Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що між ним та відповідачкою 11 серпня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Приморської райадміністрації м. Маріуполя Донецької області зареєстровано шлюб, про що зроблено запис за №134. Від шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Сімейні відносити між сторонами припинені, через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з приводу ведення спільного господарства. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведуть. У зв`язку з цим просить шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позов підтримав, просив розірвати шлюб. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги визнала, просила шлюб між ними розірвати. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 11 серпня 2000 року сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Приморської райаміністрації м.Маріуполя Донецької області, про що зроблено запис за №134. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Як вбачається з наведених сторонами обставин, фактичні сімейні відносини між подружжям припинені, сторони не мають наміру відновити сімейні стосунки, у зв`язку із чим суд вважає, що подальше сімейне життя та збереження сім`ї неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, судовий збір підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved