Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення страхового відшкодування, в якому просив стягнути з відповідача ПрАТ «СК «Україна» на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 24 300 грн., 3 885,33 грн. - пені, 205,72 грн. - 3% річних, судовий збір у розмірі 487,20 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі, пояснивши, що 28.01.2015 року з вини водія [PERSON], який керував автомобілем «Chery Tiggo», д.н.з. [NUMBER], сталася ДТП на перехресті вул. Здолбунівська та просп. Григоренка в м. Києві, де він при повороті ліворуч не надав переваги в русі транспортному засобу, який рухався прямо в зустрічному напрямку, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем «DAEWOO LANOS», д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів, а саме автомобіля позивача. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 23.02.2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні даного правопорушення та накладено штраф. Своїми протиправними діями [PERSON] завдав позивачу матеріальний збиток у сумі 24 300 грн. Відповідальність [PERSON] застрахована у ПрАТ «СК «Україна». Позивачем до страхової компанії був поданий необхідний пакет документів для отримання грошового відшкодування, однак на день звернення до суду відповідачем страхове відшкодування не виплачено, жодної відповіді за заявою не надано, хоча в усному порядку представник відповідача повідомив, що рішення про виплату страхового відшкодування прийнте, тому позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку суму страхового відшкодування в розмірі 24300 грн., 3 885,33 грн. - пені, 205,72 грн. - 3% річних, судовий збір у розмірі 487,20грн. Представник відповідача ПрАТ «СК «Україна» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, з заявами або клопотаннями про неможливість розгляду справи у його відсутність до суду не звертався (а.с.32-33). Заслухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Автомобіль «Фольксваген Пассат», д.н.з. [NUMBER], синього кольору, 2002 року випуску належить позивачу [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.15). Автомобіль «DAEWOO LANOS», д.н.з. [NUMBER], зеленого кольору, 2004 року випуску належить [PERSON], відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого МРЕВ-7 ДАІ ГУ МВСУ України у м. Києві 19.05.2004 року (а.с.6). Згідно постанови Дарницького районного суду м. Києва від 23.02.2015 року (а.с.7-8), з вини водія [PERSON], який керував автомобілем «Chery Tiggo», д.н.з. [NUMBER], сталася ДТП на перехресті вул. Здолбунівська та просп. Григоренка в м. Києві, де він при повороті ліворуч не надав переваги в русі транспортному засобу, який рухався прямо в зустрічному напрямку, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем «DAEWOO LANOS», д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], що призвело до технічних пошкоджень обох транспортних засобів, чим порушив п. 16.13 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Даною постановою [PERSON] було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн., яка не оскаржувалась в апеляційному порядку і набрала законної сили. Частиною 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Внаслідок скоєної ДТП автомобіль «DAEWOO LANOS», д.н.з. [NUMBER], який належить позивачу [PERSON], був технічно пошкоджений, та відповідно до акту виконаних робіт №Ф000000914 від 05.02.2015 року вартість ремонту складає 24 300 грн.(а.с.9-10). Вказана сума коштів за ремонт автомобіля була сплачена позивачем у повному обсязі, про що свідчать копії квитанцій №300211 від 06.03.2015 року, №300209 від 13.02.2015 року, №300208 від 12.02.2015 року, №300210 від 16.02.2015 року (а.с.11). Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1997 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. 24.11.2014 року між [PERSON] та ПрАТ «СК «Україна» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/4141412, за яким ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 50 000 грн., заподіяну життю - 100 000 грн., франшиза - 0 грн. Строк дії даного договору з 25.11.2014 року до 24.11.2015 року включно (а.с.12). Як вбачається з інформаційного листа МТСБУ №7/2-28/32445 від 18.11.2015 року, при здійсненні пошуку за державним реєстраційним номером транспортного засобу [NUMBER] отримано інформацію про відсутність в ЦБД на дату ДТП - 28.01.2015 року, договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного по відношенню до даного транспортного засобу (а.с.27). Статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що оскільки винність [PERSON] в нанесені матеріальної шкоди позивачу [PERSON] знайшла своє повне підтвердження у судовому засіданні і не викликає сумніву, а саме неправомірні дії правопорушника призвели до зіткнення автомобілів, та те, що ПрАТ «СК «Україна», в якому був застрахований автомобіль [PERSON], не сплатило страхового відшкодування позивачу, тому позовні вимоги про стягнення страхового відшкодування необхідно задовольнити в повному обсязі, стягнувши з відповідача ПрАТ «СК «Україна» 24 300 грн., 3 885,33 грн. - пені на користь позивача. Згідно ст.88 ЦПК України, поскільки позов задоволено, суд вважає необхідним з відповідача ПрАТ «СК «Україна» на користь [PERSON] стягнути 487,20 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду. Відповідно до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до вимог ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а ч. 2 ст. 625 цього кодексу визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу із врахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проте, до правовідносин, що склалися між сторонами у справі не можуть бути застосовані правові наслідки, що передбачені ст. 526, ст.625 ЦК України, оскільки між цими сторонами відсутні договірні правовідносини, а відтак і невиконання зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не несе правових наслідків. За правилами ст. 5 Закону порядок та умови здійснення страхового відшкодування при настанні страхових випадків за договорами (полісами) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються саме цим Законом. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 № 4 при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК). Оскільки позивач не є страхувальником за полісом, а є потерпілою особою, тому вимога щодо сплати 3% річних є необґрунтованою і безпідставною, і в такому випадку задоволенню не підлягає. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 23, 610, 979, 1194 ЦК України та

Outcome: partial