Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON], 1903 року народження, котрий помер [INFO], та факт прийняття спадщини ним після смерті [PERSON], 1903 року нородження, котра померла [INFO], а також визнати за ним право власності у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], на 2/3 частки домоволодіння [ADDRESS], що розташоване на земельній ділянці площею 1681 кв.м. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що баба прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, постійно проживала в будинку, а після її смерті майно успадкував позивач, постійно проживаючи за вказаною адресою, оскільки його матір [PERSON] від прийняття спадщини відмовилась, їй належить 1/3 частки домоволодіння. Разом з тим, фактично прийнявши спадщину і успадкувавши усі права й обов'язки власника нерухомого майна, по цей час жодних дій, направлених на оформлення спадщини, ніхто не вчиняв, безперешкодно користувався майном, що було збудоване до 1992 року та на момент смерті не зареєстроване у встановленому законом порядку, тому позивачеві було роз'яснено неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину в нотаріуса і необхідність звернення з відповідним позовом до суду. У судове засідання сторони надіслали заяви, згідно яких підтримали заявлені вимоги, позивач просив позов задовольнити повністю, відповідачка визнала вимоги повністю. Вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер дід позивача [PERSON], 1903 року народження, і після його смерті відкрилася спадщина на усе майно, що належало йому на праві власності, зокрема 2/3 частки домоволодіння [ADDRESS], що розташоване на земельній ділянці площею 1681 кв.м., та після смерті котрого спадщину фактично прийняла його дружина - [PERSON], постійно проживаючи разом за даною адресою. Баба позивача [PERSON], 1903 року нородження, померла [INFO], не отримавши за життя у встановленому порядку свідоцтво про право на спадщину. Позивач у справі фактично прийняв спадщину після смерті баби, постійно проживаючи в будинку, за вказаною адресою він зареєстрований з моменту отримання паспорта, наявні відмітки у домовій книзі про виписку у зв'язку зі службою в армії та постійну прописку з 1983 року по цей час. Мати позивача є власником 1/3 частки вказаного домоволодіння згідно рішення Ленінського районного суду м.Одеси від 21.01.2002 року (а.с.24). Згідно ст.529 ЦК України в редакції 1963 року, яка діяла на той час, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до вимог ст.549 ЦК України 1963 року (чинного на момент виникнення правовідносин) спадкоємець, який протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майно, визнається таким, що її прийняв. При цьому, згідно зі ст.525 ЦК України 1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. За таких обставин суд вважає, що обставини прийняття спадщини бабою позивача в 1964 році після смерті свого чоловіка та позивачем після смерті баби у 1981 році регулюються нормами ст.ст.529, 549 ЦК України в редакції 1963 року, який діяв на той час. Щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на спірне нерухоме майно, позивачеві було рекомендовано звернутися до суду через те, що документи на домоволодіння спадкодавцем оформлені не були. Інші спадкоємці, згідно відповіді Четвертої Одеської державної нотаріальної контори, відсутні. Згідно технічної документації на домоволодіння, усі будови у домоволодінні були завершені до 05.08.1992 року та відповідно до п.3.2 Інструкції Про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Держбуду України від 24.05.2001 року за №127 від 24.06.2001 року, зареєстрованого в Мінюсті України 10.07.2001 року за №582/5773, (зі змінами та доповненнями) та розділу 3 в редакції Наказу Міністерства Регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства №404(1538-12) від 09.08.2012 року, не є самочинними. За таких обставин, вимоги позивача є законними й обгрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Outcome: approved