Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики. Свої позовні вимоги позивач [PERSON] підтримала письмовою заявою та такі мотивує тим, що 23 липня 2010 року відповідач [PERSON] позичила у неї кошти в розмірі 32000,00 грн. (тридцять дві тисячі грн.) про, що остання написала письмову розписку в присутності двох свідків, а саме : [PERSON] та [PERSON]. У свою чергу відповідач зобовязалася повернути їй кошти у вказаний строк, згідно з вказаною розпискою від 23.07.2010 року позичальник забов»язалася повернути їй отримані нею грошові кошти у сумі 32000,00 грн. (тридцять дві тисячі грн.) до кінця 2010 року, але до теперішнього часу відповідач борг їй не повернула. З метою врегулювання даного конфлікту мирним, досудовим шляхом, вона неодноразово зверталась усно, в телефонному режимі до відповідача. щоб вона їй кошти повернула, однак остання не заперечує що такі кошти їй винна, але кошти по теперішній час не повернула та до теперішнього часу ігнорує її законні вимоги. Враховуючи вищенаведене, вважає, що розписка підписана відповідачем (позичальником), є документом, що стверджує про вчинення правочину (договору позики), як того вимагають вимоги чинного законодавства між позивачем та відповідачем та підтверджують обставини, на які вона посилається . Окрім того, позивач має право на одержання процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України, що підлягають сплаті щомісяця до дня повернення позики. А тому, з відповідача слід стягнути проценти за користування позикою в розмірі 1\~199. 78\~грн. Одночасно, просить суд поновити строк позовної давності, вважаючи, що такий пропущений з наступних поважних причин, так як вона неодноразово повідомляла відповідача про необхідність повернення боргу, але відповідачка не реагувала на її повідомлення. Позивач є особою пенсійного віку , на протязі останніх років вона постійно хворіла та хворів її чоловік, який 01.05.2013 року помер, а тому із сімейними проблемами та смертю чоловіка вона перебувала в шоковому стані, та у зв»язку із таким у неї не було часу щоб зайнятися поверненням її коштів. Про що, нею до позовної заяви додані відповідні документи. Окрім того, їй було відомо, що відповідачка перебувала за кордоном, однак станом на сьогоднішній день відповідачка повернулася та проживає в Україні, за місцем свого проживання за адресою : [INFO]. Однак борг згідно розписки відповідач їй не повертає, на її прохання не реагує. Просить суд позов задоволити та стягнути з відповідача в її користь борг за договором позики від 23.07.2010 року в розмірі 32\~000, 00 грн. проценти за користування коштами в розмірі 1\~199 грн. 78 коп. , судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. та витрати за подання оголошення в пресі в розмірі 100,00 грн. Позивач у судове засідання не прибула, однак на адрес суду подала письмову заяву, якою позовні вимоги підтримала та просила розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідач в судові засідання призначені на 08.07.2015 року, 01.09.2015 року. 24.09.2015 року та 03.11.2015 року жодного разу не прибула, хоча про дату, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Як вбачається із довідки виданої Жовківським районним відділом головного управління державної міграційної служби у Львівській області, відповідач за вищевказаним місцем реєстрації не значиться , а тому провадження по справі відкрито відповідно до ст.122 ч.3 КК України , у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення в пресі. А тому, відповідача повідомлено про розгляд справи у порядку ч.9 ст.74 ЦПК України через оголошення у пресі, про причини неявки відповідач суд не повідомив, клопотань про відкладання розгляду справи від нього до суду не надійшло, про причини неявки суд не повідомив. На підставі ч. 2 ст.77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. У відповідності до вимог ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідачів, повідомлених належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та постановляє заочне рішення по справі . Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Окрім, того позивачем подано клопотання, щодо поновлення строку позовної давності. Як вбачається із розписки від 23.07.2010 року, що позичальник відповідач по справі [PERSON] позичила в позикодавця \~позивача по справі [PERSON] 32\~000, 00 грн. в присутності двох осіб , а саме : [PERSON] та [PERSON] та зобовязалася повернути кошти до кінця 2010 року. 15.05.2015 року позивачем подано дану позовну заяву до суду. Правила обчислення процесуальних строків встановлюються ст.68 ЦПК України, відповідно до якої цивільні процесуальні строки, встановлені як законом, так і судом, обчислюються роками, місяцями і днями. Також вони можуть визначатися вказівкою на подію, яка неминуче має настати. Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Процесуальний строк спливає безперервно, включаючи вихідні та святкові дні. Щодо закінчення процесуальних строків, то згідно із ст.70 ЦПК України строк, обчислюваний роками, закінчується у відповідні місяць і число останнього року строку; строк, обчислюваний місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку. З матеріалів даної справи, зокрема позовної заяви вбачається, що відповідач свій борг перед позивачем визнає. Однак до вказаної дати відповідач борг так і не повернула. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Як передбачено ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється в три роки, проте позивачем порушено строк позовної давності, який позивач просить суд поновити , вважаючи, що такий пропущений з наступних поважних причин, так як позивач неодноразово повідомляла відповідача про необхідність повернення боргу, але відповідачка не реагувала на її повідомлення. Позивач є особою пенсійного віку та постійно хворіє, що стверджується виписками про хворобу (а.с.4-5), на протязі останніх років вона постійно хворіла та хворів її чоловік, який 01.05.2013 року помер, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-СГ №322053, а тому із сімейними проблемами та смертю чоловіка вона перебувала в шоковому стані, та у зв»язку із таким у неї не було часу щоб зайнятися поверненням її коштів. Відповідно до ст.67 ч.5 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. А тому , враховуючи вищенаведене , суд приходить до висновку що позивачу слід поновити строк позовної давності. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Із оглянутого оригіналу розписки від 23.07.2010 року , вбачається що позичальник відповідач по справі [PERSON] - позичила в позикодавця \~позивача по справі [PERSON] 32\~000, 00 грн. в присутності двох осіб , а саме : [PERSON] та [PERSON] та зобовязалася повернути кошти до кінця 2010 року. Із наданих суду письмових заяв свідків [PERSON] та [PERSON] від 05.10.2015 року вбачається, що вони були присутні коли позивач надавала кошти в розмірі 32\~000,00 грн. відповідачці [PERSON] для сплати позики. З позовної заяви вбачається, що відповідач не виконав умови договору повністю, та не повернув кошти позивачу в розмірі 32\~000,00 грн. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідачем не сплачувались і проценти за користування позикою. Згідно статті 536 ЦК України, «за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства». Спеціальні положення ч. 1 статті 1048 ЦК України встановлюють цей розмір процентів «позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.\~Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін,\~проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики». Економічна сутність позики, як такої, відмінна від фінансового кредиту, де метою є одержання фінансовою установою прибутку (у вигляді процентів) від надання коштів. В той час, як позика, відповідно до ст. 1048 ЦК України, тільки надає право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. При таких обставинах, оскільки між позивачем не було передбачено договором позики сплату процентів за користування грошовими коштами, їх розмір і порядок сплати, а також не було передбачено застереження щодо безпроцентної позики, позивач як позикодавець, з підстав передбачених ч.1 ст.1048 ЦК України, має право на одержання процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України, що підлягають сплаті щомісяця до дня повернення позики. Отже, позивач, здійснюючи\~\~нарахування процентів за користування його коштами використовує своє право у відповідності до ч.1 ст. 1048 ЦК України. Розрахунок\~процентів , згідно Постанови НБУ №377 від 07.07.2010 року за\~користування коштами в сумі : 32000,00 грн. за період з 27.08.2010 року по 23.02.2011 року.\~\~\~\~\~ Період, за який нараховуються проценти : 24.07.2010 р. з по 31.12.2010 року. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~32000,00 грн. ?\~8,5\~/100 (%) ?\~\~161/365 =\~1\~199, 78 грн. де,\~\~32 000,00 грн. сума позики; 161 кількість днів користування коштами періоду з «24».07.2010 року по «31».12.2010 року,(проценти Відповідачем щомісячно не сплачувались (не сплачено взагалі), 8,5 % річних, облікова ставка НБУ. Сума\~процентів\~за\~користування коштами разом\~складає :\~\~1\~199. 78\~грн. (одна тисяча сто дев»яносто дев»ять\~грн.\~78\~коп.) Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому суд приходить до висновку, що з відповідачки слід стягнути в користь позивача судовий збір , які той сплатив при подачі позову до суду. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON]

Outcome: approved