Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просив визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини за законом після смерті матері [PERSON], протягом місяця з моменту набрання судовим рішенням законної сили. В обгрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що упродовж строку, який наданий законом для прийняття спадщини, він неодноразово перебував на лікуванні і внаслідок поганого самопочуття пропустив такий строк. Вказує, що належить до спадкоємців за законом і має намір реалізувати право на спадщину своєї матері [PERSON]. Відповідач [PERSON] являється спадкоємцем за заповітом, прийняла спадщину у встановленому порядку та отримала у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Заявлені до неї позовні вимоги не визнає, просить в задоволенні позову відмовити. Письмові заперечення на позов приєднані до матеріалів цивільної справи (а.с.23). Третя особа - приватний нотаріус Городнянського районного нотаріального округу Чернігівської області [PERSON]в судове засідання не з`явилась, не подала своєї вираженої згоди щодо участі у справі, що у відповідності до ч.3 ст. 36 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи по суті. Суд, заслухавши доводи позивача, оцінивши заперечення відповідача, дослідивши письмові докази у справі, встановивши наявність обставин, якими обґрунтовуються вимоги, визначившись щодо правовідносин, зумовлених встановленими фактами, а також щодо правових норм, якими врегульовані ці правовідносини, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Встановлено, що 01 серпня 2014 року у віці 77 років померла [PERSON], про що 04.08.2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Городнянського районного управління юстиції у Чернігівській області зроблений відповідний актовий запис № 133. Дата смерті узгоджується з свідоцтвом про смерть серії 1-ЕЛ № 282641 (а.с.6). За матеріалами спадкової справи 9/2015 (а.с.42-51) встановлено, що [PERSON] 23 січня 2015 року звернулась до приватного нотаріуса Городнянського районного нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини [PERSON] на підставі заповіту посвідченого 28 березня 2000 року [PERSON], приватним нотаріусом Городнянського районного нотаріального округу Чернігівської області за реєстровим № 885. 06 березня 2015 року [PERSON], приватний нотаріус Городнянського районного нотаріального округу Чернігівської області, посвідчив свідоцтво про право на спадщину за вказаним заповітом. Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: село Вокзал-Городня, вулиця 1 Травня, будинок 154, Городнянського району, Чернігівської області. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 34596557 (а.с.51) на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 19837729 від 06.03.2015 вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами зареєстрований як право приватної власності [PERSON] Позивач на підтвердження того, що є спадкоємцем [PERSON] подає свідоцтво про народження серії 1V-УР № 324389 (а.с.4). Зміна прізвища матері підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с.5). Своє право на спадкування обгрунтовує належністю до інвалідів 2-гої групи, що підтверджується безтерміновим посвідченням з датою видачі - 02 листопада 2012 року (а.с.10) та довідкою Сер. МСЕ-ЧНВ № 046767 (а.с.33). Дійсно, у відповідності до частини 1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Право на спадщину залежить від волевиявлення спадкоємця і не може бути автоматичним. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, у тому числі, повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця, які постійно не проживали зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Так, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Причини, на які посилається позивач, а саме перебування позивача на стаціонарному лікуванні у період з 05.01.2015 року по 27.01.2015 року, з 03.03.2015 року по 27.03.2015 року, з 02.02.2015 року по 23.02.2015 року не є такими, які позбавляли його можливості звернутися з заявою про прийняття спадщини в установлений законом строк, у період з 01.08.2014 року по 04.01.2015 року, коли тимчасова непрацездатність не підтверджена. Крім того, стаціонарне, а не амбулаторне лікування також не було суттєвою перепоною. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Показання свідка [PERSON], яка вказувала, що [PERSON] достовірно знала про те, що [PERSON] є інвалідом 2-гої групи та умисно не повідомила його про те, що розпочала оформлення спадщини матері, не звільняло [PERSON] самостійно контролювати строк для прийняття спадщини та звернутись із заявою до нотаріуса. Показання свідка [PERSON] тільки зводяться до того, що останні роки життя спадкодавець провела у [PERSON], яка здійснювала за нею постійний догляд. Такі показання не входять в предмет доведення обгрунтованості чи спростування позову. Згідно ч.1 ст. 12 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Позивач розпорядився часом, що був відведений на прийняття спадщини, на власний розсуд. Підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини суд не знаходить. Висновок суду базується, у тому числі, на правових позиціях, викладених у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12) та від 4 листопада 2015 року (справа 6-1486цс15), які є обовязковими для всіх судів.

Outcome: dismissed