Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про звільнення майна з-під арешту, вказуючи, що 21 травня 2011 року між ним і [PERSON], який діяв від імені [PERSON] по довіреності, був укладений договір купівлі продажу транспортного засобу, однак, через відсутність грошових коштів цей автомобіль не був знятий з обліку, та, відповідно не був поставлений на облік в органах ДАІ. На даний час позивачу стало відомо, що на належний йому автомобіль накладений арешт, через який позивач не може експлуатувати належний йому автомобіль. Позивач [PERSON], в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити та розглядати справу за його відсутності. Відповідач - [PERSON], у судове засідання не зявилася, але надала до суду заяву згідно не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] та просить розглядати справу за її відсутності. Представник відповідача - ВДВС Фастівського МУЮ в Київській області, відзив або заперечення на позов [PERSON] до суду не надав та в судові засідання не з'явився без поважних причин, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань не заявляв, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, про що свідчать наявні в матеріалах справи відповідні поштові повідомлення. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. У судовому засіданні встановлено, що 21 травня 2011 року між [PERSON] та [PERSON], який діяв від імені [PERSON] по довіреності, посвідченій [PERSON], приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу 19 травня 2011 року за реєстром № 1701, була укладена угода купівлі-продажу автомобілю, відповідно до якої він придбав у [PERSON] автомобіль марки Ford, модель Transit 1997 року випуску, синього кольору, двигун № -, шасі (кузов, рама, коляска) № WF0LXXGBVLVB42107, реєстраційний номер [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу РСА № 525460, яке видане Фастівським МРЕВ ДАІ ГУ МВС України 09.08.2006 [PERSON] отримав від [PERSON] безпосередньо після підписання договору за цей автомобіль 8 (вісім) тисяч доларів США. Враховуючи те, що в позивача під впливом складних обставин, на той момент були відсутні кошти для того щоб поставити автомобіль на облік в органах ДАІ, [PERSON] не знімала його з обліку, а надала від імені [PERSON] йому довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] від 21.05.2011 року, та зареєстровану в реєстрі за № 5048, згідно якої [PERSON] (податковий номер [NUMBER]), що мешкає в с. Малківка, Прилуцького району Чернігівської області, по вулиці Александровичів, буд. 19, який діє від імені [PERSON] по довіреності, посвідченій [PERSON], приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу 19 травня 2011 року за реєстром № 1701, на підставі усного безоплатного договору, укладеного між ними, цією довіреністю уповноважив [PERSON], що мешкає в [ADDRESS], бути уповноваженим представником в усіх організаціях, підприємствах, установах, незалежно від підпорядкування та форм власності, в тому числі в органах Державтоінспекції, з усіх питань щодо володіння, користування, зняття з обліку та продажу належного [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ РСА № 525460, автомобіля марки Ford Transit, 1997 року випуску, двигун № -, кузов № [NUMBER], шасі №, реєстраційний № [NUMBER]. Той факт, що [PERSON] отримала грошові кошти за продаж вищезазначеного автомобілю підтверджується відповідною розпискою. З наведеного вбачається, що [PERSON] продала належний, на той час їй, автомобіль, уклавши договір купівлі-продажу автомобіля у відповідності до ст.ст. 205, 208, 639, 655 ЦК України. Отже, [PERSON] фактично став власником на автомобіль марки Ford, модель Transit 1997 року випуску, синього кольору, двигун № -, шасі (кузов, рама, коляска) № WF0LXXGBVLVB42107, реєстраційний номер [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу РСА № 525460, яке видане Фастівським МРЕВ ДАІ ГУ МВС України 09.08.2006 року, який з 21 травня 2011 року фактично знаходиться у моєму володінні. Приймаючи до уваги викладене, та надаючи правову кваліфікацію виниклим між позивачем та відповідачем правовідносинам, суд вважає, що між сторонами був укладений письмовий договір, волевиявлення сторін якого закріплене в договорі купівлі-продажу. Волевиявлення відповідача щодо відчуження транспортного засобу підтверджується також довіреністю на імя позивача із правом розпорядження транспортним засобом. Згідно «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою: довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договори та угоди, укладені на товарних біржах на зареєстрованих у Департаменті Державтоінспекції бланках, інші засвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби; копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин; довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску; акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу та конкретного одержувача; вантажна митна декларація, або видане митним органом посвідчення про реєстрацію в підрозділах Державтоінспекції транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договір фінансового лізингу. Тобто, виходячи з вищевикладеного, розписка не є документом, на підставі якої здійснюється державна реєстрація транспортного засобу та яка підтверджує правомірність придбання транспортного засобу. Згідно п.13 Постанови Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», при розгляді справ щодо визнання правочинів дійсним за правилами статті 220 ЦК України, суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. Враховуючи те, що діючим законодавством не передбачена обовязкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу автомобілю, суд вважає, що укладений між сторонами договір відповідає вимогам закону, а позивач правомірно набув право власності на нього. Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог позивача про звільнення майна з-під арешту суд виходить з наступного. Згідно частини 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно статті 41 Конституції України, ч.1 та ч.2 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч. 1,2 статті 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. У разі прийняття судом рішення про звільнення майна з-під арешту або сплати боржником повної суми боргу за виконавчим документом до реалізації арештованого майна боржника, майно звільняється з-під арешту за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Згідно статті 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Оскільки договори купівлі-продажу транспортного засобу не підлягають державній реєстрації (реєстрації підлягають самі транспортні засоби), то на момент накладення арешту на спірний автомобіль право власності на нього належало позивачу.

Outcome: approved