Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 04.12.2007 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» в особі Полтавської філії ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 295-к-ф про надання кредиту в сумі 16 800 доларів США 00 центів, на строк з 04грудня 2008 року по 03 грудня 2014 року. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання, надав відповідачеві кредит в сумі 16 800 доларів США 00 центів. Проте, відповідачем умови кредитного договору належним чином не виконуються. Станом на 31.03.2014 року відповідачем в порушення встановлених строків повернення кредиту за договором № 295 к-ф від 04.12.2007 року не виконані зобов'язання по поверненню кредиту в сумі 797,75 доларів США, а також прострочена сплата процентів за користування кредитом в сумі 26,87 доларів США, тому позивач просить стягнути з відповідача виниклу заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але від нього надійшла заява, в якій останній просить розглядати справу у його відсутність та зазначає, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, в судове засідання не з'явився, не повідомивши суду про причини своєї неявки. Статтею 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Так, в судовому засіданні встановлено, що 04.12.2007 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» в особі Полтавської філії ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 295-к-ф про надання кредиту в сумі 16 800 доларів США 00 центів, на строк з 04грудня 2008 року по 03 грудня 2014 року. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання, надав відповідачеві кредит в сумі 16 800 доларів США 00 центів, що підтверджується випискою з позичкового рахунку № 220344015898.840. За умовами п. 3.3.3 - п. 3.3.4 кредитного договору позичальник зобов'язується здійснювати повернення суми отриманого кредиту щомісячно з 1 по 10 число кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем отримання кредиту, в розмірі не менше 1/84 від суми отриманого кредиту та сплачувати за користування кредитом щомісячно, виходячи з 11,9 % річних не пізніше 10 числа кожного місяця, а також в день закінчення строку, на який надано кредит, у відповідності з п. 1.1 цього договору. Проте, відповідачем умови кредитного договору належним чином не виконуються. Станом на 31.03.2014 року відповідачем в порушення встановлених строків повернення кредиту за договором № 295 к-ф від 04.12.2007 року не виконані зобов'язання по поверненню кредиту в сумі 797,75 доларів США, а також прострочена сплата процентів за користування кредитом в сумі 26,87 доларів США. Станом на 31.03.2014 року, залишок кредиту за кредитним договором № 295 к-ф від 04.12.2007 року становить суму 1800,00 доларів США. Загальна заборгованість за кредитом та несплаченими процентами становить загальну суму 2732,92 доларів США, що підтверджується розрахунками заборгованості. Крім того, пунктами 3.3.3-3.3.4 кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язаний сплачувати заборгованість за кредитом і проценти за користування у строки, в розмірі та валюті, як це було визначено договором, а саме в доларах США, що підтверджується виписками з рахунків позичальника та кредитним договором. Таким чином, позичальником було порушено умови зобов'язання щодо строків повернення кредиту та строків сплати процентів за користування кредитом. Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до умов п. 5.3. кредитного договору, позичальник за порушення строків повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом зобов'язаний сплачувати банку пеню в розмірі 0,1 % від суми невиконаного зобов'язання за кожен день прострочення платежу від дня виникнення такої прострочки до повного погашення заборгованості. Загальна сума пені становить 493,80 доларів США, з них: за порушення строків повернення кредиту - 382,06 доларів США, за порушення строків сплати процентів за користування кредитом - 111,74 доларів США. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. На підставі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положення ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним свого зобов'язання. У відповідності до ч. 2, ст. 1050, Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Обов'язок Позичальника повертати кредит частинами на протязі терміну дії кредитного договору встановлено п. 3.3.4. кредитного договору № 295 к-ф від 04.12.2007 року. Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК України, частина третя статті 533 ЦК, Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»). На підставі викладеного,

Outcome: approved