Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір, який складається з заяви позичальника та Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до умов договору відповідачу було відкрито картковий рахунок та надано платіжну картку з кредитним лімітом. Відповідач повинен був щомісяця здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній місяць, сплачувати суму процентів, нарахованих за користування кредитними коштами. Позичальник зобовязання за кредитним договором не виконує, в звязку з чим, за ним виникла заборгованість, яка складається з заборгованості за кредитом, відсотками за користування кредитом, пені та штрафів. У звязку з зазначеним позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 7398,57 грн. та судові витрати, понесені ним при зверненні до суду. У судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить суд про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. У задоволенні позову просить відмовити, посилаючись на обставини, викладені у запереченні. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що 08 листопада 2010 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір, який складається з заяви позичальника та Умов та правил надання банківських послуг. Згідно умов зазначеного договору банк надав відповідачу кредит шляхом відкриття карткового рахунку та встановлення кредитного ліміту у розмірі 2000 грн., з встановленням місячної процентної ставки 2,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, в обмін на зобовязання позичальника по поверненню заборгованості в порядку та розмірах, встановлених договором. Термін дії договору відповідає строку дії карти . В порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконує, допустив прострочення повернення кредиту і сплати відсотків за його користування, внаслідок чого станом на 31 липня 2015 року відповідач має заборгованість за кредитним договором у сумі 7398,57 грн. (сiм тисяч триста дев'яносто вiсiм) гривень 57 копiйок, з яких: 2000 грн. - заборгованість за кредитом, 2980,32 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 500 грн. - фіксована частина штрафу, 328,5 грн. - процентна складова штрафу, 1589,75 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком /а.с.4 /. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України, - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як передбачено ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Отже, позичальник зобов'язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та вимог закону. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, зважаючи на вищенаведене, та за урахуванням того, що на виконання ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, суд вбачає підстави для стягнення заборгованості за кредитом, відсотками та штрафами у зазначеному розмірі. Позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та пята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. З розрахунку позивача та виписки по особовому рахунку вбачається, що останній платіж на погашення кредитної заборгованості відповідачем було здійснено 05 лютого 2013 року, проте, позивач звернувся до суду 17 вересня 2015 року, тобто з пропуском річного строку позовної давності, встановленого для вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені). Загальний строк позовної давності тривалістю три роки, який застосовується до вимог про стягнення заборгованості за кредитом, відсотками та штрафами, позивачем не пропущено. Враховуючи, що відповідачем у наданих запереченнях заявлено вимогу про застосування наслідків спливу строку позовної давності, з відповідача підлягає стягненню пеня за останній рік, яка становить 600 грн. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 1218грн., тому відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial