Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Київської міської ради, в якому просить суд встановити факт, що [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] року, була рідною тіткою [PERSON], [INFO] та визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] року [PERSON] право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] року померла тітка позивача, рідна сестра його батька - [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS], яка належала померлій на підставі договору купівлі-продажу нерухомості від 01.09.1997 року, укладеного на Київській універсальній біржі. Померла за життя заповіт не склала, інших спадкоємців крім позивача немає, позивач в шестимісячний строк звернувся до П'ятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, після чого звернувся із заявою про видачу свідоцтва на право на спадщину за законом на квартиру, проте нотаріус відмовив у видачі вказаного свідоцтва, з тих підстав, що відсутні належні документи на підтвердження родинних зв'язків зі спадкодавцем. У зв'язку з цим позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав: встановлення факту родинних відносин зі спадкодавцем та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Позивач в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі за обставин, викладених у позові та додатково пояснив, що батько позивача - рідний брат [PERSON] помер 30 років тому, його свідоцтво про народження було втрачено, нотаріус звертався до уповноважених органів з метою одержання дублікату даного свідоцтва, однак виявилося, що архіви було знищено. Чоловіка та дітей спадкодавиця не мала, рідна сестра позивача, яка також не була одружена та не мала дітей, померла у 2007 році. Спадкодавець [PERSON] тривалий час проживала в родині батьків позивача, весь час до її смерті позивач разом з тіткою відмічали всі свята. Представник відповідача Київської міської ради в судове засідання не з'явився, подав до суду письмові заперечення на позов, в яких просив розглядати справу за його відсутності, проти позовних вимог заперечував в повному обсязі, з огляду на те, що позивачем не надано належних доказів, які підтверджують факт родинних відносин зі спадкодавцем. Також вважає, що позивачем не вірно обрано спосіб захисту щодо визнання права власності на спірну квартиру [ADDRESS], оскільки нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з неможливістю встановити родинні відносини між спадкоємцем та спадкодавцем, а не з інших підстав. Суд, вислухавши пояснення позивача, допитавши свідка, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 09.10.1956 року батьком [PERSON], [INFO] рок народження, є [PERSON] (а.с. 11). У свідоцтві про шлюб [NUMBER], складеному російською мовою зазначено: «Гражданин [PERSON], рода рождения 1930г. с. Кочугура-Высылки Рязанская обл.» (а.с. 12). Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 03.12.1948 р. та складеного російською мовою: «[PERSON] родилась [INFO] г. в с. Кочугуро-Выселки Милославского района Рязанской области. Отец - [PERSON]; мать - [PERSON]» (а.с. 13). Відповідно до експертного висновку Київського бюро лінгвістичних експертиз № 056/330-а від 04.09.2014 року, прізвища [PERSON] (паспорт, запис [PERSON]) і [PERSON] (паспорт, запис [PERSON]) та російський запис [PERSON] (свідоцтво про народження, записи [PERSON], отец [PERSON], мать [PERSON]; свідоцтво про народження, записи [PERSON], отец [PERSON], мать [PERSON]) у документах, наданих для експертизи, є ідентичними. Некоректні українські записи [PERSON] графічно відтворюють російську вимову цього прізвища, що є типовою девіацією в умовах українсько-російської двомовності (а.с. 21). Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого 22.03.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Києва, [PERSON] помер [INFO] року у віці 54 років (а.с. 15). Відповідно до сповіщення про відсутність запису акту громадянського стану від 25.12.2014 року, запис акту про народження [PERSON], 1930 року народження в архіві Головного управління РАЦС Рязанської області територіального відділу по Милославському району по с. Кочугуро-Виселки Милославського району Рязанської області відсутня. Перевірка проведена за період з 01.01.1929 р. по 31.12.1931 року (а.с. 59-зворот). Відповідно до сповіщення про відсутність запису акту громадянського стану від 15.01.2015 року, запис акту про народження [PERSON] в архіві Головного управління РАЦС Рязанської області відділу накопичення, зберігання та видачі документів по с. Кочугуро-Виселки Милославського району Рязанської області відсутня. Перевірка проведена за період з 1929 по 1931роки. Актові записи про народження по Кочугуро-Висельській сільській раді за 1929-1931 роки на зберігання не надходили (а.с. 60). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що вона є двоюрідною сестрою позивача, їх матері є рідними сестрами. [PERSON] була рідною сестрою батька позивача та була членом його сім'ї. Зазначених осіб свідок знає з дитинства. Коли [PERSON] приїхала до Києва, вона проживала у [PERSON] - батька позивача, після чого переїхала у власне помешкання. Всі свята свідок відмічала з родиною [PERSON]. [PERSON] не була заміжня та не мала дітей, позивач займався похованням тітки, встановлював пам'ятник. Також позивачем були надані суду сімейні фотографії, копії яких долучені до матеріалів справи, на яких свідок упізнала позивача, його батьків та тітку - [PERSON] Таким чином, аналізуючи наведене, надані суду письмові докази у їх сукупності, враховуючи фактичні дані, які в них містяться, показання свідка, обставини, встановлені в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позивачем надано достатньо доказів для встановлення факту родинних відносин між позивачем та [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] року, які відповідно були племінником та рідною тіткою. При встановленні даного факту, що має юридичне значення, суд також враховує, що згідно офіційної інформації, яка надійшла на запити нотаріуса та міститься в матеріалах спадкової справи, позивач позбавлений можливості одержати дублікат свідоцтва про народження батька - [PERSON], чи витяг з актового запису про народження останнього, оскільки дані про це в архівах відповідних установ не збереглися. Тому позов у цій частині підлягає задоволенню. Що стосується вимоги позову про визнання за позивачем в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] року [PERSON] права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS], судом встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 06.08.2014 року Відділом реєстрації смерті у м. Києві, [PERSON] померла [INFO] року у віці 65 років (а.с.14). 01 вересня 1997 року в м. Києві укладено договорі купівлі-продажу нерухомості між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований Київською універсальною біржею, відповідно до якого [PERSON] купила квартиру [ADDRESS]. Право власності [PERSON] на зазначену квартиру зареєстровано в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 16.09.1997р. (а.с. 16). 28.08.2014р. позивач [PERSON] звернувся до П'ятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої [INFO]. [PERSON] (а.с. 43). Постановою державного нотаріуса П'ятої київської державної нотаріальної контори Кононової К.В. від 11.03.2015р. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з підстав ненадання доказів родинних відносин спадкоємця зі спадкодавцем та роз'яснено, що для встановлення факту родинних відносин з померлою необхідно звернутися до суду (а.с. 65). В пункті 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частина перша та друга статті 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. При цьому, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку - існування спору між спадкоємцями чи втрати правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності спадкодавця на майно. Разом з тим, як убачається з матеріалів спадкової справи, інші особи, крім позивача із заявами про прийняття спадщини не зверталися, в квартирі [ADDRESS], де була зареєстрована [PERSON], інші особи не зареєстровані, нотаріусом відмовлено у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину не з підстав відсутності оригіналу договору купівлі продажу квартири, що входить до спадкової маси, а з підстав недоведеності факту родинних відносин зі спадкодавцем. При цьому пунктом 3 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» визначено, що саме нотаріуси видають свідоцтва про право на спадщину, а тому вчинення таких дій не належить до компетенції органів, які лише реалізують функцію правового захисту в разі порушення, невизнання чи оспорювання цивільного права та охоронюваного інтересу. Таким чином вимога позову про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом є передчасною та задоволенню не підлягає. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що позивач не був позбавлений можливості звернутися із заявою про встановлення факту родинних відносин в порядку окремого провадження, в якому не передбачено стягнення судових витрат з будь-якої особи при задоволенні заяви, а в другій вимозі позову позивачу відмовлено, тому суд відносить судові витрати по сплату судового збору за рахунок позивача в сплаченому при зверненні до суду розмірі. На підставі викладеного, ст.ст. 3, 15, 392, 1262, 1266, 1268-1270 ЦК України,

Outcome: partial