Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, мотивуючи свої вимоги тим, що сторони разом не проживають, відповідач життям сина не цікавиться, матеріальної допомоги не надає, не виконує свого обовязку по утриманню та вихованню сина і цим самим ухиляється від своїх батьківських обовязків, син навчається на другому курсі Кіровоградського національного технічного університету. Він хворіє, перебуває на обліку у центрі зайнятості та перебуває на утриманні своєї дружини, одному важко утримувати сина і тому він звернувся до суду з вищавказаним позовом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсясі, просив суд їх задовольнити і суду пояснив, що повнолітній син сторін є студентом, навчається, однак стипендію не отримує. Сина утримує позивач, сплачує комунальні послуги (газ, електроенергія, інші послуги), купує продукти харчування, одяг. Позивач хворіє на бронхіальну астму, не працює, перебуває на обліку у центрі зайнятості як безробітний, отримує невелику виплату, перебуває на утриманні своєї теперішньої дружини [PERSON]. На запитання суду представник пояснив, що дані про дохід дружини позивача відсутні і позивач автоматично перебуває на утриманні дружини, на час розгляду справи дані про стан здоровя позивача відсутні. Відповідач [PERSON]В.в судове засідання не зявилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності та письмове заперечення проти позовних вимог із зазначенням, що вона є пенсіонером, отримує невелику пенсію, можливості надавати допомогу сину немає. Син є повнолітнім, має повну цивільну дієздатність і тому має самостійно звертатись до суду. Третя особа без самостійних вимог-Войналович Я.С. позовні вимоги також просив задовольнити, пояснивши, що він не підтримує звязок із матірю, яка у 2013 році вигнала його із будинку, не віддала йому кошти в сумі 3000 євро, які йому батько відкладав на навчання та проживання. Він навчається, самостійно проживає у власній квартирі, яка розташована у м.Кіровограді за адресою-проспект Університетський 17/2 кв.422, за комунальні послуги в розмірі 300-350 грн. на місяць за квартиру та на харчування і одяг в сумі 400-500 грн. на місяць сплачує батько. Вказані кошти батько бере у борг, однак у кого саме, третя особа не пояснив. Батько хворіє, витрачає значні кошти на лікування, перебуває на утриманні своєї дружини, яка всіх утримує. Квартиру за вищевказаною адресою придбав батько за свої кошти, однак доказів належних він не має. На запитання суду пояснив, що аліменти від матері отримує, останній раз отримав у сумі 530 грн., іншу суму не отримав, так як заблокована його банківська картка і до теперішнього часу станом рахунку не цікавився. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази з іншими матеріалами справи в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Правовідносини сторін регулюються ст.ст.198,199, 200 Сімейного кодексу України, згідно яких батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дітей до досягнення ними двадцяти трьох років, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матірю [PERSON], що підтверджується копією відповідного свідоцтва про народження. Позивач перебуває на обліку у Новоархангельському районному центрі зайнятості із 17.09.2015 року, отримує допомогу по безробіттю. [PERSON] навчається на 2 курсі Кіровоградського національного технічного університету, факультет автоматики та енергетики денної державної форми навчання з терміном навчання до 30.06.2018 року. Згідно довідки вищевказаного навчального закладу стипендію із лютого по вересень 2015 року включно не отримує. [PERSON] має у приватній власності квартиру, проживає у ній самостійно. Згідно ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього кодексу і при визначенні розміру аліментів з одного із батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно розяснення п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання, виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів : досягнння дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідач є пенсіонером, отримує пенсію з управління Пенсійного фонду України в Новоархангельському районі із 01.01.2015 року. Відповідно до довідки УПФ від 19.10.2015 року із пенсії [PERSON] проводиться утримання боргу по стягненню аліментів в сумі 3630,62 грн із 01.08.2015 року і утримано в серпні 2015 року-690,06 грн; у вересні 2015 року- 356,48 грн; у жовтні 2015 року-357,12 грн. Середньомісячний розмір пенсії відповідача за період з січня 2015 року по жовтень 2015 року становить1381 грн. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» (в редакції Закону № 704 від 17.09.2015 року) встановлено у 2015 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2015 року - 1176 гривень, з 1 вересня - 1330 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: працездатних осіб: з 1 січня 2015 року - 1218 гривень, з 1 вересня - 1378 гривень; осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2015 року - 949 гривень, з 1 вересня - 1074 гривні. Законом України «Про прожитковий мінімум» визначено, що прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Крім того, статтею 1 закону України «Про прожитковий мінімум» зазначено, що прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. До працездатних осіб відносяться особи, які не досягли встановленого законом пенсійного віку. До осіб, які втратили працездатність, відносяться особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку, особи, які досягли пенсійного віку, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, та непрацюючі особи, визнані інвалідами в установленому порядку. Відповідач отримала пенсію у серпні 2015 року- 690,07 грн. (1380,13 грн -690,06 грн), що є меншою за прожитковий мінімум розміром 949 гривень; у вересні 2015 року- 1024,90 грн (1381,38 грн-356,48 грн), що є меншою за прожитковий мінімум розміром 1074 гривень; у жовтні 2015 року- 1024,26 грн. (1381,38 грн-357,12 грн.), що є меншою за прожитковий мінімум розміром 1074 гривень. За таких обставин судом встановлено, що відповідачнадавати матеріальну допомогу у відповідності до вимог ст. 199 СК України надавати не може. Крім того, позивачем не надано суду доказів того, що син проживає біля нього у відповідності до вимог ст.199 СК України, де наголошено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син і факт окремого проживання підтверджено довідкою Новоархангельської селищної ради №3844 від 22.09.2015 року, де зазначено що у складі сімї позивача є лише дружина [PERSON] та довідкою ЖЕО № 4 Кіровоградської міської ради № 6293, згідно якої [PERSON] проживає один за адресою [ADDRESS]. Інші докази по справі суд не може прийняти до уваги, оскільки вони підтверджують стан здоровя позивача станом на 2004 рік, а третьої особи станом на 2013 рік. Будь-яких інших належних доказів на підтвердження своїх позовних вимог позивачем до суду не надано. Відповідно до вимог ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. В порядку ст.88 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed