Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому зазначив, що йому на праві власності належить квартира [ADDRESS]. 12.06.2012 року між позивачем та відповідачами був укладений договір найму жилого приміщення. 01.01.2013 року відповідачі залишили житло, в квартирі не мешкають, умови договору не виконують. Просить позов задовольнити, розірвати договір найму жилого приміщення від 01.01.2013 року, визнати відповідачів таким, що втратили право користування жилим приміщенням, зі зняттям відповідачів з реєстраційного обліку. Позивач надав суду письмову заяву, в якій позов підтримав у повному обсязі, просила задовольнити, у разі неявки відповідачів не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, причину неявки в судове засідання не повідомили. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224-226 ЦПК України. Представник третьої особи до суду не зявився, направив суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі. Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 6,7). Згідно довідки про склад сімї, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані Рахубі Імар, [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до акту від 21.04.2015 року, складеного мешканцями будинку № 54 по вул.. Блюхера в м. Харкові, відповідачі не мешкають в квартирі № 17 вказаного будинку з січня 2013 року (а.с. 6). Відповідно до копій договорів найму жилого приміщення № 17, 18 від 12.06.2012 року, позивач уклав з відповідачами вказані договори щодо користування квартирою, яка знаходиться у власності позивача. Строк дії договорів до 12.06.2015 року (а.с. 10,11) . Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Суд вважає, що позов в частині розірвання договорів найму не підлягає задоволенню, оскільки на час розгляду справи в суді строк дії договорів закінчилися, в звязку з чим договори не підлягають розірванню. На підставі наданих доказів, суд вважає доведеним, що відповідачі втратили право користування спірною житловою площею, тому що вони добровільно її залишили, не проживають в квартирі понад 6 місяців без поважних причин, є громадянами іншої держави. Даних, що позивач порушив права відповідачів на проживання, суду не надано, бажання звернутися до суду з зустрічною позовною заявою про поновлення їх порушеного права, відповідачі не виявили. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги позивача в частині визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням та зняття їх з реєстраційного обліку обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місце проживання в України», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. На підставі викладеного та

Outcome: partial