі « [INFO] ». 18.12.2020 було запропоновано батькам відвідати відкритий урок. Коли заходила до приміщення, побачила поліцейських, які складали протокол. Запропонувала позивачці викликати адвоката, на що поліцейські повідомили, що адвокат не потрібен. Поліцейські оточили кабінет, у якому складався протокол та обмежили доступ до [PERSON] . Працівники патрульної поліції під час складання протоколу поводили себе некоректно по відношенню до позивачки, співробітників закладу та батьків. Свідок [PERSON] пояснила, що є хореографом та працює у одному закладі з позивачкою. 18.12.2021 був закритий показ для батьків дітей, які навчаються у хореографічному гуртку. Працівники поліції під час складання протоколу поводили себе некоректно. Обмежили доступ до приміщення, у якому перебувала позивачка, нічого не пояснювали. Після цієї події позивачка декілька місяців була у пригніченому стані, ні з ким не спілкувалась, була знервована. Свідок [PERSON] у судовому засіданні поямнила, що є матір?ю дитини, яка відвідує хореографічний гурток та була учасником закритого дитячого заходу, який відбувався 18.12.2021. Пояснила, що бачила, як 18.12.2021 до будівлі клубу «Спортлайн» зайшла особа в поліцейській формі. Не пояснила, хто вона и у зв?язку з чим з?явилась. Згодом приїхали працівники патрульної поліції, не представелись, завели позивачку до її кабінету, перешкоджали доступу до кабінету іншим оосбам та виходу з нього позивачки. Відмовились надати позивачці можливість скористатися правовою допомогою. Батьки, у тому числі вона, пропонували надати свідчення, однак працівники поліції відмовились відібравати у них пояснення. Після цієї події у позивачки був дуже пригнічений моральний стан. Протягом близько двох тижнів вона не виходила на зв?язок, з навчанням були проблеми. Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового\~або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Позивач в обгрунтування позовних вимог щодо відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної протиправним притягненням її до адміністративної відповідальності, посилається на положення Цивільного кодексу України. Відповідно до частини першої статті 1176 ЦК України шкода, завдана\~фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом (частина друга статті 1176 ЦК України). Відповідно до\~статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. У пункті 3\~постанови Пленум Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Положеннями частини третьої\~статті 23 ЦК України\~визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне\~значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до постанови Зарічного районного суду м. Суми провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивачки\~закрито за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. Підставою для відшкодування шкоди у цій справі є встановлення чинною постановою суду порушення законного порядку притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, внаслідок чого їй були завдані душевні страждання, у цьому випадку застосовуються визначені\~статтею 1174 ЦК України\~загальні підстави цивільно-правової відповідальності за шкоду, завдану посадовою або службовою особою органу державної влади, та положення\~статті 1167 ЦК України. У постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц (провадження № 61-19000сво18) зазначено, що: «статтями 2, 4\~Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення. На підставі пункту 2 частини першої\~статті 1 цього Закону\~в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу. Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яке в подальшому закрито судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше)». Такими діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно. Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи були понесені особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. Аналогічний висновок викладено у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 10 січня 2019 року в справі № 532/1243/16-ц, від 26 лютого 2020 року в справі № 142/143/17, від 01 липня 2020 року по справі № 347/1977/17. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування позивачці моральної шкоди, завданої незаконним притягненням її до адміністративної відповідальності. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходить з того, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, а ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Сам факт безпідставного притягнення позивача до адміністративної відповідальності, безумовно негативно вплинув на її почуття та душевний стан і завдало їй душевних страждань, які полягають у порушенні психологічного комфорту, перебуванні у стані напруги, стресу та інших негативних явищ, пов?язаних із притягненням його до адміністративної відповідальності. При визначенні розміру моральної шкоди суд бере до уваги, що складання протоколу відбулось у громадському місці, у присутності клієнтів закладу, що спричинило позивачу додаткові моральні страждання. Складання працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення відбулось із порушенням ними службової дисципліни, що підтверджується повідомленням про вжиття відносно дільничного офіцера заходів дисциплінарного впливу. Позивачем не надано доказів, що притягнення до адміністративної відповідальності якимось чином вплинуло на її навчальний процес та спричинило негативні наслідки, пов?язані зі складанням іспитів. Суд вважає, що позивачу була завдана моральна шкода, яку суд оцінює у 2 000 грн, що відповідає засадам розумності та справедливості. Заподіяння позивачу моральної шкоди в більшому розмірі позивачем не доведено. Відносно витрат,\~пов?язаних з\~правовою допомогою\~під час\~розгляду справи\~про адміністративне\~правопорушення,\~суд зазначає,\~що відповідно\~до ч.\~1,\~п.\~1\~ч.\~2\~ст.\~22\~ЦК України\~особа,\~якій завдано\~збитків у\~результаті порушення\~її цивільного\~права,\~має право\~на їх\~відшкодування. Збитками\~є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Матеріалами справи, зокрема, договором про надання правової допомоги, додатковою угодою, квитанцією від 24.02.2021 підтверджується, що позивачка у зв?язку із притягненням її до адміністративної відповідальності скористалась послугами з надання правової допомоги, які надавались адвокатом Биковою Р.Ю. Також підтверджується, що витрачена нею сума на отримання послуг з правової допомоги становить 1500 грн. Факт участі у судовому засіданні під час розгляду справи №591/8404/20 підтверджується також постановою Зарічного районного суду м. Суми у цій справі, зі змісту якої вбачається, що у судовому засіданні під час розгляду справи про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності була присутня адвокат Бикова Р.Ю. Крім того, положеннями п. 4 ст. 3, п. 4 ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» прямо передбачено відшкодування сум, сплачених громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги у випадку закриття справи про адміністративне правопорушення. За таких обставин, суд дійшов висновку, що заявлена до відшкодування сума є витратами, які позивачка понесла для відновлення свого порушеного права. Тому вказані кошти також підлягають стягненню на користь позивача. Суд не погоджується із твердженнями відповідача, що витрати, пов?язані з правовою допомогою у справі №591/8404/20 повинні бути заявлені у справі про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності та розподілені в порядку ст. 139 КАС України. Справа №591/8404/20 не розглядалася у порядку адміністративного судочинства, а Кодексом України про адміністративне правопорушення не передбачено стягнення витрат на правову допомогу у випадку закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення. З цих же підстав суд вважає безпідставним посилання представника ДКС України на висновок Великої палати Верховного Суду у справі №925/1196/18, оскільки у цій справі здійснено висновок про відсутність підстав для визнання збитками коштів, сплачених як правова допомога у адміністративній справі, яка розглядалась в порядку КАС України та для яких наявний механізм розподілу судових витрат за правилами, встановленими процесуальним законодавством. Водночас обґрунтованими є доводи ДКСУ про те, що вона не є юридичною особою, яка особисто відповідає за зобов`язаннями держави Україна. Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга\~статті 2 ЦК України). Відповідно до частини першої\~статті 170 ЦК України\~держава набуває і здійснює права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Відповідно до пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого\~указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яка, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Таким чином, відповідачем у справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України, тому відсутня необхідність зазначення у резолютивній частині\~\~рішення таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватися, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своє суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не резолютивній частині рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі\~\~№ 910/23967/16, постанова КЦС Верховного суду від 01.10.2020 у справі №639/2981/19). За таких обставин, кошти у рахунок відшкодування майнової та моральної шкоди підлягають стягненню з Державного бюджету України шляхом списання їх з Єдиного казначейського рахунку. Позивачем також заявлено клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу в сумі 1500 грн., пов?язану із розглядом даної справи. На підтвердження надання правової допомоги у даній справі надано договір про надання такої допомоги разом з додатковою угодою до нього, квитанцію від 01.03.2021 про оплату послуг. Представниками відповідачів заявлено клопотання про зменшення розміру таких витрат. З матеріалів справи також вбачається, що всі заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань від імені позивача складались та подавались адвокатом Биковою Р.Ю. Вказана особа була присутня у судових засіданнях та брала участь у розгляді справи. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв?язку з розглядом справи, встановлюється на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). Статтею 137 ЦПК України\~встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Враховуючи складність справи, фактично витрачений час на представництво інтересів заявника у суді, обсяг фактично виконаних адвокатом робіт, пов`язаних із представництвом інтересів клієнта, а також часткове, у розмірі 38% від суми заявлених вимог задоволення позову, суд вважає, що необхідною і достатньою сумою витрат на професійну правничу допомогу, яка підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача, є 570 грн. 00 коп. - пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial