Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, просить стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] як співвласників квартири [ADDRESS] на користь Львівського комунального підприємства «Господар» заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.11.2012 по 30.06.2019 в розмірі 3105 грн. 89 коп. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням ВК ЛМР № 365 від 08.06.2007 «Про визначення виконавця житлово-комунальних послуг у м. Львові», Львівські комунальні підприємства визначено виконавцями житлово-комунальних послугу [ADDRESS] . [ADDRESS] перебуває на балансі та утриманні ЛКП «Господар», яке створено відповідно до ухвали Львівської міської ради. Відповідачі є співвласниками квартири [ADDRESS] у вказаному будинку та зареєстровані у цій квартирі. Не зважаючи на обов`язок оплачувати комунальні послуги відповідачі належним чином не сплачували витрати за утримання будинку та прибудинкової території в період з 01.11.2012 по 30.06.2019, внаслідок чого станом 01.07.2019 виникла заборгованість у розмірі 3105 грн. 89 коп., яку просить стягнути з відповідачів солідарно. При цьому, зазначає, що типовий перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надаються ЛКП мешканцям розроблені у відповідності до постанов Кабінету Міністрів України та затверджені рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради №561 від 31.05.2012 «Про затвердження тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій для населення у м.Львові індивідуально по кожному будинку», а також на підставі рішення ЛМР від 09.02.218 №121 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету №561 від 31.05.2012». Крім цього, відповідно до п. 11 Постанови Кабінету міністрів України «Про затвердження Порядку проведення перерахунку розміру плати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у разі перерви в їх наданні, ненадання або надання не в повному обсязі» від 11 грудня 2013 р. N 970, у разі надходження актів-претензій від споживачів за Формою згідно з додатком 1 та прийняття виконавцем рішення про їх задоволення перерахунок проводиться протягом наступного місяця з дати отримання виконавцем акта-претензії. Акт-претензія реєструється уповноваженими особами виконавця у журналі реєстрації актів-претензій згідно з додатком 2. Перерахунок за актом-претензією проводиться для усіх споживачів будинку, яким не були надані послуги. Невиконання певного виду робіт, пов`язаних з наданням послуг, у зв`язку із ненастанням строку їх виконання за планом або графіком, складеним виконавцем, не є підставою для проведення перерахунку за актом-претензією. Разом з тим, жодних актів-претензій від відповідачів протягом усього строку надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території не надходило, що свідчить про належне виконання своїх обов`язків ЛКП «Господар». Ухвалою від 16.08.2019 постановлено прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі, розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, призначити судове засідання для розгляду справи по суті 09.09.2019. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, дала пояснення аналогічні вищенаведеним. Додатково зазначила, що тарифи на житлово-комунальні послуги встановлюються органом місцевого самоврядування, та саме відповідно до них і нараховується плата за комунальні послуги. Враховуючи наведене просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, викладених у поданому до суду письмовому запереченні (а.с.19). Пояснив, що відповідно до укладеного між сторонами договору розмір щомісячної плати за надані послуги становить 1,31 грн та саме в такому розмірі він регулярно щомісячно здійснює оплату за комунальні послуги, що підтверджується поданими позивачем відомостями про нарахування та оплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території. Оскільки рішення Львівської міської ради про зміну тарифів не затверджене Верховною Радою України, тому вважає неправомірним підвищення тарифів. З урахуванням наведеного просить в задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON] , дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно всі обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Згідно з п.2 ч.1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 в редакції, що діяла на час спірних правовідносин, до житлово-комунальних послуг відносяться послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо). Пунктом першим частини першої статті 20 вказаного Закону передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Аналогічні норми закріплені і у ст.5, 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017, який набрав чинності 10.12.2017. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями власники приватизованого житла в багатоквартирних будинках (до них належать і власники квартир у кооперативних будинках та викуплених квартир) є співвласниками всіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і повинні сплачувати свою частку витрат у загальних квартирах на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. Послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій зобов`язані сплачувати як квартиронаймачі, так і власники викуплених та приватизованих квартир. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] приватизована та належить відповідачам на праві приватної власності та останні в такій зареєстровані (а.с.10), а будинок за вказаною адресою перебуває на балансі ЛКП «Господар» та ним обслуговується. Оскільки балансоутримувачем вказаного будинку і виконавцем послуг є ЛКП «Господар», яке несе витрати з утримання будинку і прибудинкової території, надає послуги його мешканцям, у тому числі і відповідачам, то останні повинні сплачувати свою частку витрат у загальних витратах на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. Відповідно до ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З представлених позивачем відомостей про нарахування та оплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території (а.с.8-9), вбачається, що відповідачем регулярно вносилась плата за надані послуги з утримання та обслуговування будинку [ADDRESS] , однак у розмірі меншому, ніж нараховано позивачем, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 3105 грн. 89 коп. Відповідачами доказів на спростування розміру вказаної заборгованості не представлено, свого розрахунку суду не представлено. З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення. При цьому, суд вважає необґрунтованими заперечення відповідача [PERSON] з тих підстав, що відповідно до укладеного між сторонами договору розмір щомісячної плати за надані послуги становить 1,31 грн та саме в такому розмірі він регулярно щомісячно здійснює оплату за комунальні послуги, що підтверджується поданими позивачем відомостями про нарахування та оплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території, оскільки як вбачається з представленої відповідачем копії договору від 01.01.2011 (а.с.20) розмір щомісячної плати за надані послуги у розмірі 1,31 грн. за 1 кв.м встановлено на дату укладення договору та такий визначено без врахування фактичного вивезення побутових відходів, використання електроенергії у місцях загального користування, технічного обслуговування та диспетчеризації ліфтів (при наявності ліфтів у будинку). В той же час тарифи на житлово-комунальну послугу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій відповідно до ст.28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ст.14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 в редакції, що діяла на час спірних правовідносин, ст.4, 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017, який набрав чинності 10.12.2017, встановлюється саме органами місцевого самоврядування, а тому безпідставними є й посилання відповідача на те, що рішення Львівської міської ради про зміну тарифів не затверджене Верховною Радою України. Задовольняючи позов, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені (а.с.6) судові витрати, що становлять 1921 грн судового збору по 960 грн 50 коп. з кожного. При цьому, суд вважає необґрунтованим посилання позивача на понесення витрат в розмірі 2097 грн 20 коп. на сплату судового збору за подання позовної заяви та заяви про видачу судового наказу, оскільки розмір та порядок сплати судового збору встановлено Законом України «Про судовий збір» та відповідно до пп.1 п.1 ч.2 ст.4 ставка судового збору за подання юридичною особою позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в сумі складає 1921 грн., який і підлягав сплаті за звернення до суду із цим позовом, при цьому, відповідно до ч.2 ст.164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Outcome: approved