Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просить стягнути з нього на свою користь суму основного боргу за грошовою позикою у розмірі 47400 гривень; суму процентів за користування грошовими коштами у розмірі 22030,07 гривень; суму трьох відсотків річних у розмірі 3623,17 гривень; суму інфляційних нарахувань у розмірі 41593,50 гривень; суму сплаченого судового збору у розмірі 1146,48 гривень. При цьому посилається на те, що 21 листопада 2013 р. між ним [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики на суму 47400 гривень, на підтвердження цього факту відповідач власноруч написав розписку. Згідно розписки, відповідач зобовязався повернути одержані 21 листопада 2013 р. грошові кошти у сумі 47400 гривень у строк до 30 грудня 2013 року. У зазначений строк відповідач борг не повернув. В звязку з чим він звернутися до суду з вказаним позовом та просить його задовольнити. В судове засідання позивач не зявився, від представника позивача до суду надійшла заява про те, що позов підтримує та просить розглянути справу за його відсутністю, а також просить стягнути з відповідача суму судових витрат у вигляді витрат на публікацію повідомлення у пресі в розмірі 90 гривень та у розмірі 210 гривень. Відповідач в судове засіданні не зявилися, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином, через засоби масової інформації. Тому згідно ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе, зі згоди представника позивача, розглянути позов за відсутністю відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що за договором позики від 21 листопада 2013 року відповідач отримав в борг від позивача грошову суму в розмірі 47400 гривень, про що видав відповідну розписку, в якій зобовязався повернути вказану суму в строк до 30 грудня 2013 року. Як вбачається з позовної заяви відповідач борг не повернув. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості, а договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками, то зобов'язальні договірні відносини між позивачем та відповідачем кваліфікуються судом як позикові. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Отже відповідно до ст. 612 ЦК України боржник, що прострочив свої зобовязання повинен повернути суму боргу за грошовою позикою у розмірі 47400 гривень. За ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного Банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума процентів за користування грошовими коштами у розмірі 22030,07 гривень. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути три відсотки річних у розмірі 3623,17 гривень, а також суму інфляційних нарахувань у розмірі 41593,50 гривень. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути судові витрати,а саме судовий збір у розмірі 1146,48 гривеньта витрати напублікацію повідомлення у засобах масової інформації в розмірі 300 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved