Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу в якому просив стягнути з [PERSON] борг за договором позики у розмірі 317200,00 грн., 3% річних в розмірі 9099,00 грн. та інфляційні втрати урозмірі 49763,44 грн., що разом становить 376062,44 грн. Свої вимоги, з урахуванням уточнених позовних вимог, обґрунтовує тим, що 08.04.2016 року між ним та відповідачем [PERSON] був укладений усний договір позики, відповідно до умов якого позикодавець передав позичальнику грошові кошти в сумі 317200,00 грн. з умовою повернення зазначеної суми до 01.04.2016 року. Зазначає, що при фактичному отриманні коштів позичальником була надані розписка від 08.04.2016 року. Зазначив, що ним повністю виконанні умови договору позики. В свою чергу, відповідач порушив свої зобов'язання за вказаним договором позики та у встановлений договором позики строк суму позики не повернув, тим самим порушивши умови надання позики. Зазначає, що його неодноразові звернення до [PERSON], щодо повернення боргу, останнім залишені без уваги. На підставі вищевикладеного просив позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином , причини неявки суду не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяву позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Як вбачається з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Судом встановлено, що 08.04.2016 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу позику в сумі 317200,00 грн., з кінцевим терміном повернення 01.08.2016 року. Факт отримання відповідачем грошових коштів підтверджується розпискою [PERSON]. від 08.04.2016 року з відповідним його підписом. Встановлено, що [PERSON] виконав свої зобов'язання за договором позики в повному обсязі та здійснив передачу коштів в сумі 317200,00 грн. В свою чергу, вищевказані кошти [PERSON] не повернув у встановлений строк, тим самим порушивши умови надання позики. Встановлено, що неодноразові вимоги [PERSON] до відповідача, останнім було залишено без уваги, на що слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Враховуючи те, що 08.04.2016 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, суд приходить до висновку, що вони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов'язання щодо виконання даного договору. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики від 08.04.2016 року в сумі 317200,00 грн. Позивач також просив стягнути з відповідача 3 відсотки річних у розмірі 9099,00 грн. та інфляційне збільшення суми боргу 49763,44 грн., на що слід зазначити наступне. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку наданого позивачем, 3 % річних становить 9099,00 грн., а інфляційне збільшення суми боргу становить 49763,44 грн. Розрахунок наданий позивачем є вірним, відповідачем не оспорювався, а тому він може бути взятим судом до уваги при вирішенні даної справи по суті. У зв'язку з тим, що відповідач прострочив повернення суми позики, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3 % річних в розмірі 9099,00 грн. та інфляційне збільшення заборгованості в сумі 49763,44 грн. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки, факт наявності у відповідача заборгованості перед позивачем за договором позики достовірно встановлений у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», оскільки є учасником бойових дій, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь держави суми сплаченого судового збору 3760,62 грн.

Outcome: approved