Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив стягнути з [PERSON] вартість витрат пов'язаних з утриманням у навчальному закладі у сумі 26275,29 грн. та судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач, в порушення умов договору про підготовку фахівця від 15.09.2008 року, укладеного між ним та Кримським юридичним інститутом ОДУВС, з власної ініціативи звільнився з ОВС до спливу встановленого договором трирічного терміну перебування на службі після закінчення навчання. Позивач наполягає на тому, що у зв'язку із порушення умов договору, відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу витрати, пов'язані з його утриманням у навчальному закладі в сумі 26275,29 грн. На підставі вищевикладеного просив позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, проте надав заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив справу розглядати без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Дослідивши матеріали справи, суд вирішив постановити заочне рішення відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що 15.09.2008 року між Кримським юридичним інститутом ОДУВС, комплектуючим органом ГУМВС України в м. Києві та [PERSON] укладено договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України, відповідно до умов якого відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету та зобов'язався після закінчення навчання відпрацювати не мене трьох років за місцем розподілу, а у разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання - відшкодувати витрати пов'язані з утриманням у навчальному закладі. У серпні 2011 року у зв'язку з розформуванням Кримського юридичного інституту ОДУВС [PERSON] було направлено на для продовження навчання до Національної академії внутрішніх справ та зараховано курсантом четвертого курсу навчально-наукового інституту підготовки кадрів кримінальної міліції НАВС. У зв'язку з чим, між КЮІ ОДУВС, ГУ МВС України в АР Крим, НАВС та [PERSON] було укладено Додатковий договір, відповідно до п. 1 якого, усі права та обов'язки первісного виконавця - КЮІ ОДУВС, перейшли до нового виконавця - НАВС. З 06.08.2009 року по 28.06.2012 року відповідно до умов договору, відповідач у період навчання перебуває на державному забезпечені харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням комунальних послуг. Наказом Національної академії внутрішніх справ від 28.06.2012 року №378 відповідачу присвоєно кваліфікацію юриста за спеціальністю «Правознавство» та видано диплом спеціаліста. Після здобуття вищої освіти, відповідно до умов договору [PERSON] направлено для подальшого проходження служби до ГУМВС України в АР Крим. Таким чином, навчальним закладом умови договору виконано у повному обсязі. Наказом ГУМВС України в АР Крим від 29.03.2013 року № 62 о/с відповідача звільнено з ОВС на підставі поданого ним рапорту, за власним бажанням. Тобто, в порушення умов договору відповідач з власної ініціативи звернувся з ОВС до спливу встановленого договором трирічного терміну перебування на службі після закінчення навчання. Відповідно до статуту, Національна академія внутрішніх справ є державним вищим навчальним закладом. Основним завданням діяльності Національної академії внутрішніх справ є освітня діяльність згідно з державним стандартом вищої освіти у відповідності до вимог Закону України «Про вищу освіту». Відповідно до ст. 56 Закону України «Про вищу освіту» від 17.01.2002 року, який діяв на момент навчання та випуску відповідача, випускник вищого навчального закладу, який навчався за державним замовленням і якому присвоєно кваліфікацію фахівця з вищою освітою певного освітньо-кваліфікаційного рівня, працевлаштовується на підставі направлення на роботу відповідно до угоди, укладеної між замовником, керівництвом вищого навчального закладу та випускником. Згідно з п.п. 2.1.3 договору, виконавець зобов'язався забезпечити особу харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами України. Відповідно до п.п. 2.3.6 договору, відповідач зобов'язався у разі звільнення з ОВС по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами передбаченими п. 3 договору відшкодувати у повному обсязі фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим рахунком. Пунктом 3.1 договору передбачено, що підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є звільнення з ОВС за власним бажанням протягом перших трьох років після закінчення навчання. Також, відповідно до п. 3.2 договору, підставою для відшкодування фактичних витрат на підготовку фахівця є відмова від подальшого проходження служби в ОВС протягом перших трьох років після закінчення навчання. Відповідно до п.п. 4.1 договору, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Відповідно до п. 4.2 договору, у разі дострокового розірвання договору, здійснюється розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення згідно з нормами утримання на день, який зазначено в наказі про відрахування з навчального закладу та звільнення з органів внутрішніх справ. Згідно з п.п. 4.4 договору, у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх суми здійснюється у судовому порядку. Аналогічні положення щодо укладення договору та обов'язку відшкодувати витрати за навчання у разі дострокового звільнення містяться у Типовому договорі затвердженому Наказом МВС України від 14.05.2007 року №150 «Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України». Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або неналежне виконання. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Порядок відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 року №313. Відповідно до п. 2 Порядку, відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов'язаних з грошовим, продовольчим, речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Відповідно до розрахунку наданого позивачем вартість витрат пов'язаних з утриманням відповідача у навчальному закладі становить 26275,29 грн., з яких: грошове забезпечення - 14946,20 грн.; витрат на оплату комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв - 4959,93 грн.; витрат з продовольчого забезпечення - 3453,36 грн.; витрати на речове забезпечення - 2645,80 грн.; витрат на медичне забезпечення - 270 грн. Таким чином, виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що [PERSON] порушив умови договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України від 15.09.2008 року, а тому з відповідача слід стягнути на користь позивача вартість витрат пов'язаних з утриманням у навчальному закладі в сумі 26275,29 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору 1378 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved